title: Reglamento (CE) n° 2504/98 de la Comisión de 19 de noviembre de 1998 por el que se fija la restitución máxima a la exportación de trigo blando en el marco de la licitación contemplada en el Reglamento (CE) n° 2004/98

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund

formats: pdf print

text: 20. 11. 98 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 311/13 REGLAMENTO (CE) No 2504/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 19 de noviembre de 1998 por el que se fija la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la exportaci(cid:155)n de trigo blando en el marco de la licitaci(cid:155)n contemplada en el Reglamento (CE) no 2004/98 LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece la organizaci(cid:155)n com(cid:156)n de mercados en el sector de los cereales (1), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 923/96 de la Comisi(cid:155)n (2), Visto el Reglamento (CE) no 1501/95 de la Comisi(cid:155)n, de 29 de junio de 1995, por el que se establecen determi- nadas disposiciones de aplicaci(cid:155)n del Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo en lo que respecta a la concesi(cid:155)n de las restituciones a la exportaci(cid:155)n y a las medidas que deben adoptarse en caso de perturbaci(cid:155)n en el sector de los cereales (3), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2094/98 (4), y, en particular, su art(cid:146)culo 7, Considerando que el Reglamento (CE) no 2004/98 de la Comisi(cid:155)n (5), ha abierto una licitaci(cid:155)n de la restituci(cid:155)n y/o del gravamen a la exportaci(cid:155)n de trigo blando a determinados Estados ACP; Considerando que, en virtud del art(cid:146)culo 7 del Regla- mento (CE) no 1501/95, la Comisi(cid:155)n, bas(cid:145)ndose en las ofertas comunicadas y con arreglo al procedimiento esta- blecido en el art(cid:146)culo 23 del Reglamento (CEE) no 1766/ 92, puede decidir fijar una restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la expor- taci(cid:155)n siguiendo los criterios a que se refiere el art(cid:146)culo 1 del Reglamento (CE) no 1501/95; que, en este caso, el contrato se adjudicar(cid:145) al licitador o licitadores cuya oferta sea igual o inferior a la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima, y al licitador o licitadores cuya oferta se refiera a un gravamen a la expor- taci(cid:155)n; Considerando que la aplicaci(cid:155)n de los criterios precitados a la situaci(cid:155)n actual de los mercados del cereal conside- rado lleva a fijar la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la exportaci(cid:155)n en el importe indicado en el art(cid:146)culo 1; Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de los cereales, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Art(cid:146)culo 1 Para las ofertas comunicadas del 13 al 19 de noviembre de 1998 en el marco de la licitaci(cid:155)n contemplada en el Reglamento (CE) no 2004/98, la restituci(cid:155)n m(cid:145)xima a la exportaci(cid:155)n de trigo blando se fijar(cid:145) en 32,80 ecus por tonelada. Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar(cid:145) en vigor el 20 de noviembre de 1998. El presente Reglamento ser(cid:145) obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 19 de noviembre de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 181 de 1. 7. 1992, p. 21. (2) DO L 126 de 24. 5. 1996, p. 37. (3) DO L 147 de 30. 6. 1995, p. 7. (4) DO L 266 de 1. 10. 1998, p. 61. (5) DO L 258 de 22. 9. 1998, p. 4


title: Human resource accounting : Interests and conflicts: A discussion paper.

eurovoc_concepts:
absenteeism
government
learning
organisation of work
personnel administration
type of business
vocational training


title: Règlement (CE) n° 2505/98 de la Commission du 19 novembre 1998 fixant la restitution maximale à l'exportation de blé tendre dans le cadre de l'adjudication visée au règlement (CE) n° 1079/98

text: L 311/14 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 20. 11. 98 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 2505/98 DE LA COMMISSION du 19 novembre 1998 fixant la restitution maximale (cid:133) l’exportation de bl(cid:130) tendre dans le cadre de l’adjudication vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1079/98 LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1766/92 du Conseil, du 30 juin 1992, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur des c(cid:130)r(cid:130)ales (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 923/96 de la Commission (2), vu le r(cid:138)glement (CE) no 1501/95 de la Commission, du 29 juin 1995, (cid:130)tablissant certaines modalit(cid:130)s d’application du (CEE) no 1766/92 du Conseil en ce qui r(cid:138)glement concerne l’octroi des restitutions (cid:133) l’exportation ainsi que les mesures (cid:133) prendre, en cas de perturbation, dans le secteur des c(cid:130)r(cid:130)ales (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2094/98 (4), et notamment son article 4, consid(cid:130)rant qu’une adjudication de la restitution et/ou de la taxe (cid:133) l’exportation de bl(cid:130) tendre vers tous les pays tiers (cid:133) l’exclusion de certains (cid:144)tats ACP a (cid:130)t(cid:130) ouverte par le r(cid:138)glement (CE) no 1079/98 de la Commission (5), modifi(cid:130) par le r(cid:138)glement (CE) no 2005/98 (6); consid(cid:130)rant que l’article 7 du r(cid:138)glement (CE) no 1501/95 pr(cid:130)voit que, sur la base des offres communiqu(cid:130)es, la Commission peut, selon la proc(cid:130)dure pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 23 du r(cid:138)glement (CEE) no 1766/92, d(cid:130)cider de fixer une restitution maximale (cid:133) l’exportation, en tenant compte des crit(cid:138)res vis(cid:130)s (cid:133) l’article 1er du r(cid:138)glement (CE) no 1501/ 95; que, dans ce cas, l’adjudication est attribu(cid:130)e (cid:133) celui ou ceux des soumissionnaires dont l’offre se situe (cid:133) un niveau (cid:130)gal ou inf(cid:130)rieur (cid:133) la restitution maximale, ainsi qu’(cid:133) celui ou ceux des soumissionnaires dont l’offre porte sur une taxe (cid:133) l’exportation; consid(cid:130)rant que l’application des crit(cid:138)res vis(cid:130)s ci-dessus (cid:133) la situation actuelle des march(cid:130)s de la c(cid:130)r(cid:130)ale en cause conduit (cid:133) fixer la restitution maximale (cid:133) l’exportation au montant repris (cid:133) l’article 1er; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion des c(cid:130)r(cid:130)ales, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Pour les offres communiqu(cid:130)es du 13 au 19 novembre 1998, dans le cadre de l’adjudication vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1079/98, la restitution maximale (cid:133) l’exportation de bl(cid:130) tendre est fix(cid:130)e (cid:133) 26,45 (cid:130)cus par tonne. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 20 novembre 1998. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 19 novembre 1998. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 181 du 1. 7. 1992, p. 21. (2) JO L 126 du 24. 5. 1996, p. 37. (3) JO L 147 du 30. 6. 1995, p. 7. (4) JO L 266 du 1. 10. 1998, p. 61. (5) JO L 154 du 28. 5. 1998, p. 24. (6) JO L 258 du 22. 9. 1998, p. 8


eurovoc_concepts:
cross-border cooperation
international cooperation
local authority

formats: html pdf print

text: 22. 2. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 51/21 Regionsudvalgets udtalelse om »Grænseoverskridende og transnationalt samarbejde mellem kommuner« (1999/C 51/05) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til præsidiets beslutning af 12. marts 1998 om i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at afgive en udtalelse om »Grænseoverskridende og transnationalt samarbejde mellem kommuner« og at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4 »Fysisk Planlægning, Bypolitik, Energi, Miljø«, under henvisning til Europarådets konvention af 15. oktober 1985 om lokalt selvstyre, under henvisning til De Europæiske Kommuners og Regioners Råds (CEMR) resolution fra den 19. Europadag i 1993, under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders bidrag til EU’s uddannelsesforanstaltninger i de central- og østeuropæiske lande« (CdR 298/95 fin)(1), under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om »En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union« (CdR 316/97 fin)(2), under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om »Virkningerne for Unionens politikker af udvidelse med ansøgerlandene i Central- og Østeuropa« af 20. november 1997 (CdR 280/97 fin)(3), under henvisning til Kommissionens meddelelse af 15. juli 1997 om Agenda 2000 (KOM(97) 2000 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens midtvejsrapport fra december 1995 om »Virkningerne for Unionens politikker af udvidelse med de associerede lande i Central- og Østeuropa« (CSE(95) 605 af 6. december 1995), under henvisning til Kommissionens beretning om »ECOS-OUVERTURE — Interregionalt samarbejde«, og under henvisning til Underudvalg 4’s forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 145/98 rev. 2) som blev vedtaget den 2. oktober 1998 med Günter Niederbremer som ordfører — på den 26. plenarforsamling den 18. -19. november 1998 (mødet den 19. november) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse. 1. Indledning: De lokale myndigheders rolle og æn- dringen af den europæiske situation i 1990’erne 1. 1. Samarbejde er ensbetydende med at lægge kræf- terne sammen for at udrette det, man ikke eller kun vanskeligt kan udrette alene. De, der grundlagde Det Europæiske Fællesskab, var overbevist om, at jo mere intensivt samarbejdet blev, desto mindre var sandsyn- ligheden for indbyrdes krige. Grundlæggelsen af Det Europæiske Fællesskab bygger derfor på den erkendelse, at samarbejde er den vigtigste forudsætning både for at undgå krige i Europa og for Europas økonomiske (1) EFT C 100 af 2. 4. 1996, s. 98. (2) EFT C 251 af 10. 8. 1998, s. 11. (3) EFT C 64 af 27. 2. 1998, s. 48. genopbygning. Det Europæiske Fællesskab har skabt det juridiske og institutionelle grundlag for samarbejdet og via afgivelse af national suverænitet til Fællesskabet tilvejebragt en uigenkaldelig gensidig afhængighed. 1. 2. I de seneste år har den fremadskridende europæi- ske integrationsproces med Maastricht- og Amsterdam- traktaterne nået regionerne og kommunerne, der er afgørende involveret i den umiddelbare gennemførelse af EU’s direktiver og forordninger. Subsidiaritetsprincip- pets forankring i de europæiske traktater giver kommu- nerne og regionerne et ekstra ansvar. Via decentralisering skal »Borgernes Europa« realiseres. Dermed får det grænseoverskridende, transnationale samarbejde en ny dimension. C 51/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 2. 1999 1. 3. Det transnationale samarbejde mellem kommu- ner er således et skoleeksempel på »europæisk integra- tion nedenfra«. Hvor fundamental en rolle denne »jord- forbindelse« spiller for integrationsprocessen ved at legitimere den og påvise dens håndgribelige funktionali- tet for de europæiske borgere blev allerede demonstreret i forbindelse med den dybtgående strukturændring af den europæiske situation, der er sket siden begyndelsen af 1990’erne. Gennemførelsen af det indre marked satte også kommunerne under et moderniserings- og tilpasningspres, der tvang dem til at sikre eller udbygge deres konkurrencemæssige position. umiddelbart 1. 4. Den uddybning (ØMU’en) og udvidelse (mod øst) vil også konfrontere kommunerne med nye fundamentale udfordringer, som ikke kan klares tilfredsstillende med de hidtidige midler. forestående 1. 5. Som resultaterne af HABITAT II viser, stiller de tiltagende økonomiske, økologiske og sociale problemer inden for byudviklingen i anden halvdel af 1990’erne krav om nye løsninger. Der sigtes hermed ikke bare til yderligere styrkelse af kommunernes autonomi og ekstra finansielle og administrativt-tekniske ressourcer, men til nye visioner for den fremtidige udvikling og til et transnationalt samarbejde mellem kommunerne, der kan beskrives som en problemløsnings- og læreproces. Dette konkretiseres nærmere i det følgende. forbindelserne, der hidtil i overvejende grad har været baseret på udveksling af unge, med et transnationalt samarbejde. 2. 4. At venskabsbysamarbejdet kan udvikles til et vigtigt middel, bl. a. til at øge kompetencen hos ansøger- landene i Central- og Østeuropa, fremgår af de eksempler på et uddybet venskabsbysamarbejde, der voksede frem i 1990’erne mellem mange kommuner i Nordeuropa (bl. a. i Sverige, Finland og Danmark) og kommuner i de baltiske lande og Polen. Dette samarbejde har givet sig udslag i en omfattende overførsel af viden og har støttet udviklingen af det lokale demokrati i disse lande. 2. 5. Venskabsbyaftaler er et velegnet grundlag for det transnationale samarbejde. Det transnationale sam- arbejde mellem kommuner er dog af langt mere vidtræk- kende karakter end venskabsbyaftaler. Hvis det transna- tionale samarbejde skal bære frugt, er det i nogle tilfælde nødvendigt at forbedre kommunernes retlige, institutionelle og finansielle vilkår. I denne forbindelse påhviler det i første række medlemsstaterne, regionerne og kommunerne selv at tage et initiativ. 2. 6. Globaliseringsprocessen, som der kom betydeligt mere skub i efter jerntæppets fald i 1989, øger nødven- digheden af at lære af andres erfaringer og knowhow. 2. Generelle årsager og motiver til det grænseoverskri- dende og transnationale samarbejde mellem lokale myndigheder 2. 7. I informationssamfundets tidsalder er et styrket transnationalt samarbejde, navnlig inden for økonomi, videnskab og forskning, absolut nødvendigt, hvis kon- kurrenceevnen skal bevares. 2. 1. Med Maastricht- og Amsterdam-traktaterne får spørgsmålet om grænseoverskridende og transnationalt samarbejde langt større betydning. Med styrkelsen af subsidiaritetsprincippet får kommunerne et større ansvar og øgede muligheder. Tendensen til decentralise- ring af ansvaret når i stigende grad ud til regioner og kommuner. 2. 2. Nye love på nationalt plan giver kommunerne og regionerne øget ansvar for at udforme grundlæggende tjenesteydelser, fremme strategisk planlægning og lette en bæredygtig kommunal udvikling. Mere decentralise- rede strukturer bringer afgørelserne tættere på borgerne og bidrager til at øge effektiviteten og den demokratiske ansvarlighed. 2. 8. Den hastige udvikling inden for kommunika- tions- og informationsteknologien viser tydeligt, hvor- dan udvekslingen af erfaringer og knowhow kan udnyt- tes til gensidig fordel. Omvendt er det klart, at samar- bejde mellem byer og regioner er vanskeligt at få i stand de steder, hvor hverken de teknologiske forudsætninger eller den interkulturelle og administrative kompetence er til stede. Det bliver stadig vigtigere at 2. 9. iværksætte et transnationalt samarbejde i Europa for at finde fælles og dermed mere effektive løsninger på fælles problemer. Der kan gives to eksempler herpå: Tilløb til et transnationalt samarbejde findes i 2. 3. form af venskabsbyforbindelser, som i mange tilfælde har været en succes, især på det kulturelle og sportslige område. Men i mange tilfælde savnes de finansielle midler, der skal til for at give sådanne venskabsforbin- delser et varigt og solidt fundament. Mange venskabsby- en ny kurs og supplerer forbindelser har lagt — Kommuner, hvis økonomiske strukturer ligner hin- anden, kan via transnationalt samarbejde bedre tackle strukturforandringernes problemer og konse- kvenser. Udveksling af erfaringer og god praksis i regioner med sammenlignelige strukturer, både hvad angår bevarelse af arbejdspladser og oprettelse af 22. 2. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 51/23 nye fremtidssikrede arbejdspladser, repræsenterer et væsentligt aspekt af samarbejdet. Effektivt samar- bejde om spørgsmål inden for økonomi og beskæfti- gelse forudsætter, at kommunerne udbygger de gensidige økonomiske forbindelser, så de er i stand til at supplere hinanden. Samarbejdende regioners økonomiske potentialer og styrkeområder bør ud- nyttes til gensidig fordel med henblik på at øge konkurrenceevnen og dermed markant forbedre beskæftigelsessituationen. — Transnationalt samarbejde om miljøspørgsmål er uhyre vigtigt. Miljøbelastninger er ikke begrænset til lokalområder, og da problemerne ofte opleves på samme måde, kan lokale myndigheder udveksle nyttige erfaringer. På miljøområdet kan viderefor- midling af myndighedernes og erhvervslivets erfarin- ger med vellykkede løsningsmodeller bidrage til, at man effektivt og rentabelt kommer miljøproblemer til livs og helt undgår dem i fremtiden. partnerskaber i Det Europæiske Fællesskab, som går ud på at EF’s medlemsstater og deres regeringer opfordres til at fjerne alle administrative hindringer for lokale partnerskabers oprettelse og funktion. 3. 2. Organisatoriske og tekniske forudsætninger (»menneskelige og teknologiske ressourcer«) 3. 2. 1. I informationssamfundets tidsalder bliver det stadig vigtigere for kommunerne at skabe både de personalemæssige og tekniske forudsætninger for at kunne samarbejde over landegrænserne. I et Europa, hvor landene integreres mere og mere, må kommunerne indarbejde EU-aspektet på alle organisationsniveauer. De administrative strukturer må tilpasses, så det bliver muligt at samarbejde transnationalt. 2. 10. Både på EU-plan og i det kommunale samar- bejde består en af udfordringerne i, at der skal findes en løsning på modsætningerne mellem arbejde, økonomi og miljø samt eksempler på god praksis, der kan tjene som model for decentrale løsninger. 3. 2. 2. De lokale myndigheder bør yde en målrettet indsats for at få uddannet et kvalificeret personale med indsigt i EU-anliggender. Medlemsstaterne må derfor udvikle standarder for en EU-orienteret uddannelse. Ved at udbygge gensidigt kompatible EU-orienterede kundskaber styrkes samarbejdsevnen betydeligt. 2. 11. En afgørende forudsætning for et effektivt transnationalt samarbejde er, at de kommuner, der har indledt et samarbejde, forstår at forene deres kapaciteter, og at der via en koordineret »arbejdsdeling« kan opnås synergivirkninger. Dette betyder samtidig, at lokale myndigheder, der ønsker at samarbejde på transnationalt plan, må opfylde visse mindstekrav på det retlige, institutionelle og finansielle plan. 3. Forudsætninger for et transnationalt samarbejde 3. 1. Retlige og institutionelle forudsætninger (»lokalt selvstyre«) 3. 1. 1. Regionsudvalget støtter den definition, der indgår i den europæiske konvention om lokalt selvstyre, som Europarådet vedtog den 15. oktober 1985. Ifølge konventionen betyder lokalt selvstyre kommunernes ret og evne til inden for lovens rammer i praksis at styre og forvalte en væsentlig del af de offentlige anliggender under eget ansvar og til fordel for befolkningen. 3. 1. 2. Regionsudvalget konstaterer, at kommunerne 12 år efter konventionens vedtagelse stadig har forskelli- ge retlige forudsætninger. Et transnationalt samarbejde mellem kommuner inden for EU, der har sat sig som mål at virkeliggøre Borgernes Europa, kræver derfor, at forudsætningerne for samarbejde og europæisk kompe- tence er opfyldt. I den forbindelse må der gøres en indsats for at gennemføre Europa-Parlamentets beslutning om 3. 2. 3. På grund af den hastige udvikling og udbredelse af nye kommunikations- og informationsteknologier må kommunerne hele tiden tilpasse sig tidssvarende standarder, hvilket ofte er forbundet med store om- kostninger. Det er imidlertid nødvendigt for at kunne samarbejde effektivt på tværs af landegrænserne. Tid- ligere har man alt for ofte undladt at sikre, at de samarbejdende myndigheders kommunikationsmidler er kompatible. De systemer, der blev anskaffet, var i nogle tilfælde dyre, men ikke altid anvendelige. Brugen af ikke-kompatible elektroniske systemer virker mod hensigten og fører uvægerligt til misforståelser. 3. 3. Finansielle betingelser 3. 3. 1. I henhold til Europarådets konvention om lokalt selvstyre har de lokale myndigheder i udøvelsen af deres kompetencer krav på frit at kunne disponere over tilstrækkelige finansielle midler. Konventionen fastlægger endvidere, at de lokale myndigheders ressour- cer må baseres på tilstrækkeligt diversificerede og dynamiske finansieringssystemer. Regionsudvalget til- slutter sig dette krav og opfordrer Europa-Parlamentet og Kommissionen til at lægge øget pres på medlemssta- terne for at sikre, at der stilles passende midler til rådighed til det grænseoverskridende og transnationale samarbejde, og for derved at støtte den resolution, som De Europæiske Kommuners og Regioners Råd (CEMR) vedtog i anledning af sin XIX. Europadag i 1993. C 51/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 2. 1999 3. 3. 2. Ovennævnte forudsætninger udgør det nød- vendige grundlag for et transnationalt partnerskab, men er ikke tilstrækkelig garanti for et effektivt og vellykket samarbejde. For at skabe de rette vilkår herfor må der fokuseres på partnerskabernes specifikke mål eller den gevinst, de repræsenterer. Det er hovedsagelig de forskel- lige aktørers kompetence og det transnationale samar- bejdes form, type og kvalitet, som er afgørende for, hvordan denne gevinst kommer til udtryk. 4. De lokale myndigheder som aktører i det transnatio- nale samarbejde: problemer og muligheder En ren kvantitativ analyse af, hvilke aktører der 4. 1. deltager i det transnationale samarbejde, viser, at 80 % af de lokale enheder, der deltager i venskabsbyaftaler, er småbyer ogsmåkommuner (under 30 000 indbyggere). Flertallet af de kommuner, der deltager i EU- programmer, repræsenterer færre end 200 000 indbyg- gere. 4. 2. Hertil kommer, at større byer ikke nødvendigvis har mere selvstyre eller råder over flere tekniske og finansielle ressourcer. Sidstnævnte afhænger i høj grad af den retlige og/eller faktiske status, som den nationale lovgivning giver de lokale myndigheder, og af kommu- nernes generelle økonomiske og teknologiske udviklings- niveau. 4. 3. Hvis de nyttige erfaringer fra det transnationale samarbejde skal udvides og uddybes, må vilkårene for adgang til partnerskaberne forbedres. I den forbindelse bør ikke mindst de små og mellemstore byers EU- kompetence styrkes via: — samarbejde mellem Kommissionen og de repræsenta- tive organisationer i programmerings- og gennem- førelsesfasen og styrkelse af de repræsentative for- eninger i forbindelse med forvaltningen af de enkelte programmer; — opbygning af decentrale generelle informations- og rådgivningsorganer for denne type aktører, hvilket ikke kun skal lette adgangen til de enkelte program- mer, men også støtte forsøg på at finde passende partnere ogstille projektrelevant teknisk og organisa- torisk bistand til rådighed. I den forbindelse findes der blandt de regionale og lokale myndigheder allerede samarbejdsaftaler og sammenslutninger, der udgør et egnet udgangspunkt. Hvis der er tale om multilateralt samarbejde, som kan føre til oprettelse af netværk, kan disse organer udbygges til koordina- tionsredskaber med et lavt forbrug af personale og I den forbindelse skal der økonomiske midler. tages hensyn til aktiviteter iværksat af CEMR og verdensforbundet af venskabsbyer; — mere generøse kriterier for små kommuners adgang til EU-programmer. Især bør der ses bort fra mindste- krav til indbyggertallet. 5. Transnationalt samarbejde mellem kommuner — former, typer og rækkevidde 5. 1. Former: Partnerskaber og venskabsbyaftaler Der kan i princippet skelnes mellem to former for og fem typer af transnationalt samarbejde mellem kommuner. Denne skelnen er til dels baseret på forskelle på det retlige, administrative, organisatoriske og finan- sielle område, hvor der både må tages hensyn til kvantitative og kvalitative parametre: der bør sondres mellem venskabsbyaftaler og partnerskaber. Sidstnævn- te er fagligt orienterede partnerskaber, hvor der samar- bejdes om administrative, tekniske og økonomiske projekter, som hovedsagelig gennemføres inden for rammerne af EU-programmer. Hvad angår venskabsby- samarbejdet, er der derimod tale om, at lokale myn- digheder indgår aftaler med det formål at skabe forståelse på græsrodsniveau mellem de europæiske lande og fremme ideen om et »Borgernes Europa«. Dette samar- bejde kan være både bilateralt og multilateralt. Det uddybede venskabsbysamarbejde indtager en mellem- stilling mellem partnerskabs- og venskabsbysamarbejde. Evalueringer viser, at det uddybede venskabsbysamar- bejde har resulteret i en omfattende overførsel af viden og har støttet udviklingen af det lokale demokrati i disse lande. 5. 2. Typer og rækkevidde af det transnationale samar- bejde mellem kommuner Hvad angår rækkevidde, kvantitet (mængden af opga- ver) og kvalitet (intern og ekstern gevinst), kan der skelnes mellem 5 typer samarbejde: — Type 1: Transnationalt (grænseoverskridende) sam- arbejde mellem nabokommuner (på hver sin side af en landegrænse) — Type 2: Transnationalt samarbejde mellem kommu- ner, der ikke grænser op til hinanden — Type 3: Transeuropæisk samarbejde mellem storby- er eller byagglomerationer — Type 4: Transeuropæisk samarbejde inden for og mellem bynetværk — Type 5: Globalt samarbejde (globale bynetværk og internationale ngo’er). — forenkling af forvaltnings- og finanskontrolsyste- merne, herunder revisionskontrol af lokale projekter; I praksis overlapper de forskellige typer ofte hinanden (f. eks. kan samme kommune deltage i samarbejde, der hører under både type 1, 3, 4 og 5). Regionsudvalgets 22. 2. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 51/25 udtalelse om støtteinitiativer og integrationspolitiske og strategiske foranstaltninger handler generelt om de partnerskabstyper, som hidtil kun i ringe grad har kunnet bidrage til det transnationale samarbejde. De to første samarbejdstyper kan betegnes som grundla- get for det transnationale samarbejde, da de analogt med det interregionale og grænseoverskridende samarbejde mellem regioner adskiller sig fra hinanden med hensyn til mål, rækkevidde, opgaveområder og form. Regionsudvalget understreger, at storbyernes og by- agglomerationernes reelle betydning bør anerkendes på europæisk niveau. Byen skal ses i sammenhæng med den fysiske og funktionelle udvikling af den region, den befinder sig i, og det transnationale samarbejde mellem denne type storregioner bør styrkes på grundlag af funktionelle kriterier, ikke geografisk nærhed. 5. 2. 1. D e t p r a k t i s k e b e h o v f o r g r æ n s e - s a m a r b e j d e m e l - o v e r s k r i d e n d e l e m n a b o k o m m u n e r Det transnationale (grænseoverskridende) samarbejde mellem nabokommuner (type 1) har i modsætning til type 2-samarbejdet som endeligt mål at integrere et fælles område — adskilt af nationale grænser — med fælles problemer (f. eks. affaldsforvaltning, beskyttelse mod vandforurening, infrastrukturproblemer, konkur- rence om at tiltrække nye virksomheder), der kræver fælles løsninger. Mens målene for det grænseoverskri- dende samarbejde mellem nabokommuner således på længere sigt er at fremme en fælles grænseoverskridende fysisk planlægning og udvikling, tager det transnationale samarbejde mellem kommuner uden fælles grænse ikke sigte på at integrere aktørerne og de pågældende områder på lokalt plan, men på at oprette et netværk, der dækker et større område, og som er til gensidig fordel. Da den første type er behandlet udførligt bl. a. i betænkningen om grænseoverskridende og overregionalt samarbejde fra Europa-Parlamentets udvalg for regionalpolitik, »Myller-betænkningen«(1), og modtager støtte inden for rammerne af INTERREG II A og regionaludvik- lingsforordningens artikel 10, foreslås det, at man støtter type 2, det transnationale samarbejde mellem byer og kommuner uden fælles grænse i et omfang, der svarer til denne types evne til at skabe omfattende samarbejdsnet. 5. 2. 2. D e t t r a n s n a t i o n a l e s a m a r b e j d e m e l l e m k o m m u n e r o g b y e r u d e n f æ l l e s s o m n y s k a b e n d e l e d i e n i n t e r n u d v i k l i n g s s t r a t e g i g r æ n s e Det hidtidige, succesrige venskabsbysamarbejde må fremmes og intensiveres yderligere. I den forbindelse må det erindres, at de hidtidige venskabsbyaftaler hovedsagelig har drejet sig om forbindelser på det kulturelle og administrative plan, og at hovedmotivet har været ideen om forsoning i efterkrigstidens Europa. Mens dette mål om »fred via samarbejde på græsrods- niveau« i vid udstrækning er opnået i det mindste inden for Den Europæiske Union, gælder det nu om at bygge videre herpå og søge mere vidtrækkende mål, herunder fremme af »den interne udvikling i kommunerne via eksternt (transnationalt) samarbejde«. 6. Målsætninger for og gevinsten ved transnationale partnerskaber mellem kommuner i forandring 6. 1. Omprioritering af målene for det transnationale samarbejde mellem kommuner i en ny europæisk sammenhæng Regionsudvalget støtter generelt tre mål for det transna- tionale samarbejde mellem kommuner i Europa: gensidig forståelse, integration og udvikling (af kompetencer). Mens det indtil begyndelsen af 1980’erne helt klart var freds- og forståelsestanken, som dominerede, fik udviklingstanken fra midten af 1980’erne større og større betydning som centralt og praktisk integrationsinstru- ment. Samarbejde og udvikling omfattede i denne forbindelse erfaringsudveksling og fælles projekter, som havde til formål på længere sigt at fjerne økonomiske forskelle og fremme den økonomiske og sociale samhø- righed mellem de subnationale enheder (kommuner og regioner) i Den Europæiske Union. Dette samarbejde afspejlede i forskellig grad den »Europa-kompetence« og »gevinst«, der var forbundet med transnationale partnerskaber. EU-programmer såsom PACTE, ECOS og RECITE, som tager sigte på tilegnelse af knowhow og gennemførelse af innovative projekter, har bidraget hertil. 6. 2. EU-programmer som er relevante for det transna- tionale og grænseoverskridende samarbejde mel- lem kommuner: analytiske kriterier Der er i alt 12 EU-programmer med forskellig geografisk og indholdsmæssig betydning for det transnationale samarbejde mellem kommuner: — Venskabsbyprogrammet — ECOS-OUVERTURE (EFRU-forordningens arti- kel 10) — RECITE II — INTERREG II A og C — TACIS-City Twinning Programme — PHARE, PHARE-programmet for partnerskab og institutionsopbygning og TACIS demokratiprogram — MED-URBS — URB-AL — ASIA URBS (1) DOC-DE RR/23561, PE 221. 020/endelig udg. — EU/Kina — forbindelser med lokale myndigheder. C 51/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 2. 1999 6. 3. Agenda 2000’s betydning for det grænseoverskri- dende, transnationale og interregionale samar- bejde Venskabsbyaftaler påvirker gennemførelsen af 7. 2. EU-programmerne positivt: I juli 1997 forelagde Kommissionen sit strategidokument »Agenda 2000«. De deraf følgende forslag til struktur- fondsforordninger for perioden 2000-2006 har foreligget siden den 18. marts 1998. Ud over at nedsætte strukturfondenes prioriterede mål fra syv til tre skal fællesskabsinitiativerne reduceres fra tretten til tre områder, hvortil der i alt afsættes 5 % af strukturfondsmidlerne. Disse omfatter det planlagte fællesskabsinitiativ vedrø- rende grænseoverskridende, transnationalt og interre- gionalt samarbejde, som ifølge Kommissionens forslag i fremtiden skal være et rent EFRU-initiativ, og som skal have flere midler stillet til rådighed. Regionsudvalget konstaterer, at disse nye fællesskabsini- tiativer omfatter tre samarbejdsformer, som hidtil har fået tildelt støtte fra tre forskellige kilder: — det grænseoverskridende samarbejde, som hidtil er blevet støttet via INTERREG II A; — det transnationale samarbejde, som hidtil er blevet støttet via INTERREG II C; — det interregionale samarbejde, som hidtil er blevet støttet via EFRU-forordningens artikel 10. Regionsudvalget konstaterer med tilfredshed, at Kom- missionen også i fremtiden agter at støtte det grænseover- skridende, transnationale og interregionale samarbejde i form af et fællesskabsinitiativ. Derudover bifalder Regionsudvalget og tager til efterretning, at Kommissio- nen agter at tage større hensyn til erfaringerne fra PACTE-, RECITE- og ECOS-OUVERTURE-program- merne, når den skal tilrettelægge det interregionale samarbejde. Formålet er at opnå en større forenkling og en hurtigere gennemførelsesprocedure. Regionsudvalget glæder sig over, at Kommissionen har til hensigt at lade gennemførelsen foregå mere decentralt end hidtil. 7. Den »europæiske gevinst« ved venskabsbyaftaler 7. 1. Regionsudvalget deler de europæiske kommune- sammenslutningers vurdering af venskabsbyaftalernes »europæiske gevinst«. Fra 1989 til 1997 har i alt 20 000 byer modtaget støtte fra EU’s venskabsbyprogram. I 1997 var der 7 621 venskabsbyaftaler mellem byer i de 15 EU-medlemsstater og 2 581 venskabsbyaftaler mellem byer i de støtteberettigede central- og østeuro- pæiske lande og EU’s medlemsstater. — De øger borgernes interesse for internationalt samar- bejde og dermed deres forståelse for de initiativer, kommunerne tager til dette samarbejde. — De bidrager til udvikling af nødvendige færdigheder (sprogkundskaber og erfaring med kommunikation med repræsentanter for andre lande). — De skaber tillid mellem de kommunale forvaltninger i forskellige lande, hvilket er af afgørende betydning i forbindelse med stort anlagte og udgiftskrævende projekter. — De kan spille en væsentlig rolle i forbindelse med EU’s udvidelse, da de gør de kommunale forvaltninger i medlems- og ansøgerlandene opmærksomme på samarbejdets muligheder. 7. 3. Omkring to tredjedele af de kommuner, der deltager i EU’s støtteprogrammer PACTE og ECOS, viser sig at være venskabsbyer. Regionsudvalget hilser EU-programmet »Venskabsbyer i Europa« velkommen. Det havde i 1997 et årsbudget på 7,5 mio. ecu og omfatter fire foranstaltninger: udveksling af borgere inden for eksisterende venskabsbyforbindelser, kollokvier, efter- uddannelsesseminarer og nyskabende projekter. Hertil skal bemærkes, at samarbejdet ofte begrænser sig til den mindste fællesnævner, at venskabsbyaftalerne ikke er planlagt over lang sigt og ikke omfatter flere projekter, og at der endnu ikke findes nogen generel definition af »gevinsten« ved disse aftaler. Regionsudvalget mener derfor, at det er nødvendigt at ændre opbygningen af »Venskabsbyer i Europa« og afsætte flere budgetmidler til programmet, så manglerne kan blive udbedret. 8. Fagspecifikke partnerskaber som led i EU’s støttepo- litik — gevinst og problemer Programmet »PACTE II — Interregional Erfa- 8. 1. ringsudveksling« (i medfør af EFRU-forordningens arti- kel 10 og PHARE-forordningen) kan med sit budget på 6 mio. ecu kun betragtes som et startprogram for langsigtede fagspecifikke partnerskaber. Ifølge den (interne) evalueringsrapport er der siden 1990 (PACTE I) gennemført 350 projekter. 85 % af deltagerne var tilfred- se med programmet, som udløb i 1997. På baggrund af den positive modtagelse af PACTE-programmet finder Regionsudvalget det hensigtsmæssigt, at det føres videre. 8. 2. »Gevinsten« ved de omtalte programmer kan sammenfattes i nedenstående punkter. Det skal dog bemærkes, at de enkelte programmers kvantitative og kvalitative bidrag til den samlede positive effekt er højst 22. 2. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 51/27 forskellige, og at denne gevinst kun opnås, hvis til dels graverende mangler i Kommissionens programforvalt- ning afhjælpes. — Manglende transnational og interkulturel erfaring, især blandt små og mellemstore kommuner og deres aktører. — Kommissionen opfylder ikke altid de aftaler, den indgår med netværk og projektpartnere, for så vidt angår frister og rettidig finansiel afvikling. Dertil kommer, at der i Kommissionen i mange tilfælde ikke er en kontaktperson med beslutningsbeføjelser, som de kommunale projektpartnere kan henvende sig til for hurtigt at få hjælp til at afklare detail- spørgsmål. — EU’s støtteprogrammer bidrager til en »europæise- ring« af kommunerne og tilskynder dem til at udvide deres erfaringshorisont gennem kontakten med andre forvaltningskulturer, hvorved deres evne til selv at løse problemerne styrkes. — Europæiske projekter giver en ekstra »innovatorisk gevinst«, der ikke opnås gennem national støtte alene. Det gøres muligt ved at anvende det transnatio- nale partnerskabsprincip, der kræves i de europæiske programmer, samt kravene om, at projekterfaringer evalueres og formidles til en transnational partner. — Programmerne kan føre til samarbejde på andre områder og skabe synergieffekter. — Kommunernes internationale profil styrkes gennem disse projekter. 8. 3. Regionsudvalget gør dog opmærksom på en række problemer i forbindelse med programmernes gennemførelse: — Koordinationsproblemer på grund af forskellige faglige og retslige beføjelser og personudskiftning i forvaltninger og organer. — Uensartet kvalitet ved realiseringen af projektmålene på grund af forskellig faglig kompetence og mangel på ekstra finansielle og tekniske ressourcer. — Overbebyrdelse af mindre kommuner i forbindelse med gennemførelsen af partnerskabsprogrammer. — Forkert partnervalg (partneren lever ikke op til de forventninger og krav, der stilles til gennemførelsen af et transnationalt partnerskab). — Manglende information og kommunikation fører til konflikter mellem de tværfaglige »europæiske« afdelinger og kommunernes tekniske kontorer, som hovedsageligt er ansvarlige for gennemførelsen af enkeltprojekter. 9. Midtvejsstatus og fremtidige nøgleområder i det transnationale samarbejde: Fra »samarbejde for fred« til »styrkelse af kommunernes interne udvik- ling gennem eksternt (transnationalt) samarbejde« På grundlag af opgørelsen over den hidtil førte 9. 1. støttepolitik anbefaler Regionsudvalget, at programmer, der overlapper hinanden, strammes op og målrettes i et forsøg på så forbilledligt som muligt at skabe »ny gevinst« og »intern udvikling gennem eksternt samar- bejde«. I denne forbindelse bør følgende aspekter un- dersøges: — På indholdsplanet bør der opstilles særlige hovedmål, som kan fungere som modeller for fremtidens byud- vikling og for kommunernes europæiske kompe- tence. — Programmerne for fagspecifikke partnerskaber og venskabsbyaftaler bør koordineres, og kulturelle og økonomiske mål bør behandles som to sider af samme sag. — Det bør efterprøves, om erfaringerne fra grænseover- skridende samarbejde mellem nabokommuner — under hensyntagen til ovenfor nævnte forskelle — kan overføres til det transnationale samarbejde mellem kommuner, der ikke er naboer. — Partnerskabs- og projektstrategierne bør følgelig sætte gensidige læreprocesser i gang, hvis resultater ikke kun er af betydning for den interne kommunale udvikling, men også for integrationen på bredere plan (f. eks. af ansøgerlandene). Det er desuden generelt hensigten at styrke kommunernes »europæi- ske kompetence«. — Kvalificeringen af aktører i små og mellemstore kommuner bør støttes gennem særlige foranstalt- ninger. — Støttepolitikken på dette område bør tilgodese et geografisk aspekt ved at lægge vægt på samarbejde med kommuner i de kommende medlemslande. Dette samarbejde kan danne grundlag for den kommende integration og for gensidig erfaringsud- veksling om hensigtsmæssige og billige problem- løsninger. — Transnationale partnerskaber skal planlægges på lang sigt. De kræver udholdenhed og intensive læreprocesser, især når det drejer sig om partnerskab- er mellem kommuner på forskelligt udviklings- niveau. — Forberedelse og planlægning af partnerskaber bør forbedres eller nytænkes på grundlag af en ekstern programevaluering. C 51/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 2. 1999 10. Transnationale partnerskabers mål og innovative gevinst: bæredygtig byudvikling, transnational læ- ring og kommunernes europæiske kompetence som eksempler 10. 1. En fremtidsorienteret og bæredygtig byudvik- ling er et mål, som bør styrkes, da det skaber innovativ merværdi. Resultaterne af Habitat II-konferencen, den lokale agenda 21 og de vigtige etaper af dens gennem- førelse i Europa, Aalborg-chartret af 27. maj 1994 og Lissabon-handlingsplanen af 8. oktober 1996 er eksempler på, hvordan de interne mål for det transnatio- nale samarbejde kan nydefineres. Der er tale om et fælles mål, der anerkendes af alle europæiske og internationale organisationer (FN), og som fremmes gennem udveks- ling og transnational læring parterne imellem. 10. 2. Målet indebærer også etablering af bynetværk, hvis knowhow også mindre kommuner kan få gavn af. Bynetværk har på den ene side den fordel, at de grundlægges af byerne selv, og, da de ikke er mediatiseret af foreningspolitik, direkte og aktivt kan forfølge bestem- te målsætninger og opnå synergieffekter ved realiserin- gen. De specifikke opgaver og målsætninger afpasses efter forskellige problemkarakteristika som størrelse (f. eks. Eurocities), økonomisk og kulturgeografisk situa- tion (f. eks. Unionen af Baltiske Byer), punktuelle (f. eks. bilfri byer) eller omfattende målsætninger (bæredygtige byer). 10. 3. Den europæiske kampagne »Sustainable Cities & Towns« skal således ikke opfattes som en organisa- tion, men som en fælles aktion med deltagelse af 350 kommuner. Da de kommunale strukturer er forskel- lige, og økonomiske, sociale, kulturelle og miljømæssige vilkår også varierer, er definitionen af fælles problemer afgørende for et multilateralt samarbejde. 10. 4. Samarbejde til gensidig fordel indebærer ud- veksling af administrativ, teknisk og faglig kompetence og, hvor det er muligt, anvendelse af resultatgivende modeller (»best practices«), f. eks. inden for offentlig persontransport lokalområdet og infrastruktur- udvikling. i En bæredygtig byudviklingspolitik vedrører 10. 5. ikke kun enkeltområder, men bygger på det princip, at alle beslutninger, som på lang sigt forårsager strukturelle forandringer, skal gennemgås nøje for at sikre, at de er forenelige med kravet om bæredygtighed. 10. 6. F. eks. bør det overordnede begreb »bæredygtig udvikling« forbindes med det lokale begreb »den lærende by«. Det transnationale samarbejde mellem kommuner er et afgørende bindeled i denne læreproces, for så vidt som processen betragtes som »interkommunal«. Et vellykket samarbejde er afgørende for endnu 10. 7. et gevinstelement: kommunernes europæiske kompeten ce. Erfaringerne fra bypartnerskaberne og andre part- nerskaber kan vise sig på tre hovedområder: — En kommunes interne, innovative udviklingspoten- tiale, som udgør tilskyndelsen til etablering af part- nerskab, dvs. som giver partneren løfte om en potentiel kompetenceforøgelse eller en udviklingsef- fekt. — Kommunernes evne til at benytte transnationale partnerskaber som læremodel for intern videreudvik- ling of problemøsning. — Kommunernes udnyttelse af transnationale erfarin- ger til ekstern deltagelse i den europæiske netværks- dannelse. 10. 8. Det transnationale samarbejde sigter i denne forbindelse på gensidig styrkelse af det interne og eksterne potentiale, hvis vellykkede resultat kan kaldes »kommunernes europæiske kompetence«. 11. Nye perspektiver og evolutionære strategier for transnationale partnerskaber 11. 1. Mens kommunernes formelle deltagelse i den europæiske meningsdannelsesproces, som f. eks. i Re- gionsudvalget, tegner den politiske side af subsidiaritets- princippet, kan udviklingen af europæisk kompetence via de lokale myndigheder opfattes som den praktiske og konkrete realisering af dette princip. 11. 2. Opbygningen af en retslig-administrativ kom- petence (selvstyre), politisk kompetence (styrkelse af det vertikale demokratiprincip), økonomisk og miljømæssig kompetence på grundlag af egne finansielle og teknisk- organisatoriske ressourcer bliver det felt, hvor der sker en læring gennem de transnationale partnerskaber. Denne sammenkædning af forståelse og intern udvikling gennem eksternt samarbejde, af venskabsbyaftalernes og de specifikke partnerskabers former og målsætninger, bør spille en afgørende rolle i den fremtidige udformning af det transnationale samarbejde mellem kommunerne. Den gensidige læreproces, hvor man både lærer af sine succeser og af de modeller, der slog fejl, er med til at styrke kommunernes generelle evne til problemløsning. 11. 3. Læreprocessers mål er ikke den kortsigtede succes, som kan stå i vejen for varige løsninger, men det lange perspektiv og tilvejebringelse af bæredygtighed. Når der indgås nye partnerskaber, bør man derfor anlægge en evolutionær strategi, dvs. gå gradvist frem: — Udgangspunktet er det »simple« samarbejde, som består i en uforbindende udveksling af informationer og erfaringer med det formål, at parterne lærer hinanden at kende. Denne interkulturelle forståelse kan danne grundlag for et mere udviklet unilateralt eller multilateralt samarbejde, som fører til det næste skridt: 22. 2. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 51/29 — det »tidsbegrænsede« samarbejde om pilotprojekter. Denne arbejdsproces og evalueringen af dens resulta- ter kan lægge grundstenen til — det permanente samarbejde. Det er et varigt, substan- tielt samarbejde, som kan omfatte f. eks. større infrastrukturprojekter. Samarbejdets multilaterale form på dette stadium udmunder i en — transnational netværksdannelse. Som de europæiske kommunesammenslutning- 11. 4. ers erfaringer viser, og evalueringen af transnationale programmer med relevans for kommunerne peger på, skal disse skridt ikke realiseres skematisk, men opfattes som retningslinjer for en rimelig fremgangsmåde, der hindrer, at der stilles for store krav til aktører uden forudgående erfaring. Den afgørende faktor er de kvanti- tative og kvalitative forudsætninger, som sætter aktører- ne i stand til at gennemføre partnerskaberne med succes. 12. Tilstødende problemer og eksempler på løsninger 12. 1. Styrkelsen af aktørernes »europæiske kompe- tence«, der har til formål at gøre dem mere handlingsdyg- tige i Europa, finder sted på tre niveauer: — på retsligt niveau, gennem fjernelse af juridiske hindringer for det transnationale samarbejde, — på politisk-administrativt niveau, hvor man beskæf- tiger sig med de forskellige administrative beføjelser og kompetencer i medlemsstaternes kommunallov- givning, — på fagligt niveau, hvor der sker en teknisk, social og kulturel kvalificering af aktørerne. 12. 2. Regionsudvalget støtter Den Europæiske Kon- vention om Lokalt Selvstyre (vedtaget af Europarådet) og tillægsprotokollen til den europæiske rammeaftale om grænseoverskridende samarbejde mellem regionale og lokale myndigheder, som blev undertegnet den 9. november 1995 i Strasbourg. Regionsudvalget erken- der, at disse principerklæringer skal uddybes yderligere i fremtiden. 12. 3. man kan gå frem: Følgende to modeller er eksempler på, hvordan — Den Internationale Sammenslutning af Kommuner og Amter (IULA) og De Europæiske Kommuners og Regioners Råd (CEMR) har udarbejdet et program til styrkelse af det lokale plan, der bygger på »Municipal International Cooperation« (MIC) og gennemførelsesstrategien »Capacity and Institution Building« (CIP). Regionsudvalget hilser programmet velkommen. — »Municipal International Cooperation« (MIC) har til formål at: • planlægge nationale politikker og programmer for decentralisering, • (om)strukturere demokratiske lokale forvaltnings- systemer, • opbygge forvaltning og institutionelle strukturer i kommunerne, • forbedre medarbejdernes kvalifikationer i den offentlige forvaltning og forbedre servicen over for kommunerne, • styrke kommunale institutioner over for det natio- nale plan, • vurdere de demokratiske processers effektivitet på lokalt plan, • styrke kvindernes rolle i den offentlige forvaltning og i beslutningsprocesserne på lokalt plan, • styrke de kommunale forvaltningers rolle med henblik på en bæredygtig lokal udvikling, der begrænser fattigdommen og fremmer den sociale samhørighed. 12. 4. Det europæiske net af uddannelsesinstitutioner for regionale og lokale myndigheder (ENTO), som er iværksat af Europarådet, er et godt net til løsning af problemerne på aktørernes plan. Som almennyttig organisation har ENTO mere end 70 medlemsorganisa- tioner i alle Europarådets 40 lande (1998). ENTO har bl. a. til opgave: — at etablere kontakter på EU-plan med henblik på at fremskaffe informationer om institutioner og samtalepartnere, — at danne et eksperthold, der tæller fagfolk inden for uddannelse og udvikling, forskning, offentlig forvaltning og kvalificering, — at udvikle bilaterale og multilaterale partnerskaber med henblik på at fastlægge støtteprogrammer og behandle støtteanmodninger, — at organisere personaleudveksling og -orlov til efter- og videreuddannelse af medarbejdere i den kommu- nale forvaltning. 13. Fokusering på samarbejde med de lokale myn- digheder i ansøgerlandene 13. 1. Regionsudvalget bifalder EU’s hidtidige initiati- ver til styrkelse af demokratiseringen og af de lokale myndigheder. Regionsudvalget anbefaler samtidig, at C 51/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 2. 1999 samarbejdet med kommuner i ansøgerlandene intensive- res i det næste tiår. Baggrunden for denne anbefaling er: ministerier, men også omfatter venskabsforbindelser og praktikantophold på regionalt og lokalt plan. — Kommissionens midtvejsrapport af december 1995 om »Virkningen for Unionens politikker af udvidelse med de associerede lande i Central- og Øst- europa«(1), — Kommissionens meddelelse af 15. juli 1997, hvori den fremlægger sin konsekvensanalyse som led i Agenda 2000 (del II), — Regionsudvalgets udtalelse om »De lokale og regio- nale myndigheders bidrag til EU’s uddannelses- og undervisningsforanstaltninger i Central- og Øst- europa«(2), — Regionsudvalgets udtalelse om »Virkningerne for Unionens politikker af udvidelse med de associerede lande i Central- og Østeuropa« af 20. november 1997 (3). 13. 2. EU’s førtiltrædelsesstrategi støtter de central- og østeuropæiske ansøgerlande, når de skal overtage og gennemføre den eksisterende EU-lovgivning. Forberedel- sen til tiltrædelsen indebærer en vanskelig dobbeltopga- ve: transformation (med henblik på indførelse af demo- kratiske strukturer og markedsøkonomi) og integration (harmonisering af standarder, normer og sociale sik- ringssystemer). Denne vanskelige dobbeltopgave invol- verer også direkte byerne og kommunerne. De fleste central- og østeuropæiske lande har ratificeret Den Europæiske Konvention om Lokalt Selvstyre, men mang- ler stadig beføjelser og ressourcer til at omsætte den i praksis. Regionsudvalget hilser det velkomment, at Kommissio- nen i sine nye retningslinjer for PHARE-programmet har afsat 30 % af PHARE-midlerne til konsolidering af de demokratiske institutioner. De skal bl. a. bruges til at opbygge mere effektive og demokratiske forvaltninger, formidle den eksisterende EU-lovgivning især på områ- der som retsvæsen, indre anliggender og bekæmpelse af svig og organiseret kriminalitet samt inddragelse af de central- og østeuropæiske stater i EU-programmerne SOKRATES, LEONARDO, MEDIA osv. Foranstaltningerne under PHARE, især venskabs(by)- ordningerne og udsendelse af langtidseksperter til de central- og østeuropæiske stater, bør iværksættes snarest muligt. Desuden skal der være mulighed for at udvide det samarbejde, der eksisterer inden for finansvæsen, miljø, landbrug, retsvæsen og indre anliggender, til andre områder alt efter ansøgerlandenes behov f. eks. til ung- domsområdet og det sociale område. Regionsudvalget anser det endvidere for vigtigt, at programmet ikke begrænses til opbygning af de nationale (1) CSE(95) 605 af 6. 12. 1995. (2) CdR 298/95 fin — EFT C 100 af 2. 4. 1996, s. 98. (3) CdR 280/97 fin — EFT C 64 af 27. 2. 1998, s. 48. 13. 3. Regionsudvalget gør i denne forbindelse op- mærksom på den ringe forvaltningskapacitet og den utilstrækkelige infrastruktur, som især er typisk for mindre byer og kommuner i landdistrikterne. Regions- udvalget er overbevist om, at de foreslåede partnerskabs- ordninger ikke bør betragtes som traditionel (vestlig) udviklingshjælp, der kun går den ene vej. For kommuner i EU-landene kan det f. eks. være lærerigt at se, hvordan der med forholdsvis små midler kan findes enkle, billige og holdbare løsninger på kommunale problemer. Ved evalueringen af gevinsten ved partnerskaberne bør der tages hensyn til deres tidsramme. Den fulde virkning kan ofte først konstateres efter 10 år eller mere. 13. 4. Regionsudvalget forventer, at disse aspekter medregnes, når EU-programmer som f. eks. PHARE/ CBC og ECOS tages op til revision. 14. Samarbejde med de øvrige central- og østeuropæi- ske lande samt andre lande 14. 1. Da problemerne på områder som miljø og migration er tiltagende, er der også behov for at intensivere det grænseoverskridende og transnationale samarbejde med lokale myndigheder i de lande, som endnu ikke hører til EU-ansøgerlandene, samt med lande uden for dette område. Der gøres opmærksom på den vigtige rolle, som de vigtige samarbejdsprogrammer INTERREG II A og II C, PHARE, TACIS og ECOS- OUVERTURE spiller. 14. 2. Regionsudvalget ønsker derfor, at transnatio- nalt og grænseoverskridende samarbejde mellem lokale myndigheder fremmes inden for rammerne af de eksiste- rende EU-programmer, herunder især: — MED-URBS, som etablerer forbindelser og net mel- lem kommunale myndigheder og byforvaltninger i Middelhavsområdets lande i og uden for EU: Regionsudvalget opfordrer til, at MEDA-program- met genoprettes, og til at der stilles støttemidler til rådighed, så allerede udvalgte projekter kan iværksættes, og der kan søges om nye programmer (se også Underudvalg 4’s udtalelse om samarbejdet med Middelhavslandene); — URB-AL, som fremmer samarbejdet mellem byer, regioner og kommuner i EU og Latinamerika: Kommissionen bør enten forenkle det overordnede program eller åbne mulighed for særskilte eller mindre projekter inden for samme område, da programmets størrelse kan forventes at virke over- vældende for de enkelte kommuner; 22. 2. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 51/31 — ASIA-URBS, som støtter det decentraliserede samar- bejde mellem europæiske og asiatiske kommuner, der gennemfører bæredygtige foranstaltninger på områderne miljø, virksomheder og fattigdom i byer- ne: Regionsudvalget opfordrer til, at der sættes mere fart i gennemførelsen af programmet, som har været undervejs i over et år og har været forsinket adskillige gange; — EU-Kina, som fremmer etableringen af forbindelser mellem kommuner i EU og Kina: Regionsudvalget opfordrer til, at programmet fortsættes, så kommu- nerne får bedre muligheder for langtidsplanlægning. 14. 3. Regionsudvalget bifalder desuden etableringen af overregionale interessefællesskaber som praktiseret i Donau-området. Ni byer arbejder for tiden sammen om 240 grænseoverskridende projekter, der koordinerer deres økonomiske og miljøpolitiske interesser. Etable- ring af denne type interessefællesskaber bør støttes. 15. Konklusioner og henstillinger 15. 1. Regionsudvalget hilser det velkommen, at kom- munerne med styrkelsen af subsidiaritetsprincippet i et Europa, som knyttes stadig tættere sammen, har fået større ansvar og flere muligheder for at udforme grund- læggende tjenesteydelser, fremme strategisk planlægning og bane vej for en bæredygtig udvikling i kommunerne. 15. 2. Regionsudvalget støtter foranstaltninger, som giver kommunerne ret til og konkret mulighed for inden for lovgivningens rammer selv at tage ansvaret for forvaltningen af en væsentlig del af de offentlige anlig- gender, herunder det grænseoverskridende og transna- tionale samarbejde. Efter Regionsudvalgets opfattelse er det grænse- 15. 3. overskridende og transnationale samarbejde mellem lokale myndigheder et stadigt vigtigere middel til at sikre kommunernes deltagelse i de europæiske be- slutningsprocesser og aktioner. 15. 4. Målene for dette samarbejde er for Regionsud- valget: — på internt kommunalt plan: at styrke en bæredygtig byudvikling, der giver varig livskvalitet, — på mellemkommunalt plan: ikke kun at gennemføre begrænsede projekter, men også at indlede transna- tionale læreprocesser, som styrker partnernes hand- ledygtighed i Europa, 15. 5. Regionsudvalget understreger på ny, at man lægger afgørende vægt på det interregionale samarbejde mellem regioner og lokalsamfund som et væsentligt strategisk middel til fremme af såvel social og økonomisk samhørighed som homogen, overordnet udvikling. I betragtning af integrationsdynamikken ved 15. 6. afslutningen af dette århundrede mener Regionsudval- get, at det grænseoverskridende og transnationale samar- bejde mellem kommuner i EU og i de central- og østeuropæiske ansøgerlande samt Cypern i høj grad er med til »nedefra« at fremme den strategi, der skal forberede ansøgerlandene på EU-medlemskabet. 15. 7. Regionsudvalget understreger betydningen af at styrke kommunernes europæiske kompetence, så de bliver i stand til at samarbejde i Europa på tværs af grænserne og transnationalt. Dette indebærer, at de institutionelle, organisatoriske, tekniske og retslige, finansielle forudsætninger herfor må skaffes til veje. I Europarådets konvention om lokalt selvstyre af 15. okto- ber 1985 opfordres medlemsstaterne til at fjerne alle administrative hindringer for etablering og gennem- førelse af kommunale partnerskaber. 15. 8. »Grænseoverskridende og transnationalt sam- arbejde mellem kommuner« skal indgå i EU’s eksisteren- de støttepolitik som et nyt aspekt. Regionsudvalget anbefaler i denne forbindelse, at overlappende program- mer strammes op og orienteres i retning af et langsigtet grænseoverskridende og transnationalt samarbejde. Det er afgørende, ikke mindst for partnerskaber med tiltræ- delseslandene, at der indgår særlig støtte til lokale myndigheder og transnationale partnerskaber. 15. 9. Den decentrale forvaltning af støtteprojekter har stået sin prøve. Regionsudvalget kræver derfor, at den decentrale projektforvaltning bibeholdes for at sikre støtteprogrammernes nærhed til borgerne. 15. 10. Regionsudvalget forventer, at der afsættes flere midler til EU-programmer, som fremmer det grænseoverskridende og transnationale samarbejde, så at flere lokale myndigheder kan deltage. 15. 11. Regionsudvalget går ind for flere finansielle midler til programmet til fremme af de kommunale partnerskaber. Det kræver, at budgetposten, der skal nybevilges hvert år, ændres til et langfristet program. I den forbindelse skal der sørges for en rimelig fordeling af midlerne. — på EU-plan: at skabe »Borgernes Europa«. Regionsudvalget opfordrer såvel Kommissio- 15. 12. nen som medlemsstaterne til — gennem høring af og i C 51/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 2. 1999 partnerskab med kommunernes nationale sammen- slutninger — at fremme etableringen og udviklingen af informations- og rådgivningskontorer for lokale ikke blot gøre det myndigheder. Disse kontorer vil lettere at få adgang til enkeltprogrammer, men kan også yde støtte ved partnervalg samt stille teknisk og organisatorisk projektbistand til rådighed. Drejer det sig om multilateralt samarbejde med tendens til net- værksdannelse, kan kontorerne udvides til at fungere som koordineringsredskaber med et lavt forbrug af personale og økonomiske midler. Regionsudvalget understreger, at visse fælles- 15. 13. skabsprogrammer, som f. eks. den europæiske volontør- tjeneste, passende vil kunne anvendes som hjælp til at iværksætte grænseoverskridende og transnationalt samarbejde mellem kommuner. 15. 14. Regionsudvalget forventer i denne forbindelse, at Kommissionen forenkler forvaltnings- og finanskon- trolsystemerne, herunder regnskabskontrollen for lokale projekter, så at lokale myndigheder kan samarbejde hurtigt og effektivt. Det skal sikres, at Kommissionen har den afsluttende kontrolfunktion. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til 15. 15. at sikre den politiske betydning af det grænseoverskri- dende, transnationale samarbejde ved hjælp af en omhyg- gelig programforvaltning. Regionsudvalget går ind for øget samarbejde 15. 16. med europæiske kommunale paraplyorganisationer som Den Internationale Sammenslutning af Kommuner og Amter (IULA), Verdensforbundet af Venskabsbyer og De Europæiske Kommuners og Regioners Råd (CEMR) med dets telenet ELANET for at fremme Municipal International Cooperation (MIC) (internationalt kom- munesamarbejde). Endvidere bør man inddrage »Euro- pean Network of Training Organisations for Regional and Local Authorities« (ENTO) (europæisk net af uddannelsesinstitutioner for regionale og lokale myn- digheder), som er iværksat af Europarådet, og For- samlingen af Regioner i Europa (AER), som med henblik på den kommende udvidelse af EU har etableret mange kontakter med central- og østeuropæiske regioner. Bruxelles, den 19. november 1998. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget


title: Parecer do Comité das Regiões sobre a «Proposta de decisão do Parlamento Europeu e do Conselho que estabelece a segunda fase do programa comunitário de acção no âmbito da educação Sócrates»

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
education policy
vocational training
young person


title: Dictamen del Comité de las Regiones sobre: - la «Comunicación de la Comisión titulada: "De las directrices a la acción: los planes nacionales de acción para el empleo"», y - la «Comunicación de la Comisión titulada: "Propuesta de directrices para las políticas de empleo de los Estados miembros en 1999"»

eurovoc_concepts:
EU Member State
employment policy
equal treatment
job creation
professional qualifications
regional policy

text: 22. 2. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 51/59 Dictamen del Comité de las Regiones sobre: — la «Comunicacio´ n de la Comisio´n titulada: “De las directrices a la accio´ n: los planes nacionales de accio´ n para el empleo”», y — la «Comunicacio´ n de la Comisio´n titulada: “Propuesta de directrices para las polı´ticas de empleo de los Estados miembros en 1999”» EL COMITÉ DE LAS REGIONES, (1999/C 51/10) vista la «Comunicacio´ n de la Comisio´n — De las directrices a la accio´ n: los planes nacionales de accio´ n para el empleo» (COM(1998) 316 final) y la «Comunicacio´ n de la Comisio´n — Propuesta de directrices para las polı´ticas de empleo de los Estados miembros en 1999» (COM(1998) 574 final); vista la decisio´n de su Mesa, tomada el 15 de julio de 1998, de conformidad con el cuarto apartado del artı´culo 198 C del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, de elaborar un dictamen sobre esta cuestio´ n y de encomendar la elaboracio´n de los trabajos preparatorios a la Comisio´ n 6 (Comisio´ n de Empleo, Polı´tica Econo´mica, Mercado U´ nico, Industria y PYME); visto el documento «Accio´n local para el empleo», aprobado por el Consejo de Municipios y Regiones de Europa (CMRE) el 12 de octubre de 1998; visto el proyecto de Dictamen (CDR 279/98 rev. ) aprobado por la Comisio´n 6 el 28 de septiembre de 1998 (ponente: Sr. Bodfish), ha aprobado en su 26o Pleno de los dı´as 18 y 19 de noviembre de 1998 (sesio´n del 19 de noviembre) el presente Dictamen. A. Antecedentes e introduccio´ n 1. Este dictamen es una contribucio´ n a la evaluacio´n de las primeras Directrices europeas para el Empleo y de los Planes Nacionales de Accio´ n para el empleo y presenta algunas ideas pra´cticas para la plena coopera- cio´ n de todos los agentes comunitarios en la promocio´ n del empleo como prioridad polı´tica en la Unio´n. En la Cumbre de Amsterdam se acordo´ an˜ adir un 2. nuevo tı´tulo sobre el empleo al Tratado. La principal consecuencia de esta decisio´ n es que el empleo se considera ahora no so´ lo como un objetivo polı´tico, sino también como un motivo comu´n de preocupacio´n de la Unio´n Europea. Una vez reconocido este motivo comu´n de preocu- 3. pacio´n, se han creado unos mecanismos especı´ficos destinados a coordinar las acciones de los Estados miembros en el a´mbito de la polı´tica de empleo. La aplicacio´n de estos mecanismos se efectu´ a principalmen- te mediante la adopcio´n de Directrices anuales para el Empleo, que fijan las prioridades para la polı´tica de empleo de la Unio´n, y mediante la evaluacio´n de los Planes Nacionales de Accio´ n (PNA), que los Estados miembros elaboran en funcio´n de las prioridades. 4. El mandato de la Comunidad también consiste en apoyar, y, si fuera necesario, completar las acciones de los Estados miembros. La Cumbre de Amsterdam también convino en que este nuevo tı´tulo se aplicarı´a con efecto inmediato, es decir, antes de la ratificacio´n del Tratado. 5. El Consejo aprobo´ las primeras directrices el 15 de diciembre de 1997, después de la Cumbre del Empleo celebrada en Luxemburgo. Las directrices se basan en cuatro pilares: — mejorar la capacidad de insercio´n profesional (mediante la formacio´n y el aprendizaje permanente, y sacando a las personas de la dependencia del sistema de proteccio´n social e incorpora´ndolas al trabajo a través de una polı´tica ma´s activa de mercado de trabajo); — desarrollar el espı´ritu de empresa (fomentar el desarrollo de empresas mediante la reduccio´ n de la carga fiscal, promover el trabajo por cuenta propia, reducir los gastos generales, promover la creacio´ n de empleo en la economı´a social y a nivel local); — fomentar la capacidad de adaptacio´ n, tanto de las empresas como de sus empleados (incluida la modernizacio´ n de la organizacio´n del trabajo impulsada por los interlocutores sociales, respon- diendo a las diversas formas de empleo mediante contratos ma´s adaptables, aunque con un nivel adecuado de seguridad, y desarrollando la formacio´n en la empresa y la inversio´ n en recursos humanos); — reforzar las polı´ticas de igualdad de oportunidades (reducir la desigualdad entre hombres y mujeres, conciliar la vida laboral con la vida familiar, facilitar la reincorporacio´n al mercado de trabajo y la insercio´n de las personas con discapacidad en la vida activa). C 51/60 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 22. 2. 1999 6. La actual estructura de las directrices, basada en cuatro pilares (capacidad de insercio´n profesional, espı´ritu de empresa, capacidad de adaptacio´ n e igualdad de oportunidades) continuara´ sentando las bases para las directrices del an˜o pro´ximo. No obstante, la Comisio´ n subraya en la Comunicacio´ n algunos puntos débiles en las directrices correspondien- tes a 1998 y la necesidad de una mayor claridad. Los cambios ma´s importantes son los siguientes: — Un mayor énfasis en las medidas activas; — Potenciacio´ n de las cualificaciones en materia de IT (informa´tica) y un acceso ma´s fa´cil para los trabajadores de ma´s edad mediante un mayor hinca- pié en el aprendizaje permanente; — Creacio´n de un mercado de trabajo abierto a todos mediante la extensio´ n de la directriz de 1998 relativa a la necesidad de una mayor integracio´n de modo que no so´ lo incluya a las personas con discapacida- des, sino también a otros grupos como las minorı´as étnicas, y su inclusio´n en el pilar relativo a la capacidad de insercio´n profesional; — Aprovechamiento del dina´mico potencial de empleo que ofrece el sector de los servicios; — Reconciliacio´n de la vida laboral con la vida familiar: refuerzo de las directrices relativas a un cuidado infantil asequible, accesible y de alta calidad y condiciones de trabajo flexibles. Entre los cambios horizontales, que no requieren cam- bios en directrices especı´ficas pero que la Comisio´ n considera como cuestiones que deberı´an examinar los Estados miembros al aplicar los PNA, se incluye el fomento del desarrollo local. La Comisio´n afirma que el papel y las responsabilidades de los interlocutores regionales y locales debe reconocerse ma´s plenamente. Asimismo, sostiene que, puesto que todos los puestos de trabajo se crean a escala local, las autoridades regionales y locales tienen que desempen˜ ar un papel importante a la hora de garantizar unas condiciones de apoyo. Por consiguiente, debe alenta´rseles para que disen˜en y apliquen estrategias en favor del desarrollo y la creacio´ n de empleo. 7. El CDR es competente en la materia, y desea preparar su contribucio´ n al debate antes de que se celebre la consulta formal relativa a las pro´ ximas Directrices anuales para el Empleo, que tendra´ lugar en la Cumbre de diciembre en Viena. 8. El 13 de mayo de 1998, la Comisio´n Europea aprobo´ una Comunicacio´ n sobre los planes nacionales de accio´n para el empleo, titulada «De las directrices a la accio´n: los planes nacionales de accio´n para el empleo». A raı´z de las nuevas competencias que le han sido 9. atribuidas por el Tratado de Amsterdam, el Comité de las Regiones desea emitir el presente dictamen en respuesta a dicha Comunicacio´ n. los pro´ximos debates sobre las Directrices para el Empleo de 1999. Por u´ltimo, el CDR desea formular varias reco- 11. mendaciones con el fin de ayudar a las autoridades locales y regionales (1) a participar plena y activamente en el proceso de consulta y aplicacio´ n de los planes nacionales de accio´ n para el empleo, en particular, sugiriendo una iniciativa de Accio´n Local para el Empleo. Ello implicara´ una accio´n a nivel local y regional. B. Papel de las autoridades locales y regionales en la creacio´ n de empleo Las autoridades locales y regionales desempen˜ an 12. un papel crucial en la creacio´ n de empleo: en su calidad de grandes empresarios, mediante su participacio´ n y sus competencias en el desarrollo de la economı´a local y regional, mediante sus eventuales responsabilidades en los servicios de empleo, y gracias a su profundo conocimiento de la situacio´n local, en particular median- te la promocio´ n de la integracio´ n social. Son las que mejor pueden estimular la creacio´n de empleo y contribuir a la promocio´ n de nuevos tipos de trabajo, relacionados con el desarrollo de los servicios como consecuencia de la creciente privatizacio´n del sector. Asimismo, pueden tener en cuenta las condiciones econo´ micas e infraestructurales locales y la situacio´n del mercado de trabajo. 13. Desde los an˜ os 70 las autoridades locales y regionales han tenido que responder a la reestructuracio´ n industrial en su territorio. En realidad, en algunos Estados como Alemania, la reorganizacio´n de la indus- tria del carbo´n se inicio´ ya en los an˜ os 20. Como agentes del desarrollo econo´mico que atrae la inversio´n interior y como promotores de asociaciones econo´micas y sociales cuya finalidad es promover el empleo, desempe- n˜an un papel significativo en el fomento de la creacio´ n de empleo. La Comunicacio´ n de la Comisio´n sobre los Planes Nacionales de Accio´ n para el Empleo 14. Tras haber examinado los Planes Nacionales de Accio´ n para el Empleo (PNA) de los Estados miembros, la Comisio´n (en su Comunicacio´n «De las directrices a la accio´ n») sen˜alo´ claramente los diferentes grados en que los interlocutores locales y regionales participaban en la consulta y aplicacio´n de los PNA. La Comisio´n declaro´ que varios de los PNA implicaban la participa- cio´ n explı´cita de los interlocutores locales y regionales, 10. El CDR desea demostrar su pleno apoyo a la estrategia coordinada europea para el empleo de competencia nacional, y desempen˜ ar un papel activo en (1) En este contexto, el CDR hace especial hincapié en la importancia del compromiso de los entes locales y regiona- les elegidos. 22. 2. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 51/61 mientras que algunos incluı´an medidas que debı´an ser tomadas directamente por las autoridades locales y regionales, y otros incluı´an una simple referencia a los agentes locales y regionales. Consulta de las autoridades locales y regionales para los PNA 15. Aunque en su Comunicacio´ n la Comisio´n felicita a los Estados miembros por llevar a cabo una estrategia de inclusio´n, el CDR (tras haber consultado a las asociaciones nacionales de autoridades locales en los Estados miembros) desearı´a destacar que los PNA no han sido objeto, en la pra´ctica, de un examen detenido en cada Estado miembro. El CDR solicita a los Estados miembros de la Unio´n Europea que incorporen los puntos de vista de los agentes locales y regionales a la hora de elaborar los PNA. Papel de las autoridades locales y regionales en la aplicacio´n de los Planes Nacionales de Accio´ n para el Empleo La Comunicacio´ n de la Comisio´ n sen˜ala asimismo 16. el claro reconocimiento, como consecuencia de la evaluacio´n inicial de los PNA, de la necesidad de integrar en mayor medida la dimensio´n local en la polı´tica de empleo. La Comunicacio´ n reconoce los grados variables de descentralizacio´ n y autonomı´a existentes a nivel local en los Estados miembros, pero an˜ ade que las iniciativas locales deberı´an integrarse en mayor medida en las futuras directrices y PNA. 17. El CDR apoya el ana´lisis de la Comisio´n. Propone la adopcio´ n de una iniciativa, la Accio´ n Local para el Empleo 1999, por la que se inste a las autoridades locales y regionales a actuar de manera que las directrices europeas se apliquen en las zonas en las que tienen competencia. La Comunicacio´ n y las futuras Directrices 18. La Comunicacio´n de la Comisio´n cita varias cuestiones que deberı´an desarrollarse en las futuras directrices en materia de empleo de 1999. Una de las cuestiones es la siguiente: «El refuerzo de la dimensio´n local de la estrategia de empleo, para lo que los Estados miembros deben integrar las iniciativas locales y las nuevas fuentes de trabajo que ofrece la economı´a social dentro de una estrategia global de desarrollo, ası´ como el desarrollo de estrategias integradas y sostenidas de desarrollo a nivel local por los agentes locales;» El CDR esta´ convencido de que la iniciativa que 19. propone, «Accio´ n Local para el Empleo 1999», puede desempen˜ ar un papel muy importante a la hora de reforzar la dimensio´n local de la estrategia de empleo. No obstante, considera que deben ponerse suficientes recursos a disposicio´ n de las autoridades locales y regionales para permitirles ejercer sus nuevas competen- cias en el a´mbito del empleo, de acuerdo con lo dispuesto en el Tratado de Amsterdam. «Accio´ n Local para el Empleo 1999» 20. El CDR propone una iniciativa para permitir a las autoridades locales y regionales promover los planes nacionales de accio´n para el empleo. 21. La iniciativa, que podrı´a denominarse «Accio´ n Local para el Empleo 1999», podrı´a ser promovida por las asociaciones nacionales de autoridades locales, y a través de las redes paneuropeas. Aunque el CDR no desempen˜ a un papel directo y activo en la aplicacio´ n de los PNA, las autoridades locales y regionales y las redes paneuropeas de autoridades locales y regionales, ası´ como las asociaciones nacionales de los entes locales y regionales, sı´ podrı´an desempen˜ar esta funcio´n. La iniciativa establecerı´a un mecanismo para 22. alentar a las autoridades locales y regionales a compro- meterse con los cuatro pilares de las actuales directrices para el empleo. El CDR considera que esta iniciativa podrı´a tener 23. los efectos siguientes: — alentar a las asociaciones nacionales de autoridades locales y regionales a debatir las futuras directrices para el empleo con los Gobiernos de sus respectivos Estados miembros; — ahondar en el examen de los planes nacionales de empleo en los Estados miembros, gracias al compromiso de las autoridades locales y regionales; — contribuir a un reconocimiento ma´s claro de las prioridades locales y regionales, dado que estos interlocutores conocen y comprenden los procesos, con lo que el control y la evaluacio´ n de las futuras necesidades y prioridades se podra´ efectuar de forma mucho ma´s detallada. 24. El CDR solicita a la Comisio´n que estudie la posibilidad de apoyar en cierta medida las dos partes de la iniciativa «Accio´n Local y Regional para el Empleo 1999» a través del Fondo Social Europeo o con los recursos de los pactos territoriales para el empleo. Propone que se establezcan dos subsistemas para apoyar el compromiso local y regional con los PNA, a través de la «Accio´n Local para el Empleo 1999»: 1) La utilizacio´n de los sistemas existentes y la creacio´ n de un nuevo sistema de intercambios a corto plazo para los agentes locales y regionales y los representan- tes elegidos que trabajen en a´mbitos comparables de C 51/62 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 22. 2. 1999 la creacio´ n de empleo, con especial hincapié en las acciones locales que puedan facilitar la aplicacio´n de las directrices. Estos agentes de los diferentes Estados miembros podrı´an viajar a otro paı´s en el que permanecerı´an varias semanas cada vez para intentar comprender los distintos enfoques locales en el a´mbito de la promocio´ n de empleo. Estos intercam- bios ayudara´n a determinar y fomentar las iniciativas en las que se registren las mejores pra´cticas, para llevar a cabo ejercicios de comparacio´n de resultados (benchmarking). 2) La concesio´ n de premios para los «Lı´deres de empleo» («Employment Leaders»), que permitirı´an a ciudades o regiones ser consideradas como pautas en el a´mbito de la promocio´ n de empleo. Los criterios para seleccionar a dichas regiones y ciudades podrı´an incluir el nivel, el éxito y la capacidad de iniciativa demostrada en la aplicacio´ n de los cuatro pilares de las actuales directrices para el empleo. La Comisio´n, a través de su sitio en Internet, podrı´a poner a disposicio´ n del pu´blico general la informacio´ n y los ejemplos recogidos mediante estas dos iniciativas. La iniciativa, que podrı´a denominarse «Accio´n 25. Local para el Empleo 1999», constituirı´a un mecanismo u´til para garantizar el apoyo explı´cito a nivel local de la prioridad de la Unio´n Europea para la promocio´n y creacio´n de empleo. El CDR opina que el empleo debe fomentarse 26. local, y no so´ lo con promesas polı´ticas de a nivel compromisos a nivel nacional y europeo. El CDR insta a la Comisio´n a proseguir sus esfuerzos en apoyo de las iniciativas locales para crear empleo. La «Accio´n Local para el Empleo 1999» podrı´a 27. ser promovida por el CDR, por la Comisio´n y a través de las redes locales y regionales europeas y las asociaciones municipales ma´s importantes a nivel nacional. C. Conclusio´n y recomendaciones El CDR apoya plenamente la Estrategia Europea 28. de Empleo y las Directrices para el Empleo. Desea Bruselas, el 19 de noviembre de 1998. desempen˜ ar un papel activo tanto en el a´mbito de la consulta sobre los planes nacionales de accio´n en favor del empleo como en la aplicacio´n de dichos planes. 29. El CDR acoge con satisfaccio´n el creciente recono- cimiento por parte de la Comisio´n (en su Prea´mbulo a las propuestas sobre las Directrices europeas para el Empleo 1999) del papel de las autoridades regionales y locales y de sus responsabilidades en la creacio´ n de empleo a nivel local. 30. El CDR pide a los Estados miembros de la Unio´n Europea que garanticen que todos los socios de cada uno de los Estados miembros puedan participar en el establecimiento de los PNA, y ası´ potenciar las iniciativas locales y regionales de fomento del empleo. 31. El CDR considera que la relacio´n entre los PNA y el nuevo marco del Objetivo no 3 es fundamental y respalda la recomendacio´ n de la Comisio´n de conseguir una mayor integracio´n entre el Objetivo no 3, el Fondo Social Europeo y los Planes Nacionales de Accio´n para el Empleo. 32. El desarrollo de competencias reviste especial importancia para los empleadores locales y regionales. Adema´s, es importante para el desarrollo de la actividad econo´ mica y para dar a los empleados la posibilidad de hacer frente a los cambios y con ello, indirectamente, de evitar el desempleo y la marginacio´n. 33. El Comité de las Regiones quiere hacer hincapié en los aspectos relativos a la igualdad de oportunidades contenidos en las Directrices europeas para el Empleo. 34. El CDR formula las siguientes sugerencias pra´cti- cas para reforzar las directrices de empleo y facilitar la participacio´ n de los entes locales y regionales en la consulta y aplicacio´n de los planes nacionales de accio´n para el empleo: — insta a las autoridades locales y regionales a actuar de manera que las Directrices europeas, a través de la Accio´ n Local para el Empleo 1999, se pongan en pra´ctica en las zonas en las que tienen competencia; — propone presentar este Dictamen al Consejo, con motivo de la Cumbre de Viena que se celebrara´ en diciembre de 1998, en el contexto del debate en torno al proyecto de Directrices para el Empleo de 1999. El Presidente del Comité de las Regiones Manfred DAMMEYER


title: Komission asetus (EY) N:o 2498/98, annettu 19 päivänä marraskuuta 1998, sianliha-alan vientitukien vahvistamisesta

eurovoc_concepts:
export refund
pigmeat

text: L 311/4 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 20. 11. 98 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2498/98, annettu 19 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1998, sianliha-alan vientitukien vahvistamisesta EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon sianliha-alan yhteisest(cid:132) markkinaj(cid:132)rjeste- lyst(cid:132) 29 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2759/75 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna It(cid:132)vallan, Suomen ja Ruotsin liitty- misasiakirjalla ja asetuksella (EY) N:o 3290/94 (2), ja erityi- sesti sen 13 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksen (ETY) N:o 2759/75 13 artiklan mukaisesti mainitun asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden maailmanmarkkinahintojen yhteis(cid:148)n hintojen v(cid:132)linen erotus voidaan kattaa vientituella, ja kyseisten s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen ja perusteiden soveltamisesta sianliha- alan nykyiseen markkinatilanteeseen seuraa, ett(cid:132) tuki olisi vahvistettava seuraavasti, CN-koodiin 0210 19 81 kuuluvien tuotteiden tuki olisi vahvistettava sen suuruiseksi, ett(cid:132) tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ss(cid:132) otetaan huomioon toisaalta kyseisiin koodeihin kuuluvien tuot- teiden laadulliset ominaispiirteet ja toisaalta tuotantokus- tannusten ennakoitavissa oleva kehitys maailmanmarkki- noilla; olisi kuitenkin varmistettava, ett(cid:132) yhteis(cid:148) s(cid:132)ilytt(cid:132)(cid:132) osuutensa tiettyjen CN-koodiin 0210 19 81 kuuluvien tyypillisten kansainv(cid:132)lisest(cid:132) kaupasta, italialaisten tuotteiden vuoksi olisi kyseisten tuotteiden tuki s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132) sen suuruiseksi, ett(cid:132) tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ss(cid:132) otetaan huomioon t(cid:132)m(cid:132) tilanne; olisi kuitenkin varmistettava, ett(cid:132) tukea my(cid:148)nne- t(cid:132)(cid:132)n ainoastaan sy(cid:148)t(cid:132)v(cid:132)ksi kelpaavien osien nettopainon mukaan j(cid:132)tt(cid:132)en huomioon ottamatta kyseisiin valmistei- siin mahdollisesti sis(cid:132)ltyvien luiden paino, asetuksen (ETY) N:o 2759/75 13 artiklan mukaisesti voi maailmanmarkkinatilanteen tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimusten vuoksi olla tarpeen eriytt(cid:132)(cid:132) asetuksen (ETY) N:o 2759/75 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuki niiden m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikan mukaan, tuet olisi vahvistettava ottaen huomioon komission asetuksessa (ETY) N:o 3846/87 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2138/98 (4), vahvistettuun tukinimikkeist(cid:148)(cid:148)n tehdyt muutokset, ja t(cid:132)ss(cid:132) asetuksessa s(cid:132)(cid:132)detyt hallintokomitean lausunnon mukaiset, toimenpiteet ovat sianlihan ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Luettelo tuotteista, joiden vientiin my(cid:148)nnet(cid:132)(cid:132)n asetuksen (ETY) N:o 2759/75 13 artiklassa tarkoitettua tukea, vahvistetaan liitteess(cid:132). tietyiss(cid:132) kolmansissa maissa, jotka ovat perinteisesti CN- koodiin 1601 00 ja CN-koodiin 1602 kuuluvien tuot- teiden t(cid:132)rkeimpi(cid:132) tuojia, vallitsevien kilpailuedellytysten 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 23 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 19 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 282, 1. 11. 1975, s. 1 (2) EYVL L 349, 31. 12. 1994, s. 105 (3) EYVL L 366, 24. 12. 1987, s. 1 (4) EYVL L 270, 7. 10. 1998, s. 4 20. 11. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 311/5 sianliha-alan vientitukien vahvistamisesta 19 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1998 annettuun komis- sion asetukseen LIITE Tuotekoodi M(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikka (1) Tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) Tuotekoodi M(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikka (1) Tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (ecua/100 kg nettopaino) (ecua/100 kg nettopaino) 0203 11 10 9000 0203 12 11 9100 0203 12 19 9100 0203 19 11 9100 0203 19 13 9100 0203 19 15 9100 0203 19 55 9110 0203 19 55 9310 0203 21 10 9000 0203 22 11 9100 01 02 01 02 01 02 01 02 01 02 01 01 02 01 01 02 01 02 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 25,00 40,00 70,00 25,00 40,00 70,00 40,00 70,00 0203 22 19 9100 0203 29 11 9100 0203 29 13 9100 0203 29 15 9100 0203 29 55 9110 0210 11 31 9110 0210 11 31 9910 0210 12 19 9100 0210 19 81 9100 0210 19 81 9300 1601 00 91 9000 1601 00 99 9110 1602 41 10 9210 1602 42 10 9210 1602 49 19 9120 01 02 01 02 01 02 01 01 02 01 01 01 01 01 01 01 01 01 01 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 25,00 40,00 70,00 90,00 90,00 20,00 95,00 76,00 28,00 25,00 62,00 34,00 25,00 (1) M(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikka ilmoitetaan seuraavasti: 01 Kaikki m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikat. 02 Ven(cid:132)j(cid:132). HUOM. : Tuotekoodit ja niihin liittyv(cid:132)t alaviitteet m(cid:132)(cid:132)ritell(cid:132)(cid:132)n komission asetuksessa (ETY) N:o 3846/87


title: Verordening (EG) nr. 2496/98 van de Commissie van 19 november 1998 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerprijzen van bepaalde soorten groenten en fruit

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

text: 20. 11. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 311/1 I (Besluiten waarvan de publicatie voorwaarde is voor de toepassing) VERORDENING (EG) Nr. 2496/98 VAN DE COMMISSIE van 19 november 1998 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoer- pr¶zen van bepaalde soorten groenten en fruit DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EG) nr. 3223/94 van de Commissie van 21 december 1994 houdende uitvoeringsbepalingen van de invoerregeling voor groenten en fruit (1), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 1498/98 (2), en met name op artikel 4, lid 1, Gelet op Verordening (EEG) nr. 3813/92 van de Raad van 28 december 1992 betreffende de rekeneenheid en de omrekeningskoersen die in het kader van het gemeen- schappel¶k landbouwbeleid moeten worden toegepast (3), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 150/95 (4), en met name op artikel 3, lid 3, Overwegende dat in Verordening (EG) nr. 3223/94 op grond van de multilaterale handelsbesprekingen in het kader van de Uruguay-Ronde de criteria z¶n vastgesteld aan de hand waarvan de Commissie voor de producten en de periodes die in de b¶lage b¶ die verordening z¶n vermeld, de forfaitaire waarden b¶ invoer uit derde landen vaststelt; Overwegende dat op grond van de bovenvermelde criteria de forfaitaire invoerwaarden moeten worden vastgesteld op de in de b¶lage b¶ deze verordening vermelde niveaus, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De in artikel 4 van Verordening (EG) nr. 3223/94 bedoelde forfaitaire invoerwaarden worden vastgesteld zoals aangegeven in de tabel in de b¶lage b¶ deze veror- dening. Artikel 2 Deze verordening treedt 1998. in werking op 20 november Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 19 november 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 337 van 24. 12. 1994, blz. 66. (2) PB L 198 van 15. 7. 1998, blz. 4. (3) PB L 387 van 31. 12. 1992, blz. 1. (4) PB L 22 van 31. 1. 1995, blz. 1. L 311/2 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 20. 11. 98 B(cid:246)LAGE b¶ de verordening van de Commissie van 19 november 1998 tot vaststelling van forfaitaire invoerwaarden voor de bepaling van de invoerpr¶zen van bepaalde soorten groenten en fruit GN-code Code derde landen (1) (in ecu/100 kg) Forfaitaire invoerwaarde 0702 00 00 0709 90 70 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 624 999 052 204 999 204 999 052 999 052 528 600 999 052 400 504 508 604 999 060 064 388 400 404 999 052 064 400 720 999 47,9 145,6 96,8 56,8 35,6 46,2 66,2 66,2 55,9 55,9 58,2 57,7 84,3 66,7 142,9 256,8 280,1 193,8 107,9 196,3 29,4 44,4 21,0 92,6 88,4 55,2 90,6 60,3 84,0 55,2 72,5 (1) Landennomenclatuur vastgesteld b¶ Verordening (EG) nr. 2317/97 van de Commissie (PB L 321 van 22. 11. 1997, blz. 19). De code „999” staat voor „andere oorsprong”


title: Résolution législative portant avis du Parlement européen sur la proposition de règlement du Conseil relatif au Fonds européen de développement régional (COM(98) 0131 C4-0286/98 98/0114(SYN))(Procédure de coopération: première lecture)

eurovoc_concepts:
EU initiative
EU regional policy
European Regional Development Fund
less-favoured region
project evaluation
regional aid
regional planning


title: Wetgevingsresolutie houdende advies van het Europees Parlement inzake het voorstel voor een verordening van de Raad tot wijziging van verordening (EG) nr. 2236/95 van de Raad tot vaststelling van de algemene regels voor het verlenen van financiële bijstand van de Gemeenschap op het gebied van trans-Europese netwerken (COM(98)0172 C4-0283/98 98/0101(SYN))(Samenwerkingsprocedure: eerste lezing)

eurovoc_concepts:
EU aid
energy grid
printing
sectoral aid
trans-European network
transmission network
transport network

formats: html print


title: Verordnung (EG) Nr. 2502/98 der Kommission vom 19. November 1998 bezüglich der im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1564/98 eingereichten Angebote für die Ausfuhr von Gerste

eurovoc_concepts:
Spain
award of contract
barley
export refund

text: 20. 11. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 311/11 VERORDNUNG (EG) Nr. 2502/98 DER KOMMISSION vom 19. November 1998 bez(cid:129)glich der im Rahmen der Ausschreibung gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1564/98 eingereichten Angebote f(cid:129)r die Ausfuhr von Gerste DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorgani- sation f(cid:129)r Getreide (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verord- nung (EG) Nr. 923/96 der Kommission (2), gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchf(cid:129)hrungs- bestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gew(cid:132)hrung von Ausfuhrerstat- tungen und zur Festlegung der bei St(cid:148)rungen im Getrei- desektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2094/98 (4), insbesondere auf Artikel 7, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Eine Ausschreibung der Erstattung bei der Ausfuhr von Gerste aus Spanien nach allen Drittl(cid:132)ndern wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 1564/98 der Kommission (5), ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2309/98 (6), er(cid:148)ffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, die auf die Ausschreibung eingegangenen Angebote nicht zu ber(cid:129)ck- sichtigen. Unter Ber(cid:129)cksichtigung insbesondere der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 ist die Fest- setzung einer H(cid:148)chsterstattung nicht angezeigt. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Getreide — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die im Rahmen der Ausschreibung der Erstattung oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Gerste gem(cid:132)ß der Verordnung (EG) Nr. 1564/98 vom 13. bis zum 19. November 1998 eingereichten Angebote werden nicht ber(cid:129)cksichtigt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 20. November 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 19. November 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 126 vom 24. 5. 1996, S. 37. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 266 vom 1. 10. 1998, S. 61. (5) ABl. L 203 vom 21. 7. 1998, S. 6. (6) ABl. L 288 vom 27. 10. 1998, S. 11


title: Entschließung zur Verletzung des Rechts auf freie Meinungsäußerung in der Bundesrepublik Jugoslawien

eurovoc_concepts:
Serbia
freedom of expression
freedom of the press


title: Verordnung (EG) Nr. 2498/98 der Kommission vom 19. November 1998 zur Festsetzung der Erstattungen bei der Ausfuhr auf dem Schweinefleischsektor

text: L 311/4 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 20. 11. 98 VERORDNUNG (EG) Nr. 2498/98 DER KOMMISSION vom 19. November 1998 zur Festsetzung der Erstattungen bei der Ausfuhr auf dem Schweinefleischsektor DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag zur Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaft, gest(cid:129)tzt auf die Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 des Rates vom 29. Oktober 1975 (cid:129)ber die gemeinsame Marktorgani- sation f(cid:129)r Schweinefleisch (1), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Akte (cid:129)ber den Beitritt (cid:153)sterreichs, Finnlands und Schwe- dens und durch die Verordnung (EG) Nr. 3290/94 (2), insbesondere auf Artikel 13 Absatz 3 zweiter Unterabsatz, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Gem(cid:132)ß Artikel 13 der Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 kann der Unterschied zwischen den Weltmarktpreisen und den Preisen in der Gemeinschaft f(cid:129)r die in Artikel 1 Absatz 1 der genannten Verordnung aufgef(cid:129)hrten Erzeug- nisse durch eine Erstattung bei der Ausfuhr ausgeglichen werden. Die Anwendung dieser Modalit(cid:132)ten auf die gegenw(cid:132)rtige Marktsituation auf dem Schweinefleischsektor f(cid:129)hrt dazu, die Erstattung wie folgt festzusetzen. F(cid:129)r die Erzeugnisse des KN-Codes 0210 19 81 ist es angebracht, die Erstattung auf einen Betrag festzusetzen, der einerseits den qualitativen Merkmalen der in diesen KN-Codes fallenden Erzeugnisse und andererseits der vorherzusehenden Entwicklung der Erzeugerkosten auf dem Weltmarkt Rechnung tr(cid:132)gt. Es ist jedoch zweck- m(cid:132)ßig, f(cid:129)r gewisse typisch italienische Erzeugnisse des KN-Codes 0210 19 81 die Aufrechterhaltung der Beteili- gung der Gemeinschaft am internationalen Handel sicherzustellen. Wegen der Wettbewerbsbedingungen in bestimmten dritten L(cid:132)ndern, die traditionell die wichtigsten Einfuhr- l(cid:132)nder f(cid:129)r die Erzeugnisse der KN-Codes ex 1601 00 und 1602 sind, ist es angebracht, f(cid:129)r diese Erzeugnisse einen Betrag vorzusehen, der dieser Situation Rechnung tr(cid:132)gt. Es ist jedoch sicherzustellen, daß die Erstattung nur auf das Nettogewicht der eßbaren Stoffe, mit Ausnahme des Gewichts der in diesen Zubereitungen eventuell enthal- tenen Knochen, gew(cid:132)hrt wird. Erfordernisse Gem(cid:132)ß Artikel 13 der Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 k(cid:148)nnen die Lage im internationalen Handel oder die besonderen es notwendig machen, die Erstattung f(cid:129)r die in Artikel 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 genannten Erzeugnisse nach der Bestimmung in unterschiedlicher H(cid:148)he festzu- setzen. bestimmter M(cid:132)rkte Die Erstattungen sind unter Ber(cid:129)cksichtigung der (cid:142)nde- rungen festzusetzen, die in der Nomenklatur der Erstat- tungen gem(cid:132)ß der Verordnung (EWG) Nr. 3846/87 der Kommission (3), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2138/98 (4), vorgenommen worden sind. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses f(cid:129)r Schweinefleisch — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Das Verzeichnis der Erzeugnisse, bei deren Ausfuhr die in Artikel 13 der Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 genannte Erstattung gew(cid:132)hrt wird, und die H(cid:148)he dieser Erstattung werden im Anhang festgesetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 23. November 1998 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 19. November 1998 F(cid:129)r die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 282 vom 1. 11. 1975, S. 1. (2) ABl. L 349 vom 31. 12. 1994, S. 105. (3) ABl. L 366 vom 24. 12. 1987, S. 1. (4) ABl. L 270 vom 7. 10. 1998, S. 4. 20. 11. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 311/5 ANHANG zur Verordnung der Kommission vom 19. November 1998 zur Festsetzung der Erstattungen bei der Ausfuhr auf dem Schweinefleischsektor Erzeugniscode Bestimmung (1) Betrag der Erstattungen Erzeugniscode Bestimmung (1) Betrag der Erstattungen (ECU/100 kg Nettogewicht) (ECU/100 kg Nettogewicht) 0203 11 10 9000 0203 12 11 9100 0203 12 19 9100 0203 19 11 9100 0203 19 13 9100 0203 19 15 9100 0203 19 55 9110 0203 19 55 9310 0203 21 10 9000 0203 22 11 9100 01 02 01 02 01 02 01 02 01 02 01 01 02 01 01 02 01 02 (1) Folgende Bestimmungen sind vorgesehen: 01 alle Bestimmungen, 02 Rußland. 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 25,00 40,00 70,00 25,00 40,00 70,00 40,00 70,00 0203 22 19 9100 0203 29 11 9100 0203 29 13 9100 0203 29 15 9100 0203 29 55 9110 0210 11 31 9110 0210 11 31 9910 0210 12 19 9100 0210 19 81 9100 0210 19 81 9300 1601 00 91 9000 1601 00 99 9110 1602 41 10 9210 1602 42 10 9210 1602 49 19 9120 01 02 01 02 01 02 01 01 02 01 01 01 01 01 01 01 01 01 01 40,00 70,00 40,00 70,00 40,00 70,00 25,00 40,00 70,00 90,00 90,00 20,00 95,00 76,00 28,00 25,00 62,00 34,00 25,00 NB: Die die Erzeugnisse betreffenden Codes sowie die Verweisungen und Fußnoten sind durch die Verordnung (EWG) Nr. 3846/87 der Kommission bestimmt