title: Ψήφισμα σχετικά με παραβιάσεις της ελευθερίας της έκφρασης στην Ομοσπονδιακή Δημοκρατία της Γιουγκοσλαβίας

eurovoc_concepts:
Serbia
freedom of expression
freedom of the press


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2497/98 av den 19 november 1998 om utfärdande av exportlicens för vin

eurovoc_concepts:
GATT
export licence
export refund
tariff negotiations
viticulture

formats: pdf print

text: 20. 11. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 311/3 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 2497/98 av den 19 november 1998 om utf(cid:132)rdande av exportlicens f(cid:148)r vin EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 1685/95 av den 11 juli 1995 om uppr(cid:132)ttande av ett system inom vinsektorn (1), f(cid:148)r utf(cid:132)rdande av exportlicenser senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 1354/97 (2), s(cid:132)rskilt artikel 3. 3 i denna, och 1a. 1 i f(cid:148)rordning (EG) nr 1685/95 kan komma att (cid:148)ver- skridas om det inte inf(cid:148)rs restriktioner f(cid:148)r utf(cid:132)rdandet av exportlicenser med f(cid:148)rutfastst(cid:132)llelse av bidraget. D(cid:132)rf(cid:148)r b(cid:148)r en enhetlig procentsats fastst(cid:132)llas f(cid:148)r godk(cid:132)nnande av de ans(cid:148)kningar som inl(cid:132)mnas mellan den 16 och den 17 november 1998, och utf(cid:132)rdandet av licenser och inl(cid:132)m- nandet av ans(cid:148)kningar b(cid:148)r tillf(cid:132)lligt upph(cid:148)ra till och med den 15 januari 1999. av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Genom artikel 55. 7 i r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 822/87 av den 16 mars 1987 om den gemensamma organisa- tionen av marknaden f(cid:148)r vin (3), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 1627/98 (4), begr(cid:132)nsas beviljandet av exportbidrag f(cid:148)r vin till de m(cid:132)ngder och utgiftsbelopp som fastst(cid:132)lls i det jordbruksavtal som ingicks i samband med de multilaterala handelsf(cid:148)rhandlingarna under Uruguayrundan. I artikel 3 i f(cid:148)rordning (EG) nr 1685/95 fastst(cid:132)lls villkoren f(cid:148)r n(cid:132)r kommissionen kan vidta s(cid:132)rskilda (cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r att hindra att den m(cid:132)ngd eller den budget som fastst(cid:132)lls i avtalet (cid:148)verskrids. Att d(cid:148)ma av de uppgifter om exportlicensans(cid:148)kningar som kommissionen f(cid:148)rfogar (cid:148)ver den 18 november 1998, finns det en risk f(cid:148)r att den m(cid:132)ngd som fortfarande finns tillg(cid:132)nglig den 15 januari 1999 och som anges i artikel Artikel 1 1. De exportlicenser med f(cid:148)rutfastst(cid:132)llelse av bidraget f(cid:148)r vin f(cid:148)r vilka ans(cid:148)kan har inl(cid:132)mnats mellan den 16 och den 17 november 1998 enligt f(cid:148)rordning (EG) nr 1685/ 95, skall utf(cid:132)rdas f(cid:148)r 47,9 % av den m(cid:132)ngd ans(cid:148)kan g(cid:132)ller. 2. Exportlicenser f(cid:148)r vin f(cid:148)r vilka ans(cid:148)kan inl(cid:132)mnas fr(cid:134)n och med den 18 november 1998, skall inte utf(cid:132)rdas, och fr(cid:134)n och med den 20 november 1998 skall inl(cid:132)m- nandet av ans(cid:148)kningar om exportlicenser f(cid:148)r vin tillf(cid:132)lligt upph(cid:148)ra till och med den 15 januari 1999. Artikel 2 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den 20 november 1998. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 19 november 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 161, 12. 7. 1995, s. 2. (2) EGT L 186, 16. 7. 1997, s. 9. (3) EGT L 84, 27. 3. 1987, s. 1. (4) EGT L 210, 28. 7. 1998, s. 8


title: ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 2496/98 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 19ης Νοεμβρίου 1998 για καθορισμό των κατ' αποκοπή τιμών κατά την εισαγωγή για τον καθορισμό της τιμής εισόδου ορισμένων οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

text: 20. 11. 98 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym L 311/1 I (Pq(cid:145)neir cia tgm isw(cid:151) tym opo(cid:148)ym apaite(cid:148)tai dglos(cid:148)eusg) JAMOMISLOS (EJ) aqih. 2496/98 TGS EPITQOPGS tgr 19gr Moelbq(cid:148)ou 1998 cia jahoqisl(cid:149) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) cia tom jahoqisl(cid:149) tgr til(cid:147)r eis(cid:149)dou oqisl(cid:146)mym opyqojgpeutij(cid:150)m G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 3223/94 tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 21gr Dejelbq(cid:148)ou 1994, swetij(cid:145) le tir keptol(cid:146)qeier evaqloc(cid:147)r tou jahest(cid:150)tor jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) opyqojgpeutij(cid:150)m (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1498/98 (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 4 paq(cid:145)cqavor 1, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 3813/92 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 28gr Dejelbq(cid:148)ou 1992, swetij(cid:145) le tg kocistij(cid:147) lom(cid:145)da jai tir isotil(cid:148)er pou pq(cid:146)pei ma evaql(cid:149)fomtai sta pka(cid:148)sia tgr joim(cid:147)r ceyqcij(cid:147)r pokitij(cid:147)r (3), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeu- ta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 150/95 (4), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 3 paq(cid:145)cqavor 3, Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti o jamomisl(cid:149)r (EJ) aqih. 3223/94, se evaqloc(cid:147) tym apotekesl(cid:145)tym tym pokuleq(cid:150)m elpoqij(cid:150)m diapqaclate(cid:151)- seym tou C(cid:151)qou tgr Ouqoucou(cid:145)gr, pqobk(cid:146)pei ta jqit(cid:147)qia cia tom jahoqisl(cid:149) ap(cid:149) tgm Epitqop(cid:147) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) ap(cid:149) tq(cid:148)ter w(cid:150)qer, cia ta pqo(cid:152)(cid:149)- mta jai tir peqi(cid:149)dour pou oq(cid:148)fomtai sto paq(cid:145)qtgl(cid:145) tou· (cid:149)ti, se evaqloc(cid:147) tym pqoamaveqh(cid:146)mtym jqitgq(cid:148)ym, oi jat’ apojop(cid:147) til(cid:146)r jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) pq(cid:146)pei ma jahoqisto(cid:151)m, (cid:149)pyr amacq(cid:145)vomtai sto paq(cid:145)qtgla tou paq(cid:149)mtor jamomi- slo(cid:151), ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Oi jat’ apojop(cid:147) til(cid:146)r jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 4 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 3223/94 jahoq(cid:148)fo- mtai (cid:149)pyr amacq(cid:145)vomtai stom p(cid:148)maja pou elva(cid:148)metai sto paq(cid:145)qtgla. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 20 Moelbq(cid:148)ou 1998. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 19 Moelbq(cid:148)ou 1998. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 337 tgr 24. 12. 1994, s. 66. (2) EE L 198 tgr 15. 7. 1998, s. 4. (3) EE L 387 tgr 31. 12. 1992, s. 1. (4) EE L 22 tgr 31. 1. 1995, s. 1. L 311/2 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 20. 11. 98 PAQAQTGLA tou jamomislo(cid:151) tgr Epitqop(cid:147)r, tgr 19gr Moelbq(cid:148)ou 1998, cia tom jahoqisl(cid:149) tym jat’ apojop(cid:147) til(cid:150)m jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) cia tom jahoqisl(cid:149) til(cid:150)m eis(cid:149)dou oqisl(cid:146)mym opyqojgpeutij(cid:150)m Jydij(cid:149)r SO Jydij(cid:149)r tq(cid:148)tgr w(cid:150)qar (1) (se Ecu/100 wiki(cid:149)cqalla) Jat’ apojop(cid:147) til(cid:147) jat(cid:145) tgm eisacyc(cid:147) 0702 00 00 0709 90 70 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 624 999 052 204 999 204 999 052 999 052 528 600 999 052 400 504 508 604 999 060 064 388 400 404 999 052 064 400 720 999 47,9 145,6 96,8 56,8 35,6 46,2 66,2 66,2 55,9 55,9 58,2 57,7 84,3 66,7 142,9 256,8 280,1 193,8 107,9 196,3 29,4 44,4 21,0 92,6 88,4 55,2 90,6 60,3 84,0 55,2 72,5 (1) Omolatokoc(cid:148)a tym wyq(cid:150)m pou jahoq(cid:148)fetai ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2317/97 tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 321 tgr 22. 11. 1997, s. 19). O jydij(cid:149)r «999» amtipqosype(cid:151)ei «(cid:145)kker jatacyc(cid:146)r»


title: Opinion of the Committee of the Regions on: - the 'Communication from the Commission: "From Guidelines to Action: the National Action Plans for Employment"', and - the 'Communication from the Commission: "Proposal for Guidelines for Member States' Employment Policies 1999"'

eurovoc_concepts:
EU Member State
employment policy
equal treatment
job creation
professional qualifications
regional policy

formats: html pdf print

text: 22. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 51/59 Opinion of the Committee of the Regions on: — the ‘Communication from the Commission: “From Guidelines to Action: the National Action Plans for Employment”’, and — the ‘Communication from the Commission: “Proposal for Guidelines for Member States’ Employment Policies 1999”’ (1999/C 51/10) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to the Communication from the Commission on ‘From Guidelines to Action: The National Action Plans for Employment’ (COM(98) 316 final) and the Communication from the Commission: ‘Proposal for Guidelines for Member States’ Employment Policies 1999’ (COM(98) 574 final); having regard to its Bureau decision taken on 15 July 1998 under the fourth paragraph of Article 198c of the Treaty establishing the European Community to draw up an opinion on the subject and to direct Commission 6 — Employment, Economic Policy, Single Market, Industry, SMEs — to undertake the preparatory work; having regard to the document ‘Act locally for employment’ adopted by the Council of European Municipalities and Regions (CEMR) on 12 October 1998; having regard to the draft opinion (CdR 279/98 rev. ) adopted by Commission 6 on 28 September 1998 (rapporteur: Mr Bodfish), adopted the following opinion at its 26th plenary session of 18 and 19 November 1998 (meeting of 19 November). A. Background and Introduction will be implemented immediately and therefore before ratification of the Treaty. 1. This Opinion is a contribution to the evaluation of the first European Employment Guidelines and national employment action plans and offers some practical ideas for full cooperation of all Community players in promoting employment as a policy priority within the Union. 2. The Amsterdam Summit agreed to add a new Title on employment to the Treaty. The key result of this is that employment is recognized now not only as a policy objective, but also as a matter of common concern for the European Union. 3. Recognizing the common concern, specific mech- anisms have been introduced to coordinate the actions of the Member States in employment policy. These are implemented mainly through the adoption of annual Employment Guidelines, which set the priorities for the Union’s employment policy, and through the evaluation of national employment action plans (NAPs), which Member States devise according to the priorities. 4. The Community also has a mandate to support, and if necessary, to complement the actions of the Member States — the Council in Amsterdam also agreed that this new Title will have immediate effect i. e. it 5. The first Guidelines were adopted by the Council on 15 December 1997, following the Luxembourg Employment Summit. The Guidelines are based on the four pillars: — Improving employability (including training and lifelong learning and shifting people from welfare dependency to work through an active labour-market policy); — Developing entrepreneurship (including encouraging businesses to develop by easing the tax burden, reducing overhead promoting self-employment, costs, promoting job creation in the social economic and at the local level); — Encouraging adaptability in businesses and their employees (including modernization of the organ- ization of work by social partners, responding to diverse forms of employment through adaptable contracts with security, developing in-house training and investment in human resources); — Strengthening the policies for equal opportunities (including tackling gender gaps, reconciling work and family life, reintegration into the labour market and integrating people with disabilities into working life); C 51/60 EN Official Journal of the European Communities 22. 2. 1999 6. The current four-pillar structure of the Guidelines — employability, entrepreneurship, adaptability and equal opportunities — will continue to provide the basis for next year’s Guidelines. The Commission however identifies in the Communi- cation a number of weaknesses in the 1998 Guidelines and a need for further clarification. The principal changes are: — More emphasis on active measures (Am. 3 ) and play a part in the forthcoming debates about the 1999 Employment Guidelines. 11. Finally, the COR wishes to make some recommen- dations to help local and regional authorities (1) to be a full and active partner in the consultation process and implementation of the national employment action plans, in particular suggesting a Local Action for Employment initiative. This will involve action at both local and regional level. — Strengthening IT skills and easier access for older emphasis on Lifelong through more workers Learning — Creating a labour market open to all by broadening the 1998 Guideline on the need for greater integration to include not just people with disabilities, but other groups such as ethic minorities and placing it under the employability pillar — Exploiting the dynamic jobs potential of the services sector — Reconciling work and family life — strengthening the Guidelines on affordable, accessible and high-quality child-care and flexible working conditions. Horizontal changes, which do not require changes in specific Guidelines but which are issues that the Commission argues Member States should consider in implementation of the NAPs, include promoting local development. The Commission states that the role and responsibilities of partners at the regional and local levels need to be more fully recognised. It states that since all jobs are created at a local level, regional and local authorities have an important role in ensuring supportive conditions. They must therefore be encour- aged to design and implement strategies for ‘development and job creation. ’ (Am. 6) 7. The COR has a competency to act in this matter, and wishes to prepare its contribution to the debate before the formal consultation concerning the next annual Employment Guidelines at the December Summit in Vienna. 8. On 13 May 1998, the European Commission adopted a Communication on the national employment action plans, From Guidelines to Action: The National Action Plans for Employment. 9. As a result of the new competencies designed for the Committee of the Regions in the Amsterdam Treaty, the COR wishes also to issue this Opinion to respond to the aforementioned Communication. B. Role of local and regional authorities in generating employment 12. Local and regional authorities play a crucial role in generating employment. As major employers; through their involvement and competences in the development of the local and regional economy; through their responsibilities, where appropriate, in the employment services; and with their sound knowledge of the local situation, in particular by promoting social inclusion. They are best placed to stimulate job creation and contribute in the promotion of new types of work, linked to the development of services also as a result of the increasing privatization of the sector. They can take the local economic and infrastructural account of conditions, and the labour-market situation. Since the 1970s local and regional authorities 13. have had to respond to industrial restructuring in their area. Indeed some states such as Germany have been involved since the 1920s restructuring of the coal industry. As actors in economic development attracting inward investment and as developers of economic and social partnerships to promote employment, they play a significant role in stimulating the creation of employ- ment. The Commission Communication on the national employment action plans 14. After examination of the Member States’ national employment action plans (NAPs), the Commission, (in its communication From Guidelines to Action) made clear the varying degrees in which local and regional partners were involved both in consultation and implementation of the NAPs. The Commission said some of the NAPs were designed with the explicit 10. The COR wishes to demonstrate its full support for the coordinated European Employment Strategy, which is the responsibility of national governments (1) In this context the COR underline particularly the import- ance of the commitment of elected local and regional bodies. 22. 2. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 51/61 participation of local and regional partners. Others mentioned measures that would be taken directly by local and regional authorities, and some only referred in passing to local and regional players. authorities to enable it to carry out its new competencies concerning employment under the Amsterdam Treaty. Consultation of local and regional authorities for the NAPs 15. Although in its Communication, the Commission congratulated the Member States for pursuing an inclus- ive strategy, the COR (following a review of national local authority associations in the Member States) would like to emphasize that the NAPs were not in practice fully open to scrutiny in every Member State. The COR asks the Member States of the European Union to incorporate the local and regional view when drawing up the NAPs. Role of local and regional authorities in the implemen- tation of the national employment action plans 16. The Commission’s Communication also referred to the clear recognition as a result of the initial evaluation of the NAPs of the need for a stronger local dimension in employment policy. The Communication recognizes the varying degrees of decentralization and autonomy at the local level across the Member States, but suggests that there should be a greater integration of local initiatives in the future Guidelines and NAPs. 17. The COR supports the commission’s analysis. The COR suggests the establishment of an initiative, Local Action for Employment 1999, to urge local and regional authorities to strive to ensure the guidelines are respected in the areas for which they have competence (Am. 2 modif. ). The Communication and the future Guidelines 18. The Commission’s Communication referred to several areas, which need further development in the forthcoming Employment Guidelines 1999. One of the areas concerns the following: ‘The strengthening of the local dimension of the employment strategy, where the Member States need to integrate local initiatives and new sources of work in the social economy within an overall development strategy and the development of integrated and sustained development strategies at the local level by local actors;’ 19. The COR believes that its suggested initiative ‘Local Action for Employment 1999’ can play a strong role in strengthening the local dimension for the employ- that strategy. The COR believes however, ment resources must be made available to local and regional ‘Local Action for Employment 1999’ 20. The COR proposes an initiative to enable local and regional authorities to promote the national employ- ment action plans. 21. The initiative, possibly called ‘Local Action for Employment 1999’, could be promoted through national local authority associations, and through pan-European networks. Although the COR itself does not have a direct and active role in the implementation of the NAPS, individual local and regional authorities, and pan-European networks of local and regional authorities and national local and regional authority associations (Am. 14) are able to take on this function. 22. The initiative would provide a mechanism where- by local and regional authorities could be encouraged to commit themselves to the four strands of the current Employment Guidelines. The COR believes the effects of this initiative 23. would include: — leverage for national local and regional authority associations to have discussions with their Member State governments about the next Employment Guidelines; — by committing local and regional authorities to the national employment plans, it would be a means to increase scrutiny of the plans within Member States; — helping the local and regional priorities to be recognized more clearly, as these partners would know and understand the processes, and would undertake monitoring and evaluation of future needs and prioritize in much greater detail. 24. The COR invites the Commission to investigate the possibility of supporting to an extent the two parts of the Local Action for Employment 99 initiative through the European Social Fund or with funds earmarked for the territorial employment pacts. (Am. 12 modif. ). It proposes the establishment of two sub-schemes to underpin the local and regional commitment to the NAPS, via the Local Action for Employment 99: 1) The utilization of existing schemes and the establish- ment of a new short-term exchange scheme for local level officers and elected members and regional C 51/62 EN Official Journal of the European Communities 22. 2. 1999 working in comparable fields of employment gener- ation with specific focus on local actions which may aid the implementation of the Guidelines. Individuals from different Member States would be able to stay for several weeks at a time to try and understand different local approaches to employment promotion in other countries. These exchanges will help to identify and promote best practice initiatives for bench-marking exercises (Am. 1) 2) The establishment of Prizes for ‘Employment Leader’, to enable cities or regions to be held up as landmarks of employment promotion. The criteria by which regions and cities could be selected could include the level, success and initiative shown in the implemen- tation of the four strands of the current Employment Guidelines. The information and examples collected by these two initiatives could be made available to the general public by the Commission, via its Internet site. The initiative, possibly called ‘Local Action for 25. Employment 1999’ would be a useful mechanism to ensure that the European Union’s priority for employ- ment promotion and generation is explicitly supported at the local level. 26. The COR believes that employment is stimulated at the local level, and not just by commitments to broad national and European policy promises. The COR urges the Commission to continue its drive to supporting local initiatives to generate employment. 27. ‘Local Action for Employment 1999’ could be promoted by the COR, the Commission and via the European local and regional networks and the national local authority associations. (Am. 16) C. Conclusion and Recommendations employment action plans, and in the implementation of the plans. 29. The COR welcomes the increased recognition by the Commission (in its Preamble to the proposals for 1999 Employment Guidelines) of local and regional authorities’ role and responsibilities in creating jobs at the local level. 30. The COR asks the Member States of the European Union to ensure that all partners in all Member States can participate in the drawing-up of the NAPs; this will initiatives to promote strengthen local and regional employment. (Am. 8) 31. The COR believes that the relationship of the NAPs to the new Objective 3 framework is crucial, and supports the Commission’s recommendation for greater integration of Objective 3, European Social Fund and national employment action plans. Skills development is important to local and 32. regional employers. It is needed to allow enterprises to grow and to enable employees to cope with change, thus indirectly preventing unemployment and marginal- ization. (Am. 4) 33. The Committee of the Regions would emphasize the equal opportunities aspects of employment guide- lines related issues. (Am. 5) 34. The COR offers the following practical sugges- tions to reinforce the employment Guidelines and to aid local and regional involvement in consultation and implementation of the national employment action plans: — it urges local and regional authorities to strive to ensure — via the Local Action for Employment 1999 — that the guidelines are respected in the areas for which they have competence (Am. 3 modif. ); 28. The COR fully supports the European Employ- ment Strategy and the Employment Guidelines. It wants to play a full role in both consultation on the national — to submit this Opinion to the Council at the Vienna Summit in December 1998 in the context of its debate around the draft Employment Guidelines 1999. Brussels, 19 November 1998. The President of the Committee of the Regions Manfred DAMMEYER


title: Alueiden komitean lausunto aiheesta "Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö"

eurovoc_concepts:
cross-border cooperation
international cooperation
local authority

text: 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/21 Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö” (1999/C 51/05) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon työvaliokuntansa 12. maaliskuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen 198 c artiklan neljännen kohdan nojalla tekemän päätöksen antaa lausunto aiheesta ”Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö” sekä antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n ”Maankäyttö – Taajama-asiat – Energia – Ympäristö” tehtäväksi, ottaa huomioon Euroopan neuvoston 15. lokakuuta 1985 hyväksymän kunnallisen itsehallin- non peruskirjan, ottaa huomioon Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston (CEMR) XIX Eurooppa-päivän päätöslauselman vuodelta 1993, ottaa huomioon alueiden komitean hyväksymän lausunnon ”Paikallisten ja alueellisten viranomaisten asema Euroopan unionin tukemassa koulutuksessa Keski- ja Itä-Euroopassa” (CdR 298/95 fin) (1), ottaa huomioon alueiden komitean hyväksymän lausunnon ”Kohti kaupunkien toimintaohjel- maa Euroopan unionissa” (CdR 316/97 fin) (2), ottaa huomioon alueiden komitean 20. marraskuuta 1997 antaman lausunnon aiheesta ”Unionin laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaihin ja sen vaikutukset unionin politiikan eri osa-alueisiin” (CdR 280/97 fin)(3), ottaa huomioon komission 15. heinäkuuta 1997 antaman tiedonannon aiheesta ”Agenda 2000”, (KOM(97) 2000 lopull. ), ottaa huomioon komission 5. joulukuuta 1995 antaman väliraportin aiheesta ”Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden liittymisen vaikutukset unionin toimintalinjoihin”, (CSE(95) 605, 5. joulukuuta 1995), ottaa huomioon komission kertomuksen ”Ecos-Ouverture – Alueiden välinen yhteistyö”, ottaa huomioon valiokunta 4:n 2. lokakuuta 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 145/98 rev. 2 (esittelijä: Günter Niederbremer), hyväksyi 18. –19. marraskuuta 1998 pitämässään 26. täysistunnossa (marraskuun 19. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto: Paikallisyhteisöjen rooli ja eurooppalai- sen toimintaympäristön muutos 1990-luvulla 1. 1. Yhteistyö tarkoittaa voimien yhdistämistä, jotta saavutetaan sellaista, mitä on vaikeaa tai mahdotonta saavuttaa yksin. Euroopan yhteisön perustajat olivat vakuuttuneita siitä, että mitä tiiviimpää yhteistyö on, sitä pienempi on keskinäisen sodan todennäköisyys. Euroopan yhteisön luominen perustuu näin ollen tietoon siitä, että yhteistyö on tärkein edellytys sekä sotien välttämiselle Euroopassa että Euroopan taloudelliselle (1) EYVL C 100, 2. 4. 1996, s. 98. (2) EYVL C 251, 10. 8. 1998, s. 11. (3) EYVL C 64, 27. 2. 1998, s. 48. jälleenrakentamiselle. Euroopan yhteisö tarjosi yhteis- työlle oikeudellis-institutionaalisen perustan ja loi pe- ruuttamattomia keskinäisiä riippuvuussuhteita, kun kansallinen itsemääräämisoikeus luovutettiin yhteisölle. 1. 2. Euroopan etenevä integraatioprosessi on Maas- trichtin ja Amsterdamin sopimusten välityksellä saavut- tanut viime vuosina alue- ja paikallisyhteisöt, jotka osallistuvat huomattavasti unionin direktiivien ja asetus- ten välittömään toteutukseen. Läheisyysperiaatteen ank- kuroiminen Euroopan unionista tehtyihin sopimuksiin toi alue- ja paikallisyhteisöille lisävastuuta. Hajautettu- jen rakenteiden avulla on määrä toteuttaa ”kansalaisten Eurooppa”. Näin rajanylittävä ja ylikansallinen yhteis- työ saa uuden ulottuvuuden. C 51/22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 1. 3. Paikallisyhteisöjen ylikansallinen yhteistyö on malliesimerkki alhaalta ylöspäin tapahtuvasta Euroopan integraatiosta. 1990-luvun alusta alkanut eurooppalai- sen toimintaympäristön syvä rakennemuutos on jo osoittanut, miten perustavaa tämä yhteys on integraa- tionprosessille, mutta myös sen oikeutukselle ja Euroo- pan kansalaistenkin havaittavissa olevalle toimivuudel- le. Sisämarkkinahankkeen loppuunsaattaminen aiheutti myös kunnille ajanmukaistamis- ja sopeutumispainetta sijaintiin liittyvien etujen varmistamiseksi ja laajentami- seksi. 1. 4. Välittömästi edessä oleva unionin syventäminen (rahaliitto) ja laajentuminen (itään) tuovat mukanaan myös paikallisyhteisöjä koskevia ylimääräisiä ja perusta- joista ei nykyisin varoin voi vanlaatuisia haasteita, selviytyä riittävän hyvin. Kuten Habitat II:sta saadut tulokset osoittavat, 1. 5. kaupunkikehityksen kasvavat taloudelliset, ekologiset ja sosiaaliset ongelmat vaativat 1990-luvun toisella puoliskolla uusia ratkaisuja. Niillä ei pyritä pelkästään vahvistamaan kunnallista toiminta-autonomiaa sekä rahoituksellisia ja hallinnollis-teknisiä resursseja edel- leen, vaan myös luomaan uusia tulevaan kehitykseen soveltuvia esikuvia ja kuntien välistä ylikansallista yhteistyötä, jota voidaan kuvata ongelmanratkaisu- ja oppimisprosessiksi. Tätä käsitellään lähemmin seuraa- vassa. uudelleen ja tähän asti etupäässä kulttuuri- ja nuoriso- vaihtoon perustuvia suhteita on alettu täydentää ylikan- sallisella yhteistyöllä. Syvennetyn ystävyyskaupunkiyhteistyön muo- 2. 4. dostuminen 90-luvulla yhtäältä monien Pohjois- Euroopan (mm. Ruotsin, Suomen ja Tanskan) sekä toisaalta Baltian maiden ja Puolan kuntien välille osoit- taa, että ystävyyskaupunkitoiminnasta voidaan kehittää tärkeä voima EU:n jäsenyyttä hakeneiden maiden val- miuksien kohentamiseksi. Ystävyyskaupunkiyhteistyö on merkinnyt sekä laajaa tietämyksen siirtoa että tukea paikallisdemokratian kehittymiselle Baltiassa ja Puo- lassa. 2. 5. Ystävyyskaupunkitoiminta on hyvä ylikansalli- sen yhteistyön lähtökohta. Paikallisyhteisöjen ylikansal- linen yhteistyö menee kuitenkin ystävyyskaupunkitoi- minnan luonnetta ja käytänteitä paljon pidemmälle. Jotta ylikansallinen yhteistyö onnistuisi, on oikeudelli- sia, institutionaalisia ja rahoituksellisia edellytyksiä kohennettava. Tämä on ennen kaikkea jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien tehtävä. 2. 6. Maailmanlaajuistuminen, joka nopeutui huo- mattavasti vuoden 1989 jälkeen rautaesiripun kaaduttua, vahvistaa tarvetta oppia muiden kokemuksista ja taito- tiedosta. 2. Paikallisyhteisöjen rajanylittävän ja ylikansallisen yhteistyön yleiset syyt ja perusteet 2. 7. Ylikansallisen yhteistyön voimistaminen erityi- sesti talouden, tieteen ja tutkimuksen aloilla on välttämä- töntä tietoyhteiskunnan aikakautena kilpailukyvyn säi- lyttämiseksi. Rajanylittävän ja ylikansallisen yhteistyön mer- 2. 1. kitys kasvaa Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksen myötä. Kun läheisyysperiaatetta vahvistetaan, paikallis- yhteisöt saavat lisää vastuuta ja toimintamahdollisuuk- sia. Suuntaus vastuun hajauttamiseen koskee yhä enemmän alue- ja paikallisyhteisöjä. 2. 2. Uusien jäsenvaltiotason lakien välityksellä alueet ja kunnat saavat entistä enemmän vastuuta kehittää peruspalveluja, edistää strategista suunnittelua ja helpot- taa kunnan kestävää kehitystä. Nykyistä hajautetummat rakenteet edistävät kansalaisläheisyyttä ja vaikuttavat osaltaan siihen, että mahdollisuuksia lisätä tehokkuutta ja demokraattista vastuuta hyödynnetään entistä pa- remmin. 2. 3. Ylikansallisen yhteistyön lähtökohdat ovat ystä- vyyskaupunkitoiminnassa, joka on osoittautunut me- nestyksekkääksi erityisesti kulttuurin ja urheilun aloilla. Ystävyyskaupunkitoiminta ei usein ole kestävästi va- kaalla pohjalla rahoituksen puutteen vuoksi. Lukuisia ystävyyskaupunkisuhteita on ryhdytty suuntaamaan 2. 8. Tieto- ja tietoliikennetekniikan nopea kehitys osoittaa selvästi, miten kokemusten ja taitotiedon vaih- toa voidaan käyttää molemminpuoliseksi hyödyksi. Toisaalta on selvää, että jollei teknisiä edellytyksiä eikä kulttuurien tuntemusta ja hallinnollista pätevyyttä ole, kaupunkien ja alueiden välistä yhteistyötä on hyvin vaikea toteuttaa. 2. 9. Ylikansallisesta yhteistyöstä on tullut Euroo- passa yhä tärkeämpi keino ratkaista yhteisiä ongelmia yhdessä entistä tehokkaammin. Kaksi käytännön esimerkkiä: – Paikallisyhteisöt, joilla on samankaltainen talousra- kenne, voivat ratkaista rakennemuutoksesta johtuvia ongelmia ja seurauksia entistä paremmin ylikansalli- sen yhteistyön avulla. Kokemusten ja ratkaisumallien (”best practices”) vaihto työpaikkojen turvaamiseksi ja uusien, kestävien työpaikkojen luomiseksi alueilla, joilla on samankaltainen rakenne, on yhteistyön oleellinen näkökohta. Tehokas yhteistyö talous- ja 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/23 edellyttää, työllisyyskysymyksissä että paikalli- syhteisöt laajentavat ja täydentävät molemminpuoli- sesti taloudellisia suhteitaan. Molemminpuolisen edun kannalta olisi hyödynnettävä yhteistyötä teke- vien alueiden taloudellisia mahdollisuuksia ja vah- vuuksia, jotta vahvistetaan kilpailukykyä ja siten parannetaan huomattavasti työmarkkinoiden tilan- netta. – Ympäristöpolitiikassa tehtävä ylikansallinen yhteis- työ on hyvin tärkeää. Ympäristöhaitoilla ei ole paikal- lisia rajoja ja ongelmat ovat usein samankaltaisia, joten paikallisviranomaiset voivat vaihtaa hyödyllisiä kokemuksia. Onnistuneita ratkaisuja koskevien hal- linnollisten ja taloudellisten tietojen välittäminen edelleen voi auttaa ratkaisemaan tai välttämään ym- päristöongelmia tulevaisuudessa tehokkaasti ja edulli- sesti. 2. 10. Kuten koko Euroopassa myös paikallisyhteisö- jen yhteistyön ongelmana on, miten voidaan ratkaista työstä, taloudesta ja ympäristöstä aiheutuvat ristiriidat. Lisäksi on pohdittava, tarjoavatko parhaat käytänteet esimerkkejä, joita voidaan hyödyntää hajautettujen ratkaisujen mallina. 2. 11. Ylikansallisen yhteistyön menestys riippuu rat- kaisevasti siitä, että yhteistyötä tekevät paikallisyhteisöt osaavat yhdistää kykynsä ja saavuttaa yhteisvaikutuksia jakamalla työtä koordinoidusti. Tämä tarkoittaa samal- la, että paikallisyhteisöjen, jotka pyrkivät tekemään ylikansallista yhteistyötä, on täytettävä tietyt oikeudel- lis-institutionaaliset, organisatoriset ja rahoitukselliset vähimmäisedellytykset. 3. Ylikansallisen yhteistyön edellytykset 3. 1. Oikeudellis-institutionaaliset edellytykset (”pai- kallisautonomia”) 3. 1. 1. Alueiden komitea noudattaa Euroopan neuvos- ton 15. lokakuuta 1985 hyväksymän kunnallisen itsehal- linnon peruskirjan määritelmää, jonka mukaan kunnal- linen itsehallinto tarkoittaa ”kunnallisviranomaisten oikeutta ja tosiasiallista kykyä määrätä ja järjestää lakien puitteissa huomattava osa julkisista asioista omalla vastuullaan kunnan asukkaiden hyväksi”. 3. 1. 2. Alueiden komitea toteaa, että kaksitoista vuot- ta peruskirjan hyväksymisen jälkeen paikallisyhteisöjä koskevat oikeudelliset edellytykset ovat yhä edelleen erilaisia. Paikallisyhteisöjen ylikansallinen yhteistyö Eu- roopan yhteisössä, jonka tavoitteena on kansalaisten Eurooppa, vaatii näin ollen niiden edellytysten pikaista toteuttamista, joita tarvitaan yhteistyöhön ja kykyyn toimia Euroopassa. Tässä yhteydessä on vaikutettava myös kumppanuustoimintaa koskevan Euroopan parla- mentin päätöslauselman toteuttamiseen, sillä sen mu- kaan hallituksia ja jäsenvaltioita vaaditaan poistamaan ”kaikki kuntien kumppanuustoiminnan perustamisen ja toteuttamisen hallinnolliset esteet”. 3. 2. Organisatoris-tekniset edellytykset (”henkilö- ja tekniikkaresurssit”) 3. 2. 1. Tietoyhteiskunnan aikakautena paikallisyh- teisöjen on yhä tärkeämpää luoda ylikansalliseen yhteis- työhön tarvittavat henkilöstöä koskevat ja teknologiset edellytykset. Yhä tiiviimmin yhteenkasvavassa Euroo- passa paikallisyhteisöjen on saatettava organisaationsa Eurooppa-valmiudet keskitasolle. Hallintorakenteita tu- lisi sopeuttaa ylikansallisen yhteistyön mahdollistami- seksi. Paikallisyhteisöjen tulee 3. 2. 2. suunnitelmallisesti huolehtia pätevän, yhteisössä toimimaan kykenevän henkilökunnan koulutuksesta. Tätä varten jäsenvaltiois- sa on kehitettävä Eurooppa-koulutusta. Yhteistyökykyä vahvistetaan huomattavasti syventämällä yhteisötie- toutta yhteensopivasti. Uusien tieto- 3. 2. 3. ja tietoliikenneteknologioiden nopea kehitys ja leviäminen vaatii paikallisyhteisöiltä jatkuvaa ja usein kallista sopeutumista ajanmukaisiin standardeihin. Tämä on kuitenkin välttämätöntä tehok- kaan ylikansallisen yhteistyön kannalta. Aiemmin jätet- tiin usein ottamatta huomioon yhteistyötä tekevien yhteisöjen sähköisten viestintävälineiden yhteensopi- vuus. Osittain kalliit järjestelmät ovat osoittautuneet vain rajoitetusti käyttökelpoisiksi ylikansallisessa yhteis- työssä. Yhteensopimattomien sähköisten järjestelmien käyttö ei kannata ja johtaa väistämättä väärinkäsityk- siin. 3. 3. Rahoitukselliset edellytykset 3. 3. 1. Euroopan neuvoston hyväksymässä kunnalli- sen itsehallinnon peruskirjassa todetaan, että paikalli- syhteisöillä on ”oikeus riittäviin omiin varoihin”, ”joiden käytöstä ne voivat vapaasti päättää toimivaltaansa harjoittaessaan”. Peruskirjassa painotetaan edelleen, että ”rahoitusjärjestelmät, joihin paikallisyhteisöjen käytössä olevat varat pohjautuvat, – – (on) muotoiltava riittävän moninaisiksi ja dynaamisiksi”. Alueiden komi- tea yhtyy tähän vaatimukseen ja kehottaa Euroopan parlamenttia ja komissiota ajamaan jäsenvaltioissa en- tistä vahvemmin sitä, että paikallisyhteisöjen rajany- littävään ja ylikansalliseen yhteistyöhön on käytettävissä riittävästi varoja. Samalla tuetaan myös Euroopan kun- tien ja alueiden neuvoston (CEMR) XIX Eurooppa- päivän päätöslauselmaa vuodelta 1993. C 51/24 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 3. 3. 2. Edellä mainitut edellytykset ovat ylikansallisen kumppanuuden välttämätön perusta. Ne eivät kuiten- kaan takaa riittävän hyvin yhteistyön tehokkuutta ja menestystä, joiden takaamiseksi on tarkasteltava kump- panuuden erityistavoitteita tai lisäarvoa. Lisäarvon sisältö riippuu periaatteessa toimijoiden pätevyydestä sekä paikallisyhteisöjen ylikansallisen yhteistyön muo- dosta, tyypistä ja laadusta. – Helpotetaan pienten kuntien osallistumista EU- ohjelmiin. Erityisesti olisi luovuttava osallistumisen ehdoksi asetetusta vähimmäisasukasluvusta. 5. Paikallisyhteisöjen ylikansallisen yhteistyön muo- dot, tyypit ja laajuus 4. Paikallisyhteisöt ylikansallisen yhteistyön toimijoi- minta na: ongelmia ja mahdollisuuksia 5. 1. Muodot: kumppanuus ja ystävyyskaupunkitoi- Ylikansallisen yhteistyön toimijoista tehty puh- 4. 1. taasti määrällinen analyysi osoittaa, että 80 % ystävyys- kaupunkitoimintaan osallistuvista paikallisyhteisöistä on pieniä kaupunkeja tai kuntia (alle 30 000 asukasta). Suurimmassa osassa EU-ohjelmiin osallistuvista paikal- lisyhteisöistä on alle 200 000 asukasta. 4. 2. Tämän lisäksi suuremmilla kaupungeilla ei ole automaattisesti suurta (itsehallinto-)valtaa eikä teknisiä tai rahoituksellisia resursseja. Ne riippuvat suuresti paikallisyhteisöjen oikeudellisesta ja/tai todellisesta ase- masta jäsenvaltion kunnallislainsäädännössä sekä niiden taloudellisen ja teknologisen kehityksen yleisestä ta- sosta. Ylikansallisten oppimisvaikutusten laajentami- 4. 3. ja syventämiseksi ystävyyskaupunkitoimintaan seksi osallistumisen ehdot on määriteltävä uudelleen. Tässä yhteydessä erityisesti pienten ja keskisuurten kaupun- kien Eurooppaan liittyvää asiantuntemusta on parannet- tava seuraavin keinoin: – Otetaan edustukselliset yhdistykset mukaan ohjelma- suunnittelu- ja toteutusvaiheeseen komissiossa sekä vahvistetaan kyseisten yhdistysten asemaa yksittäisten ohjelmien hallinnossa. – Luodaan kyseisiä toimijoita varten hajautettuja ja yleisiä tiedotus- ja neuvontapisteitä, jotka eivät vain helpota osallistumista yksittäisiin ohjelmiin, vaan auttavat myös soveltuvan kumppanin hakemisessa ja antavat hanketta tukevaa teknistä ja organisatorista apua. Soveltuvana perustanatässä ovat alueja paikalli- syhteisöjen välinen yhteistyö ja näiden yhteisöjen ryhmittymät. Mikäli kyse on verkottumiseen suuntau- tuvasta monenkeskisestä yhteistyöstä, kyseisistä toi- mipisteistä voitaisiin kehittää koordinointivälineitä, joilla on vähäiset henkilöstö- ja rahoituskustannukset. Tähän tulisi liittää myös CEMR:n kansallisten osasto- jen ja Ystävyyskaupunkien maailmanliiton (United Towns Organisation) tekemä työ. Paikallisyhteisöjen ylikansallisessa yhteistyössä voidaan periaatteessa erottaa kaksi muotoa ja viisi tyyppiä, jotka vaativat osittain erilaisia oikeudellisia, hallinnollis- organisatorisia ja rahoituksellisia mahdollisuuksia ja joiden yhteydessä on otettava huomioon sekä määrällisiä että laadullisia parametrejä. Ystävyyskaupunkitoiminta ja kumppanuus on erotettava toisistaan. Jälkimmäinen viittaa tiettyyn hallinnolliseen, tekniseen ja taloudelli- seen projektiin liittyvään, usein EU-ohjelman puitteissa toteutettavaan ammatilliseen kumppanuuteen, kun taas ystävyyskaupunkitoiminnassa on kyse paikallisyhteisö- jen välisistä sopimuksista, joiden tavoitteena on edistää ruohonjuuritasolta lähtevää yhteydenpitoa Euroopassa sekä toimia ”kansalaisten Euroopan” osatekijänä. On myös otettava huomioon, onko kyse kahden- vai monen- keskisistä suhteista. Syvennetty ystävyyskaupunkiyh- teistyö sijoittuu kumppanuuden ja perinteisen ystävyys- kaupunkitoiminnan välimaastoon. Arvioinnit osoittavat että syvennetty ystävyyskaupunkiyhteistyö on merkin- nyt sekä laajaa tietämyksen siirtoa että tukea paikallisde- mokratian kehittymiselle. 5. 2. Kuntien ylikansallisen yhteistyön tyypit ja laajuus Yhteistyön laajuuden, (tehtävien) määrän ja laadun (sisäinen ja ulkoinen lisäarvo) perusteella voidaan erotel- la viisi yhteistyötyyppiä: – naapurikuntien ylikansallinen (rajanylittävä) yhteis- työ (valtion rajojen molemmin puolin) = tyyppi 1; – toisistaan kauempana sijaitsevien kuntien tai paikal- lisyhteisöjen ylikansallinen yhteistyö = tyyppi 2; – kaupunkien tai kaupunkialueiden euroopanlaajuinen yhteistyö = tyyppi 3; – euroopanlaajuinen yhteistyö kaupunkiverkkojen sisällä ja välillä = tyyppi 4; – maailmanlaajuinen yhteistyö (maailmanlaajuiset kau- kansalaisjärjes- kansainväliset ja punkiverkot töt) = tyyppi 5. – Yksinkertaistetaan hallinto- ja rahoitusvalvontajär- jestelmiä mukaanlukien paikallisten hankkeiden tilin- tarkastus. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että tyypit ovat käytännössä usein päällekkäisiä (esim. tyypit 1, 3, 4 ja 5 voivat esiintyä samassa kunnassa). Yleisesti ottaen alueiden komitea kohdistaa tuki- ja integraatiopoliittisia 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/25 ja strategisia toimia koskevan lausuntonsa niihin tyyp- peihin, jotka tähän asti eivät ole voineet kunnolla osallistua ylikansalliseen yhteistyöhön. Kahta ensimmäistä tyyppiä voidaan pitää ylikansallisen yhteistyön perustana, sillä ne ovat tavoitteiltaan, laajuu- deltaan, tehtäväkentiltään ja muodoiltaan yhdenmukai- sia alueiden toteuttaman alueiden välisen ja rajany- littävän yhteistyön kanssa. Komitea korostaa tarvetta tuoda suurkaupunkien ja taajama-alueiden todellinen merkitys esille yhteisön tasolla ja tarkastella kaupunkeja osana niitä ympäröivän alueen kehitystä sekä edistää tällaisten suuralueiden välistä ylikansallista yhteistyötä, joka tapahtuu toimin- nallisin perustein eikä maantieteellisen läheisyyden poh- jalta. 5. 2. 1. N a a p u r i k u n t i e n r a j a n y l i t t ä v ä n y h t e i s t y ö n t o i m i n n a l l i n e n t a r v e Tyyppiä 1 edustavalla naapurikuntien ylikansallisella (rajanylittävällä) yhteistyöllä pyritään – toisin kuin tyypin 2 puitteissa tehtävällä yhteistyöllä – viime kädessä yhteisen, valtioiden välisen rajan erottaman sellaisen asuinalueen integraatioon, jolla on samankaltaisia on- gelmia (esim. jätehuolto, vesistöjen suojelu, infrastruk- tuuri, asutuskilpailu), jotka puolestaan vaativat yhteisiä ratkaisuja. Naapurikuntien rajanylittävän yhteistyön tavoitteet vaativat siis yhteistä rajanylittävää maan- käyttö- ja kehityssuunnittelua, kun taas toisistaan kauempana sijaitsevien kuntien ylikansallinen yhteistyö ei suuntaudu toimijoiden ja heidän asuinalueensa pieni- muotoiseen integraatioon, vaan verkottumiseen suurella alueella (molemminpuoliseksi hyödyksi). Koska tyyp- piä 1 käsiteltiin perinpohjaisesti alueiden komitean raportissa, joka koski Euroopan parlamentin aluepoli- tiikkaa rajan- ja alueenylittävän yhteistyön kannalta (ns. Myller-raportti)(1), ja koska se kuuluu tukipoliittisesti sekä Interreg IIA:n että EAKR:n 10 artiklan piiriin, komitea ehdottaa, että ennen kaikkea tyyppiä 2, toisis- taan kauempana sijaitsevien kuntien ylikansallista yh- teistyötä, tuetaan sen laajalle ulottuvaa verkostointivai- kutusta vastaavasti. 5. 2. 2. T o i s i s t a a n k a u e m p a n a s i j a i t s e - v i e n k u n t i e n j a k a u p u n k i e n y l i - k a n s a l l i n e n y h t e i s t y ö s i s ä i s e n k e - h i t y s s t r a t e g i a n i n n o v a t i i v i s e n a o s a n a Tähän asti menestyksekästä ystävyyskaupunkitoimin- taa on edistettävä ja tehostettava edelleen. Tässä yhtey- dessä on otettava huomioon, että tähänastisessa ystä- vyyskaupunkitoiminnassa kulttuurinen ja hallinnollinen vuorovaikutus on ollut etusijalla ja sen erityisenä pääpe- rusteena on ollut sodan jälkeisen ajan vuorovaikutus Euroopassa. Nyt kun tavoite ”rauhasta alhaalta käsin tapahtuvan yhteistyön kautta” on ainakin Euroopan unionissa pitkälti saavutettu, on keskityttävä pidemmäl- le meneviin tavoitteisiin, joiden perustana on uudesta eurooppalaisesta toimintaympäristöstä nouseva vaati- mus ”kehittää paikallisyhteisöjä sisäisesti ulkoisen (yli- kansallisen) yhteistyön avulla”. 6. Paikallisyhteisöjen ylikansallisen kumppanuuden tavoitteet ja lisäarvo muutoksessa 6. 1. Paikallisyhteisöjen ylikansallisen yhteistyön ta- voitteiden painopisteen siirtyminen uudessa eu- rooppalaisessa toimintaympäristössä Alueiden komitea tukee eurooppalaisten paikallisyhteis- öjen ylikansallisen yhteistyön kolmea tavoitetta: vuoro- vaikutusta, integraatiota ja kehitystä (toimivalta). 1980- luvun alkupuolelle painopiste oli yksiselitteisesti rauhan ja vuorovaikutuksen ylläpitämisessä, mutta 1980-luvun puolivälin jälkeen kehitys keskeisenä ja toiminnallisena integraatiovälineenä siirtyi yhä enemmän etualalle. Yh- teistyö ja kehitys suuntautui myös tässä yhteydessä kokemusten vaihtoon ja yhteisiin hankkeisiin, joilla pyrittiin poistamaan pitkäaikaisesti taloudellisia epä- suhtia sekä edistämään Euroopan unionin alueiden ja kuntien taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämä yhteistyö kuvasti erilaisin painotuksin ylikansalli- sen kumppanuuden ”lisäarvoa” ja ”kykyä toimia Euroo- passa”. EU-ohjelmat, kuten Pacte, Ecos ja Recite, joilla pyritään taitotiedon hankkimiseen ja innovatiivisten hankkeiden toteuttamiseen, ovat osaltaan vaikuttaneet yhteistyöhön. 6. 2. Paikallisyhteisöjen rajany- littävään yhteistyöhön oleellisesti vaikuttavia EU- ohjelmia: analyyttiset perusteet ylikansalliseen ja Maantieteellisiltä ja sisällöllisiltä painotuksiltaan vaihte- levat EU-ohjelmat, joita on yhteensä 12, ovat tärkeitä paikallisyhteisöjen ylikansallisen yhteistyön kannalta. Nämä ohjelmat ovat: – ystävyyskaupunkiohjelma – Ecos-Ouverture (EAKR-asetuksen 10 artiklan mu- kaan) – Recite II – Interreg II A ja C – Tacisin ystävyyskaupunkiohjelma – Phare – instituutioiden luominen, Pharen ja Tacisin demokratiaohjelmat – Med-Urbs – Urb-Al – Asia Urbs (1) RR/23561, PE 221. 020/end. – EU:n yhteydet Kiinan paikallisviranomaisten kanssa. C 51/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 6. 3. Agenda 2000:n vaikutukset rajanylittävään, yli- kansalliseen ja alueiden väliseen yhteistyöhön 7. 2. Yhteisöohjelmien toteuttamisen kannalta ystä- vyyskaupunkitoiminnalla on seuraavia myönteisiä vai- kutuksia: Euroopan komissio julkaisi heinäkuussa 1997 strategia- asiakirjan Agenda 2000. Siihen pohjautuvat ehdotukset rakennerahastoja vuosiksi 2000–2006 annettiin 18. maaliskuuta 1998. asetuksiksi koskeviksi Sen ohella, että rakennerahastojen ensisijaisia tavoitteita vähennetään seitsemästä kolmeen, on tämänhetkiset kolmetoista yhteisöaloitetta tarkoitus supistaa kolmeen alaan, ja niille on varattu yhteensä 5 % rakennerahasto- jen varoista. Näihin aloitteisiin kuuluu suunniteltu yhteisöaloite raja- nylittävää, ylikansallista ja alueiden välistä yhteistyötä varten, joka komission ehdotuksen mukaan tulee ole- maan puhdas EAKR-aloite, jota varten on asetettava käyttöön nykyistä enemmän varoja. Alueiden komitea toteaa, että kyseinen uusi yhteisöaloite koostuu kolmesta yhteistyömuodosta, joita on tähän mennessä tuettu kolmesta eri lähteestä. Yhteistyömuoto- ja ovat: – rajanylittävä yhteistyö, jota on tähän asti tuettu Interreg II A -ohjelmasta; – ylikansallinen yhteistyö, jota on tähän asti tuettu Interreg II C -ohjelmasta; – alueiden välinen yhteistyö, jota on tähän asti tuettu EAKR:stä. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että komissio tukee myös tulevaisuudessa rajanylittävää, ylikansallista ja alueiden välistä yhteistyötä yhteisöaloitteen muo- dossa. Alueiden komitea kannattaa myös komission aikeita ottaa huomioon alueidenvälistä yhteistyötä järjestäessään Pacte, Recite ja Ecos-Ouverture -ohjel- mista saadut kokemukset yksinkertaistamista ja entistä nopeampaa menetelmien soveltamista silmällä pitäen. Alueiden komitea on tyytyväinen komission aikomuk- seen toteuttaa ohjelmat entistä hajautetummin. 7. Ystävyyskaupunkitoiminnan ”eurooppalainen lisä- arvo” 7. 1. Alueiden komitea yhtyy Euroopan kunnallisten liittojen arvioon, jonka mukaan ystävyyskaupunkitoi- minta luo ”eurooppalaista lisäarvoa”. EU:n ystävyys- kaupunkiohjelman puitteissa tuettiin vuosina 1989–1997 yhteensä n. 20 000 Euroopan kaupunkia. Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa on 7 621 ystävyyskaupunki- suhdetta (vuoden 1997 tilasto), ja avustuksiin oikeutettu- jen KIE-maiden ja EU:n jäsenvaltioiden välisiä ystävyys- kaupunkisuhteita lasketaan olevan 2 581 (1997). – Kansalaisten mielenkiinnon herättäminen kansainvä- listä yhteistyötä kohtaan ja siten heidän kannatuk- sensa saaminen kuntien tekemille yhteistyöaloitteille. – Yhteistyöhön tarvittavien edellytysten kehittäminen (kielitaito ja kokemus kanssakäymisestä muiden mai- den edustajien kanssa). – Eri maiden kunnallishallintojen keskinäinen luotta- mus, joka vaikuttaa hyödylliseltä laajoja ja entistä suurempaa rahoitusta vaativia hankkeita ajatellen. – Toiminnan rooli EU:n laajentumisprosessissa, koska sen avulla nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kun- nallishallinto tiedostaa yhteistyön mahdollisuudet. 7. 3. EU:n Pacte ja Ecos -tukiohjelmissa on havaittu, että noin kaksi kolmannesta kyseisiin ohjelmiin osallistu- neista paikallisyhteisöistä oli ystävyyskaupunkeja. Alu- eiden komitea on tyytyväinen EU-ohjelmaan ”Euroopan ystävyyskaupungit”, jolle on tällä hetkellä myönnetty 7,5 miljoonan ecun vuosittaiset määrärahat (1997) ja johon kuuluu neljä toiminta-aluetta: vaihtotoiminta kansalaisille nykyisten ystävyyskaupunkisuhteiden puit- teissa, mielipiteenvaihto, jatkokoulutusseminaarit ja in- novatiiviset hankkeet. Tässä yhteydessä on kuitenkin huomautettava, että yhteistyö rajoittuu usein pie- nimpään nimittäjään, toimintaa ei suunnitella pitkällä tähtäimellä eikä useita hankkeita käsittäväksi ja että yleinen lisäarvotavoite puuttuu edelleen. Tämän vuoksi niiden ohjelmarakennetta on alueiden komitean mielestä muutettava puutteiden korjaamiseksi. Myös EU- ohjelmalle ”Euroopan ystävyyskaupungit” olisi myön- nettävä nykyistä suurempi rahoitus. 8. Erityisaloilla toimivien kumppanuuksien lisäarvo ja ongelmat EU:n tukipolitiikassa 8. 1. ”Pacte II – alueiden välinen kokemustenvaihto” -ohjelmaa (EAKR-asetuksen 10 artikla ja Phare-asetus) voidaan sille myönnetyn 6 miljoonan ecun määrärahan perusteella pitää vain tietyillä ammattialoilla toteutetta- vien pitkäaikaisten kumppanuuksien aloitusohjelmana. (Sisäisen) arviointiraportin mukaan vuodesta 1990 (Pacte I) lähtien on toteutettu 350 hanketta. Yhteensä 85 % osanottajista oli joka päättyi vuonna 1997. Alueiden komitea pitää Pacte- ohjelman jatkamista järkevänä myönteisten kokemusten vuoksi. tyytyväisiä ohjelmaan, 8. 2. Kyseisten ohjelmien lisäarvo voidaan tiivistää seuraaviin kohtiin ottaen samalla huomioon, että yksit- täisten ohjelmien määrällinen ja laadullinen osuus lisäar- vosta on hyvin erilainen. Lisäarvoa voidaan parantaa 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/27 vain, jos komissio poistaa nykyiset puutteet ohjelmien hallinnosta. – Erityisesti pieniltä ja keskisuurilta kunnilta ja niiden toimijoilta puuttuva ylikansallinen ja kulttuurien välinen kokemus. – Komissio ei tähän mennessä ole aina taannut sopimus- ten noudattamista määräaikojen ja rahoituksen mak- supäivien suhteen. Lisäksi hankekumppaneilla ei useinkaan ole komissiossa päätösvaltaista yhdyshen- kilöä, joka auttaisi selvittämään yksittäisiä kysymyk- siä nopeasti. – EU:n tukiohjelmat vaikuttavat osaltaan paikallisyh- teisöjen eurooppalaistumiseen ja edistävät omien kokemusten yli ulottuvaa katsantokantaa sekä helpot- tavat muiden hallintokulttuurien kohtaamista oman ongelmanratkaisukapasiteetin voimistamista aja- tellen. – EU-hankkeet saavat aikaan ylimääräistä innovatiivis- ta lisää, jota ei synny pelkästään yksittäisen valtion tuella. Tämän mahdollistavat EU-hankkeiden vaati- mukset ylikansallisesta kumppanuudesta sekä ar- vioinnista ja kokemustenvaihdosta kansainvälisten kumppanien kanssa. – EU-hankkeet voivat johtaa yhteistyöhön myös muilla aloilla ja synnyttää yhteisvaikutusta. – Hankkeet edistävät paikallisyhteisöjen kansainvälistä profiilia. 8. 3. Alueiden komitea muistuttaa tässä yhteydessä, että ohjelmia toteutettaessa voi syntyä seuraavia on- gelmia: – Koordinointivaikeudet kumppanuushankkeiden toteuttamisessa hallintojen ja elinten erilaisten amma- tillisten ja oikeudellisten vastuualueiden sekä henkilö- kunnan vaihtuvuuden vuoksi. – Hankkeiden tavoitteiden laadullisesti epätasainen to- teutus erilaisen ammatillisen pätevyyden sekä rahoi- tuksellisten ja teknisten lisävarojen puutteen vuoksi. – Pienille kunnille asetettavat liian suuret vaatimukset kumppanuusohjelmien toteutuksessa. – Virheet kumppanien valinnassa (kumppani ei vastaa odotuksia eikä ylikansallisen kumppanuuden toteut- tamisen vaatimuksia). 9. Ylikansallisen yhteistyön välikatsaus ja tulevat pai- nopisteet: motosta ”Rauha yhteistyöllä” lisäarvo- kaavaan ”Kuntien sisäisen kehityksen edistäminen ulkoisella (ylikansallisella) yhteistyöllä” suosittaa Tämänastista tukipolitiikkaa arvioituaan aluei- 9. 1. den ohjelmien komitea jämäköittämistä ja niputtamista siten, että pyritään esimerkinomaisesti saamaan aikaan uutta lisäarvoa ja sisäistä kehitystä ulkoisella yhteistyöllä. Tässä yhtey- dessä on otettava huomioon seuraavat näkökohdat: päällekkäisten – On luotava sisällöllisiä painopisteitä, jotka voivat toimia tulevan kaupunkikehityksen esikuvina ja pai- kallisyhteisöjen Eurooppaan liittyvän asiantuntemuk- sen mallina. – Tiettyihin ammattialoihin liittyvät kumppanuudet ja ystävyyskaupunkitoiminta on koordinoitava ohjel- mallisesti sekä kohdeltava kulttuurisia ja taloudellisia tavoitteita samanarvoisina. – Naapurikuntien rajanylittävästä yhteistyöstä saadut kokemukset on – edellä mainitut erot huomioon ottaen – tutkittava pitäen silmällä niiden soveltuvuut- ta kauempana toisistaan sijaitsevien kuntien ylikansal- liseen yhteistyöhön. – Kumppanuus- ja hankestrategioilla on näin ollen saatava aikaan molemminpuolisia oppimisprosesseja, joiden tulokset ovat kuntien sisäisen kehityksen lisäksi merkityksellisiä myös suuren alueen käsittävän inte- graation (esim. tulevien jäsenmaiden) kannalta. Yleis- enä tavoitteena on paikallisyhteisöjen unioniin liit- tyvän asiantuntemuksen vahvistaminen. – Pienten ja keskisuurten paikallisyhteisöjen toimijoille tarkoitettuja pätevöittämistoimia on tuettava vastaa- villa tukimahdollisuuksilla. – Tukipolitiikan erityiseksi maantieteelliseksi painopis- teeksi tällä alalla on otettava tulevien jäsenmaiden kuntien kanssa tehtävä yhteistyö. Se voi toimia tulevan integraation perustana ja sen yhteydessä voidaan vaihtaa soveltuvista ja edullisista ongelmanratkaisu- malleista saatuja kokemuksia. – Ylikansalliset kumppanuudet on suunniteltava pit- käaikaisiksi ja ne vaativat pitkää totutteluaikaa ja tiiviitä oppimisprosesseja erityisesti kehitykseltään eritasoisten paikallisyhteisöjen välillä. – Puuttuvan tiedotuksen ja yhteydenpidon vuoksi kun- nissa syntyvät unionitietoudeltaan keskivertoisten ”osastojen” ja projektien toteutuksesta vastaavien erityisosastojen väliset konfliktit. – Kumppanuuden valmistelua ja suunnittelua olisi pa- rannettava tai muotoiltava uudelleen ulkoisen ohjel- ma-arvioinnin avulla. C 51/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 10. Ylikansallisen kumppanuuden ohjenuoria ja sen innovatiivinen lisäarvo: esimerkkeinä kestävä kau- punkikehitys, ylikansallinen oppimisprosessi ja paikallisyhteisöjen Eurooppaan liittyvä asiantun- temus 10. 1. Tulevaisuuden kannalta soveltuvaa eli kestävää kaupunkikehitystä on tuettava uutena lisäarvona. Habi- tat II:sta saadut kokemukset, paikallisagenda 21 sekä sen keskeiset eurooppalaiset toteutusetapit, 27. toukokuuta 1994 annettu Aalborgin peruskirja sekä 8. lokakuuta 1996 hyväksytty Lissabonin toimintasuunnitelma ovat esimerkkejä siitä, miten ylikansallisen yhteistyön sisäisiä tavoitteita voidaan määritellä uudelleen. Tässä yhtey- dessä on kyse yhteisestä, ennen kaikkea eurooppalaisten ja kansainvälisten organisaatioiden (YK) tunnustamasta tavoitteesta, jonka toteutumista edistetään kumppanei- den välisellä vaihdolla ja ylikansallisella oppimisproses- silla. 10. 2. Tähän kuuluu sellaisten kaupunkiverkostojen perustaminen, joiden taitotiedosta myös pienet kunnat voivat hyötyä. Kaupunkiverkostojen etu on, että ne ovat kaupunkien itsensä perustamia – eivätkä järjestöpolitii- kan tulosta – ne voivat pyrkiä suoraan aktiivisesti tiettyihin tavoitteisiin ja niiden avulla toteutuksessa voidaan saavuttaa yhteisvaikutushyötyä. Verkostojen kulloisetkin tehtävät ja tavoitteet suuntautuvat erilaisiin ongelmakenttiin kuten kokoon (esim. Eurocities), ta- lous- ja kulttuurimaantieteelliseen sijaintiin (esim. Itä- meren kaupunkien liitto) tai erilaisiin tarkasti rajattuihin (esim. autottomat kaupungit) taikka laaja-alaisiin ta- voitteisiin (kestävät kaupungit). 10. 3. Niinpä eurooppalainen kampanja ”Kestävän kehityksen kaupungit” ei ole organisaatio, vaan 350 pai- kallisyhteisön välinen yhteisesti sovittu toimenpide. Kunnallishallinnon erilaisten rakenteiden sekä taloudel- listen, sosiaalisten, kulttuuristen ja ekologisten seikkojen vuoksi monenkeskinen yhteistyö on riippuvainen useita alueita koskevien ongelmien määrittelystä. 10. 4. Molemminpuoliseksi hyödyksi tehtävä yhteis- työ merkitsee hallinnollisen, teknisen ja ammatillisen asiantuntemuksen vaihtoa ja mahdollisuuksien mukaan menestyksekkäiden mallien (”best practices”) omaksu- mista esimerkiksi julkisessa henkilöliikenteessä ja perus- rakenteiden kehittämisessä. 10. 5. Kestävän kaupunkikehityksen politiikka ei liity ainoastaan yksittäisiin aloihin, vaan sen lähtökohta on, että päätöksiä, joilla on pitkäaikaisia rakennetta muuttavia vaikutuksia, tutkitaan niiden siedettävyyden kannalta. 10. 6. Näin ollen esimerkiksi yleinen käsite ”kestävä kehitys” on yhdistettävä paikalliseen käsitteeseen ”oppi- va kaupunki”. Paikallisyhteisöjen ”kuntien välinen” ylikansallinen yhteistyö on tämän oppimisprosessin ratkaiseva liitoskohta. 10. 7. Onnistunut yhteistyö määrittää lisäarvon toi- senkin tekijän, paikallisyhteisöjen Eurooppaan liittyvän asiantuntemuksen. Ystävyyskaupunkitoiminnasta ja kumppanuudesta saadut kokemukset voidaan kiteyttää kolmeen tekijään: – kunnan sisäiset, innovatiiviset kehitysmahdollisuu- det, jotka antavat virikkeen kumppanuuteen ja tarjo- avat kumppanille siis mahdollisuuden lisätä asiantun- temustaan ja kehittyä; – kyky hyödyntää ylikansallista kumppanuutta sisäisen kehityksen ja ongelmanratkaisun mallina; – tähänastisten ylikansallisten kokemusten hyödyntä- minen ulkoisesti eurooppalaista verkostoa rakennet- taessa. 10. 8. Tässä mielessä ylikansallinen yhteistyö tähtää sellaisten sisäisten ja ulkoisten mahdollisuuksien molem- minpuoliseen vahvistamiseen, joiden onnistuneena tuot- teena voidaan pitää ”kuntien Eurooppa-asiantunte- musta”. 11. Ylikansallisten kumppanuuksien uusia näköaloja ja evolutiivisiä strategioita 11. 1. Kuntien muodollinen osallistuminen poliittisen tahdon luomisprosessiin Euroopassa esimerkiksi aluei- den komiteassa kuvastaa läheisyysperiaatteen poliittista puolta, kun taas paikallisyhteisöjen Eurooppa-asiantun- temuksen kehittyminen voidaan ymmärtää läheisyyspe- riaatteen käytännöllis-materiaalisena toteutuksena. 11. 2. Oikeudellis-hallinnollisen (itsehallinto), poliit- tisen (vertikaalisen demokratiaperiaatteen vahvistami- nen), taloudellisen ja ekologisen toimivallan rakentami- sesta tuettuna sisäsyntyisillä rahoituksellisilla ja teknis- organisatorisilla resursseilla muodostuu ylikansallisten kumppanuuksien opinahjo. Vuorovaikutuksen ja ulkoi- sen yhteistyön välityksellä tapahtuvan sisäisen kehityk- sen yhdistämisellä sekä ystävyyskaupunkitoiminnan muotojen ja tavoitteiden liittämisellä kumppanuuden muotoihin ja tavoitteisiin on määrä olla kantava rooli paikallisyhteisöjen ylikansallisen yhteistyön tulevissa suunnitelmissa. Menestyksestä tai (myös epäonnistu- neista) malleista oppimisella pyritään kuntien yleisen ongelmanratkaisukyvyn vahvistamiseen. 11. 3. Oppimisprosesseilla ei tähdätä vain lyhytaikai- seen menestykseen, joka asettaa kestävät ratkaisut kysee- nalaisiksi, vaan pitkäaikaisia ratkaisuja tarjoaviin näköaloihin, joilla tähdätään kestävyyteen. Näin ollen uusia kumppanuuksia aloitettaessa suositellaan evolutii- vistä strategiaa eli asteittaista etenemistä: – Lähtökohtana on pidettävä ns. ”vaatimatonta” yhteis- työtä, joka perustuu vapaaehtoiseen tiedon ja koke- musten vaihtoon ja jolla pyritään keskinäiseen tutus- tumiseen. Tämä kulttuurien välinen vuorovaikutus voi olla perustana pidemmälle menevälle yhden- tai monenkeskiselle yhteistyölle. 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/29 – Tätä seuraa ”väliaikainen” yhteistyö, joka muodostuu ajallisesti rajatuista kokeiluhankkeista, joiden proses- si ja tuotearviointi on perusteena yhteistyön seuraaval- le muodolle. – Pysyvä yhteistyö perustuu kestävään yhteistyöhön tärkeillä aloilla ja siihen voi esim. kuulua suuria perusrakennehankkeita. Tämän yhteistyömuodon monenkeskinen luonne johtaa – ylikansallisten verkostojen muodostamiseen. Kuten Euroopan kunnallisten liittojen saama 11. 4. kokemus ja kuntien kannalta oleellisten ylikansallisten ohjelmien arviointi osoittavat, näitä kehitysvaiheita ei tule toteuttaa systemaattisesti, vaan ne antavat suuntaa järkevälle menettelylle ja voivat siten ehkäistä sitä, että vielä kokemattomilta toimijoilta vaaditaan liikaa. Ratkaisevia ovat tässä yhteydessä määrälliset ja laadulli- set edellytykset, joiden avulla toimijat voivat osallistua menestyksekkäästi kumppanuuteen. 12. Lisäongelmia ja esimerkkeinä toimivia ratkaisu- vaihtoehtoja 12. 1. Toimijoiden ”Eurooppa-valmiuden” tai ”asian- tuntemuksen” vahvistaminen tavoitteena laajentaa nii- den toimintakykyä Euroopassa tapahtuu kolmella tasol- la. Näitä ovat: – oikeudellinen taso, jolla käsitellään ylikansallisen yhteistyön oikeudellisten esteiden purkamista; – poliittis-hallinnollinen taso, jolla käsitellään kunkin valtion kunnallishallintoa koskevassa laissa säädet- tyjä erilaisia hallinnollisia vastuualueita ja toimi- valtaa; – ammatillinen taso, jolla pyritään toimijoiden tekni- seen, sosiaaliseen ja kulttuuriseen pätevöittämiseen. 12. 2. Alueiden komitea kannattaa Euroopan neuvos- ton hyväksymää kunnallisen itsehallinnon peruskirjaa sekä paikallisyhteisöjen ja -viranomaisten rajanylittävää yhteistyötä koskevaa, eurooppalaiseen puitesopimuk- seen kuuluvaa lisäpöytäkirjaa, joka allekirjoitettiin Strasbourgissa 9. marraskuuta 1995. Alueiden komitea on tietoinen siitä, että näitä periaatelausumia on syven- nettävä edelleen tulevaisuudessa. 12. 3. raavia kahta mallia: Tätä varten voidaan käyttää esimerkkeinä seu- – Kansainvälinen kunnallisliitto (International Union of Local Authorities, IULA) ja Euroopan kuntien ja alueiden neuvosto (Council of European Municipali- ties and Regions, CEMR) ovat yhdessä Kuntien kansainvälisen yhteistyön (Municipal International Cooperation, MIC) suunnitelman ja sen toteutusstra- tegian, ”Capacity and Institution Building” (CIP), kanssa esittäneet ohjelmat paikallistason vahvistami- seksi. Alueiden komitea on tyytyväinen kyseiseen ohjelmaan. – Kuntien kansainvälistä yhteistyötä (MIC) koskevalla suunnitelmalla pyritään: • suunnittelemaan kansallista hallinnon hajautta- mispolitiikkaa ja hajauttamisohjelmia; • rakentamaan demokraattisia paikallishallintojär- jestelmiä tai muuttamaan niiden rakennetta; • luomaan hallinnollinen ja institutionaalinen ra- kenne paikallisyhteisöissä; • parantamaan julkishallinnon henkilökunnan päte- vyyttä sekä kuntien tarjoamia palveluja; • vahvistamaan paikallisyhteisöjen instituutioita valtiolliseen tasoon nähden; • arvioimaan demokraattisen prosessin tehokkuutta paikallistasolla; • vahvistamaan naisten asemaa paikallistason julkis- hallinnossa ja päätöksentekoprosessissa; • vahvistamaan kunnallishallinnon roolia, jotta saa- daan aikaan kestävä paikalliskehitys, jonka avulla pyritään poistamaan köyhyyttä ja edistämään sosiaalista yhtenäisyyttä. 12. 4. Toimijoiden tasolla tapahtuvassa ongelmanrat- kaisussa toimii hyvin Euroopan neuvoston alullepanema ”Alue- ja paikallishallinnon koulutusorganisaatioiden eurooppalainen verkosto” (European Network of Trai- ning Organisations for Regional and Local Authorities, ENTO). Se on yleishyödyllinen organisaatio ja sillä on yli 70 jäsenjärjestöä Euroopan neuvostoon kuuluvissa 40 maassa (1998). ENTOn tehtäviin kuuluu mm. : – euroopanlaajuisten yhteyksien luominen tavoitteena koota instituutioita ja vuorovaikutuskumppaneita koskevia tietoja; – sellaisen asiantuntijapoolin luominen, johon kuuluu asiantuntijoita koulutuksen, kehityksen, tutkimuk- sen, julkishallinnon ja pätevöittämisen aloilta; – kahden- ja monenkeskisten kumppanuuksien kehittä- minen tavoitteena yksilöidä ja valmistella tukiohjel- mia ja -hakemuksia; – henkilökunnan vaihdon tai tiettyyn tehtävään lähettä- misen järjestäminen osana paikallisyhteisöjen julkis- hallinnon työntekijöiden koulutusta ja jatkokoulu- tusta. 13. Painopisteenä yhteistyö tulevien jäsenmaiden pai- kallisyhteisöjen kanssa 13. 1. Alueiden komitea on tyytyväinen tähänastisiin EU-aloitteisiin demokratisoinnin ja paikallisyhteisöjen vahvistamiseksi. Samalla komitea suosittaa, että tulevien jäsenvaltioiden kuntien kanssa tehtävää yhteistyötä C 51/30 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 syvennetään ensi vuosikymmenellä edelleen. Tämä suo- situs perustuu: vaan että siihen sisältyy myös ns. ”ystävyystoiminta ja harjoittelu” alue- ja paikallistasolla. – komission joulukuussa 1995 antamaan väliraporttiin aiheesta ”Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden unioniin liittymisen vaikutukset unionin toi- mintalinjoihin” (1); – komission 15. heinäkuuta 1997 antamaan tiedonan- toon ja Agenda 2000:n (nide II) puitteissa tehtyyn vaikutusanalyysiin; – alueiden komitean lausuntoon aiheesta ”Paikallisten ja alueellisten viranomaisten asema Euroopan unionin tukemassa koulutuksessa Keski- ja Itä-Euroopas- sa” (2); – alueiden komitean 20. marraskuuta 1997 antamaan lausuntoon aiheesta ”Unionin laajentuminen Keskija Itä-Euroopan hakijamaihin ja sen vaikutukset unionin politiikan eri osa-alueisiin” (3). 13. 2. EU tukee jäsenvaltioehdokkaita liittymistä val- mistelevalla strategialla EU:n yhteisen säännöstön omaksumisessa ja toteuttamisessa. Liittymisen valmiste- luun sisältyy (demokraattisiin rakenteisiin ja markkina- talouteen) siirtymisen ja (standardien, normien ja sosiaa- lijärjestelmien) integraation vaikea kaksoistehtävä. Tehtävä koskee suoraan myös kaupunkeja ja kuntia. Useimmat KIE-maat ovat tosin ratifioineet kunnallisen itsehallinnon peruskirjan, mutta niiltä puuttuu vielä tarvittavaa asiantuntemusta ja resursseja sen soveltami- seksi. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että komissio on uusissa Phare-ohjelmaa koskevissa suuntaviivoissaan varannut 30 % ohjelmalle tarkoitetuista varoista de- mokraattisten instituutioiden vahvistamiseen. Kyseisten instituutioiden on määrä palvella mm. entistä tehok- kaamman ja demokraattisemman hallinnon rakentamis- ta ja yhteisön säännöstön omaksumista erityisesti seu- raavilla aloilla: oikeus- ja sisäasiat sekä petosten ja järjestäytyneen rikollisuuden vastainen toiminta sekä KIE-maiden osallistuminen yhteisöohjelmiin, kuten So- krates, Leonardo, Media jne. Phare-ohjelmaan kuuluvat toimet, jotka koskevat erityi- sesti (kaupunkien) ystävyystoimintaa ja pitkäaikaista asiantuntijoiden lähettämistä KIE-maihin, olisi aloitetta- va mahdollisimman pian. Lisäksi rahoitus- ja ympäristönsuojeluasioissa, maata- loudessa sekä oikeus- ja sisäasioissa nykyisin tehtävää yhteistyötä olisi voitava täydentää liittymistä hakenei- den maiden tarpeiden mukaan esimerkiksi nuoriso- ja sosiaalialalla. Alueiden komitea pitää myös tärkeänä, ettei ohjelmaa rajoiteta kyseisten valtioiden ministeriöiden luomiseen, (1) CSE(95) 605, 5. joulukuuta 1995. (2) CdR 298/95 – EYVL C 100, 2. 4. 1996, s. 98. (3) CdR 280/97 fin – EYVL C 64, 27. 2. 1998, s. 48. 13. 3. Alueiden komitea muistuttaa tässä yhteydessä heikosta hallintokapasiteetista ja riittämättömästä lii- kenneinfrastruktuurista, jotka ovat tyypillisiä erityisesti maaseutualueiden pienille kaupungeille ja kunnille. Ko- mitea on vakuuttunut siitä, ettei näitä kumppanuuksia tule pitää perinteisinä (läntisen) kehitysavun yksisuun- taisina kanavina. EU-maiden kunnille voi esim. olla hyvin opettavaista havaita, miten verrattain vähäisilla varoilla voidaan löytää yksinkertaisia, edullisia ja kestä- viä ratkaisuja kuntien ongelmiin. Tässä yhteydessä on myös otettava huomioon kyseisten kumppanuuksien kestosta aiheutuva lisäarvo, joka ilmenee usein kokonai- suudessaan vasta pitkän ajan (kymmenen tai useamman vuoden) jälkeen. Alueiden komitea odottaa, että nämä näkökoh- 13. 4. dat otetaan huomioon EU-ohjelmia, kuten Phare/CBC ja Ecos, uudelleen suunniteltaessa. 14. Yhteistyö muiden KIE-maiden ja yhteisön ulko- puolisten maiden kanssa 14. 1. Esimerkiksi ympäristöön ja muuttoliikkeeseen liittyvien ongelmien lisääntymistä ajatellen rajany- littävää ja ylikansallista yhteistyötä on vahvistettava myös niiden maiden paikallisyhteisöjen kanssa, jotka eivät ole EU:n jäsenehdokkaita sekä muiden yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa. On myös syytä muistaa tärkeät yhteistyöohjelmat Interreg II A ja II C, Phare, Tacis, ja Ecos-Ouverture. Alueiden komitea kannattaa paikallisyhteisöjen 14. 2. ylikansallisen ja rajanylittävän yhteistyön edistämistä nykyisten EU-ohjelmien puitteissa. Näitä ohjelmia ovat erityisesti: – Med-Urbs, jolla luodaan Välimeren alueella olevien yhteisön ulkopuolisten maiden kunnallisviranomais- ten ja kaupunkien hallintojen sekä EU:n välisiä yhteyksiä ja verkostoja; AK kehottaa ottamaan jälleen käyttöön Meda-ohjelman ja asettamaan käyttöön rahoituksen, jotta jo valikoituja ohjelmia voidaan jatkaa ja uusia hankkeita aloittaa (ks. myös valiokunta 4:n lausunto Välimeren alueen yhteistyöstä). – Urb-Al, jolla edistetään EU:n ja Latinalaisen Ameri- kan kaupunkien, alueiden ja kuntien yhteistyötä; komission olisi joko yksinkertaistettava kokonaisoh- jelmaa tai hyväksyttävä erilliset tai pienet hankkeet ohjelmaan, koska sen laajuus vaatii paikallisviran- omaisilta luultavasti liikaa. 22. 2. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 51/31 – Asia-Urbs, jolla tuetaan Euroopan ja Aasian paikallis- viranomaisten hajautettua yhteistyötä, jolla pyritään toteuttamaan kestäviä toimia ympäristöön, yritystoi- mintaan ja kaupunkien köyhiin oloihin liittyvillä aloilla; AK kehottaa nopeuttamaan tämän ohjelman toteuttamista, joka on ollut valmisteilla yli vuoden ja viivästynyt useaan otteeseen. – EU-Kiina, jolla edistetään EU:n ja Kiinan paikallis- viranomaisten välisten yhteyksien luomista; AK ke- hottaa jatkamaan ohjelmaa, jotta paikallisviran- omaisten suunnittelu voisi kattaa nykyistä pidemmän aikavälin. 14. 3. Alueiden komitea on myös tyytyväinen alueiden välisten työyhtymien perustamiseen esim. Tonavan alu- eella. Yhdeksän kaupunkia toimii tällä hetkellä yhteis- työssä 240 hankkeessa, joilla koordinoidaan niiden taloudellisia ja ympäristöpoliittisia toiveita. Vastaavan- laisten työyhtymien tukeminen on kannatettavaa. 15. Päätelmät ja suositukset 15. 1. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että yhä tiiviimmin yhteenkasvavassa Euroopassa paikallis- yhteisöt läheisyysperiaatteen vahvistamisen myötä lisää vastuuta ja mahdollisuuksia peruspalvelujen suunnitteluun, strategisen suunnittelun edistämiseen ja kestävän kunnallisen kehityksen helpottamiseen. saavat 15. 2. Alueiden komitea tukee toimia, joiden perus- teella paikallisyhteisöillä on oikeus ja todelliset mahdol- lisuudet säännellä ja suunnitella omalla vastuullaan lakien puitteissa huomattava osa julkisista toimista, mukaanlukien rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö. 15. 3. Alueiden komitean mielestä paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö on yhä tärkeäm- pi väline, jolla taataan paikallisyhteisöjen myötävaiku- tus eurooppalaisissa päätös- ja toimintaprosesseissa. 15. 4. ylikansallisessa yhteistyössä pyritään: Alueiden komitean mukaan rajanylittävässä ja – edistämään kestävää kaupunkikehitystä eli kestävää elämänlaatua kunnissa; – kuntien välisten rajoitettujen hankkeiden ohella myös aloittamaan ylikansallisia oppimisprosesseja, jotka vahvistavat kumppaneiden kykyä toimia Euroopassa; 15. 5. Komitea huomauttaa jälleen, että alueiden ja paikallisyhteisöjen välisellä yhteistyöllä on erittäin tärkeä strateginen merkitys yhteiskunnallis-taloudel- lisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi sekä yhtenäisen ja kokonaisvaltaisen kehityksen luomiseksi. Alueiden komitea on sitä mieltä, että tämän 15. 6. vuosisadan integraatiodynamiikan valossa paikallisyh- teisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö unioniin liittyvien KIE-maiden ja Kyproksen paikallisyhteisöjen kanssa edistää huomattavasti ”alhaalta ylöspäin” suun- tautuvaa liittymisstrategiaa. Alueiden komitea korostaa, että paikallisyhteis- 15. 7. öjen kykyä toimia Euroopassa on vahvistettava, jotta ne voivat tehdä Euroopassa rajanylittävää ja ylikansallista yhteistyötä. Tämä tarkoittaa, että on luotava oikeudel- lis-institutionaaliset, organisatoris-tekniset sekä rahoi- tukselliset edellytykset. Jäsenvaltioiden on Euroopan neuvoston 15. lokakuuta 1985 hyväksymään kunnallisen itsehallinnon peruskirjaan nojautuen poistettava kaikki hallinnolliset esteet, jotka haittaavat kuntien välisten kumppanuuksien perustamista ja toimintaa. 15. 8. Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansalli- nen yhteistyö voidaan liittää ”uutena lisäarvona” nykyi- siin EU:n tukipolitiikkoihin. Tässä yhteydessä alueiden komitea suosittaa päällekkäisten ohjelmien jämäköittä- mistä ja liittämistä pitkäaikaiseen rajanylittävään ja ylikansalliseen yhteistyöhön. On erittäin tärkeää, että paikallisyhteisöille ja ylikansalliseen yhteistyöhön tar- koitettuun erityisrahoitukseen sisällytetään myös erityi- sesti hakijamaiden kanssa solmittaviin kumppanuuksiin varattava rahoitus. 15. 9. Tukihankkeiden hajautettu hallinnointi on osoittautunut hyväksi käytänteeksi. Tämän vuoksi aluei- den komitea kehottaa säilyttämään sen, jotta tukiohjel- mien kansalaisläheisyys säilyy. 15. 10. Alueiden komitea toivoo, että rajanylittävän ja ylikansallisen yhteistyön kannalta oleellisten EU- ohjelmien rahoitusta parannetaan, jotta yhä useammat paikallisyhteisöt voisivat osallistua yhteistyöhön. 15. 11. Alueiden komitea kannattaa myös kuntien kumppanuutta edistävän ohjelman nykyistä suurempaa rahoitusta. Komitea kehottaa muuttamaan vuosittain hyväksyttävän budjettiotsakkeen pitkän aikavälin ohjel- maksi. Samalla on otettava huomioon varojen tasainen jakautuminen. – luomaan kansalaisten Eurooppa. Alueiden komitea kehottaa komissiota ja 15. 12. jäsenvaltioita (jäsenvaltioiden paikallishallinnon yhdis- C 51/32 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 2. 1999 tysten kanssa neuvotellen ja yhteistyössä niiden kanssa) edistämään paikallisyhteisöjä palvelevien tiedotus- ja neuvontapisteiden perustamista. Niiden tarkoituksena on helpottaa ohjelmiin osallistumista, tukea soveltuvan kumppanin etsinnässä sekä antaa käyttöön hanketta tukevaa teknistä ja organisatorista apua. Verkostojen perustamiseen suuntautuvassa monenkeskisessä yhteis- työssä tiedotus- ja neuvontapisteiden tehtäväkenttää voitaisiin vähäisin henkilöstö- ja rahoituskustannuksin laajentaa koordinointiin. 15. 13. Alueiden komitea korostaa, että tietyt yhteisö- ohjelmat, esim. ”Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset”, voivat olla hyödyllisiä paikallisyhteisöjen välisen rajany- littävän ja ylikansallisen yhteistyön luomisessa. Alueiden komitea odottaa tässä yhteydessä 15. 14. komissiolta, että hallinto- ja rahoitusvalvontajärjestel- miä, mukaanlukien paikallishankkeiden tilintarkastus, yksinkertaistetaan, jotta paikallisyhteisöt voivat tehdä yhteistyötä nopeasti ja tehokkaasti. Tässä yhteydessä on varmistettava komission lopullinen valvontatehtävä. 15. 15. Alueiden komitea kehottaa komissiota takaa- maan rajanylittävän ja ylikansallisen yhteistyön poliitti- sen merkityksen huolellisella ohjelmahallinnoinnilla. Alueiden komitea kannattaa Euroopan kun- 15. 16. nallisten kattojärjestöjen, kuten Kansainvälisen kunnal- lisliiton (IULA), Ystävyyskaupunkien maailmanliiton, Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston (CEMR) ja sen telemaattisen Elanet-verkon yhteistyön tiivistämistä kuntien kansainvälisen yhteistyön (MIC) edistämiseksi. Myös Euroopan neuvoston alullepanema Alue- ja paikal- lishallinnon koulutusorganisaatioiden eurooppalainen verkosto (ENTO) sekä Euroopan alueiden liitto (AER), jolla on EU:n tulevaa laajentumista ajatellen moninaisia kontakteja Keski- ja Itä-Euroopan alueiden kanssa, on otettava mukaan yhteistyöhön. Bryssel 19. marraskuuta 1998. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER


title: Risoluzione legislativa recante il parere del Parlamento europeo sulla proposta di regolamento del Consiglio relativo al Fondo sociale europeo (COM(98)0131 C4-0287/98 98/0115(SYN))(Procedura di cooperazione: prima lettura)

eurovoc_concepts:
EAGGF
European Regional Development Fund
European Social Fund
Structural Funds
structural policy


title: Commission Regulation (EC) No 2497/98 of 19 November 1998 on the issuing of export licences for wine-sector products

text: 20. 11. 98 EN Official Journal of the European Communities L 311/3 COMMISSION REGULATION (EC) No 2497/98 of 19 November 1998 on the issuing of export licences for wine-sector products THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Commission Regulation (EC) No 1685/ 95 of 11 July 1995 on arrangements for issuing export licences for wine-sector products (1), as last amended by Regulation (EC) No 1354/97 (2), and in particular Article 3(3) thereof, Whereas Article 55(7) of Council Regulation (EEC) No 822/87 of 16 March 1987 on the common organisation of the market in wine (3), as last amended by Regulation (EC) No 1627/98 (4), limits the grant of export refunds for wine-sector products to the volumes and expenditure contained in the Agreement on Agriculture concluded during the Uruguay Round multilateral trade negotiations; Whereas Article 3 of Regulation (EC) No 1685/95 lays down the conditions under which the Commission may take specific measures to prevent an overrun of the quantity laid down or the budget available under the said Agreement; available Whereas, on the basis of information on export licence applications the Commission on 18 November 1998, the quantity still available for the period until 15 January 1999 referred to in Article 1a(1) of Regu- lation (EC) No 1685/95, could be exceeded unless the to issue of export licences with advance fixing of the refund is restricted; whereas, therefore, a single percentage for the acceptance of applications submitted between 16 and 17 November 1998 should be applied and the submission of applications and the issue of licences suspended until 15 January 1999, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 Export licences with advance fixing of the refund for 1. wine-sector products for which applications are submitted between 16 and 17 November 1998 under Regulation (EC) No 1685/95 shall be issued for 47,9 % of the quant- ities requested. 2. The issue of export licences for wine-sector products for which applications are submitted from 18 November 1998 and the submission of export licence applications from 20 November 1998 shall be suspended until 15 January 1999. Article 2 This Regulation shall enter into force on 20 November 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 19 November 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 161, 12. 7. 1995, p. 2. (2) OJ L 186, 16. 7. 1997, p. 9. (3) OJ L 84, 27. 3. 1987, p. 1. (4) OJ L 210, 28. 7. 1998, p. 8