title: Förslag till rådets direktiv om tillämpning av bestämmelserna om arbetstid för sjömän på fartyg som använder hamnar i gemenskapen

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 18. 11. 1998 KOM(1998) 662 slutlig 98/0318 (SYN) 98/0319 (SYN) 98/0320 (PRT) 98/0321 (SYN) MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN om arbetstidens förläggning inom de sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1998 Förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden för att täcka sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet om arbetstidens förläggning för mobila arbetstagare som utför vägtransport och förare som är egenföretagare om det avtal om arbetstidens förläggning för sjöfolk som ingåtts mellan European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) om arbetstidens reglering för sjöfolk ombord på fartyg som anlöper hamnar inom gemenskapen (Framlagt av kommissionen) KOMMISSIONENS REKOMMENDATION om ratificering av ILO-konvention 180 om sjömäns arbetstid och bemanningen av fartyg samt av 1996 års protokoll till 1976 års konvention om miniminormer i handelsfartyg SYFTET MED DETTA MEDDELANDE 1. I detta meddelande förklaras kommissionens planer på att ge de arbetstagare som för närvarande inte omfattas av arbetstidsdirektivet (93/104/EG) skydd mot effekter som inverkar menligt på deras hälsa och säkerhet och som orsakas av oskäligt långa arbetsdagar, otillräcklig vila eller ojämn arbetsrytm. Kommissionen har alltsedan direktivet antogs hävdat att man även för arbetstagarna i dessa sektorer borde fastställa en minimistandard i fråga om arbetstiden för att skydda såväl arbetstagarnas hälsa och säkerhet som andras. Man har t. ex. vid upprepade tillfällen påmints om de hälso- och säkerhetsrisker och den fara för snedvriden konkurrens på den inre marknaden som hänger samman med de ständiga misslyckandena att reglera arbetstiden inom transportsektorn. 2. Kommissionen föreslår följande åtgärder: 2. 1 En ändring av arbetstidsdirektivet så att det omfattar alla icke-mobila arbetstagare samt mobila arbetstagare inom järnvägssektorn och så att vissa bestämmelser utarbetas för andra mobila arbetstagare. 2. 2 Särskilda åtgärder för arbetstiden inom vägtransporten. 2. 3 Särskilda åtgärder för arbetstiden för sjöfolk. 3. En tabell bifogas som visar hur olika verksamheter skulle täckas in genom dessa förslag. 4. Kommissionens förslag skall ses som ett åtgärdspaket som dels tar hänsyn till hälso- och säkerhetsstandarder och dessa sektorers operationella svårigheter, dels garanterar konsekvens med annan lagstiftning på transportsäkerhetsområdet och tar den hänsyn som krävs till internationella faktorer och konkurrenskraften. Där så är möjligt grundar sig förslagen på avtal mellan arbetsmarknadens parter. På de områden där avtal inte slutits, tas i förslagen vederbörlig hänsyn till de gemensamma ståndpunkter som man har nått fram till i förhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter. BAKGRUND 5. Den 23 november 1993 antog ministerrådet direktiv 93/104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Vissa sektorer och verksamheter omfattas emellertid inte av detta direktiv. Dessa sektorer och verksamheter är luft-, järnvägs-, väg- och sjötransporter, havsfiske, liksom annat arbete till sjöss samt det arbete som utförs av läkare under utbildning. 6. Vid förhandlingar med Europaparlamentet under den andra behandlingen förband sig kommissionen att ta initiativ i fråga om de sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet. I kommissionens meddelande till Europaparlamentet1 festslogs kommissionens föresats "att vidta lämpliga initiativ så snart som möjligt vad gäller de olika sektorer som undantagits direktivets räckvidd Det förberedande arbetet inför genomförandet av dessa initiativ vidtas inom ramen för de gemensamma sektorskommittéerna för de berörda sektorerna (där de finns). " 7. I det medelfristiga sociala handlingsprogrammet 1995-1997 fastställde kommissionen att man kommer att "fortsätta med diskussioner med arbetsmarknadens parter samt undersökningar angående hur man bäst skall säkerställa att de verksamheter och sektorer regleras, som inte omfattas av räckvidden för direktivet om arbetstidens organisation. Vid behov kommer kommissionen att överväga att lägga fram förslag om komplettering av direktivet om arbetstidens förläggning under 1996-1997. " SAMRÅDSFÖRF ÄRANDET Den 15 juli 1997 antog kommissionen en vitbok om de sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet om arbetstid (KOM(97) 334). Vitboken skickades sedan på remiss till arbetsmarknadens parter, som ombads inleda den första etappen av ett formellt samråd om arbetstiden i de sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet. 9. I vitboken analyserades vilka sektorer och verksamheter som inte omfattats av direktivet, hur detta utelämnande var beskaffat, hur omfattande problemet var, hur den rättsliga och avtalsenliga situationen var i medlemsstaterna samt vilka initiativ som tagits. Sektorsvisa analyser och utvärderingar gjordes utifrån varje sektors och verksamhets särskilda beskaffenhet och problem. 10. Dessutom uppställdes i vitboken de kriterier som måste tillämpas vid bedömning av de åtgärdsalternativ som föredras. Vad gäller åtgärder avseende arbetstagare som inte omfattas av arbetstidsdirektivet, torde följande kriterier vara lämpliga: Den föreslagna insatsen bör i fråga om arbetstiden garantera ett lämpligt skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet, göra det möjligt för företagen att tillämpa flexibla lösningar avseende driften, beakta eventuella konsekvenser för sysselsättningen, undvika att lägga orimliga bördor på företagen, i synnerhet på småföretagen, och ta hänsyn till särdrag i vissa sektorer som andelsfiske och de olika slagen av havsfiske samt respektera subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen. 11. Kommissionen drog slutsaten att ett pragmatiskt tillvägagångssätt skulle tillämpas. Kommissionen föreslog därför att man skulle agera med utgångspunkt i det av kommissionen förespråkade så kallade "differentierade" tillvägagångssättet. Detta innebär att man gör en åtskillnad mellan sådan verksamhet som kan inordnas i arbetstidsdirektivet och sådan verksamhet som kräver särskilda åtgärder sektorsvis. SEK(93) 1054, 7. 7. 1993 Det innebär vidare att man uppmuntrar arbetsmarknadens parter att utarbeta rekommendationer och sluta avtal, vilka kan ligga till grund för eller ersätta kommissionens förslag. 12. Såväl Europaparlamentet som Ekonomiska och sociala kommittén antog yttranden som gav ett brett stöd till kommissionens tillvägagångssätt. 13. Den 31 mars 1998 inledde kommissionen den andra etappen av samrådsfbrfarandet om innehållet i det planerade förslaget med utgångspunkt i de svar man fått på vitboken. I dokumentet sammanfattades de reaktioner man fått på vitboken från arbetsmarknadens parter och svaren analyserades. Kommissionen förespråkade även fortsättningsvis det "differentierade tillvägagångssättet". 14. I dokumentet uppmanades arbetsmarknadens parter att inom sex veckor från mottagandet • till kommissionen lämna ett yttrande eller, i förekommande fall, gemensamma rekommendationer i fråga om de planerade förslagens syfte och innehåll, • eller vid behov gemensamt meddela kommissionen om sin avsikt att inleda förhandlingar, om sådana inte redan inletts. REAKTIONER PÂ SAMRÅDSDOKUMENTET 15. Av de tillfrågade arbetsmarknadsparterna svarade femton. Det var bl. a. UNICE, alla inom transportsektorerna och viktigare branschorganisationer för arbetsgivare Europêche för havsfiskesektorn. CEEP svarade för arbetsgivarna i den offentliga sektorn, bl. a. för dem för persontransporter i städer. UEAPME svarade för de små och medelstora företagen. Från fackföreningssidan lämnades ett sammansatt svar av EFS, till vilket brev från FST, Eurocadres och EMCEF bifogades. 16. De flesta som svarade ställde sig positiva till att direktivet utvidgas till att omfatta de icke-mobila arbetstagarna. 17. Det differentierade tillvägagångssättet fick ett brett stöd, även från CEEP och EFS. UEAPME föredrog däremot att man tar sig an frågan sektorsvis. UEAPME ansåg att nya åtgärder inte fick innebära ytterligare administrativa bördor för de små och medelstora företagen, men medgav samtidigt att det är nödvändigt att se till att konkurrensen inte snedvrids på den inre marknaden. UNICE förespråkade som tidigare en icke bindande, sektorsvis behandling. 18. Såväl IRU (arbetsgivarna inom vägtransportsektorn) som ECS A (arbetsgivarna inom sjötransportssektom) hänvisade till pågående förhandlingar och uttryckte en önskan om att de avtal som eventuellt förhandlas fram införlivas i gemenskapens lagstiftning utan ändringar. ECSA tog också upp vikten av att medlemsstaterna ratificerar DLO-konvention nr 180 (arbetstiden för sjömän) och protokollet till konvention nr 147 om miniminormer i handelsfartyg. Båda dessa åsikter delades av de berörda fackliga organisationerna. AEA (lufttransport) stöder tanken på att utvidga bestämmelserna i arbetstidsdirektivet till att omfatta all personal i civil luftfart. De förklarade sig vilja inleda en dialog. 19. Européche (havsfiske) upprepade sina reservationer mot att bestämmelserna om vilotid tillämpas på denna sektor, med tanke på arbetets beskaffenhet och skillnaderna inom sektorn. De stödde förslaget om hälsokontroller för nattarbetare och föreslog att en begränsning av årsarbetstiden skulle kunna vara lämplig, om man kan hitta en passande definition av arbetstid. De erinrade om vissa delegationers motstånd mot att utvidga direktivet till att omfatta andelsfiskare och vidare om de problem som skulle uppstå om fyra veckors betald semester tillämpades för andelsfiskare. 20. När det gäller de fackliga organisationerna stödde EFS även fortsättningsvis kommissionens tillvägagångssätt i stort, men förkastade förslaget om att arbetstiden skall beräknas på årsbasis. De framhöll vilka framsteg som nåtts i förhandlingarna och hävdade att avtalen borde stödjas av ett rådsbeslut. I de fall där man inte lyckats träffa några avtal, som för de inre vattenvägarna och havsfisket, borde kommissionen lägga fram förslag. I fråga om offshore-sektorn borde kommissionen hjälpa till att få till stånd diskussioner mellan arbetsmarknadens parter. När det gäller läkare under utbildning gav EFS sitt stöd till kommissionens förslag, inklusive förslaget att låta eventuella undantag omfatta det arbete som utförs av yngre läkare. De kräver dock att avtalen om arbetstid skall träffas på nationell nivå med de representativa organisationer som är officiellt företrädda på EU-nivå genom den ständiga arbetsgruppen för yngre sjukhusläkare. EFS begärde också en översyn av direktivet i syfte att inskränka möjligheterna till undantag, framför allt för personer i ledande ställning som självständigt kan fatta beslut. 21. Efter samrådsförfarandet intensifierades diskussionerna mellan arbetsmarknadens parter i de flesta av de berörda gemensamma kommittéerna. (Undantaget utgjordes av de inre vattenvägarna). 22. Den 30 september 1998 undertecknades ett formellt avtal om arbetstiden för järnvägs- och sjötransport. När det gäller järnvägstransporter var arbetsmarknadens parter överens om att bestämmelserna i arbetstidsdirektivet bör tillämpas för alla som arbetar inom järnvägen och att undantagen bör justeras på lämpligt sätt, under förutsättning att liknande bestämmelser samtidigt tillämpas inom andra transportsektorer samt att befintliga villkor för arbetstiden genom lagstiftning tillämpas på alla nya företag inom sektorn. När det gäller sjöfolk bad parterna kommissionen att lägga fram ett förslag till i avtalet om avtal för genomförande genom rådsbeslut, i enlighet med artikel 4. 2 socialpolitik. 23. De intensiva förhandlingarna för vägtransporterna ledde inte fram till något avtal, men väl till att man identifierade de huvudfrågor som bör beaktas. 24. Kommissionens tillvägagångssätt har därför modifierats något jämfört med vitboken, för att man skall kunna genomföra de avtal som arbetsmarknadens parter förhandlat 5 fram och kunna beakta de synpunkter som har framkommit under samrådsförfarandet. Mobila arbetstagare vid järnvägen kommer därför att omfattas helt och hållet av direktiv 93/104 och möjligheter till undantag kommer att finnas för att hänsyn skall kunna tas till sektorns speciella krav avseende driften. Vidare kommer mobila inom sjötransportsektorn enbart att omfattas av direktivet om arbetstagare genomförande av avtalet mellan arbetsmarknadens parter inom denna sektor. Slutligen kommer de som utför annat arbete till sjöss också att omfattas helt och hållet till det särskilda av direktivet, eftersom utkastet skiftarbetessystem som krävs inom denna sektor. till förslag är anpassat KOMMISSIONENS TILLVÄGAGÅNGSSÄTT OLIKA INITIATIV SOM RÖR ARBETSTIDEN - KOPPLINGEN TILL DE 25. Kommissionens tillvägagångssätt innebär att hänsyn tas till de praktiska svårigheter som gjorde att dessa sektorer utelämnades i ett första skede, att konsekvens med annan lagstiftning inom transportsäkerhetsområdet garanteras och att hänsyn tas till internationella faktorer och konkurrenskraften. Förslagen grundar sig på de avtal som ingåtts mellan arbetsmarknadens parter inom sjötransportsektorn och järnvägssektorn. I de fall där inget avtal träffats tas i förslagen vederbörlig hänsyn till de gemensamma ståndpunkter som har nåtts i förhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter inom vägtransportsektorn. 26. Med hänsyn till resultaten av samrådsförfarandet och de detaljerade förhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter föreslår kommissionen följande tillvägagångssätt. Övergripande åtgärder Ändring av arbetstidsdirektivet 27. Det föreslås att arbetstidsdirektivet ändras så att det även omfattar icke-mobila arbetstagare, däribland läkare under utbildning. Det skall också omfatta offshore- arbetstagare. Avvikelser och beräkningsperioder för offshore-arbetstagarna skall ändras på lämpligt sätt. 28. Direktivet skall också omfatta alla mobila arbetstagare vid järnvägen, i enlighet med det avtal som träffats mellan arbetsmarknadens parter inom denna sektor. Lämpliga undantag skall göra det möjligt att ta hänsyn till drifts- och säkerhetskrav inom denna sektor. 29. Vidare skall mobila arbetstagare inom sektorerna väg- och lufttransporter, inre vattenvägar och havsfiske garanteras tillräcklig vila och en övre gräns för årsarbetstiden. De kommer också att omfattas av vissa grundläggande bestämmelser för natt- och skiftarbetare, däribland hälsokontroller. Direktivets bestämmelser om fyra veckors betald semester skall också gälla dessa arbetstagare, med undantag av andelsfiskare. Sektorsvisa åtgärder 30. Särskilda åtgärder föreslås för vägtransportsektorn och sjötransportsektorn. 31. Situationen för de olika sektorerna skulle därmed bli följande: Vägtransport 32. Arbetstidsdirektivet kommer i sin ändrade lydelse att omfatta icke-mobila arbetstagare och garantera mobila arbetstagare tillräcklig vila och en övre gräns för årsarbetstiden. Dessa arbetstagare kommer också att omfattas av direktivets bestämmelser om fyra veckors betald semester och vissa grundläggande bestämmelser för natt- och skiftarbete, däribland hälsokontroller. 33. Det särskilda förslaget till ett direktiv för mobila arbetstagare som utför vägtransport och förare som är egenföretagare omfattar för dessa arbetstagare arbetstid, raster, vilotid och begränsningar för nattarbete. Dessa sektorsvisa åtgärder kommer att ha företräde framför berörda bestämmelser i arbetstidsdirektivet i dess ändrade lydelse, i enlighet med artikel 14 i detta direktiv. Sjötransport 34. Arbetstidsdirektivet kommer i sin ändrade lydelse att omfatta icke-mobila arbetstagare. 35. De särskilda åtgärderna kommer att innefatta följande: 35. 1 Ett förslag till direktiv om genomförande av det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som slöts den 30 september 1998. 35. 2 Ett förslag till direktiv om reglering av arbetstiden för sjöfolk ombord på fartyg som anlöper hamnar inom gemenskapen. 35. 3 En rekommendation från kommissionen om ratificering av ILO-konvention nr 180 om arbetstiden för sjömän och bemanningen av fartyg samt av protokollet till ILO-konvention nr 147 om miniminormer i handelsfartyg. Denna rekommendation riktar sig separat till medlemsstaterna. 36. Eftersom direktivet om genomförande av avtalet om arbetstidens förläggning för sjömän grundar sig på avtalet om socialpolitik, gäller det inte för Förenade kungariket (såvida det inte antas i enlighet med artikel 139 i Amsterdamfördraget, när detta har trätt i kraft). Kommissionen kommer därför vid lämplig tidpunkt att till rådet överlämna ett förslag till rådsdirektiv om att utvidga direktivet om det sociala protokollet till att omfatta även Förenade kungariket. Lufttransport, inre vattenvägar, havsfiske 37. Arbetstidsdirektivet kommer i sin ändrade lydelse att omfatta icke-mobila arbetstagare. 38. I sin ändrade lydelse kommer arbetstidsdirektivet också att garantera mobila arbetstagare tillräcklig vila och en övre gräns för årsarbetstiden. Dessa arbetstagare kommer också att omfattas av direktivets bestämmelser om fyra veckors betald semester (med undantag av andelsfiskare) och vissa grundläggande bestämmelser för natt- och skiftarbete, däribland hälsokontroller. 39. Kommissionen håller för närvarande på att utarbeta ett förslag till direktiv med bestämmelser om vilotid och begränsningar av gångtiden för de inre vattenvägarna. Kommissionen kommer också att föreslå ett särskilt direktiv om arbetstid och vilotid för fiskare till havs. I detta kommer det även att fastställas lämpliga alternativa arrangemang avseende betald semester för andelsfiskare. Sådana sektorsvisa åtgärder kommer att ha företräde framför berörda bestämmelser i arbetstidsdirektivet i dess ändrade lydelse, i enlighet med artikel 14 i detta direktiv. 40. Med utgångspunkt i diskussioner med de berörda parterna håller kommissionen på att utarbeta ett förslag till ett system för begränsning av flygtiderna inom gemenskapen, där hänsyn tas till driftssäkerheten. Förhoppningen är att detta skall utgöra ett komplement till de åtgärder som föreslås i det ändrade arbetstidsdirektivet när det gäller flygbesättningar inom lufttransport och det kan samtidigt vara ett sätt att tillfredsställa denna personalkategoris behov i fråga om hälsa och säkerhet i arbetet. Förhandlingarna som rör flygbesättningar kan vidare återupptas i den gemensamma kommittén för civil luftfart. Om sådana förhandlingar leder till lagstiftningsförslag kommer dessa att ha företräde framför berörda bestämmelser i arbetstidsdirektivet i dess ändrade lydelse, i enlighet med artikel 14 i detta direktiv. TABELL ÖVER HUR OLIKA VERKSAMHETER I DE TIDIGARE UTELÄMNADE SEKTORERNA SKULLE PÅVERKAS AV FÖRSLAGEN Verksamhet Tillampning av alia bestSmmelser i 93/104/EG Andring av undantagen i 93/104/EG Andring av 93/104/EG for att reglera Sarskilda sektorsvisa tillaggs- bestammeler Endast for sektorn i fraga Tillräcklig vila Semester Ovre grins for arsarbets-tiden Halsokontrol ler X X X Allt utom övre gräns för årsarbets-tiden X X X X Icke-mobila arbetstagare inom vig-, luft, sjotnuuport och havsfiske Likare utbildning under Jarnvigs- transport Offshore Fiskare till havs ' % ' CO X X X x (utom for andelsfiskare) X Under utarbetning Verksamhet Tillampning av alia bestSmmelser i 93/104/EG Andring av undantagen i 93/104/EG Andring av 93/104/EG for att reglera Sarskilda sektorsvisa tillaggs- bestammeler Endast for sektorn i fraga Tillräcklig vila Semester Gvre grans for arsarbetstiden Hal so kontroiler X X X X X X X X X X X X Flygtidsbe- gransningar under utarbetning + mojliga fdrhandlingar den samma kommitten i gemen- Under utarbetning Fdrslag direktiv till + Avtal rekommendatio om n ratificering av ILO- konventioner Flyg- besattningar Mobila arbetstagare inre vattenvagar Mobila arbetstagare vagtransport Sjofolk * Förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden för att täcka sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet il MOTIVERING Syftet med förslaget 1. Detta förslag gäller rådets direktiv om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (93/104/EG) som skall ändras för att ge de arbetstagare som för närvarande inte omfattas av arbetstidsdirektivet (93/104/EG) skydd mot effekter som inverkar menligt på deras hälsa och säkerhet och som orsakas av oskäligt långa arbetsdagar, otillräcklig vila eller ojämn arbetsrytm. 2. Det föreslås särskilt att arbetstidsdirektivet ändras så att det omfattar icke-mobila arbetstagare, däribland läkare under utbildning. Det ändrade direktivet skall också omfatta alla arbetstagare vid järnvägen och offshore. Avvikelser och beräkningsperioder för offshore-arbetstagama skall ändras på lämpligt sätt. 3. Vidare skall mobila arbetstagare inom sektorerna väg- och lufttransporter, inre vattenvägar och havsfiske garanteras tillräcklig vila och en övre gräns för årsarbetstiden. De kommer också att omfattas av direktivets bestämmelser om fyra veckors betald semester och vissa grundläggande bestämmelser för natt- och skiftarbete, däribland hälsokontroller. Förslagets innehåll 4. Nedan följer de förslag som här läggs fram till direktiv 93/104/EG (för en jämförande tabelluppställning av de föreslagna ändringarna, se bilaga). 5- Artikel 1. 3 (räckvidd): För att undvika varje risk för att luckor uppstår i täckningen stryks alla nuvarande undantag. Detta innebär framför allt att direktivet kommer att omfatta alla icke-mobila arbetstagare och alla övriga arbetstagare som inte omfattas av någon specifik gemenskapslagstiftning om arbetstid. De enda arbetstagare som inte kommer att omfattas av arbetstidsdirektivet i dess ändrade lydelse är de arbetstagare som omfattas av förslaget om genomförande av avtalet om arbetstidens förläggning för sjöfolk. Definitionerna av dessa arbetstagare är de samma som används i berörda förslag. Det skall noteras att artikel 14 i direktivet (mer detaljerade gemenskapsbestämmelser) inte ändras. För att ytterligare undanröja alla eventuella oklarheter är det tänkt att det i framtida förslag till direktiv skall klargöras vilken relation dessa har till arbetstidsdirektivet. Artikel 2 (Definitioner): De allmänna definitionerna i direktiv 93/104/EG förblir oförändrade. Detta gäller i synnerhet definitionen av "arbetstid" som innehåller tre villkor som skall uppfyllas samtidigt: att arbetstagaren (1) arbetar, (2) står till arbetsgivaren förfogande samt (3) därvid utför aktiviteter eller uppgifter. Detta gör det möjligt för medlemsstaterna att även fortsättningsvis definiera arbetstid restriktivt, samtidigt som det tillåter en vidare definition. Vidare införs tre nya begrepp: "mobila arbetstagare", "offshore-arbete" och "tillräcklig vila". 12 7. Mobila arbetstagare: Definitionerna i förordning 1408/71 om social trygghet för migrerande arbetstagare används som mall. Begreppet har dock inskränkts dels eftersom det har överenskommits att direktivets bestämmelser skall gälla arbetstagare vid järnvägen och dels eftersom sjöfolk inte omfattas av detta förslag. De enda arbetstagare som omfattas av denna definition blir därför fiskare till havs, mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn, flygbesättningar och arbetstagare på de inre vattenvägarna. Arbetstagarnas ställning i fråga om vägtransport som utförs i egen regi1 kommer att klargöras i det separata förslaget om vägtransporter. 8. Offshore-arbete: Definitionen tar hänsyn till synpunkterna från sektorns företrädare. 9. Tillräcklig vila: Kommissionen medgav i sin vitbok att det är svårt att tillämpa bestämmelserna i arbetstidsdirektivet på vissa kategorier av arbetstagare, även om bestämmelserna är flexibla. Den definition som föreslås av tillräcklig vila har utformats för att fastställa vilka kriterier som skall beaktas utan att tvinga fram någon begränsning i tid. De berörda arbetstagarna skall ha regelbundna viloperioder som är tillräckligt långa för att garantera att de inte på grund av långa arbetsdagar eller ojämn arbetsrytm skadar sig själva eller andra och att deras hälsa inte tar skada, vare sig på kort eller lång sikt. Kommissionen anser att de bestämmelser om vila som följer av artiklarna 3, 4 och 5 i arbetstidsdirektivet skulle uppfylla dessa kriterier. 10. Artikel 5 (veckovila): Det andra stycket i artikel 5, avseende söndagsvila, har strukits. Detta formaliserar EG-domstolens beslut som det hänvisats till ovan. 11. Artikel 17 (avvikelser): En rad ändringar föreslås för artikel 17. 2 för att klargöra att av avvikelserna avser viss verksamhet arbetstidsdirektivet. De exempel som ges är "järnvägspersonal på tåg (17. 2. 1 a), "det arbete som utförs av läkare under utbildning" (17. 2. 1 c i) och "oljeproduktion" (17. 2. 1 civ). inte omfattades tidigare som 12. Ett nytt undantag (Artikel 17. 2. 4) föreslås för en övergångsperiod i fråga om en övre gräns för arbetsveckan för läkare under utbildning. I de fall där avtal föreligger mellan arbetsgivarnas och arbetstagarnas företrädare, kan den övre gränsen för veckoarbetstiden höjas till 54 timmar (dvs. med en timme per dag) under en fyramånaders beräkningsperiod. Kommissionen har för avsikt att se till att arbetstiden för yngre sjukhusläkare sänks till rimliga nivåer. Den flexibilitet som föreslås även framdeles är påkallad eftersom det är helt klart att en omedelbar övergång till en maximal genomsnittlig veckoarbetstid på 48 timmar åtminstone i vissa medlemsstater skulle få allvarliga konsekvenser för tillhandahållandet av sjuk- och hälsovård. Detta beror inte enbart på de ökade kostnaderna utan också på bristen på utbildade läkare. Kommissionen anser att förlängd flexibilitet under en övergångsperiod kommer att ge sjukhusmyndigheterna tillräcklig tid att, i samarbete med företrädare för de berörda läkarna, planera för de nödvändiga förändringarna, Dvs. förare som är anställda av andra företag än åkerier, livsmedelsindustrin, byggsektorn eller partWdetaljhandeln. t. ex. kemiföretag, oljebolag, 13 bl. a. en modernisering av arbetsorganisationen. Denna övergångsperiod föreslås bli sju år. Detta är längden på universitetens läkarutbildningar i en rad medlemsstater. 13. Artikel 17 a (ny) (mobila arbetstagare och offshore-arbete): Kommissionen vill dels att direktivets samtliga bestämmelser skall omfatta så många arbetstagare som möjligt, bl. a. icke-mobila arbetstagare, alla mobila och icke-mobila arbetstagare vid järnvägen och arbetstagare offshore; dels att direktivets bestämmelser om fyra veckors betald semester och vissa bestämmelser för natt- och skiftarbete (däribland hälsokontroller) utvidgas till att omfatta vissa mobila arbetstagare och dels att dessa arbetstagare garanteras tillräcklig vila och en övre gräns för årsarbetstiden. Denna sista bestämmelse skall också omfatta arbetstagare offshore. 4. Genom att det tidigare utelämnandet upphör kommer direktivets bestämmelser att omfatta alla arbetstagare. Syftet med denna artikel är därför att: • inte tillämpa bestämmelserna i artikel 3 (dygnsvila), 4 (raster), 5 (veckovila) och 8 (nattarbetets längd) på de mobila arbetstagarna i fråga, • införa bestämmelser för att garantera att dessa arbetstagare får tillräcklig vila, • tillåta att begränsningar av arbetstiden (artikel 6) beräknas på en tolvmånaders beräkningsperiod och inte tillämpa bestämmelserna om betald semester på andelsfiskare. (Andelsfiskare är besättningsmedlemmar på fiskefartyg som avlönas med en andel av fartygets inkomster). Förslagets berättigande 15. Kommissionen anser att en åtgärd är påkallad för att på gemenskapsnivå garantera skydd för hälsa och säkerhet i fråga om arbetstiden för arbetstagarna inom de sektorer och verksamheter som för närvarande inte omfattas av arbetstidsdirektivet. Förslaget avser sådana åtgärder som kan åtstadkommas genom ändringar i arbetstidsdirektivet. Att vissa sektorer och verksamheter utelämnades i ett första skede berodde på arbetets art och inte på att de berörda arbetstagarna inte behövde något skydd. En gemenskapsåtgärd kan därför motiveras på samma grunder som dem som anfördes för arbetstidsdirektivet. 16. EG-domstolen har i fråga om subsidiaritetsprincipen fastslagit2 att när rådet har ansett att det är nödvändigt att förbättra den befintliga skyddsnivån vad gäller arbetstagares hälsa och säkerhet och att harmonisera förhållandena på detta område samtidigt som redan gjorda förbättringar bibehålls, förutsätter uppfyllandet av detta mål med hjälp av införande av minimikrav ovillkorligen åtgärder inom hela gemenskapen. Faktum är att det inte finns någon objektiv skillnad när det gäller subsidiaritet mellan de sektorer som undantagits från Domstolens dom av den 12 november 1996 i mål C-84/94: Förenade kungariket mot Europeiska unionens råd. A A arbetstidsdirektivet och dem som omfattas av det. Slutsatsen är därför att det ur subsidiaritetssynpunkt inte finns något att invända mot en lagstiftningsåtgärd. 17. Vad gäller proportionalitetsprincipen har EG-domstolen konsekvent ftamhållit att man för att kunna fastställa om en gemenskapsbestämmelse respekterar proportionalitetsprincipen måste utreda om de sätt som används för att genomföra bestämmelsen är lämpliga för att uppnå det uppställda målet och att de inte går utöver vad som är nödvändigt. Det är därför nödvändigt att kunna fastställa om direktivet är en onödigt kraftig åtgärd för att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet. EG-domstolens slutsats är att arbetstidsdirektivet inte är en för kraftig åtgärd. Eftersom föreliggande förslag inte går utöver vad som föreskrivs i arbetstidsdirektivet, anser kommissionen att även proportionalitetsprincipen tillgodoses. Rättslig grund 18. Eftersom det rör sig om ett förslag till ändring av direktiv 93/104/EG utgör artikel 118 a den lämpliga rättsliga grunden. 15 Förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden för att täcka sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet. EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV. 98/0318 (SYN^ ; med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 118a i detta, med beaktande av kommissionens förslag(!), i samarbete med Europaparlamentet (2), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och med beaktande av följande: Artikel 118a i fördraget föreskriver att rådet genom direktiv skall anta minimikrav för att främja förbättringar, särskilt inom arbetsmiljöområdet, för att trygga bättre hälsa och säkerhet för arbetstagarna. Enligt artikel 118a bör dessa direktiv inte innebära administrativa, finansiella eller lagstiftande regler som hämmar skapandet och utvecklingen av små och medelstora företag. I rådets direktiv 93/104/EG (4) av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden föreskrivs minimikrav på säkerhet och hälsa vid förläggningen av arbetstiden i fråga om minimitider för dygnsvila, veckovila, årlig semester och raster samt begränsning av veckoarbetstiden och vissa former av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm. Vissa sektorer omfattades inte av direktiv 93/104/EG. Dessa sektorer var luft-, järnvägs-, väg- och sjötransporter, havsfiske, liksom annat arbete till sjöss samt det arbete som utförs av läkare under utbildning. Med hänsyn till det aktuella arbetets särskilda art är det nödvändigt att vidta lämpliga åtgärder beträffande arbetstidens förläggning för att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet inom de sektorer och verksamheter som inte omfattas av detta direktiv. Direktiv 93/104/EG skall tillämpas på icke-mobila arbetstagare inom de sektorer som för närvarande inte omfattas av direktivet. När det gäller läkare under utbildning är det även fortsättningsvis nödvändigt med viss flexibilitet. Visst grundläggande skydd i fråga om arbetstiden skall föreskrivas för mobila arbetstagare och de arbetstagare som utför "annat arbete till sjöss" som för närvarande inte omfattas av direktivet. Detta grundläggande skydd skall innefatta befintliga regler om årlig semester och vissa grundläggande bestämmelser för natt- och skiftarbete, 2 3 4 EGT L 307, 13. 12. 93, s. 18 däribland hälsokontroller. De befintliga bestämmelserna om arbetstid och vila behöver anpassas. På grund av andelsfiskamas speciella anställningsförhållanden skall de inte omfattas av bestämmelserna om årlig betald semester. Det europeiska avtalet om arbetstiden för sjöfolk genomförs genom ett rådsbeslut på begäran av kommissionen, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. Bestämmelserna i detta direktiv skall därför inte gälla sjöfolk. Trots intensiva förhandlingar har det inte gått att nå en överenskommelse för mobila arbetstagare i företag som utför vägtransporter för annans räkning, Arbetsmarknadens parter inom järnvägstransportsektorn har kommit överens om att bestämmelserna i arbetstidsdirektivet efter relevanta ändringar skall gälla alla arbetstagare inom sektorn. Med hänsyn till EG-domstolens rättspraxis skall bestämmelsen om söndagsvila strykas. I enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen, så som dessa anges i artikel 3 b i fördraget, kan de ovan angivna målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna, eftersom målet är att ge alla arbetstagare inom gemenskapen ett lämpligt skydd för hälsa och säkerhet i fråga om arbetstiden. Med hänsyn till den planerade åtgärdens omfattning och effekter kan dessa mål bäst uppnås på gemenskapsnivå genom att man inför bestämmelser om minimikrav som är tillämpliga i hela Europeiska gemenskapen. Detta direktiv går inte utöver vad som krävs för att uppnå dessa mål. Av dessa skäl skall rådets direktiv 93/104/EG därför ändras. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Direktiv 93/104/EG ändras härmed enligt följande: 1. Artikel 1. 3 ersätts enligt följande: "3. 1. Detta direktiv skall tillämpas inom alla arbetsområden, såväl offentliga som privata, i den betydelse som avses i artikel 2 i direktiv 89/291/EEG utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i detta direktiv. 3. 2. Detta direktiv skall inte tillämpas på sjöfolk, så som dessa definieras i direktiv. /. /EG om avtalet om arbetstidens förläggning för sjöfolk. " Följande punkter infogas i slutet av artikel 2: "7. mobila arbetstagare: arbetstagare ombord på sjögående fiskefartyg som för medlemsstats flagg eller arbetstagare som är anställda som resande. 1 i personal eller godstransport på väg, inre vattenvägar eller i luften. flygpersonal av företag som bedriver person- eller 8. offshorearbete: arbete som huvudsakligen utförs på eller från offshoreanläggningar (inklusive oljeborrplattformar) i direkt eller indirekt anslutning till utvinning eller exploatering av mineraltillgångar samt dykning i anslutning till sådan verksamhet, oavsett om dykningen utförs från en offshoreanläggning eller från ett fartyg. 9. tillräcklig vila: att arbetstagarna skall ha regelbundna viloperioder som är tillräckligt långa för att garantera att de inte på grund av långa arbetsdagar eller ojämn arbetsrytm skadar sig själva eller andra och att deras hälsa inte tar skada, vare sig på kort eller lång sikt. " 3. Följande stycke i artikel 5 stryks: "Den minimitid för vila som avses i första stycket skall i princip omfatta söndag. " 4. Följande punkter infogas i slutet av artikel 17. 2. 1 a: "särskilt för järnvägspersonal på tåg" 5. Följande infogas efter "inrättningar" i artikel 17. 2. 1 c i: "inbegripet det arbete som utförs av läkare under utbildning" 6. Artikel 17. 2. 1 c ii ersätts enligt följande: "arbete med direkt koppling till tillhandahållandet av transporttjänster och annat hamn- eller flygplatsarbete" 7. Artikel 17. 2. 1 c iv ersätts enligt följande: "produktion och distribution av gas, olja, vatten och el, sophämtning och sopförbränningsanläggningar" 8. Följande punkter infogas i slutet av artikel 17. 2: "2. 4. Avvikelser från artikel 6 får göras för läkare under utbildning under en övergångsperiod på sju år räknat från det datum då detta direktiv antas, om avtal träffats mellan företrädarna för arbetsgivarna och arbetstagarna. Veckoarbetstiden får dock aldrig överskrida 54 timmar över en fyramånaders beräkningsperiod. " 18 9. Följande artikel infogas: "Artikel 17 a: Mobila arbetstagare och offshorearbete 1. Bestämmelserna i artiklarna 3, 4, 5 och 8 skall inte gälla mobila arbetstagare. 2. Medlemsstaterna skall dock vidta de åtgärder som krävs för att se till att mobila arbetstagare har rätt till tillräcklig vila. 3. Under förutsättning att de allmänna principerna om skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet uppfylls, kan medlemsstaterna på objektiva eller tekniska grunder, eller av skäl som har att göra med arbetets organisation, utsträcka den beräkningsperiod som avses i artikel 16. 2 till tolv månader för mobila arbetstagare och arbetstagare som huvudsakligen utför offshorearbete. 4. Artikel 7 skall inte gälla andelsfiskare. Artikel 2 1. (a) Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att uppfylla vad som föreskrivs i detta direktiv senast två år efter det att det antagits eller se till att arbetsmarknadens parter senast den dagen genom avtal fastställer nödvändiga bestämmelser, varvid medlemsstaterna skall se till att de hela tiden kan garantera att direktivets bestämmelser efterlevs. (b) Medlemsstaterna skall genast anmäla detta till kommissionen. 2. När medlemsstaterna antar de bestämmelser som avses i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 3. Utan att det påverkar medlemsstaternas rätt att med hänsyn till förändrade omständigheter anta olika bestämmelser inom arbetstidens område, så länge de minimikrav som föreskrivs i detta direktiv följs, skall tillämpningen av detta direktiv inte utgöra skäl att sänka den allmänna nivån för det skydd som erbjuds arbetstagarna. 4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som redan antagits eller skall antas inom det område som omfattas av detta direktiv. 19 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Artikel 3 Utfärdat i Pä rådets vägnar Ordförande 10 20 FÖRSLAGETS KONSEKVENSER SÄRSKILT DE SMÅ OCH MEDELSTORA FÖR FÖRETAGEN, Förslagets titel: Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden för att täcka sektorer och verksamheter som inte tidigare omfattats av direktivet. Dokumentets referensnummer: 98017 Förslaget 1. Med tanke på subsidiaritetsprincipen, varför behövs gemenskapslagstiftning på detta område och vilka år de huvudsakliga målen? Den 23 november 1993 antog ministerrådet direktiv 93/104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Direktivet grundade sig på artikel 118a i EG-fördraget, som förutsätter att medlemsstaterna "särskilt skall sträva efter att, främst i fråga om arbetsmiljön, främja förbättringar av arbetstagares hälsa och säkerhet. ". De främsta målen är att säkerställa att arbetstagarna skyddas mot effekter som inverkar menligt på deras hälsa och säkerhet och som orsakas av oskäligt långa arbetsdagar, otillräcklig vila eller ojämn arbetsrytm. Direktivet innehåller omfattande bestämmelser om flexibilitet vid tillämpning av direktivets principer på särskilda situationer. Kommissionens ursprungliga förslag till direktiv om arbetstid omfattade alla ekonomiska sektorer och all ekonomisk verksamhet. Rådet beslöt emellertid att undanta vissa sektorer och viss verksamhet från direktivets räckvidd. Den exakta ordalydelsen om direktivets räckvidd är: "Detta direktiv skall tillämpas inom alla arbetsområden. med undantag för luft-, järnvägs-, väg- och sjötransporter, havsfiske, liksom annat arbete till sjöss samt det arbete som utförs av läkare under utbildning" (artikel 1. 3). I sextonde stycket i ingressen till direktivet fastställs det: "Med hänsyn till det aktuella arbetets särskilda art kan det vara nödvändigt att vidta speciella åtgärder beträffande förläggningen av arbetstiden inom vissa områden och verksamheter som inte omfattas av detta direktiv. " Rådet ansåg alltså att detta utelämnande berodde på arbetets art inom sektorerna och verksamheterna i fråga. Det sades inget om att skyddet för hälsa och säkerhet skulle vara tillräckligt inom dessa sektorer och verksamheter. Detta förslag syftar till att ändra rådets direktiv om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (93/104/EG) för att ge de arbetstagare som för närvarande inte omfattas av arbetstidsdirektivet (93/104/EG) skydd mot effekter som inverkar menligt på deras hälsa och säkerhet och som orsakas av oskäligt långa arbetsdagar, otillräcklig vila eller ojämn arbetsrytm. Frågan om subsidiariteten i anslutning till arbetstidsdirektivet har tagits upp särskilt av Europeiska gemenskapernas domstol. I en dom om Förenade kungarikets ansökan om ogiltigförklaring av arbetstidsdirektivet noterar domstolen att då rådet har ansett att det är nödvändigt att främja den befintliga skyddsnivån vad gäller arbetstagares hälsa och säkerhet och 11 21 att hamionisera förhållandena på detta område samtidigt som redan gjorda förbättringar bibehålls, förutsätter uppfyllandet av detta mål med hjälp av införande av rninimikrav o vi 1 Ikorligen åtgärder inom hela gemenskapen. Faktum är att det inte finns någon objektiv skillnad när det gäller subsidiaritet mellan de sektorer som undantagits från arbetstidsdirektivet och dem som omfattas av det. Av detta kan slutsatsen dras att det från subsidiaritetssynpunkt är motiverat med lagstiftning på gemenskapsnivå. Konsekvenser för företagen 2. Vem kommer att beröras av förslaget? Förslaget kommer att beröra alla arbetstagare inom de sektorer och verksamheter som för närvarande inte omfattas av arbetstidsdirektivet, förutom sjöfolk och mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn. Vilka åtgärder måste företagen vidta för att fullgöra vad som föreskrivs i 3 förslaget? Företagen kommer att vara tvungna att se till att bestämmelserna i direktivet efterlevs, i synnerhet i fråga om vila, semester och begränsningar av arbetstiden. 4. Vilka förmodas de ekonomiska effekterna av förslaget bli? (a) Vilka kommer effekterna att bli för ~ Sysselsättningen? Effekterna på sysselsättningen kommer att bero på hur eventuella nödvändiga förändringar införs. Vid en första bedömning skulle en positiv effekt på sysselsättningen kunna uppstå om fler arbetstagare rekryteras till följd av minskad övertid och längre semester. Investeringar och etableringen av nya företag? Försumbara. - Företagens konkurrenskraft? Eftersom kostnaderna och fördelarna kommer att väga upp varandra så som beskrivs under c och d nedan, kommer effekterna att bli relativt små. (b) Behöver nya administrativa rutiner införas? Det kommer att uppstå en engångskostnad för införandet av nya arbetsscheman. De flesta företag har redan idag lämpliga kontrollsystem, men vissa utvidgningar kan komma att behövas för att det skall gå att styrka att bestämmelserna efterlevs. 12 6é N* (c) Kostnadseffektivitet i kvantitativa och kvalitativa termer Kommissionen har beställt en bedömning av konsekvenserna för näringslivet5 för att analysera arbetstidsdirektivets troliga effekter på de sektorer och verksamheter som för närvarande inte omfattas av direktivet. Denna studie visar att de kostnader som väntar företagen är av tre slag: ( 1 ) administrativa kostnader för att uppfylla kraven internt och externt visa att så är fallet: hälsokontroller. införande och handhavande av kontrollsystem för arbetstiden och (2) (3) totalkostnaden för rekrytering av fler arbetstagare: rekryteringskostnader och därpå följande direkta eller indirekta anställningskostnader. kostnader för omstrukturering av arbetstidens förläggning: nya skiftscheman, nya arrangemang för viloperioder, nya avtal med fackliga organisationer/företagsråd. Uppfyllandet av de nya kraven kommer att innebära flera fördelar för arbetsgivarna genom att totalkostnaderna för effekterna kommer att minskas. Dessa fördelar är: ( 1 ) minskade kostnader till följd av vinster genom färre arbetsstopp som ett resultat av färre arbetsolyckor och mindre frånvaro på grund av ohälsa, (2) (3) (4) ökad produktivitet för enskilda anställda till följd av bättre hälsa och mindre trötthet, ökad produktivitet för företagen till följd av den omorganisation av arbetstiden som förhandlas fram samtidigt med de nya bestämmelserna, besparingar i övertidsersättningar genom minskad arbetstid för dem som för närvarande arbetar mer än vad som tillåts i de nya bestämmelserna. (d) Vad kommer direktivet att kosta? I den ovannämnda konsekvensbedömningen för näringslivet fastslås att det inte är möjligt att göra en precis uppskattning av vilka kostnader och fördelar genomförandet av direktivet kommer att ge upphov till. Hur man än gör en sådan uppskattning kommer den att bygga på de ofullständiga uppgifter som finns att tillgå, vilket ger stora felmarginaler. De huvudsakliga kostnaderna kommer att uppstå av nya rekryteringskostnader till följd av genomförandet av arbetstidsbegränsningarna och semesterbestämmelserna. De huvudsakliga fördelarna kommer att uppstå genom minskad övertidsersättning, högre individuell produktivitet, minskad sjukfrånvaro och färre arbetsolyckor. Den bästa indikationen på de troliga övergripande effekterna av förslagen är som följer. När det gäller bestämmelserna för de sex olika sektorerna och verksamheterna, dvs luft-, järnvägs-, väg- och sjötransport, havsfiske och annat arbete till sjöss, kommer det att ge en nettoeffekt (kostnader minus fördelar) på mellan en nettovinst på 1 % och en nettokostnad på 1 % av de berörda arbetstagarnas genomsnittliga årsinkomster. När det gäller läkare under utbildning ligger uppskattningen på 2 % av de genomsnittliga Business Impact Assessment, Working Time Directive, excluded sectors, Cambridge Policy Consultants, oktober 1998 13 00 årsinkomsterna. När det gäller inre vattenvägar finns det inte tillräcklig information att tillgå för att man skall kunna göra någon uppskattning. 5. Innefattar förslaget åtgärder som tar hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (lägre eller annorlunda krav etc. )? Nej. Den flexibilitet som kan komma i fråga gäller oavsett företagens storlek. Samråd 6. Förteckning över de organisationer som hörts omförslaget och en redogörelse för deras viktigaste synpunkter Vitboken blev föremål för ett brett samråd, med bl. a. alla de arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer som angavs i meddelandet om tillämpningen av avtalet om socialpolitik6 Dessa organisationer hördes också under den andra etappen i samrådsförfarandet. Deras synpunkter redogörs för i meddelandet som rör denna fråga. Vidare har dessa frågor diskuterats under fem år i de gemensamma kommittéerna för de fem transportsektorerna och havsfisket. 6 Meddelande om tillämpningen av avtalet om socialpolitik: KOM(93) 600,14. 12. 93 14 24 ARBETSDOKUMENT: JÄMFÖRANDE TABELL Förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden för att täcka sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet. BILAGA RÅDETS DIREKTIV 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV Föreslagna ändringar [[Ingress] Inga ändringar HÄRIGENOM FÖLJANDE. FÖRESKRIVS AVSNITT DEFINITIONER 1 RÄCKVIDD OCH Artikel 1 Ändamål och räckvidd II detta direktiv föreskrivs minimikrav på säkerhet och hälsa vid förläggningen av arbetstiden. 2. Detta direktiv är tillämpligt på a)minimitider för dygnsvila, veckovila och årlig semester, vidare på raster och begränsning av veckoarbetstiden, samt b)vissa former av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm. såväl offentliga 3. Detta direktiv skall tillämpas inom alla arbetsområden, som privata, i den betydelse som avses i artikel 2 i direktiv 89/391/EEG utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i det här direktivet, med undantag för luft-, sjötransporter, järnvägs-, väg- och havsfiske liksom annat arbete till sjöss samt det arbete som utförs av läkare under utbildning. Inga ändringar Inga ändringar såväl offentliga 3 X Detta direktiv skall tillämpas inom alla arbetsområden, som privata, i den betydelse som avses i artikel 2 i direktiv 89/291/EEG utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i detta direktiv. 3. 2. Detta direktiv skall inte tillämpas på sjöfolk, så som dessa definieras i direktiv. /. /EG om avtalet om arbetstidens förläggning för sjöfolk. O K f*0 4. Bestämmelserna i direktiv 89/391/EEG är fullt tillämpliga på de fall som avses i punkt 2 utan att det påverkar strängare eller mer detaljerade bestämmelser i det här direktivet. Inga ändringar Artikel 2 - Definitioner I detta direktiv följande beteckningar med de betydelser som här anges: används 1. arbetstid: alltid i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis då arbetstagaren står till arbetsgivarens förfogande samt därvid utför aktiviteter eller uppgifter. Inga ändringar 2. viloperiod: varje period som inte är arbetstid. Inga ändringar 3. natt: varje period om minst sju timmar, bestämd enligt nationell lagstiftning, som omfattar perioden mellan midnatt och 05. 00. Inga ändringar 4. nattarbetande: a)varje arbetstagare som normalt utför minst tre timmar av sitt dagliga arbete nattetid, och b)varje arbetstagare som troligen kommer att fullgöra en viss del av sin årsarbetstid nattetid; denna del bestäms av den berörda medlemsstaten i)genom nationell efter samråd med arbetsmarknadens parter, eller lagstiftning ii)genom kollektivavtal på nationell eller regional nivå. 5. skiftarbete: varje metod att dela in Inga ändringar Inga ändringar 2 roterande; arbetet i skift varigenom arbetstagare avlöser varandra vid samma arbetsplatser enligt en viss arbetsgång, även då denna är vara kan diskontinuerliga, kontinuerliga metoden kan medföra att arbetstagare måste arbeta vid olika tider under en given period av dagar eller veckor. skiften eller Inga ändringar 6. skiftarbetare: varje arbetstagare vars arbetsschema ingår i skiftarbete. Inga ändringar Bestämmelse saknas 7. mobila arbetstagare: arbetstagare ombord på sjögående fiskefartyg som för medlemsstats flagg eller arbetstagare som är anställda som resande personal eller flygpersonal av företag som bedriver person- eller godstransport på väg, inre vattenvägar eller i luften. eller arbete som offshorearbete: 8. från huvudsakligen utförs på offshoreanläggningar (inklusive oljeborrplattformar) i direkt eller indirekt anslutning till utvinning eller exploatering av mineraltillgångar i anslutning till sådan verksamhet, oavsett en om offshoreanläggning eller från ett fartyg. samt dykning dykningen utförs från 9. tillräcklig vila: att arbetstagarna skall ha regelbundna viJoperioder som är tillräckligt långa för att garantera att de inte på grund av långa arbetsdagar eller ojämn arbetsrytm skadar sig siälva. sina kollegor eller andra och att deras hälsa inte tar skada, vare sig på kort eller lång sikt. 27 AVSNITT II MINIMIPERIODER FOR I VILA — ANDRA BESTAMMELSER OM ARBETSTIDENS FORLAGGNING Artikel 3 Dygnsvila Medlemsstatema skall vidta de atgarder som behovs fbr att se till att varje timmars arbetstagare far minst sammanhangande 24- timmarsperiod. ledighet per 11 Artikel 4 Raster Medlemsstatema skall vidta de atgarder som behovs for att se till att varje arbetstagare — da arbetsdagen ar langre an sex timmar — fir en rast. Den narmare utformningen, daribland rastens langd och pa vilka villkor den ges, skall faststallas i kollektivavtal eller, da detta inte lyckas, genom nationell lagstiftning. Artikel 5 Veckovila Artikel 5 Veckovila Inga andringar Inga andringar jnga andringar Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att varje arbetstagare under varje period om sju dagar timmars sammanhängande ledighet plus den 11 timmars dygnsvila som avses i artikel 3. får minst 24 Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att varje arbetstagare under varje period om sju dagar timmars sammanhängande ledighet plus den 11 timmars dygnsvila som avses i artikel 3. får minst 24 Den minimitid för vila som avses i första stycket skall i princip omfatta söndag. Har strukits sakliga, tekniska eller Om arbetsorganisatoriska förhållanden berättigar det far en ledighet om minst 24 timmar tillämpas. Inga ändringar 28 Artikel 6 Begransning av veckoarbetstiden Medlemsstatema skall vidta de atgarder som behovs for att astadkomma att 1. veckoarbetstiden begransas genom lagar och andra fbrfattningar eller genom kollektivavtal, 2. den genomsnittliga arbetstiden under varje sjudagarsperiod inklusive overtid inte overstiger 48 timmar. Artikel 7 Semester 1. Medlemsstatema skall vidta de atgarder som behovs for att se till att varje arbetstagare far en arlig betald semester om minst fyra veckor i enlighet med vad nationell som lagstiftning eller praxis angaende ratten till och beviljandet av en sadan semester. fbreskrivs genom 2. Minimiperioden for betald semester far inte ersattas av en ekonomisk gottgorelse, anstallningsfbrhallandet fbrutom upphor. nar AVSNITT SKIFTARBETE - ARBETSRYTM IH NATTARBETE ~ Artikel 8 Nattarbetets langd Medlemsstatema skall vidtade atgarder som behovs for att se till att normala inte fbr den 1. nattarbetande ett genomsnitt av atta timmar under varje 24- timmarsperiod, arbetstiden overstiger 2. nattarbetande vars arbete innebar Inga andnngar Inga andringar _ „. Inga andnngar 29 Inga andringar sarskilda risker eller stor fysisk eller mental anstrangning inte arbetar mer an atta timmar inom en 24-timmarsperiod nar de utfor nattarbete. For tillampningen av ovanstaende skall arbete som innebar sarskilda risker eller stor fysisk eller mental anstrangning definieras genom nationell lagstiftning eller praxis eller genom kollektivavtal, med hansyn till nattarbetets sarskilda konsekvenser och risker. tagen Artikel 9 Halsoundersokning och omplacering av nattarbetande till dagarbete 1. Medlemsstatema skall vidtade atgarder som behovs for att se till att till en fri a)nattarbetande har halsoundersokning bbrjar de anstallningen och darefter till regelbundna halsoundersokningar, ratt innan b)nattarbetande som har halsoproblem som kan visas bero pa nattarbetet om det lampligt ar mojligt omplaceras dagarbete. till , *. , , • Inga andringar 2. Den kostnadsfna halsoundersokning som avses i punkt 1 a skall omfattas av lagstadgad tystnadsplikt. 3. Den kostnadsfna halsoundersokning som avses i punkt 1 a far utforas inom den offentliga sjukvarden. 30 Artikel 10 Garantier for nattarbete Medlemsstatema far fbr vissa kategorier av nattarbetande meddela sarskilda regler enligt villkor faststalls genom nationell lagstiftning eller praxis, nar det galler arbetstagare som nskerar halsa eller sakerhet genom sitt nattarbete. som Artikel 11 Anmalan om regelbunden sysselsattning av nattarbetande Medlemsstatema skall vidta de atgarder som behovs for att se till att regelbundet sysselsatter nattarbetande anmaler detta till de behoriga myndighetema om dessa begar det. arbetsgivare som Artikel 12 Skydd av halsa och sakerhet Medlemsstatema skall vidtade atgarder som behovs fbr att se till att 1. nattarbetande och skiftarbetare har ett halso- och sakerhetsskydd som motsvarar arten av deras arbete, 2. skyddsatgarder och skyddsanordningar fbr nattarbetande och skiftarbetande motsvarar dem som finns fbr andra arbetstagare och att dessa ar tillgangliga alia tider pa dygnet. Inga andringar ^ andringar Inga andringar 31 Artikel 13 Arbetsrytm Medlemsstatema skall vidta de atgarder till att en som behGvs fbr att se arbetsgivare som avser att organisera arbetet enligt en viss rytm tar hansyn till den allmanna pnncipen om att anpassa arbetet till arbetstagaren, sarskilt i syfte att av monotona arbetsuppgifter och arbete i ett i fbrvag faststallt tempo beroende pa arbetets art. Arbetsgivaren skall aver ta hansyn till kraven pa halsa och sakerhet, sarskilt betraffande avbrott under arbetstiden. effekterna lindra "AVSNlff IV ALLMANNA BESTAMMELSER Artikel 14 Mer detaljerade gemenskapsbestammelser Bestammelserna i detta direktiv skall inte andra nar tillampas gemenskapsbestammelser innehaller mer detaljerade krav betraffande vissa yrken eller arbeten. Artikel 15 Gynnsammare bestammelser inte direktiv paverka skall Detta medlemsstaternas ratt att tillampa eller infbra fbrfattningsbestammelser eller en administrate praxis som battre skyddar arbetstagamas halsa och sakerhet eller underlattar eller tillater tillampningen av kollektivavtal skyddar arbetstagamas halsa och sakerhet. battre som Inga andringar. T Inga andnngar. • Inga andringar O fj Artikel 16 Beräkningsperioder Medlemsstaterna far föreskriva följande: tillämpningen av artikel 5 1. För (veckovila): En beräkningsperiod som inte överstiger 14 dagar. 2. För tillämpningen av artikel 6 (begränsning av veckoarbetstiden): En beräkningsperiod som inte överstiger fyra månader. De perioder av årlig betald semester som beviljas i enlighet med artikel 7 liksom även sjukfrånvaro skall inte inkluderas eller skall vara neutrala vid beräkningen av genomsnittet. 3. För tillämpningen av artikel 8 (nattarbetets längd): En beräkningsperiod samråd med efter som arbetsmarknadens parter på nationell eller regional nivå. bestäms Inga ändringar Om den veckovila på minst 24 timmar inom som avses inte nyssnämnda period av inkluderas genomsnittet. i artikel 5 faller skall den beräkningen vid Artikel 17 Avvikelser far medlemsstaterna Î. Med iakttagande av de allmänna principerna för arbetstagarnas hälsa och säkerhet göra avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8 eller 16. Avvikelser far göras när -med hänsyn till det aktuella arbetets särskilda art arbetstidens längd inte mäts eller bestäms i förväg av kan arbetstagarna själva. Detta gäller särskilt bestämmas eller beträffande a)företagsledare eller andra personer med självständiga beslutsbefogenheter, b)anställda i familjeföretag, eller c)arbetstagare som tjänstgör vid religiösa ceremonier religiösa i kyrkor och samfund. får eller fastställas genom 2. Avvikelser andra lagstiftning författningsbestämmelser eller genom kollektivavtal under förutsättning att de berörda arbetstagarna ges motsvarande i kompensationsledighet undantagsfall när det av objektiva skäl sådan inte att kompensationsledighet arbetstagarna erbjuds lämpligt skydd. att bevilja är möjligt eller — — Inga ändringar Inga ändringar 2. 1. Avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16 far göras 2. 1. Avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16 får göras fråga om a)i långt avstånd mellan arbetstagarens bostad och arbetsplats eller då arbetstagarens olika arbetsplatser ligger långt ifrån varandra, fråga om a)i långt avstånd mellan arbetstagarens bostad och arbetsplats eller då arbetstagarens olika arbetsplatser ligger långt ifrån varandra, särskilt för iärnvägspersonal på tåg säkerhets- när och b)i om fråga övervakningsarbeten permanent närvaro krävs för att skydda egendom i fråga om särskilt eller personer, säkerhetsvakter, eller vaktbolag, vaktmästare c)i fråga om arbeten som kräver en kontinuitet i servicen eller produktionen, särskilt i)service i form av reception, behandling liknande eller vård på sjukhus och Inga ändringar Inga ändringar i)service i form av reception, behandling eller vård på sjukhus och liknande inrättningar, inbegripet det arbete som 34 inrättningar, institutioner eller fängelser, ii)hamn- eller flygplatsarbete, utförs av läkare under utbildning, samt på institutioner eller fängelser, (ii) arbete med direkt koppling till tillhandahållandet av transporttjänster och annat hamn- eller flygplatsarbete, iii)press, radio, television, filmproduktion, telekommunikationer, post- ambulans, brand- och civilförsvar, och Inga ändringar iv)produktion och distribution av gas, och vatten sopfbrbränningsanläggningar, sophämtning och el, iv)produktion och distribution av gas, olja, vatten och el, sophämtning och sopförbränningsanläggningar, v)industrier avbrytas av tekniska skäl, i vilka arbetet inte kan Inga ändringar vi)forsknings- och utvecklingsarbete, vii)jordbruk; d)på områden inom vilka det förekommer förutsägbara arbetstoppar, särskilt i)jordbruk, ii)turism, iii)postservice. 2. 2. Avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16 får göras a)under de omständigheter som beskrivs i artikel 5. 4 i direktiv 89/391/EEG, b)vid olycksfall eller då risken för olycksfall är överhängande. Inga ändringar 2. 3. Avvikelser från artiklarna 3 och 5 får göras a)i fråga om skiftarbete varje gång ett nytt skift går på och inte kan ta en dygnsvila eller veckovila mellan slutet av ett skift och början av nästa, b)i fråga om arbete som delas upp i särskilt perioder under dagens städarbete. lopp, OK Bestämmelse saknas 3. Avvikelser får göras från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16 genom kollektivavtal på nationell eller regional nivå eller genom kollektivavtal på en lägre nivå om det tillåts genom sådana avtal. och vidare direktiv, De medlemsstater som saknar ett system för kollektivavtal på nationell eller regional nivå i de fall som omfattas av de detta medlemsstater som för detta ändamål har en särskild lagstiftning får inom ramen för i enlighet med sådan nationell lagstiftning eller praxis — tillåta avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16. Detta får ske genom kollektivavtal på lämplig nivå. lagstiftning — De avvikelser som avses i första och andra styckena skall tillåtas på villkor att kompensationsledighet motsvarande beviljas de berörda arbetstagarna eller — i undantagsfall, när det inte är möjligt att bevilja sådan ledighet av objektiva skäl — att de berörda arbetstagarna ges lämpligt skydd. Medlemsstaterna får föreskriva om —hur arbetsmarknadens parter skall tillämpa denna punkt, och —tillämpningen av de bestämmelser i kollektivavtal som sluts i enlighet med detta stycke på andra arbetstagare i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis. 4. Den möjlighet att göra avvikelser från artikel 16. 2 som föreskrivs i andra stycket, 2. 4. Avvikelser från artikel 6 får göras för läkare under utbildning under en övergångsperiod på sju år räknat från det datum då detta direktiv antas, om avtal träffats för arbetstagarna. arbetsgivarna Veckoarbetstiden aldrig dock överstiga 54 timmar över en fyramånaders beräkningsperiod. företrädarna mellan och får Inga ändringar 36 punkterna 2. 1 och 2. 2 och artikel 17. 3 får inte leda till en längre beräkningsperiod än sex månader. och av de iakttagande Under allmänna principerna om skyddet av arbetstagarnas hälsa dock säkerhet medlemsstaterna ha möjlighet att — av sakliga, tekniska eller arbetsorganisatoriska om skäl — beräkningsperioder som inte överstiger 12 månader. kollektivavtal tillåta skall Före utgången av en period om sju år från den dag som anges i artikel 18. 1 a skall rådet på förslag från kommissionen, åtföljt av en utvärdering, på nytt granska bestämmelserna i denna punkt och besluta om ett lämpligt förfarande. Bestämmelse saknas Inga ändringar Inga ändringar Artikel 17 a Mobila arbetstagare och offshorearbete 1. Bestämmelserna i artiklarna 3. 4. 5 och 8 skall inte gälla mobila arbetstagare. 2. Medlemsstaterna skall dock vidta de åtgärder som krävs för att se till att mobila arbetstagare har rätt till tillräcklig vik och 3. Under förutsättning att de allmänna principerna om skydd av arbetstagarnas kan säkerhet uppfylls, hälsa medlemsstaterna på objektiva eller tekniska grunder, eller av skäl som har att göra med arbetets organisation. utsträcka den beräkningsperiod som avses i artikel 16. 2 till tolv månader för mobila arbetstagare och arbetstagare som huvudsakligen utför offshorearbete. 4. Artikel 7 skall inte gälla andelsfiskare. Artikel 18 Slutbestämmelser 1. a)Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga 37 se till eller 1996 för att föija detta direktiv senast den 23 att november arbetsmarknadens parter senast den dagen genom överenskommelse fastställer de nödvändiga varvid medlemsstaterna skall se till att de alltid kan garantera att direktivets bestämmelser efterlevs. bestämmelserna i)En medlemsstat b) skall dock ha möjlighet att inte tillämpa artikel 6 varvid medlemsstaten dock skall respektera de skydd av allmänna principerna om arbetslagarnas hälsa och säkerhet och vidta de åtgärder som behövs för att se till att arbetsgivare kräver att en —ingen arbetstagare arbetar mer än 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som den genomsnitt beräkningssperiod som avses i artikel 16. 2, såvida han inte först har fått arbetstagarens medgivande, för ett —ingen arbetstagare tillfogas skada av sin arbetsgivare på grund av att han inte är beredd att ge sitt samtycke att utföra sådant arbete, —arbetsgivaren för aktuella noteringar om alla arbetstagare som utför sådant arbete, —att noteringarna ställs till de behöriga myndigheternas förfogande och att dessa — av skäl som rör arbetstagarnas hälsa eller säkerhet— kan förbjuda eller begränsa möjligheten att överskrida begränsningen av veckoarbetstiden, —arbetsgivaren på begäran ger de behöriga myndigheterna information om fall då arbetstagare har gått med på att utföra arbete som överskrider 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som den genomsnitt beräkningsperiod som avses i artikel 16. 2. under ett Före utgången av en period om sju år från den dag som avses i a skall rådet på förslag av en från granska utvärdering, bestämmelserna i punkt i och besluta om kommissionen, åtföljt nytt på Inga ändringar Inga ändringar 3 ett lämpligt förfarande. ii)På samma sätt skall medlemsstaterna ha möjlighet att i fråga om tillämpningen av artikel 7 utnyttja en övergångsperiod som inte överstiger tre år från den dag som avses i a, under förutsättning att under övergångsperioden —varje arbetstagare får tre veckors årlig betald semester i enlighet med de villkor som och för beviljandet av semester genom nationell lagstiftning eller praxis, och föreskrivs rätten till —treveckorsperioden av årlig betald kontant semester ersättning, utom när anställningen upphör. utbyts mot inte c)Medlemsstaterna skall genast anmäla detta till kommissionen. antar 2. När medlemsstaterna de bestämmelser som avses i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. eller åtföljas av en 3. Utan att det påverkar medlemsstatemas till förändrade rätt att med hänsyn omständigheter anta olika bestämmelser inom arbetstidens område, så länge de minimikrav som föreskrivs i detta direktiv följs, skall tillämpningen av detta direktiv inte utgöra skäl att sänka den allmänna nivån erbjuds arbetstagarna. för det skydd som 4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som redan antagits eller skall antas inom det område som omfattas av detta direktiv. 5. Medlemsstaterna skall vart femte år till kommissionen inge en rapport om den praktiska tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv med bifogande av synpunkter från arbetsmarknadens parter. Kommissionen skall informera Inga ändringar 39 Europapariamentet, radet, Ekonomiska och och Radgivande sociala kommitten for arbetarskyddsfragor om detta. kommitten 6. Vart femte ar skall kommissionen till Europapariamentet, radet och Ekonomiska och sociala kommitten avge en rapport om tillampningen av detta direktiv med hansyn till punkt 1, 2, 3, 4 och 5. Artikel 19 direktiv Detta medlemsstatema. riktar sig till Utfardat i Bryssel den 23 november 1993. Pa radets vagnar Ordforande M. SMET (1) EGTC 254, 9. 10. 1990, s. 4 (2) EGT C 72, 18. 3. 1991, s. 95 och beslut av den 27 oktober 1993 (annu inte publicerad i EGT). (3) EGTC 60, 8. 3. 1991, s. 26 (4) EGT L 183, 29. 6. 1989, s. 1 Inga andringar 40 FÖRSLAG RÖRANDE ARBETSTIDENS FÖRLÄGGNING FÖR MOBILA ARBETSTAGARE SOM UTFÖR VÅGTRANSPORTER OCH FÖR FÖRARE SOM ÅR EGENFÖRETAGARE 41 MOTIVERING A. INLEDNING 1. Den 23 november 1993 antog ministerrådet direktiv 93/104/EG1 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden med artikel 118a i EG-fördraget som grund. Direktivet syftar till att skydda arbetstagare från påverkan på deras hälsa och säkerhet beroende på långa arbetstider, otillräcklig vila och oregelbundna arbetstider. Vid tidpunkten för antagandet täckte kommissionens ursprungliga förslag till direktiv samtliga sektorer och verksamheter. Rådet beslutade dock att utesluta vissa sektorer och verksamheter från direktivet, vilket även innefattade transporter, med motiveringen att separata åtgärder kunde vidtas för dessa sektorer och verksamheter. 2. Den 15 juli 1997 antog kommissionen en vitbok2 om sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet om arbetstid. I vitboken beskrevs behovet av att skapa tillräckligt hälso- och säkerhetsskydd för arbetstagare inom dessa sektorer och verksamheter samt fyra möjliga tillvägagångssätt differentierade tillvägagångssättet, vilket innebär att det allmänna direktivet skall omfatta icke-mobila arbetstagare och att det skall utformas sektorspecifik lagstiftning för mobila arbetstagare. lösa problemen. Kommissionen föredrog det för att 3. Inom vägtransportsektorn organiserade sig arbetsmarknadens parter i form av en gemensam kommitté på gemenskapsnivå, som successivt från oktober 1997 började undersöka hur bestämmelserna i direktiv 93/104/EG på bästa sätt skulle kunna anpassas för att man skall kunna ta hänsyn till de speciella omständigheter som råder på deras område. Framsteg gjordes i mötena de följande månaderna och samtalen utvecklades till förhandlingar. Slutligen var både arbetstagarna och arbetsgivarna tillräckligt eniga för att man skulle kunna enas om ett förslag till ett avtal. Parterna misslyckades dock med att nå ett avtal till den 30 september 1998. Kommissionen informerade arbetsmarknadens parter om att eftersom inget avtal hade överenskommits till det datumet skulle kommissionen presentera sina förslag. 4. Kommissionen lägger nu fram sina egna förslag till särskilda arbetstidsbestämmelser för transportsektorn. Förslagen omfattar för det första en utvidgning av arbetstidsdirektivet 93/104/EG så att det täcker icke-mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn när det gäller bestämmelser om årlig semester samt hälsokontroller för nattarbetare, tillräcklig vila och maximal årlig arbetstid för samtliga arbetstagare. För det andra finns ett förslag till direktiv som skall omfatta alla mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn, även dem som arbetar för egen räkning och förare som är egenföretagare. EGTL307, 13. 12J993,s. KOM(97) 334. 5. Det här förslaget utgör andra delen av kommissionens förslag. Syftet är inte bara att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet, utan även att förhindra eventuell snedvridning av konkurrensen och att förbättra vägsäkerheten. Förslaget omfattar både samtliga mobila förare och förare som är egenföretagare, tar hänsyn till den mycket hårda konkurrens som råder inom sektorn och skall motverka att vägtransportföretag splittras i mindre enheter. Detta återspeglar också den breda tillämpning på transportområdet som rådets förordning (EEG) nr 3820/853 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter har. 6. I kommissionens vitbok fastställs att mobila arbetstagare, som arbetar med företagsegna transporter, omfattas av bestämmelserna i direktiv 93/104/EG. I sitt samrådsdokument av den 31 mars 1998, som var ställt till arbetsmarknadens parter, underströk kommissionen att det var uteslutet att undanta mobila arbetstagare inom företagsegna transporter från direktiv 93/104/EG om inte motsvarande skydd kunde uppnås genom motsvarande sektorvisa lagstiftning. Det här förslaget reflekterar i viss utsträckning bestämmelserna i direktivet och är generösare än direktivet när det gäller maximal arbetstid per vecka, vilket är anledningen till att den kategorin av mobila arbetstagare omfattas av detta förslag. 7. I sin vitbok hade kommissionen ursprungligen planerat att baka in vissa arbetstidsbestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 3820/85. Efter offentliggörandet av vitboken har kommissionen accepterat, för det första, medlemsstaternas reservationer som kom till uttryck i rådets allmänna debatt i oktober 1997, samt motvilligheten från vägtransportsektorns arbetsgivarsida; för det andra, önskemålet att fler verksamheter skall omfattas, inte bara de som direkt kan kopplas till fordonet, till exempel lastning och lossning; för det tredje, olikheten hos medlemsstaternas system i fråga om arbetstid, vilket återspeglas i bestämmelserna i direktiv 93/104/EG och behovet av att erkänna subsidiaritetsprincipen; och slutligen behovet av att sörja för att debatten om arbetstid inte påverkas av diskussioner om en ändring av de befintliga bestämmelserna i förordningen. Av dessa skäl framstår ett direktiv som det lämpligaste sättet. 8. Det här förslaget syftar till att komplettera bestämmelserna i förordning (EEG) 3820/85. Bestämmelserna om viloperioder och raster i den förordningen samt vissa andra bestämmelser kommer även fortsättningsvis att gälla för berörda mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare. Alla personer inom dessa två kategorier som inte omfattas av förordningen kommer att omfattas av bestämmelserna i det här förslaget i fråga om viloperioder och raster. 9. 1 det här förslaget har kommissionen tagit med de textavsnitt som arbetsmarknadens parter fram en tvistefrågor har kommissionen lagt formulerat och där de är överens. I kompromisståndpunkt, som består av följande: - Artikel 3: en särskild bestämmelse i förordning (EEG) 3820/85, som tillåter upp till maximalt 65 timmars körtid per vecka för icke-reguljär internationell passagerartrafik, skall fortsätta gälla. Härigenom respekteras flexibiliteten i förordningen samtidigt som den skall säkerställa att den genomsnittliga veckoarbetstiden är 48 timmar under en fyramånaders referensperiod och det att finns krav på att det skall finnas skriftlig dokumentation om detta. EGTL 370, 31. 12. 1985, s. 1. 43 - Artikel 7; undantag, dessa gäller den genomsnittliga veckoarbetstiden, viloperioder och nattarbete och gäller på villkor att perioder av motsvarande kompensationsvila beviljas. Referensperioden för den genomsnittliga maximala arbetstiden per vecka får bara utsträckas till sex månader till skillnad från 12 månader som var gränsen i det allmänna arbetstidsdirektivet. Härigenom skapas balansen mellan en kortare referensperiod inom vilken man kan utnyttja den ökade flexibilitet som undantagen innebär. Det finns även ett undantag som ger utrymme för en tvåfasig längre referensperiod på upp till 12 månader under förutsättning att det finns en kortare genomsnittlig arbetstid per vecka på 35 timmar. Detta återspeglar förslagets syfte att uppmuntra till kortare arbetstid. - Artiklarna 10 och 11: angivande av påföljd och bestämmelser om en rapport vart annat år om genomförandet av det föreslagna direktivet och utvecklingen på det aktuella området. - Direktivet skall även omfatta förare som är egna företagare. B. MOTIVERING FÖR ÅTGÄRDER PÅ GEMENSKAPSNIVÅ I. Subsidiaritet a) Vilka är måleri för den föreslagna åtgärden i förhållande till gemenskapens förpliktelser? Det här förslaget är en del av ett samordnat åtgärdspaket som syftar till att sektorvis utvidga bestämmelserna i rådets direktiv 93/104/EG så att de omfattar all vägtransportverksamhet. Därvid beaktas i enlighet med artikel 118a i fördraget behovet av att förbättra arbetstagarnas hälsa och säkerhet och i enlighet med artikel 75 i fördraget behovet av att förbättra arbetsvillkor, trafiksäkerheten och av att marknaden inte snedvrids. b) Vilar behörigheten för den planerade åtgärden endast hos gemenskapen eller delas den med medlemsstaterna? Î artikel 118a fastställs att medlemsstaterna särskilt skall sträva efter att, främst i fråga om arbetsmiljön, främja förbättringar. I syfte att uppnå detta mål skall rådet anta direktiv om minimikrav på området 1 artikel 75 fastställs likaledes att rådet skall fastställa gemensamma regler i syfte att genomföra den gemensamma transportpolitiken. c) Vilken är den effektivaste lösningen med beaktande av gemenskapens och medlemsstatemas resurser? Arbetstidsbestämmelsema varierar mellan medlemsstaterna till form och omfattning. Det är endast på gemenskapsnivå som en enhetlig uppsättning bestämmelser kan fastställas som uppfyller minimikraven i rådets direktiv 93/104/EG samtidigt som hänsyn tas till de särskilda villkoren inom vägtransportsektorn. Det här förslaget återspeglar dessutom vilka områden där arbetsmarknadens parter kunnat enas på europeisk nivå och säkerställer att sådana bestämmelser tillämpas på gemenskapsnivå. Det är därför mycket effektivare att genomföra sådana åtgärder som del av ett paket för gemenskapen än att försöka uppnå dellösningar via medlemsstaterna. d) Vilka typer av åtgärder står till gemenskapens förfogande? För att uppnå de nödvändiga resultaten krävs en gemenskapslagstiftning. Ett direktiv är det lämpliga sättet eftersom det skall överensstämma med den allmänna gemenskapsåtgärden, dvs. rådets direktiv 93/104/EG e) Krävs enhetlig lagstiftning eller är ett direktiv tillräckligt? Mot bakgrund av de olika system som för närvarande finns i de olika medlemsstaterna för att behandla den här frågan, är ett direktiv lämpligt. C. FÖRKLARING TELL DE ENSKILDA ARTIKLARNA I FÖRSLAGET TILL RÅDETS DIREKTIV Artikel 1 I artikel l anges direktivets syfte och tillämpningsområde. Hälso- och säkerhetsrelaterade minimikrav för arbetstiden gäller för mobila arbetstagare och för förare som är egenföretagare. I artikeln anges vidare, att eftersom bestämmelserna i det här direktivet innebär mer specifika krav för de personer som omfattas av direktivet än vad som finns i direktiv 93/104/EG, skal! bestämmelserna i det här förslaget ha företräde. Detta innebär att mobila arbetstagare som utför vägtransporter och som är anställda av företag som bedriver företagsegna transporter omfattas av dessa bestämmelser. Det klargör också direktivets status i förhållande till bestämmelserna i rådets förordning (EEG) 3820/85. Artikel 2 1. 2. 3. I artikel 2 anges de definitioner av arbetstid som gäller inom ramen för direktivet. En skillnad görs mellan omfattningen av arbetstidsbegreppet för å ena sidan förare som är egenföretagare och å andra sidan mobila arbetstagare. Att ta med administrativt arbete och jour för den förra kategorin anses olämpligt av två anledningar. För det första har en egenföretagare en mycket större och mer varierande administrativ börda än en anställd, och för det andra är det i normalfallet bara anställda som berörs av jour. Definitionen av arbetstid för mobila arbetstagare utgör en kompromiss som arbetsmarknadens parter enats om. Definitionen av "jour" och "beredskapstid" är ganska utförlig, eftersom det måste göras åtskillnad mellan dessa två typer av verksamhet. Jour omfattar vissa uppgifter, som till exempel övervakning av fordonet, när föraren inte kör. Beredskapstid omfattas inte av begreppet arbetstid, eftersom det rör sig om tid då man är tillgänglig, men inte utför något arbete. En busschaufför som kör passagerare till kusten, och som under dagen, innan han kör tillbaka passagerama, måste bevaka sitt fordon under dagen, utför "jour". Om han däremot kan lämna fordonet obevakat, men finns tillgänglig, kallas det beredskapstid. Medlemsstaterna tillämpar olika modeller för arbetstidsbegreppet och gör olika åtskillnad på verksamheter. Kommissionens modell bygger på den enighet som arbetsmarknadens parter nått på EU-nivå. Det var den åtskillnaden av olika typer av verksamhet som gjorde det lättare för arbetsmarknadens parter att enas i en annan fråga, nämligen om maximiarbetstiden på 60 timmar per vecka. Även den överenskommelsen finns med i förslaget. 45 4 5. 6. 1. 2. 3. 4 Definitionen av "mobila arbetstagare" inbegriper alla praktikanter och lärlingar och följer därigenom definitionen i artikel 3 a i rådets direktiv 89/391/EEG4 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet samt artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 1408/715 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen. Definitionerna av "viloperiod" och "vecka" är desamma som i rådets förordning (EEG) nr 3820/85. Definitionerna av "nattarbete" och "nattarbetare" är i huvudsak desamma som i rådets direktiv 93/104/EG. Artikel 3 Gränsen på 48 timmar för genomsnittlig veckoarbetstid och referensperioden på fyra månader motsvarar bestämmelserna i artiklarna 6 och 16 i rådets direktiv 93/104/EG. Taket på 60 timmars arbetstid per vecka motsvarar vad arbetsmarknadens parter kunde enas om under sina diskussioner. Det överensstämmer också med resultatet av en undersökning som gjorts gemensamt av arbetsmarknadens parter. I den kom man fram till att mobila arbetstagare i vägtransportsektorn arbetade 60 timmar eller mindre per vecka, övertiden inräknad, i merparten av medlemsstaterna. I rådets förordning (EEG) 3820/85 innehåller vissa undantag som går utöver normerna i det här direktivet. Dessa undantag har beaktats i det här direktivet för att man skall kunna säkerställa samstämmighet mellan de två instrumenten. Genom artikel 6. 1 införs flexibilitet för icke-reguljär internationell persontrafik, vilket innebär en maximal arbetstid på 65 körtimmar per vecka. Detta tillåts inom ramen för den genomsnittliga maximala veckoarbetstiden och skall dokumenteras i enlighet med bestämmelserna i artikel 8 i det här direktivet. För att joumaluppgiftema skall vara tillförlitliga och för att inget oskäligt ansvar skall drabba en arbetsgivare ifall en anställd arbetar för två olika företag parallellt, är den anställde skyldig att upplysa sin arbetsgivare om antalet timmar han arbetar i det andra företaget. Artikel 4 För de mobila arbetstagare och egenföretagande förare som för närvarande omfattas av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 kommer samma förordnings bestämmelser om raster att gälla även i fortsättningen. På så sätt blir det enklare att följa bestämmelserna och att åstadkomma förenlighet med nu gällande gemenskapslagstiftning, EGTL 183, 29. 6. 1989, s. l. 5EGTL149, 5. 7. 1971, s. 2. 48 2. 1. 2. 1. 2. Dock införs en ytterligare begränsning för alla mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare i linje med det allmänna arbetstidsdirektivet, nämligen en obligatorisk rast efter sex timmars arbete. Den bestämmelsen ligger inom den ram arbetsmarknadens parter avtalat och är utformad så att den blir förenlig med bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 3820/85. Artikel 5 Bestämmelserna om vilotider i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 gäller även i fortsättningen. Vilobestämmelserna i rådets direktiv 93/104/EG kommer att utsträckas till övriga mobila arbetstagare som inte omfattas av förordningen. Bestämmelsen om en timmes minskning av den dagliga viloperioden för övriga mobila arbetstagare godtogs av arbetsmarknadens båda parter med hänsyn till de speciella omständigheterna inom transportsektorn. Artikel 6 Bestämmelserna om nattarbetare motsvarar avtalet mellan arbetsmarknadens parter. Överenskommelsen bygger på en kompromiss, där man i direktivet har lättat upp det absoluta taket på åtta timmars arbete inom en 24-timmarsperiod. På så sätt uppnår man en något vidare definition av nattarbetare och en strängt fastställd gemensam referensperiod. Bestämmelser om kompensation för nattarbetstid och bestämmelser mot diskriminering fanns också med i arbetsmarknadsparternas förslag till avtal, och de har behållits i förslaget till direktiv. Kompensation inte äventyrar trafiksäkerheten, ett villkor som motsvarar artikel 10 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85. tillåten bara om kompensationen för nattarbetstid är Artikel 7 Den här artikeln liknar i stora drag utformningen av undantagsbestämmelserna i det allmänna arbetstidsdirektivet, som ger medlemsstaterna rätt att göra avsteg från direktivets bestämmelser genom att införa nationella lagar eller andra författningar eller genom kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter, förutsatt att det finns med en bestämmelse om motsvarande viloperioder i kompensation. Alternativet med lokala avtal på enskilda företag är inte med eftersom det här är fråga om ett sektorspecifikt direktiv med minimiregler för all vägtransportverksamhet. Därför finns ingen möjlighet att ge utrymme för en omfattande sänkning av det grundläggande arbetarskyddet inom sektorn. 47 Medlemsstaterna far göra avsteg från referensperioden för den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden och i stället för fyra månader tillämpa sex månader. För rastbestämmelserna finns inga undantag. Båda dessa bestämmelser är strängare än det allmänna arbetstidsdirektivet och återspeglar den prioritet som trafiksäkerheten bör ges. Ytterligare undantag införs för att ta hänsyn till de minskningar av den genomsnittliga arbetstiden som flera medlemsstater föreslår. Införandet av dessa undantag speglar förslagets syfte att främja införandet av kortare arbetsvecka. I arbetsscheman för reguljär passagerartrafik kan det normalt förekomma korta raster, och detta undantag återspeglar detta faktum. Fortfarande skall dock bestämmelsen om minsta sammanlagda rastperiod i artikel 4 följas. Artikel 8 För att de anställda skall hållas informerade om sina rättigheter enligt detta direktiv, och i linje med övrig hälso- och säkerhetslagstiftning, skall arbetsgivaren på väl synlig plats anslå detta direktiv, de nationella bestämmelser det omsatts i samt tillhörande arbetsmarknadsavtal. Skyldigheten att i två år behålla en journal över fall då gränsen 48 timmar för den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden har överskridits motsvarar bestämmelserna i artikel 18. 1 b i det allmänna arbetstidsdirektivet. Artikel 9 Denna artikel motsvarar bestämmelsen i artikel 15 i det allmänna direktivet och betonar ytterligare uppfattningen att förslaget innebär att det läggs fast en grundläggande nivå för hälso- och säkerhetsbestämmelserna inom sektorn. Artikel 10 Standardbestämmelse om de påföljder som kan bli aktuella inom ramen för direktivet. Artikel 11 1. Slutbestämmelserna motsvarar dem i artikel 18 i det allmänna direktivet. Eftersom direktivet är sektorspecifikt och kopplat till bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 3820/85, torde det vara lämpligt att varje medlemsstat lämnar in en mer omfattande rapport om tillämpningen av både direktivet och förordningen före en tidpunkt som är gemensam för alla medlemsstater. På så sätt kan man snabbare fa en samlad överblick över arbetarskyddsfrågorna inom gemenskapens vägtransportsektor. Artikel 12 Standardbestämmelse. 49 FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV om arbetstidens förläggning för mobila arbetstagare som utför vägtransporter och för förare som är egenföretagare 98/0319 (SYN) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV, med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 75 och 118a i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, i samarbete med Europaparlamentet2, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande3, och av följande skäl: I artikel 75 i fördraget fastställs att rådet skall anta bl. a. gemensamma regler för vägtransporter och åtgärder för att förbättra transportsäkerheten. Denna artikel utgör den rättsliga grunden framför allt för antagandet av gemensamma regler om arbetstiden för förare som är egenföretagare och som utför vägtransporter. 1 artikel 118a i fördraget fastställs att rådet genom direktiv skall anta minimikrav för att främja förbättringar, främst i fråga om arbetsmiljön, för att åstadkomma bättre skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet. I rådets förordning (EEG) nr 3820/854 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter fastställs gemensamma regler för körtider och viloperioder för förare. Denna förordning omfattar inte andra aspekter på arbetstider i samband med vägtransporter. Î rådets direktiv 93/Î04/EC5 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden föreskrivs minimikrav för säkerhet och hälsa vad gäller arbetstidens förläggning som gäller för alla verksamhetssektorer, både offentliga och privata, med undantag av bl. a. luft-, järnvägs- och vägtransporter, maritima transporter samt transporter på inre vattenvägar och insjöar. •1 EGTL 370, 31. 12. 85, s. 1. SEGTL307, 13. 12 93, s. 18. 10 Ï) 0 Rådet framhåller i nämnda direktivs ingress att det kan bli nödvändigt att anta särskilda åtgärder vad gäller arbetstidens förläggning inom vissa sektorer och viss verksamhet som inte omfattas av direktivet. Det är därför nödvändigt att alla mobila arbetstagare som utför vägtransporter och förare som är egenföretagare bör omfattas av en uppsättning minimikrav ifråga om arbetstid för att garantera bättre vägtrafiksäkerhet, undvika en snedvridning av konkurrensen och främja förbättrade arbetsvillkor i samband med vägtransportverksamhet. Bestämmelserna i detta direktiv är mer inriktade på vägtransport än vissa bestämmelser i direktiv 93/104/EG i dess ändrade lydelse, och enligt artikel 14 i det senare direktivet har således föreliggande bestämmelser företräde. För att förbättra vägtrafiksäkerheten, undvika en snedvridning av konkurrensen och sörja för säkerhet och hälsa hos mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare måste dessa ges ett minimantal viloperioder per dag och vecka samt erforderliga raster. Det är också nödvändigt att införa en övre gräns för antalet arbetstimmar per vecka. Det är nödvändigt att ange att de bestämmelser som avser viloperioder och raster i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter fortsätter att gälla för vissa typer av mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare. Bestämmelserna om körtid i ovannämnda förordning kompletteras av bestämmelserna om arbetstid i detta direktiv. Trots omfattande förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter har det inte varit möjligt att sätta ikraft ett avtal vad gäller mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. Genom direktiv. /. /EG av den dag/månad/år ändras direktiv 93/104/EG så att det utsträcks till att tillämpas på icke-mobila arbetstagare inom de sektorer och verksamheter som för närvarande inte omfattas av det, och tillhandahålla ett grundskydd åt de mobila arbetstagare som utför vägtransporter. Detta grundskydd omfattar gällande regler om årlig semester och vissa grundläggande bestämmelser för nattarbetare inklusive hälsokontroller. Forskningsresultat visar att kroppen nattetid är känsligare för miljöstörningar och även för vissa ansträngande former av arbetsuppläggning och att långa perioder med nattarbete kan vara skadliga för arbetstagarnas hälsa och riskera deras säkerhet samt även vägtrafiksäkerheten i allmänhet. Följaktligen är det nödvändigt att begränsa perioderna av nattarbete, inbegripet övertidsarbete, och se till att arbetstidsjournaler förs av arbetsgivarna för nattarbetare och mobila arbetstagare som överskrider den maximala genomsnittliga arbetstiden på 48 timmar per vecka. Nattarbetare bör erhålla lämplig kompensation för sitt arbete och ha samma möjligheter till fortbildning och befordran som övriga arbetstagare. il K1 Enligt förordning (EEG) 3820/85 får förare som omfattas av artikel 6. 4 och 6. 5 ha en körtid på upp till 65 timmar per vecka. Förarnas veckoarbetstid far enligt artikel 3 i detta direktiv vara högst 60 timmar per vecka. Förare som omfattas av artikel 6. 4 och 6. 5 i förordning (EEG) 3820/85 måste kunna fortsätta köra upp till 65 timmar, förutsatt att den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar räknat över 4 månader inte överskrids. Kommissionen bör övervaka genomförandet av detta direktiv och utvecklingen inom detta område i medlemsstaterna och inlämna en rapport om tillämpningen av reglerna till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén. Det är nödvändigt att fastställa att vissa bestämmelser kan komma att omfattas av undantag, som, beroende på det enskilda fallet, genomförs av medlemsstaterna eller av arbetsmarknadens båda parter Som en allmän regel vid undantag måste de berörda arbetstagarna erhålla motsvarande viloperioder som kompensation. I enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i artikel 3b i fördraget kan syftet med den föreslagna åtgärden inte uppnås i tillräcklig utsträckning av medlemsstaterna eftersom det gäller att garantera att samtliga arbetstagare i gemenskapen åtnjuter ett tillräckligt skydd för sin hälsa och säkerhet vad gäller arbetstiden. På grund av den föreslagna åtgärdens omfattning och verkningar kommer detta syfte att bäst kunna uppnås på gemenskapsnivå genom att man inför minimibestämmelser som skall tillämpas i hela Europeiska gemenskapen. Detta direktiv begränsas till de minimikrav som kan ställas för att uppnå detta syfte. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde 1. Syftet med detta direktiv är att införa hälso- och säkerhetsrelaterade minimiregler för arbetstidens förläggning vid vägtransporter och förbättra vägtrafiksäkerheten. 2. Detta direktiv gäller samtliga mobila arbetstagare som utför vägtransporter vid företag som är etablerade i en medlemsstat och förare som är egenföretagare etablerade i en medlemsstat. 3. Detta direktiv omfattar specifika gemenskapsbestämmelser för mobila arbetstagare som utför vägtransporter och, i enlighet med artikel 14 i rådets direktiv 93/104/EG, har således bestämmelserna i det senare företräde framför de tillämpliga bestämmelserna i rådets direktiv 93/104/EG ändrat genom rådets direktiv. /. /EG. 4. Detta direktiv skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EEG) 3820/85 12 K 9 Artikel 2 Definitioner 1. I detta direktiv avses med 'arbetstid' följande: a) Vad gäller förare som är egenföretagare den tid då följande arbete utförs: Körning. Lastning och lossning. (i) (ii) (iii) Övervakning när passagerare stiger på eller av bussen. (iv) Rengöring av fordonet. (v) (vi) Annat arbete som krävs för fordonets, lastens och passageramas säkerhet. (vii) Tekniskt underhåll av fordonet. Säkerhetskontroller av fordonet och lasten. b) Vad gäller mobila arbetstagare den tid som förflyter från arbetets början till dess slut, det vill säga all verksamhet eller jour, förutom raster. Bl. a. följande ingår i arbetet: (i) Körning. (ii) Lastning och lossning. (iii) Övervakning när passagerare stiger på eller av bussen. (iv) Rengöring av fordonet. (v) Säkerhetskontroller av fordonet och lasten. (vi) Annat arbete som krävs för fordonets, lastens och passageramas säkerhet. (vii) Tekniskt underhåll av fordonet. (viii) Administrativt arbete. 2. Med "jour" avses den tid under vilken den mobila arbetstagaren befinner sig på sin arbetsplats och är beredd att utföra sitt normala arbete, i tillämpliga fall på eget initiativ, och vanligtvis utför vissa specifika arbetsuppgifter. Med "beredskapstid" avses den tid under vilken den mobila arbetstagaren inte har några arbetsuppgifter men är redo att återgå i arbete. Den mobila arbetstagaren skall på förhand känna till "beredskapstiderna", enligt de villkor som förhandlats fram mellan arbetsmarknadens parter på den nivå och enligt de villkor som anges i medlemsstatemas lagstiftning. Dessa "beredskapstider" skall inte anses som arbetstid i den mening som avses i artiklarna 3 och 6 i detta direktiv. Detta skall dock inte påverka tillämpningen av medlemsstatemas lagstiftning eller avtal mellan arbetsmarknadens parter där det föreskrivs att sådana perioder skall kompenseras eller begränsas. 3. En "mobil arbetstagare" är var och en som är anställd, inbegripet praktikanter och lärlingar, av ett företag för att utföra vägtransporter och ingå i den del av personalstyrkan som förflyttar sig. 4. "Viloperiod" är varje oavbruten tidsrymd på minst en timme under vilken den mobila arbetstagaren eller den förare som är egenföretagare fritt kan disponera sin tid. 5. "Vecka" är den period som börjar måndag kl. 00. 00 och slutar söndag kl. 24. 00. 13 53 6. "Nattetid" är den period som fastställs i nationell lagstiftning och som omfattar minst sju timmar, där tiden mellan kl. 00. 00 och kl. 5. 00 alltid ingår. 7. "Nattarbete" är arbete som omfattar mer än två timmar under nattetid. 8. "Nattarbetare" är mobila arbetstagare eller förare som är egenföretagare som (i) ii) i allmänhet utför nattarbete, eller under nattetid utför en viss andel av sin årsarbetstid. Denna andel skall fastställas i nationeli lagstiftning, efter samråd med arbetsmarknadens parter. Artikel 3 Maximal veckoarbetstid Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera följande: 1. Den genomsnittliga veckoarbetstiden får inte överstiga 48 timmar. Arbetstiden under en vecka far uppgå till högst 60 timmar om den genomsnittliga arbetstiden per vecka beräknad över fyra månader inte överstiger 48 timmar. Detta påverkar inte tillämpningen av artikel 6. 4 och 6. 5 i förordning (EEG) 3820/85 förutsatt att berörda förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare inte överskrider den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar beräknad över 4 månader. 2. Arbetstiden för mobila arbetstagare som arbetar för flera arbetsgivare är summan av antalet arbetade timmar. Den mobila arbetstagaren måste skriftligen informera den berörda arbetsgivaren om arbete som utförts för annan arbetsgivare. Artikel 4 Raster Utan att det påverkar den skyddsnivå som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter skall medlemsstaterna vidta erforderliga åtgärder för att sörja för att mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare inte under några omständigheter får utföra sådana arbetsuppgifter som anges i artikel 2. 1 under mer än sex timmar i sträck utan rast Arbetet skall avbrytas för en rast på minst 30 minuter om den totala arbetstiden omfattar mellan sex och nio timmar, och på minst 45 minuter om den totala arbetstiden omfattar mer än nio timmar. Rasten kan delas upp på flera perioder om minst 15 minuter. Artikel 5 Viloperioder 1. Förare som är egenföretagare och de mobila arbetstagare som lyder under rådets förordning (EEG) nr 3820/85 skall ha de viloperioder som föreskrivs i denna. 2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att andra mobila arbetstagare än de som avses i punkt 1 har viloperioder på minst 11 timmar i följd efter sitt dagliga arbete. 14 54 3. Den viloperiod som föreskrivs i punkt 2 kan förkortas med upp till en timme, om denna förkortning kompenseras av att en annan viloperiod förlängs till minst 12 timmar under följande kalendermånad eller under följande fyraveckorsperiod. 4. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att den viloperiod som avses i punkt 2, för andra förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare än de som avses i punkt 1, efter högst 6 perioder i följd av dagligt arbete, förlängs med 24 timmar i en följd varvid denna förlängda viloperiod utgör veckovilan. Artikel 6 Nattarbetare Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera följande: 1. Den dagliga arbetstiden för en nattarbetare får inte överstiga åtta timmar. Den kan uppgå till högst tio timmar om den genomsnittliga arbetstiden på åtta timmar inte överskrids under en tvåmånadersperiod. För perioder under vilka nattarbetare inte beordras utföra nattarbete skall artikel 3 gälla. 2. Kompensation för nattarbetstid skall utgå enligt nationella bestämmelser, kollektivavtal och/eller nationell praxis, men sådan kompensation är tillåten endast under förutsättning att den inte äventyrar vägtrafiksäkerheten. 3. De mobila arbetstagare som är nattarbetare skall ha samma möjligheter till fortbildning och befordran som övriga arbetstagare. Artikel 7 Undantag 1. Bestämmelser om undantag från artiklarna 3, 5 och 6 får antas genom lagar och andra författningar eller genom kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter, förutsatt att de berörda arbetstagarna erhåller motsvarande vilopérioder i kompensation. 2. Möjligheten till undantag från artikel 3 får ifråga om den genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar inte resultera i införandet av en referensperiod som överstiger sex månader. Dessutom får medlemsstaterna bevilja undantag från artikel 3 förutsatt att den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden minskas enligt följande: - Till 39 timmar i genomsnitt under en referensperiod på upp till 9 månader. - Till 35 timmar i genomsnitt under en referensperiod på upp till 12 månader. 3. För reguljär passagerartrafik över kortare sträckor än 50 km, far rastema eller ändstationsupphåll delas upp på perioder kortare än 15 min. 15 Artikel 8 Information och journalföring 1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att arbetsgivare som anställer mobila arbetstagare vidtar följande åtgärder: a) Arbetsgivaren skall på lämpligt ställe på arbetsplatsen anslå en kopia av detta direktiv, tillämplig nationell lagstiftning och arbetsföreskrifter samt eventuella kollektivavtal och företagsavtal som slutits på grundval av detta direktiv. b) Arbetsgivaren skall föra journal över mobila arbetstagare som arbetar mer än 48 timmar i veckan, och för nattarbetare som arbetar mer än åtta timmar per dygn. Dessa journaler skall bevaras i minst två år. 2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att. se till att förare som är egenföretagare skall föra journal över sin arbetstid när de arbetar mer än 48 timmar i veckan, och för nattarbetare som arbetar mer än åtta timmar per dag. Dessa journaler skall bevaras i minst två år. Artikel 9 Förmånligare bestämmelser Detta direktiv skall inte påverka medlemsstatemas rätt att tillämpa eller införa lagar och bestämmelser som bättre skyddar säkerheten och hälsan vad gäller mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare, eller att underlätta eller tillåta ingåendet av kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter som bättre skyddar mobila arbetstagares säkerhet och hälsa. Artikel 10 Påföljder Medlemsstaterna skall besluta om ett regelsystem för påföljder som är tillämpligt på överträdelser av nationella bestämmelser som införs för att genomföra detta direktiv och skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att systemet tillämpas. De påföljder som föreskrivs på detta sätt skall vara verkningsfulla, välawägda och avskräckande. Medlemsstaterna skall snarast möjligt underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, dock senast den dag som nämns i artikel 11. 1, och om varje efterföljande ändring av dessa. Artikel 11 Slutbestämmelser 1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast [två år efter den dag då direktivet antagits] eller skall senast denna dag försäkra sig om att arbetsmarknadens parter avtalar om alla nödvändiga åtgärder, varvid medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att när som helst kunna garantera de resultat som föreskrivs i detta direktiv. 16 O 'O 2. När en medlemsstat antar de bestämmelser som anges i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 3. Utan att det påverkar medlemsstatemas möjligheter att, mot bakgrund av ändrade förhållanden, utarbeta lagar, andra förordningar och avtalsbestämmelser på arbetstidsområdet under förutsättning att minimikraven i detta direktiv uppfylls, skall tillämpningen av detta direktiv inte utgöra ett giltigt skäl för att minska den allmänna nivån på säkerhets- och hälsoskyddet för mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare. 4. Medlemsstaterna skall vartannat år överlämna en rapport till kommissionen om tillämpningen av detta direktiv med uppgift om de ståndpunkter som arbetsmarknadens parter företräder. Denna information skall vara kommissionen tillhanda senast den 30 september efter utgången av den tvåårsperiod som rapporten omfattar. Tvåårsperioden skall vara densamma som avses i artikel 16. 2 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85. 5. Kommissionei» skall vartannat år utarbeta en rapport om medlemsstatemas tillämpning av detta direktiv och utvecklingen inom det berörda området. Kommissionen skall överlämna denna rapport till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén. 6. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de redan antagit eller håller på att anta inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Artikel 12 Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande H 57 KONSEKVENSANALYS FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAG, SÄRSKILT SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG Beteckning på förslaget: Förslag till rådets direktiv om arbetstidens förläggning för mobila arbetstagare som utför vägtransporter och för förare som är egenföretagare. Dokumentets referensnummer: 98018 Förslaget 1. Varför behövs det, med tanke på subsidiaritetsprincipen. gemenskapslagstiftning på detta område, och vilka är huvudmålen? Gemenskapslagstiftningen inom det här området grundar sig på artiklarna 75 och 118a i fördraget. Det sätt som transportmarknaden är organiserad på är en av de avgörande faktorerna för genomförandet av den gemensamma transportpolitiken. Det har blivit allt viktigare med gemensamma arbetstidsregler inom vägtransportområdet med hänsyn till den dominans detta transportsätt har inom gemenskapen samt mot bakgrund av marknadens avreglering och behovet att se till att det inte förekommer någon snedvridning av konkurrensen mellan marknadens aktörer. Genom att upprätta minimikrav för all slags transportverksamhet kommer risken för en söndersplittring av vägtransportbranschen att förebyggas. Andra effekter är ökad trafiksäkerhet och bättre arbetsvillkor för mobila arbetstagare och egenföretagare. Bestämmelserna återspeglar också kommissionens åtagande att föreslå EU-lagstiftning om arbetstider för de branscher som tidigare varit undantagna från det allmänna arbetstidsdirektivet (93/104/EG). För vägtransportområdet söker man göra det genom att - som en del av ett helt paket av åtgärder - föreslå ett direktiv, där det allmänna direktivets bestämmelser anpassas till de speciella förhållanden som mobila arbetstagare och egenföretagare arbetar under. Syftet med förslaget är att praktiskt omsätta diskussionerna mellan arbetsmarknadens parter på EU~nivå inom det här området. Det gör man genom att först ta in de samstämmiga åsikterna i förslaget och därefter bestämma en ståndpunkt i tvistefrågorna. Den ståndpunkten måste vara förenlig med nuvarande gemenskapslagstiftning och motsvara det grundläggande syftet med åtgärden. I förslaget föreskrivs därför en längsta genomsnittlig veckoarbetstid på 48 timmar och ett tak på 60 timmar. Minsta längder på rast- och viloperioder finns med, liksom bestämmelser om nattarbete. Det föreslagna direktivet innehåller även arbetstidsdefinitioner som motsvarar dem som överenskommits mellan arbetsmarknadens parter. Lagstiftning på gemenskapsnivå är det enda sättet att smälta samman de olika system som nu tillämpas i medlemsstaterna. Sammansmältningen sker genom att man fastställer en gemensam grund. På det sättet åstadkommer man en miniminivå för skyddet av hälsa och säkerhet. På köpet får man bättre trafiksäkerhet och förbättrade arbetsvillkor. Dessutom undviks snedvridning av marknaden. 18 5ö Konsekvenser för företagen 2. Vilka påverkas av förslaget? - Vilka sektorer? Förslaget kommer att påverka alla mobila arbetstagare och egenföretagare inom vägbundna gods- och passagerartransporter. - Hur stora är de företag som påverkas (vilken är de små och medelstora företagens andel)? Enligt beräkningar i en rapport från 1995, som gjorts av arbetsmarknadens parter på EU-nivå, svarar vägtransporterna för 6,5 miljoner jobb inom EU. 1,2 miljoner jobb finns inom passagerartrafiken, omkring 2,1 miljoner inom åkeritrafiken och 3-3,5 miljoner jobb inom företagsegna transporter Gemenskapens vägtransportföretag har i genomsnitt 4,4 fordon i trafik per företag. I de medlemsstater, för vilka det finns uppgifter tillgängliga, var läget 1990 att 78 % av de aktuella företagen hade mellan 1 och 5 fordon i trafik, 11 % hade mellan 6 och 10 fordon, och 11 % hade mer än 11 fordon i trafik. Andelen små och medelstora företag inom vägtransportbranschen är därför stor. - Är dessa företag belägna i vissa geografiska områden inom gemenskapen? Fördelningen är i stort sett densamma i alla medlemsstater, med undantag av Belgien, Nederländerna och Förenade kungariket där andelen företag med fler än 5 fordon är något högre. I Medelhavsområdet samt i Sverige och Finland är mönstret i stället att mer än 90 % av företagen har mellan 1-5 fordon. 3. Vilka åtgärder måste företagen vidta för att följa förslaget? Transportföretagen blir tvungna att lägga upp verksamheten så att kraven på längsta arbetstid följs och så att de mobila arbetstagarna får de föreskrivna minimitiderna för vila och rast. Egenföretagare bör lägga upp sitt arbete så att det följer de fastställda reglerna. I bägge fallen skall journaler behållas i två år för alla perioder då gränsen för genomsnittlig veckoarbetstid har överskridits samt i de exceptionella fall som beskrivs i undantagsbestämmelserna. Arbetsgivare är också skyldiga att ha de aktuella bestämmelserna och avtalen anslagna så att de mobila arbetstagarna kan informera sig. 4. Vilka ekonomiska verkningar förväntas förslaget fa - för sysselsättningen? Förslaget kommer att fa liten effekt i de medlemsstater där liknande nationella bestämmelser redan tillämpas. Men där det saknas sådana bestämmelser eller bestämmelser på lägre nivå än riksnivå, kan förslaget leda till flera jobb. De anställdas hälsa och säkerhet kommer att förbättras, och det leder till större långsiktig stabilitet i arbetsprestationen per anställd. På företag med små ekonomiska marginaler kan den minskade produktionen per anställd göra att man drar ner på verksamheten hellre än nyanställer. Därför kan bestämmelserna mycket väl leda till en viss konsolidering i branschen i en del medlemsstater. 19 59 För egenföretagarna syftar bestämmelserna till att i stort sett jämställa deras verksamhet med övrig vägtransportverksamhet vad gäller arbetstidsbestämmelser. Samtidigt får de ytterligare flexibilitet i fråga om vad som definieras som arbetstid. Bestämmelserna innebär en begränsning av den tid som rar tillbringas i anslutning till fordonet, och de kräver en del pappersarbete. Men eftersom egenföretagarna redan är ålagda begränsningar i fråga om körtid och viloperioder enligt rådets förordning 85/3820/EEG; inte påverka deras verksamhet på något oskäligt sätt. Ur torde de nya bestämmelserna trafiksäkerhetssynpimkt är det dessutom bra att införa en begränsning av egenföretagarens arbetsuppgifter vid sidan av ren köming för att se till att han inte drabbas av stark trötthet som försämrar körförmågan. Därigenom kan kvaliteten på de presterade tjänsterna förbättras och fortsatt, jobb tryggas för investeringar och nyetablering av företag? Det är möjligt att förslaget kommer att leda till ökade, om än begränsade, investeringar i nya fordon. Förslaget kommer troligen ändå inte att få någon betydande effekt på investeringarna. Men förslaget borde heller inte hindra framväxten av nya företag, eftersom förslaget bara går ut på att verksamheten organiseras om så att vissa grundläggande minimi- och maximikrav uppfylls. Genom reglerna kommer man att fa friskare personal som förmår prestera sitt bästa. Egenföretagarna får en ram inom vilken de kan fortsätta sin verksamhet. - för företagens konkurrenskraft? Förslaget syftar till att harmonisera företagens konkurrensläge genom fastställandet av en gemensam uppsättning minimiregler för arbetstiden inom transportområdet. På det sättet minskar en eventuell snedvridning av konkurrensen. - Lönsamhet uttryckt i kvantitativa och kvalitativa termer Kommissionen har låtit genomföra konsekvensbedömningar för företag1 för att undersöka vilka följder direktivet om arbetstider kommer att kunna fa för de sektorer och verksamhetsområden som för närvarande inte omfattas av direktivet, bland annat vägtransport. Undersökningen visar att de kostnader som kommer att drabba företagen kan indelas i följande tre olika kategorier: (1) (2) (3) Administrativa kostnader för att garantera överensstämmelse, samt inrättande och drift av system för övervakning av arbetstid. intern överensstämmelse och bevisa extern De sammanlagda kostnaderna för anställning av extra arbetskraft: anställningskostnader och de direkta och indirekta sysselsättningskostnaderna. Kostnaderna för omstrukturering av arbetstidsorganisationen. Nya skiftpass, tillhandauåiianäe av extra inrättningar för viloperioder, nya avtal med fackföreningar och företagsråd. De nya reglerna medför även ett antal fördelar för arbetsgivaren. Dessa fördelar, som kan minska bruttokostnaderna för direktivets inverkan, är följande: Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Policy Consultants, Oktober 1998 20 60 (1) Kostnadsminskningar genom minskade arbetsavbrott på grund av färre olyckor och mindre sjukfrånvaro. (2) Ökad produktivitet hos enskilda anställda på grund av bättre hälsa och mindre trötthet. (3) (4) Ökad produktivitet för företag genom omorganisation av arbetstiden som förhandlas fram samtidigt som de nya bestämmelserna träder i kraft. Besparingar i fråga om övertidspremier genom minskning av arbetstiden för de anställda som för närvarande arbetar mer än vad som är tillåtet under de nya reglerna. - Vilka kostnader kommer direktivet att medföra? De konsekvensbedömningar för företag som avses ovan visar att det inte är möjligt att exakt bestämma kostnader och intäkter i samband med genomförandet av direktivet. Alla beräkningar utgår från antaganden som gjorts med utgångspunkt från de ofullständiga uppgifter som finns att tillgå, och präglas därför av stora felmarginaler. De huvudsakliga kostnaderna är de extra anställningskostnader som kommer att behövas när arbetsveckobegränsningen införs, och de årliga semesterkostnaderna. De viktigaste intäkterna kommer från minskade övertidsbetalningar, högre individuell produktivitet, minskad sjukfrånvaro och färre olyckor. Den bästa uppskattningen av förslagets väntade nettoeffekt tyder på att det kommer att medföra nettokostnader motsvarande cirka 0,2 % av lönekostnaderna. Eftersom det inte finns några omfattande sociala ramar för vägtransport har denna sektor utsatts för kraftiga störningar under de senaste åren, vilket lett till stora oförutsedda och omätbara kostnader, och t. o. m. till konkurser, inte endast inom vägtransportsektorn, utan också för ett betydande antal företag som är beroende av vägtransporter för sin distribution. Detta förslag omfattar åtgärder som skall avhjälpa dessa problem. I ett större sammanhang skildras de enorma samhällskostnaderna i samband med vägolyckor i kommissionens meddelande ökad vägtrafiksäkerhet inom EVr- Programmetför åren 1997-20012. Varje dödsfall kan, enligt försiktiga beräkningar, anses kosta 1 miljon ecu i direkta ekonomiska förluster (förlorad produktivitet, sjukvårs- och läkemedelskostnader och försäkring). Då räknar man inte med de odefinierbara kostnaderna i form av smärta, sorg och lidande. Varje år dö r cirka 45 000 personer i trafiken inom EU, och lastbilar eller bussar är inblandade i i genomsnitt 18 % av alla dödsolyckor (som kan leda till flera dödsfall). Detta innebär betydande kostnader för samhället. Sambanden mellan olyckor och trötthet på grund av för långa arbetsperioder och nattarbete inom vägtransportsektorn har behandlats i en undersökning som nyligen utfördes på uppdrag av kommissionen3, som grundas på tidigare undersökningar som rönt allmänt erkännande. 5. Innehåller förslaget åtgärder för att ta hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (inskränkningar eller skillnader i kraven, el. dyU? 2 KOM(97) 131 slutlig, 9. 4. 1997, s. 5. 3 Le lien entre la durée du travail des conducteurs routiers et la sécurité routière au sein de l'Union Européenne, Universität-Gesamthochschule Kassel, Institut fur Arbeitswissenschaft, juni 1997. 21 61 Förslaget har inga inslag med detta syfte. För egenföretagare definieras dock arbetstid på ett mer inskränkt sätt. Dessutom behålls reglerna i förordning 85/3820/EEG för egenföretagare vad avser raster och viloperioder, och de undantas från skyldigheten att ha information om arbetstidsregler anslagen. Rådfrågade 6. Förteckning över organisationer som rådfrågats om förslaget och som fört fram särskilda synpunkter Den 15 juli 1997 antog kommissionen en vitbok om branscher och verksamheter som är undantagna från direktiv 93/104/EG (det direktiv som rör vissa aspekter av arbetstidens förläggning). I vitboken angav kommissionen den breda inriktningen för sitt förslag i fråga om alla undantagna branscher (däribland vägtransporter). Europeiska fackliga samorganisationen, EFS, har avgett ett sammanställt svar, som täcker alla branscher och verksamheter, däribland de som omfattas av FST (Federation of Transport Workers' Unions - en sammanslutning av transportarbetarfacken), som bland annat representerar vägtransportarbetarna. EFS stöder i sitt svar kommissionens inriktning på en differentierad modell för arbetstidsregler och menar att det inte behövs några undantag, eftersom det allmänna direktivet har sådan flexibilitet. UN ICE (Europeiska samarbetsorganisationen för nationella arbetsgivarföreningar och industriförbund), som representerar arbetsgivarsidan, ansåg att det inte fanns något behov av ytterligare gemenskapslagstiftning, eftersom "alla medlemsstater har arbetstidslagstiftning, och i de flesta länder har den kompletterats med kollektivavtal", och "det finns redan ett EU-regelverk om dessa frågor, och hälso- och säkerhetsfrågorna inom vägtransportområdet finns redan behandlade i form av förordning 85/3820/EEG". IRU (International Road Union - internationella vägtransportunionen) bekräftade sin ståndpunkt att en bättre tillämpning av de nuvarande reglerna är att föredra framför införandet av nya regler. Ett bindande tillvägagångssätt bör vara grundat på de gemensamma ståndpunkterna hos arbetsmarknadens parter för respektive transportsätt. IRU och FST beslöt därefter att inleda sonderande samtal, och under loppet av dem inledde kommissionen i april 1998 sin andra runda av samråd med arbetsmarknadens parter. Arbetsmarknadens parter lade fram ett gemensamt brev den 27 maj 1998 till kommissionen, där de meddelade att diskussionerna gick framåt i syfte att förhandla fram ett avtal om arbetstider, som skall vara grundat på principerna i direktiv 93/104 EG, främja sund konkurrens och ta erforderlig hänsyn till särdragen inom vägtransportområdet. Trots ett plenarsammanträde i sista minuten och insats av en medlare hade inget avtal träffats när kommissionens tidsgräns löpte ut den 30 september 1998. Båda sidorna listade sina knäckfrågor i fråga om avtalstexten, frågor som rörde definitionerna av arbetstid och beredskapstid, samt mer grundläggande frågor rörande omfattningen av undantagen från avtalet. I kommissionens förslag har man i texten till största delen praktiskt omsatt de områden där man varit ense, och i fråga om undantagen har man snickrat ihop en kompromisslösning Kommissionen har behållit definitionerna i texten, eftersom det bara var några delegationer som ifrågasatte dem i de avslutande samtalsrundorna och eftersom de utgör motprestationen för veckoarbetstidens tak på 60 timmar. Svårigheten med sådana definitioner är den nära kopplingen till lönesystemen i de olika medlemsstaterna, men man bör ha i minnet att bestämmelserna i detta direktiv inte på något som helst sätt syftar till att påverka sådana diskussioner. 22 62 Kommissionens förslag utgör därför ett steg framåt med avstamp i de grundliga diskussioner arbetsmarknadens parter fört under det senaste året och gör att den kvarstående klyftan mellan de två sidorna kan överbryggas. 23 FORSLAG OM ARBETSTIDENS FÖRLÄGGNING FÖR SJÖFOLK 64 Bakgrund till förslagen 1. Dessa förslag gäller arbetstidens förläggning inom sjötransportsektorn. 2. I vitboken om sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet om arbetstid (KOM(97) 334) noterades att det är vanligt med långa arbetsdagar till sjöss. Att på ett systematiskt sätt begränsa denna arbetstid har emellertid hittills varit svårt på grund av konkurrensen från fartyg som seglar under tredje lands flagg. Den minskade sysselsättningen i den EU-registrerade flottan (en minskning på över 30 % mellan 1985 och 1995) har varit en av de frågor som har sysselsatt både redare och sjöfolk mest under de senaste åren. På grund av detta och eftersom sektorn är global har den gemensamma kommittén hoppats att de internationella organisationerna skall träffa ett avtal innan gemenskapens interna frågor behandlas. 3. En överenskommelse träffades 1995 i Internationella sjöfartsorganisationen om att godkänna den reviderade internationella konventionen om normer för utbildning, certifiering och vakthållning för sjöfolk (STCW) vad gäller mLamivilotid för vaktgående personer. Där fastställs en minimivilotid på 10 timmar per dygn. Vilotiden får indelas i högst två perioder, varav en period på minst sex timmar i följd. I konventionen fastställs också att vilotiden per vecka skall vara minst 70 timmar. Den 25 maj 1998 antog rådet direktiv 98/35/EG om ändring av direktiv 94/58/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk. I detta direktiv återges bestämmelserna i konventionen från 1995 vad gäller minimivilotider för vaktgående personer på däck och i maskinrum. 4. I oktober 1996 godkände Internationella arbetsorganisationen (ILO) en ny konvention (nr 180) om arbetstiden inom sjöfarten. Enligt denna konvention skall sjöfolk ombord på fartyg antingen ha en övre gräns för arbetstiden (14 timmar per dygn och 72 timmar per vecka) eller en minimivilotid (10 timmar per dygn och 77 timmar per vecka). Konferensen beslutade om ett arrangemang som skulle tillåta att bestämmelserna i konvention nr 180 kan tillämpas på fartyg som inte är registrerade i EU men som seglar i EU:s farvatten genom hamnstatskontroll. 5. Med beaktande av sektoms internationella karaktär vill kommissionen, i samarbete med arbetsmarknadsparterna inom sektorn, vidta åtgärder till skydd för sjöfolks hälsa och säkerhet samtidigt för sjöfolk som arbetar på fartyg under medlemsstats flagg och sjöfolk som arbetar på fartyg från tredje land. Av denna anledning bifogas följande förslag. 6. Ett förslag till direktiv om genomförande av det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som slöts den 30 september 1998. 7. Ett förslag till direktiv om reglering av arbetstiden för sjöfolk ombord på fartyg som anlöper hamnar inom gemenskapen. 65 8. Vidare har kommissionen utarbetat en rekommendation till medlemsstaterna om ratificering av ILO-konvention nr 180 om sjömäns arbetstid och bemanningen av fartyg samt protokollet till ILO-konvention nr 147 om miniminormer i handelsfartyg. Denna rekommendation, som riktar sig till de enskilda medlemsstaterna, bifogas för kännedom. 9. Eftersom direktivet om genomförande av det europeiska avtalet om arbetstidens förläggning för sjömän grundar sig på avtalet om socialpolitik, gäller det inte för Förenade kungariket i inte antas Amsterdamfördraget, när detta har trätt i kraft). Kommissionen kommer därför vid lämplig tidpunkt att till rådet överlämna ett förslag till rådsdirektiv om att utvidga det direktiv som grundar sig på det sociala protokollet till att omfatta även Förenade kungariket. i enlighet med artikel 139 (såvida det 66 FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV OM DET AVTAL OM ARBETSTIDENS FÖRLÄGGNING FÖR SJÖFOLK SOM SLUTITS MELLAN THE EUROPEAN COMMUNITY SHIPOWNERS' ASSOCIATION (ECSA) OCH THE FEDERATION OF TRANSPORT WORKERS' UNIONS IN THE EUROPEAN UNION (FST) (Framlagt av kommissionen) 67 SYFTET MED FÖRSLAGET INLEDNING 1. Syftet med detta förslag till direktiv är att genomföra det bifogade avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som träffades den 30 september 1998 mellan de organisationer som företräder arbetsgivarna och arbetstagarna inom sjöfartssektorn (ECSA och FST). 2. När vitboken "om sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet om arbetstid" skickades till arbetsmarknadens parter, ombads dessa inleda den första etappen av ett formellt samråd om arbetstiden i berörda sektorer och verksamheter. Den 31 mars 1998 inledde kommissionen den andra etappen av samrådsförfarandet om innehållet i det planerade förslaget med utgångspunkt i de svar man fått på vitboken. 3. Efter den andra etappen i samrådsförfarandet träffade organisationerna som företräder arbetsgivare och arbetstagare på europeisk nivå, European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST), den 30 september 1998 ett europeiskt avtal om förläggningen av arbetstiden för sjöfolk. De sände avtalet till kommissionen och bad att det skulle genomföras genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. ANALYS AV AVTALET 4. 1 sitt meddelande om tillämpningen av avtalet om socialpolitik1 betonade kommissionen att den i sin egenskap av fördragens väktare skulle utarbeta förslag till beslut som skulle föreläggas rådet, och att den därvid skulle beakta dels de avtalsslutande partemas representativitet och mandat och dels om samtliga avtalsklausuler var i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning och med de bestämmelser om små och medelstora företag som hänvisas till i artikel 2. 2. I alla händelser har kommissionen för avsikt att till alla de förslag på området som den lägger fram för rådet bifoga en motivering samt anmärkningar och en utvärdering av det avtal som slutits av arbetsmarknadens parter. I. DE AVTALSSLUTANDE PARTERNAS REPRESENTATIVITET OCH MANDAT 5. De organisationer som har undertecknat avtalet är FST, Federation of Transport Workers' Unions in the European Union, och ECSA, European Community Shipowners' Associations. Bägge organisationerna har deltagit i den gemensamma kommittén för sjötransport alltsedan denna bildades 1987. Den gemensamma kommitténs verksamhet har lett till ett flertal gemensamma ståndpunkter i frågor som rör sjöfartspolitik, i synnerhet dess sociala effekter. KOM(93)600, 14. 12. 1993. 8 6. Enligt den information som de undertecknande partema har överlämnat agerar de inom en specifik sektor och är organiserade på europeisk nivå. De består av organisationer som är erkända och väl integrerade i de olika medlemsstaternas strukturer för organisationen av arbetsmarknadens parter. De kan förhandla fram avtal och de är representativa i alla medlemsstater. De har den struktur som krävs för att de på ett effektivt sätt skall kunna delta i genomförandet av avtalet om socialpolitik. 7. Detta gäller särskilt ECS A som företräder alla medlemsstaters nationella redarföreningar och som utan jämförelse är den främsta arbetsgivarorganisationen för redare som verkar under nationell flagg. FST företräder det stora flertalet av Europas sjöfolk. Alla dess anslutna organisationer deltar direkt i kollektivförhandlingarna på nationell nivå. 8. Organisationerna uppfyller därmed kriterierna för arbetsmarknadsparter på europeisk nivå, så som fastslogs i kommissionens ovannämnda meddelande från 1993. De har därför tagits upp i bilaga I till kommissionens meddelande2 på listan över erkända som en organisationer europeisk branscharbetsgivarorganisation branschkommitté. som företräder arbetsmarknadens parter: ECSA FST som EFS-ansluten och II. BESTÄMMELSER SOM RÖR SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 9. Enligt artikel 2. 2 i avtalet om socialpolitik skall sociallagstiftningen undvika sådana finansiella, administrativa eller andra rättsliga förpliktelser som kan motverka etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag. 10. I detta avtal görs ingen åtskillnad mellan arbetstagare på små eller medelstora företag och andra arbetstagare. I ett antal artiklar (3, 4 och 5. 6) föreskrivs dock att alternativa regleringar, undantag eller viss flexibilitet skall fastställas i nationell lagstiftning eller kollektivavtal. 11. Dessa bestämmelser visar att arbetsmarknadens parter är måna om att det införs nya mer flexibla sätt att förlägga arbetstiden, bättre anpassade till den kommersiella sjöfartens växlande behov och som tar hänsyn till både företagens och arbetstagarnas behov. 12. Kommissionen drar därför slutsatsen att avtalet inte står i strid med bestämmelserna om de små och medelstora företagen. KOM(98) 322 slutlig 69 III. AVTALSKLAUSULERNAS "LAGLIGHET" 13. Kommissionen har noggrant granskat samtliga avtalsklausuler och finner inget som står i strid med gemenskapslagstiftningen. Det faktum att avtalet fastställer skyldigheter för medlemsstaterna undergräver inte dess laglighet. Detta är tvärtom en följd av den andra förklaring som bifogas till avtalet om socialpolitik3 att det andra tillvägagångssättet för att fa till stånd avtal mellan arbetsgivare och arbetstagare på gemenskapsnivå (dvs. genom rådsbeslut på förslag av kommissionen) kan ge upphov till skyldigheter för medlemsstaterna. Medlemsstatemas skyldigheter härrör inte direkt från avtalet mellan arbetsmarknadens parter utan från tillvägagångssättet för att genomföra det. Kommissionens utvärdering av innehållet i avtalet följer under punkt IV nedan. iv. ANALYS AV AVTALET 14. Att det europeiska avtalet om arbetstidens förläggning för sjömän fastställer minimikrav för arbetstiden innebär att punkterna 7, 8 och 19 i gemenskapens avtal om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter genomförs. 15 Kommissionen anser att anpassning, flexibilitet och förläggningen av arbetstiden är av avgörande betydelse såväl för arbetsvillkor som för företagens dynamik och har en stor skapandet av nya arbetstillfällen. inverkan på situationen på arbetsmarknaden och 16. Kommissionen stöder i detta sammanhang helhjärtat syftet med det arbetstidsavtal som slutits av ECSA och FST och ser det som ett viktig steg i tre avseenden. 17. För det första är införandet av minimikrav för arbetstiden för sjöfolk inom gemenskapen ett stort steg framåt i så måtto att det skapar en minimiuppsättning 3 "De elva höga fördragsslutande partema förklarar att det första steget för att genomföra de avtal mellan arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå som avses i artikel 4. 2, består i att bygga ut avtalens innehåll genom kollektiva förhandlingar enligt varje medlemsstats regler; detta steg innebär således inte att medlemsstaterna är skyldiga att tillämpa dessa avtal direkt, att utarbeta regler för att genomföra avtalen eller att ändra nationell lagstiftning för att underlätta genomförandet. " grundläggande rättigheter för arbetstagarna. 18. För det andra uppnås genom avtalet en balans mellan behovet av lämpligt skydd för sjöfolks hälsa och säkerhet i fråga om arbetstiden och kraven på lämplig operativ flexibilitet för sjögående fartyg i handelssjöfart och kraven på en lämplig allmän säkerhetsstandard. Avtalet överensstämmer i detta avseende med kommissionens medelfristiga sociala handlingsprogram för 1995-1997, vitboken om sektorer och verksamheter kommissionens handlingsprogram för den gemensamma transportpolitiken5 och grönboken om partnerskap för en ny arbetsorganisation6. inte omfattas av arbetstidsdirektivet4, som 19. För det tredje utgör avtalet ett stort steg framåt för den sociala dialogen på gemenskapsnivå och det bekräftar de europeiska arbetsmarknadsparternas viktiga roll att på gemenskapsnivå komplettera och anspassa nationella standarder för arbetsvillkor. Avtalet visar också att det avtal om socialpolitik som nyligen införlivades i Amsterdamfördraget är livskraftigt. 20. Kommissionen anser att alla villkor är uppfyllda för att man skall kunna lägga fram ett förslag till rådsbeslut om genomförande av detta avtal. KOMMISSIONENS FÖRSLAG 21. I sitt meddelande av den 14 december 1993 tillkännager kommissionen att om ett avtal som slutits på gemenskapsnivå genomförs genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen, på samfälld begäran av arbetsmarknadens parter, har rådet inte någon möjlighet att ändra avtalet. Av denna anledning har kommissionen, efter att ha granskat det avtal som slutits mellan arbetsmarknadens parter, begränsat sig till att föreslå att ett beslut antas om avtalet så som det slutits. I detta fall är den föreslagna rättsakten ett direktiv. Det innehåller därför standardklausulerna om införlivande av direktivet på nationell nivå. 22. Vidare anser kommissionen att rådets beslut endast skall avse bindande bestämmelser om det avtal som slutits mellan arbetsmarknadens parter, i så måtto att själva avtalet inte skall utgöra en del av beslutet utan bifogas som bilaga. 23. Slutligen har kommissionen meddelat att om rådet, i enlighet med de förfaranden som anges i sista stycket i artikel 4. 2, beslutar att inte genomföra avtalet så som det slutits mellan arbetsmarknadens parter, kommer kommissionen att dra tillbaka sitt förslag till beslut och undersöka möjligheten att mot bakgrund av det arbete som gjorts föreslå ett rättsligt instrument på området. KOM(97) 334 slutlig KOM(95) 302 slutlig KOM(97) 128 slutlig 71 24. Kommissionen har alltså inte infogat avtalets text i sitt förslag, utan endast bifogat den som bilaga. Kommissionen upprepar än en gång att om rådet skulle ändra det avtal som slutits mellan arbetsmarknadens parter kommer kommissionen att dra tillbaka sitt förslag. /. RÄTTSLIG GRUND 25. I artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik fastställs att avtal som ingås på gemenskapsnivå i frågor som avses i artikel 2 skall genomföras på gemensam begäran av de undertecknande partema genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen. Avtalet om arbetstidens förläggning för sjömän har att göra med hälsa och säkerhet, som upptas i artikel 2. 1 i avtalet om socialpolitik. Det hör till de områden där rådet kan fatta beslut med kvalificerad majoritet. Följaktligen utgör artikel 4. 2 den rättsliga grunden för kommissionens förslag. 26. I denna artikel föreskrivs inte samråd med Europaparlamentet när det är fråga om en begäran som arbetsmarknadens parter riktat till kommissionen. Enligt sitt åtagande i meddelandet har kommissionen dock hållit parlamentet underrättat om de olika etapperna i samrådet med arbetsmarknadens parter. Kommissionen överlämnar också detta förslag till parlamentet för att det skall kunna yttra sig till kommissionen och rådet, om det så önskar. Det samma gäller Ekonomiska och sociala kommittén. 77. RÄTTSLIG FORM 27. Termen "beslut" i dess betydelse enligt artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik avser någon av de bindande rättsakter som anges i artikel 189 i fördraget. Det tillkommer kommissionen att föreslå rådet den bäst lämpade av de tre bindande rättsakter som anges i artikeln (förordning, direktiv eller beslut). Med hänsyn till karaktären av och innehållet i arbetsmarknadsparternas dokument är det i det aktuella fallet uppenbart att detta avtal är avsett att tillämpas indirekt genom bestämmelser som införlivas i och/eller medlemsstaternas arbetsmarknadens parter. Därför är ett direktiv från rådet det mest lämpade instrumentet för att genomföra avtalet. I enlighet med sina åtaganden anser kommissionen att texten i avtalet inte skall utgöra en del av direktivet utan bifogas som bilaga. av medlemsstaterna lagstiftning nationella 28. Kommissionen har följande kommentarer till de olika artiklarna i förslaget. Artikel 1 29. Denna artikel innebär endast att avtalet mellan arbetsmarknadens parter blir obligatoriskt, så att det kan genomföras genom ett rådsbeslut, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. Artiklarna 2- 4 30. Artikel 2. 1 anger att bestämmelserna i direktivet endast föreskriver minimikrav och att medlemsstaterna har möjlighet att införa strängare bestämmelser på det berörda området. 31. Artikel 2. 2 är en standardklausul om "icke-sänkning" som berör de medlemsstater som då direktivet antas redan har en högre skyddsnivå än den som garanteras av avtalet. Klausulen i fråga syftar till att den allmänna skyddsnivån för arbetstagare inte skall sänkas genom att gemenskapsdirektivet antas. Medlensstaterna skall dock fortfarande ha möjligheten att anta andra bestämmelser, om sådana krävs på grund av deras ekonomiska och sociala politik, så länge minimikraven i avtalet uppfylls. Det är med andra ord helt klart att medlemsstatemas handlingsfrihet är begränsad till skyddsnivåer som ligger över de minimikrav som garanteras i direktivet. 32. Artikel 3 ålägger medlemsstaterna att införa påföljder som är effektiva, som står i proportion till överträdelsen och som har en tillräckligt avskräckande verkan. Vid tillämpningen av gemenskapsrätten, liksom inom alla rättsordningar, är det viktigt dels att de som har skyldigheter enligt gemenskapsrätten avskräcks från att bryta mot den och dels att de som bryter mot den får lämplig påföljd. 33. Artiklarna 4 och 5 innehåller de gängse bestämmelserna för införlivande i medlemsstatemas nationella lagstiftning. DIREKTIVETS BERÄTTIGANDE UR SUBSIDIARITETSSYNPUNKT 34. Förslaget till rådets direktiv om det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som slutits av European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) står i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen när det gäller dess två kriterier, nödvändigheten och proportionaliteten, i enlighet med artikel 3 b i Maastrichtfördraget. 35. Den första principen, att en gemenskapsåtgärd skall vara påkallad, respekteras genom det faktum att arbetsmarknadens parter, inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 3 i avtalet om socialpolitik, har kommit överens om att en gemenskapsåtgärd på området är nödvändig och att de har begärt att det avtal som io no 7 de slutit på gemenskapsnivå skall genomföras genom beslut av rådet på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. 36. Vad gäller proportionalitetsprincipen uppfyller rådets direktiv detta kriterium eftersom det i direktivet endast anges vilka huvudmål medlemsstaterna skall uppnå, medan det är arbetsmarknadens parter och inte gemenskapen som far besluta om själva innehållet. SLUTSATS 37. Rådet ombeds att anta detta förslag till rådets direktiv om det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som ingåtts av European Community Shipowners' Association (ECS A) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST). 38. Eftersom förslaget grundar sig på avtalet om socialpolitik, gäller det inte för i inte antas Förenade kungariket Amsterdamfördraget, när detta har trätt i kraft). Kommissionen kommer därför vid lämplig tidpunkt att till rådet överlämna ett förslag till rådets direktiv om att utvidga detta direktiv till att gälla Förenade kungariket. i enlighet med artikel 139 (såvida det H 74 98/0320 (PRT) Förslag till RÅDETS DIREKTIV om det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som ingåtts av European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST). EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av det avtal om socialpolitik som är fogat till det sociala protokollet (nr 14) till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 4. 2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag, och med beaktande av följande: (1) På grundval av sociala protokollet, som är fogat till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, har medlemsstaterna med undantag av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (hädanefter kallade "medlemsstaterna") slutit ett avtal om socialpolitik i syfte att genomföra 1989 års sociala stadga. (2) Arbetsmarknadens parter får i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik samfälligt begära att avtal som slutits på gemenskapsnivå genomförs genom rådsbeslut på förslag av kommissionen. (3) Rådet antog direktiv 93/104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Sjötransport var en av de sektorer som inte omfattades av detta direktiv. (4) Hänsyn bör tas till Internationella arbetsorganisationens (DLO) relevanta konventioner när det gäller arbetstidens förläggning, särskilt i fråga om arbetstiden för sjöfolk. (5) I enlighet med artikel 3. 2 i avtalet om socialpolitik har kommissionen samrått med arbetsmarknadens parter om en möjlig inriktning för en gemenskapsåtgärd för de sektorer och verksamheter som inte omfattas av arbetstidsdirektivet. (6) Kommissionen fann efter detta samråd att en gemenskapsåtgärd var önskvärd och har på nytt på gemenskapsnivå samrått med arbetsmarknadens parter om innehållet i det planerade förslaget, i enlighet med artikel 3. 3 i ovannämnda avtal. (7) European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) meddelade kommissionen att de avsåg att inleda förhandlingar i enlighet med artikel 4 i avtalet om socialpolitik. (8) Den 30 september 1998 slöt dessa organisationer ett avtal om arbetstiden för sjöfolk. Detta avtal innehåller en gemensam begäran till kommissionen om att avtalet skall genomföras genom ett 'rådsbeslut på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. 12 rj rJ (9) I rådets resolution av den 6 december 1994 om vissa perspektiv för en socialpolitik för Europeiska unionen: Bidrag till ekonomisk och social konvergens i unionen uppmanar rådet arbetsmarknadens parter att utnyttja möjligheten att träffa avtal, eftersom de har god kontakt med den sociala verkligheten och de sociala problemen. (10) Avtalet gäller sjömän ombord på såväl privata som offentligägda sjögående fartyg som är registrerade inom en medlemsstats territorium och som normalt är inbegripna i handelssjöfart. (11) Avtalet genomförs lämpligen genom ett rådsdirektiv i enlighet med artikel 189 i fördraget. Direktiv är bindande för medlemsstaterna vad gäller det resultat som skall uppnås, medan de nationella myndigheterna kan välja hur de skall uppnå det. (12) 1 enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen, så som dessa anges i artikel 3 b i fördraget, kan målen för detta direktiv inte uppnås i tillräcklig utsträckning av medlemsstaterna. Därför kan de uppnås bättre på gemenskapsnivå. Direktivet går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål (13) När det gäller de termer i avtalet som inte definieras särskilt i detsamma, ger direktivet medlemsstaterna möjlighet att definiera dessa i enlighet med nationella lagar och praxis, så som i fråga om andra direktiv om socialpolitik i vilka liknande begrepp används, under förutsättning att definitionerna respekterar avtalets innehåll. (14) Kommissionen har utarbetat sitt förslag till direktiv i enlighet med sitt meddelande av den 20 maj 1998 om att anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå samt med beaktande av de undertecknande partemas representativitet och lagligheten i varje avtalsklausul. (15) Kommissionen har utarbetat sitt förslag till direktiv i enlighet med artikel 2. 2 i avtalet om socialpolitik, i vilken föreskrivs att direktiv inom det socialpolitiska området skall undvika sådana administrativa, finansiella eller andra rättlsliga förpliktelser som kan motverka etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag. (16) Kommissionen har i enlighet med sitt meddelande av den 14 december 1993 om genomförandet av protokollet om socialpolitik informerat Europaparlamentet genom att till parlamentet överlämna förslaget till direktiv åtföljt av avtalet. (17) Kommissionen har också informerat Ekonomiska och sociala kommittén. (18) I avtalet fastställs minimistandarder. Medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter får behålla eller införa förmånligare bestämmelser. (19) Genomförandet av direktivet kan inte användas för att motivera en försämring av den aktuella situationen i medlemsstaten. 13 76 (20) På gemensam begäran från arbetsmarknadens parter får en medlemsstat överlåta åt dessa att genomföra direktivet, under förutsättning att medlemsstaten vidtar alla de åtgärder som krävs för att de resultat som föreskrivs i direktivet hela tiden kan garanteras. (21) Genomförandet av avtalet bidrar till att uppnå målen i artikel 1 i avtalet om socialpolitik. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syftet med detta direktiv är att genomföra det bifogade avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som slöts den 30 september 1998 mellan de organisationer som företräder arbetsgivarna och arbetstagarna inom sjöfartssektorn (ECSA och FST). Artikel 2 Minimikrav Medlemsstaterna får behålla eller införa bestämmelser som är förmånligare än de 1. som föreskrivs i detta direktiv. 2. Genomförandet av detta direktiv får inte i något fall användas för att motivera en försämring av den allmänna skyddsnivån för arbetstagarna inom det område som omfattas av detta direktiv, vilket inte påverkar medlemsstatemas och/eller arbetmarknadens parters rätt att, om förhållandena ändras, utarbeta andra lagar, författningar och avtal än de som gäller när detta direktiv antas, under förutsättning att minimikraven i detta direktiv respekteras. 14 Artikel 3 Påföljder Medlemsstaterna skall fastställa de påföljder som skall vara tillämpliga vid brott mot de nationella bestämmelser som införs för att genomföra detta direktiv och skall vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de tillämpas. Påföljderna skall vara effektiva och avskräckande samt stå i proportion till överträdelsen. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa bestämmelser senast den dag som nämns i artikel 4 och i god tid i fråga om varje senare ändring av desamma. Artikel 4 Införlivande Medlemsstaterna skall se till att de lagar och andra förordningar som är 1. nödvändiga för att uppfylla detta direktiv träder i kraft senast den 30 juni 2001, eller att arbetsmarknadens parter senast detta datum har vidtagit de åtgärder som avtalet kräver. I detta senare fall skall medlemsstaterna vidta alla de åtgärder som krävs för att de resultat som föreskrivs i direktivet hela tiden kan garanteras. De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i första stycket skall dessa 2. innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Artikel 5 Mottagare Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel, På rådets vägnar Ordförande 15 78 Bilaga EUROPEISKT AVTAL OM ARBETSTIDENS ORGANISATION FÖR SJÖMÄN Med beaktande av Avtalet om socialpolitik som är ett tillägg till Protokollet om socialpolitik som finns i bilaga till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och särskilt artiklarna 3. 4 och 4. 2 i detta, och av följande skäl: I artikel 4. 2 i Avtalet om socialpolitik fastställs att avtal som sluts på europeisk nivå kan genomföras på gemensam begäran av signatärerna genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen. Signatärerna framför härmed en sådan begäran. HÄRIGENOM AVTALAS FÖLJANDE. Klausul 1 1. Avtalet gäller sjömän ombord på sådana sjögående fartyg, i såväl offentlig som privat ägo, som är registrerade inom en medlemsstats territorium och som normalt är inbegripna i kommersiell sjöfart. I detta avtal anses ett fartyg som är registrerat j två stater vara registrerat i den stat, vars flagg det för. 2. Om det råder någon tvekan om ett fartyg skall anses vara sjögående eller inbegripet i kommersiell sjöfart när det gäller detta avtal, skall frågan avgöras av behörig myndighet i medlemsstaten. Berörda rederi- och sjöfolksorganisationer skall rådfrågas. Klausul 2 I detta avtal avses (a) med "arbetstid" den tid under vilken en sjöman måste utföra arbete i förbindelse med fartyget, (b) med "vilotid" den tid som inte är arbetstid, med undantag för korta raster, i6 '79 (c) med "sjöman" en person som är anställd eller i någon egenskap engagerad ombord på ett sjögående fartyg som omfattas av avtalet, (d) med "redare" fartygets ägare eller en annan organisation eller person, som till exempel en förvaltare eller den som bareboatchartrar, som har övertagit ägarens ansvar för fartygets drift och som därmed har samtyckt till att överta alla åligganden och förpliktelser som detta innebär. Klausul 3 Inom de gränser som anges i klausul 5 skall det fastställas antingen ett högsta antal timmar som arbetstiden inte får överstiga under en viss period, eller ett lägsta antal timmar som vilotiden inte far understiga under en viss period. Klausul 4 Utan att det påverkar tillämpningen av klausul 5, skall standarden för sjömäns normala arbetstid i princip grundas på en åtta timmars arbetsdag med en vilodag per vecka och ledighet på allmänna helgdagar. Medlemsstaterna får införa förfaranden för att godkänna eller registrera ett kollektivavtal som fastställer sjömäns normala arbetstid på minst lika gynnsamma villkor som denna standard. Klausul 5 1. Gränserna för arbetstid och vilotid skall vara antingen (a) eller (b) ett högsta antal timmar som arbetstiden inte far överstiga, dvs. (i) (ii) 14 timmar under en 24-timmarsperiod, och 72 timmar under en sjudagarsperiod, ett lägsta antal timmar som vilotiden inte far understiga, dvs. (i) (ii) 10 timmar under en 24-timmarsperiod, och 77 timmar under en sjudagarsperiod. 2. Vilotiden får delas upp på högst två perioder, varav den ena skall vara minst sex timmar, och intervallet mellan sammanhängande viloperioder far inte vara längre än 14 timmar. 3. Mönstringar, brandövningar och livbåtsövningar samt övningar som föreskrivs enligt nationella lagar och förordningar och av internationella instrument skall utföras på ett sådant sätt att vilotiden störs så lite som möjligt och så att det inte orsakar utmattning. 4. I situationer då en sjöman har jour, exempelvis då en maskinpost är obemannad, skall sjömannen få en adekvat viloperiod som kompensation om den normala vilotiden har störts på grund av att sjömannen har kallats ut för att arbeta. 17 80 5. Om det, med avseende på punkterna 3 och 4, inte finns något kollektivavtal eller skiljedomsutslag eller om den behöriga myndigheten anser att bestämmelserna i avtalet eller skiljedomutslaget är otillräckliga, skall den behöriga myndigheten fastställa bestämmelser för att säkerställa att de berörda sjömännen får tillräcklig vila. 6. Medlemsstaterna får, med vederbörlig hänsyn till de allmänna principerna för lagar och skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet, förordningar eller ett förfarande genom vilket den behöriga myndigheten godkänner eller registrerar kollektivavtal som tillåter undantag från de gränser som anges i punkterna 1 och 2. Sådana undantag skall, så långt det är möjligt, följa de standarder som fastställts, men får innebära tätare eller längre viloperioder eller att kompensationsledighet beviljas för vakthavande personal eller sjömän som arbetar ombord på fartyg på korta färder. införa nationella 7. En tabell över uppläggningen av arbetet ombord skall anslås på en lättillgänglig plats. Tabellen skall åtminstone innehålla följande information för varje befattning: (a) (b) Schema för tjänstgöring till sjöss och i hamn. Högsta antal timmar för arbetstiden eller lägsta antal timmar för vilotiden enligt gällande lagar, förordningar eller kollektivavtal i medlemsstaterna. 8. Den tabell som avses i punkt 7 skall upprättas i standardiserat format på fartygets arbetsspråk samt på engelska. Klausul 6 Sjömän under 18 år får inte arbeta på natten. I denna artikel avses med "natt" en period på minst nio sammanhängande timmar, inbegripet tiden mellan midnatt och klockan fem på morgonen. Denna bestämmelse behöver inte tillämpas om det skulle försämra den utbildning som unga sjömän mellan 16 och 18 år genomgår i enlighet med etablerade program och scheman. Klausul 7 1. 2. 3. Befälhavaren på ett fartyg har rätt att kräva att en sjöman arbetar det antal timmar som behövs för att trygga fartygets, de ombordvarandes eller lastens omedelbara säkerhet eller för att bistå andra fartyg eller personer i sjönöd. Befälhavaren får i enlighet med punkt 1 tillfälligt upphäva schemat för arbetstid och vilotid och kräva att sjömannen arbetar erforderligt antal timmar fram till dess att den normala ordningen har återställts. Befälhavaren skall, så snart det är möjligt efter det att den normala ordningen har återställts, se till att de sjömän som har arbetat under schemalagd vilotid får en adekvat viloperiod. 18 Klausul 8 1. Register skall föras över sjömännens dagliga arbets- respektive vilotid för att det skall vara möjligt att kontrollera att bestämmelserna i klausul 5 följs. Sjömannen skall få en kopia av det register som rör honom eller henne, och detta skall godkännas av befälhavaren eller en av denne bemyndigad person samt av sjömannen. 2. 3. Förfaranden skall fastställas för hur sådana register skall föras ombord, till exempel avseende hur ofta uppgifterna skall noteras. Formatet för registren över sjömännens arbets- respektive vilotider skall fastställas med beaktande av eventuella internationella riktlinjer. Formatet skall fastställas på det eller de språk som avses i klausul 5 punkt 8. En kopia av relevanta bestämmelser i den nationella lagstiftning som rör detta avtal och relevanta kollektivavtal skall förvaras ombord och vara lätt tillgängliga för besättningen. Klausul 9 De register som avses i klausul 8 skall med lämpliga intervall granskas och godkännas så att det går att kontrollera att de bestämmelser om arbets- respektive vilotid som ligger till grund för detta avtal följs. Klausul 10 1. Vid fastställande, godkännande eller översyn av bemanningsnivåer är det nödvändigt att beakta behovet att undvika eller så långt det är möjligt begränsa en alltför lång arbetstid, se till att sjömännen får tillräcklig vilotid och begränsa risken för utmattning. 2 Om det av registren eller andra underlag framgår att bestämmelserna om arbets- respektive vilotid har överträtts, skall åtgärder vidtas för att undvika framtida överträdelser, inbegripet, om det är nödvändigt, en ändring av bemanningen av fartyget. 3. Alla fartyg som omfattas av detta avtal skall vara adekvat, säkert och effektivt bemannade i enlighet med det dokument om miniminivå för säker bemanning eller motsvarande som utfärdats av behörig myndighet. Ingen person under 16 år får arbeta på fartyg. Klausul 11 82 19 Klausul 12 Redaren skall ställa till befälhavarens förfogande de resurser som behövs för att uppfylla skyldigheterna enligt detta avtal, även de som avser lämplig bemanning av fartyget. Befälhavaren skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att bestämmelserna om sjömäns arbets- och vilotid enligt detta avtal följs. Klausul 13 1 Alla sjömän skall ha ett intyg som visar att de är lämpade för det arbete som de skall utföra till sjöss. Arten av den hälsoundersökning som de skall genomgå och de punkter som skall ingå i samråd med berörda rederi- och sjöfolksorganisationer. läkarintyget skall fastställas i Alla sjömän skall regelbundet genomgå hälsoundersökning. Vakthavande personal som kan uppvisa läkarintyg på att de har hälsoproblem som beror på nattarbete skall om möjligt omplaceras till lämpligt dagarbete. 2. Den hälsoundersökning som avses i punkt 1 skall vara kostnadsfri och behandlas konfidentiellt. Sådana hälsoundersökningar kan göras inom det nationella hälso- och sjukvårdssystemet. Redarna skall på begäran tillhandahålla information om vakthavande personal och andra nattarbetare till nationella behöriga myndigheter. Klausul 14 Klausul 15 Sjömän skall åtnjuta det skydd för hälsa och säkerhet som är lämpligt med tanke på arbetets art. Det skall finnas motsvarande skyddande och förebyggande tjänster och resurser med avseende på hälsa och säkerhet för sjömän som arbetar såväl dagtid som nattetid. Klausul 16 Alla sjömän skall ha rätt till minst fyra veckors betald semester eller en proportionerlig del av denna för anställningsperioder som är kortare än ett år, i enlighet med de villkor för rättighet till och beviljande av sådan semester som fastställs i nationell lagstiftning och/eller praxis. \ 83 20 Minimiperioden för betald semester får inte ersättas av en ekonomisk gottgörelse, förutom när anställningsförhållandet upphör. Bryssel den 30 september 1998 FST (Federation of Transport Workers' Unions in the European Union) ECS A (European Community Shipowners' Association) 21 84 FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV OM TILLÄMPNING AV BESTÄMMELSERNA OM ARBETSTID FÖR SJÖMÄN PÅ FARTYG SOM ANVÄNDER HAMNAR I GEMENSKAPEN 85 OM TILLÄMPNING AV BESTÄMMELSERNA OM ARBETSTID FÖR SJÖMÄN PÅ FARTYG SOM ANVÄNDER HAMNAR I GEMENSKAPEN FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV MOTIVERING INLEDNING 1. På begäran från arbetsmarknadens parter och med anledning av deras avtal om arbetstidens organisation för sjömän vilket ingicks den 30 september 1998, lägger kommissionen fram ett förslag till rådsdirektiv om genomförande av detta avtal i gemenskapen, nedan kallat arbetstidsdirektivet. stora delar på Avtalet mellan arbetsmarknadens parter grundar bestämmelserna i konvention nr 180 från Internationella arbetsorganisationen (ILO). Arbetstidsdirektivet ger medlemsstaterna rätt att införa eller bibehålla mer fördelaktiga bestämmelser än dem som fastställs i avtalet. (Artikel 2 i direktivet och bestämmelser som särskilt gäller sjömäns hälsa och årlig ledighet, vilka går utöver ILO-konventionen (klausuler 13-16 i avtalet)). sig i Avtalet, och därmed direktivet, riktar sig till medlemsstaterna i deras egenskap av flaggstater. 2. Den främsta orsaken till att man antar särskilda arbetstidsbestämmelser för sjöfartssektorn är arbetsmiljöns speciella natur. Förhållandena ombord på fartyg skiljer sig en hel del från den mesta verksamhet på land. Sjöfartsverksamhet äger inte rum inom ett enda lands territorium under en enda jurisdiktion, utan omfattas av internationell rätt där frihet att bedriva sjöfart är en grundläggande princip. 3. Det är viktigt att ta hänsyn till att säkerheten är beroende av att arbetstidsbestämmelserna respekteras. Konkurrensaspekten är också av betydelse. Rättvis och icke snedvriden konkurrens och största möjliga säkerhet är nödvändigt inte bara rederier emellan, utan även på alla sträckor från och till hamnar i gemenskapen där medlemsstaterna bedriver verksamhet i direkt konkurrens med varandra och med fartyg som är registrerade i tredje land. Att alla företag omfattas av samma villkor är en princip som rådet betonade i sin resolution om en gemenskapsstrategi för säkerhet till sjöss. Detta är också en viktig del i ILO-konvention nr 147, där man i artikel 4, enligt 1996 års protokoll till konventionen, fastställer en grad av kontroll från hamnstatens sida som gör det möjligt att vidta nödvändiga åtgärder för att se till att internationellt överenskomna normer respekteras. 23 86 De medlemsstater som är parter till de berörda DLO-konventionerna kommer att kunna tillämpa artikel 4 i ILO-konventionen på alla fartyg som trafikerar deras hamnar. Genom klausulen om icke-förmånsbehandling bör medlemsstaterna också utvidga sin kontroll till fartyg från ett tredje land som inte är part till konventionerna. 4. Lika villkor för alla företag förutsätter ett konsekvent kontrollsystem, men verifikation av arbets- eller vilotider ombord på fartyg är en invecklad fråga. Det är svårt att kontrollera att arbetstidsbestämmelserna respekteras under ett fartygs färd i områden som ligger utanför den nationella jurisdiktionen. Eftersom den största delen av arbets- och vilotiden på ett fartyg förflyter när fartyget befinner sig till sjöss blir kontrollen särskilt svår. Lyckligtvis har särskilda bestämmelser för att underlätta arbetstidskontrollen tagits med i kraven i ILO-konvention nr 180. Dessa bestämmelser tillsammans med den vägledning som ges av IMO (Internationella sjöfartsorganisationen) och ILO borde därför kunna ligga till grund för ett konsekvent system för att se till att bestämmelserna om arbetstider följs. 5. Man måste även ta hänsyn till att ILO-konventioner antas på ett särskilt sätt. Dessa konventioner kräver vanligtvis betydligt färre ratifikationer för att träda i kraft än konventioner som antas inom ramen för IMO. Även om ILO-konventionerna nr 180 och 147 ratificeras av medlemsstaterna finns det en risk för att vissa fartyg som besöker medlemsstaternas hamnar är registrerade inom en stats territorium som inte är part till någon av dessa konventioner, eller seglar under en sådan stats flagg. Det är därför nödvändigt att genom en bestämmelse om icke-förmånsbehandling klargöra detta förhållande så att det blir möjligt att kontrollera att fartyget håller en godtagbar standard vad gäller sjömäns arbets- och vilotider. 6. Mot bakgrund av dessa faktorer och hänsynstaganden måste medlemsstaterna i sin egenskap av hamnstater förses med ett lämpligt system för att kunna kontrollera att arbetstidsbestämmelserna följs och för att otvetydigt identifiera de gemensamma internationella normer som skall tillämpas på alla fartyg. I enlighet med subsidiaritetsprincipen bör systemet dessutom inte omfatta sådana ansvarsområden som på ett effektivt sätt kan handhas av medlemsstaterna utan att det inverkar på målsättningarna för ILO-konvention nr 180, t. ex. att utse den lämpligaste inspektionsmyndigheten, • • att avgöra hur ofta inspektioner ska genomföras, och • förtroendet för inspektörens professionella omdöme. 7. Kommissionen erkänner att det inte medför några problem att tillämpa direktivet på sjömän, oberoende av nationalitet, som arbetar på fartyg som seglar under en medlemsstats flagg. För detta krävs i princip inte att ILO-konventionen träder i kraft och direktivet borde därför kunna genomföras inom en ganska kort tidsperiod. 24 87 För att kunna garantera en jämförbar nivå på säkerhet och hälsoskydd för sjömän ombord på alla fartyg, föreslår kommissionen dock att arbetstidsdirektivet kompletteras med ett direktiv om tillämpning av bestämmelserna om arbetstid för sjömän på i gemenskapen, nedan kallat tillämpningsdirektivet. som använder hamnar fartyg LAGSTIFTNINGENS HUVTJDPRJNCIPER 8. Genom tillämpningsdirektivet kommer medlemsstaterna i sin egenskap av flaggstater att ta fram system för att se till att alla sjögående fartyg som är registrerade i arbetstidsdirektivet. bestämmelserna respekterar territorium deras inom Medlemsstaterna bör dock, i egenskap av hamnstater, inte kräva att fartyg från tredje land som befinner sig i deras hamnar respekterar bestämmelser som omfattas av avtalet, men inte av ILO-konvention nr 180. Det rör sig om bestämmelser om sjömäns hälsa och årliga ledighet (artikel 13-16 i avtalet). Medlemsstaterna kan heller inte enligt detta direktiv ge ett fartyg från tredje land förmånligare villkor än dem som anges i avtalet, och som de enligt artikel 2 i arbetstidsdirektivet får införa eller bibehålla. Medlemsstaterna bör därför inte kräva av fartyg som inte är registrerade inom deras territorier eller som inte för deras flagg, att de skall uppfylla krav utöver vad som sägs i ILO-konvention nr 180. Sådana fartyg från tredje tillämpningsdirektivet före protokollet till ILO-konvention nr 147. inte uppfylla kraven i land behöver dessutom ikraftträdandet av ILO-konvention nr 180 och 9. Tillämpningsdirektivet innehåller anvisningar om hur man skall kontrollera tillämpningen av de aktuella bestämmelserna i arbetstidsdirektivet när fartygen anländer till en hamn i någon av gemenskapens medlemsstater. ILO-konvention nr 180 innehåller följande krav: • En tabell skall utarbetas och anslås på ett lättillgängligt ställe. Den skall innehålla en beskrivning av uppläggningen av arbetet ombord och högsta antal flaggstatens arbetstimmar respektive minsta antal lagstiftning. lediga timmar enligt • Sjömännens dagliga arbetstimmar eller dagliga vilotimmar skall bokföras. Uppgifterna skall förvaras ombord och regelbundet skrivas på av den behöriga myndigheten i den stat där fartyget är registrerat. Det bör noteras att ILO:s och IMO:s gemensamma expertgrupp har tagit fram en standardiserad modell för tabeller över uppläggningen av arbetet ombord och även en modell för register över sjömännens dagliga arbets- eller vilotid. Medlemsstaterna (flaggstat eller hamnstat) förfogar därmed över lämpliga verktyg för att kontrollera tillämpningen av bestämmelserna i ILO-konvention 180 enligt arbetstidsdirektivet. 25 88 För att se till att dessa hjälpmedel används på ett enhetligt sätt har man tagit hänsyn till dem i tillämpningsdirektivet. Enligt direktivet skall man antingen använda de standardiserade modellerna eller en motsvarande modell. Bevis för att bestämmelserna i arbetstidsdirektivet inte följs framkommer normalt genom en undersökning ombord. I tillämpningsdirektivet ges därför en lista över de detaljer som minst måste kontrolleras vad gäller tabellerna. Dessutom kan inspektörerna anse sig ha bevis för att kraven i arbetstidsdirektivet inte uppfylls om det i fartygets besättning finns personer som är utmattade och om det kan visas att detta beror på för långa arbetsdagar eller otillräcklig vilotid. 10. 1 tillämpningsdirektivet anges åtgärder som skall vidtas om sådana bevis framkommer. Åtgärderna kan t. ex. bestå i att fartyget förbjuds att lämna hamnen till dess att bristerna i dokumentationen har rättats till eller till dess att sjömännen är utvilade. I det senare fallet utgörs olägenheten för fartyget på sin höjd av några timmars försening. 11. Tillämpningsdirektivet innehåller också bestämmelser som syftar till att lämplig information om inspektionens resultat lämnas till de berörda parterna. 12. Eftersom olika förvaltningar kan ges i uppdrag att kontrollera överensstämmelsen innehåller med reglerna för arbets- eller vilotid enligt arbetstidsdirektivet, tillämpningsdirektivet krav på att medlemsstaterna vidtar åtgärder för att se till att alla relevanta inspektionsresultat eller förbud att lämna hamnen meddelas de andra berörda myndigheterna i samma stat och i andra medlemsstater. 26 80 SÄRSKILDA HÄNSYNSTAGANDEN Artikel 1 I denna artikel anges direktivets syfte, nämligen att upprätta ett system för att kontrollera att alla fartyg som använder hamnar i medlemsstaterna följer bestämmelserna i direktivet om arbetstid för sjömän (arbetstidsdirektivet). I det andra stycket anges de förhållanden under vilka arbetstidsdirektivet är tillämpligt på fartyg som seglar under tredje lands flagg. Artikel 2 Denna artikel innehåller definitioner av direktivets centrala termer. Artikel 3 Denna artikel grundar sig på bestämmelserna i artikel 4 i ILO-konvention nr 147 genom att man här redogör för hur medlemsstaterna kan kontrollera att de normer som fastställs i konventionen följs. Sådan kontroll kan utlösas av klagomål från staten eller av en fartygsinspektion. Uppföljningen består bl. a. i att informera regeringen i den stat där fartyget är registrerat, samt att vidta nödvändiga åtgärder för att rätta till sådana omständigheter (beträffande arbets- och vilotid) som innebär en uppenbar fara för sjömännens säkerhet eller hälsa. Artikel 4 I denna artikel anges vilka kontrollåtgärder som minst måste utföras' för att avgöra om fartyget bryter mot de normer som fastställs i ILO-konvention nr 180. En inspektion som utförs i detta syfte måste innehålla en kontroll av de dokument som innehåller uppgifter om arbets- och vilotid ombord, dvs. - - en tabell med en beskrivning av uppläggningen av arbetet ombord; den skall upprättas på fartygets arbetsspråk och på engelska, i enlighet med modellen i bilaga I till direktivet, eller på ett liknande sätt, och den skall anslås på ett lättillgängligt ställe ombord, register över sjömännens arbets- eller vilotid; det skall upprättas på fartygets arbetsspråk och på engelska, i enlighet med modellen i bilaga II till direktivet, eller på liknande sätt, och det skall förvaras ombord och med lämpliga intervall skrivas på av den behöriga myndigheten i den stat där fartyget är registrerat. Det kan också betraktas som bevis på brott mot bestämmelserna om inspektörer som är auktoriserade av den behöriga myndigheten konstaterar att personer ombord är 27 C(d utmattade p. g. a. arbetsförhållandena, närmare bestämt för långa arbetsdagar eller otillräcklig vila. Artikel 5 I denna artikel anges de åtgärder som medlemsstaterna måste vidta om de får in klagomål eller bevis på att ett fartyg inte överensstämmer med normerna i ILO- konvention nr 180, och det visar sig att förhållandena ombord innebär en uppenbar fara för sjömännens säkerhet eller hälsa, och måste rättas till. Sådana åtgärder avgörs av den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten. Beroende på vilken typ av brister det rör sig om och hur allvarliga de är, måste fartyget eventuellt förbjudas att lämna hamnen till dess att bristerna har åtgärdats. Fartygets befälhavare eller flaggstatsmyndigheten kan bli tvungna att vidta flera olika åtgärder för att åtgärda bristerna. Det kan t. ex. röra sig om att upprätta en tabell över uppläggningen av arbetet ombord i enlighet med ELO-konvention nr 180, att anpassa arrangemangen för bemanning ombord för att undvika för långa arbetsdagar för vissa besättningsmedlemmar, eller att se till att de berörda besättningsmedlemmarna får vila ut innan fartyget lämnar hamnen. Artikel 6 Denna artikel förklarar hur en medlemsstat skall informera de behöriga myndigheterna i den stat där fartyget är registrerat om de beslutar att förbjuda fartyget att lämna hamnen av de skäl som anges i artikel 3-4. Här betonas även att kontroll som sker enligt direktivet inte får innebära några onödiga förseningar för fartyget. Artikel 7 I denna artikel anges villkoren för rätten att överklaga ett beslut om förbud för fartyget att lämna hamnen. ArtikeJJ Denna artikel innehåller krav på samarbete mellan medlemsstaterna och deras behöriga myndigheter för att se till att direktivet tillämpas på ett effektivt sätt. Artikel 9 Bestämmelserna i denna artikel garanterar att fartyg vars flaggstat inte har ratificerat de aktuella ILO-konventionerna inte behandlas förmånligare än andra fartyg. Att ett fartygs flaggstat inte har ratificerat konventionerna kan till och med vara en indikation på att arbetsförhållandena ombord, och särskilt arbetstiderna, inte är tillfredsställande och inte erbjuder de säkerhetsnivåer och hälsoförhållanden som krävs enligt ILO- konventionnr 180. 28 91 Artiklar 10 och 11 Här anges de åtgärder som varje medlemsstat måste vidta för att genomföra direktivet. Medlemsstaterna skall före det datum som nämns i direktivet sätta i kraft alla de lagar och bestämmelser som krävs för att genomföra direktivet. Detta datum har satts till den 30 juni 2001 och man har då tagit hänsyn till det förväntade datumet för antagande och ikraftträdande av direktiv. /. /EG. Tillämpningsdatumen för dessa två rättsakter bör därför sammanfalla. Två undantag från det allmänna datumet för genomförande har gjorts: - Fartyg som inte är registrerade inom någon medlemsstats territorium skall inte omfattas av bestämmelserna i direktiv. /. /EG förrän efter ikraftträdandet av ILO-konvention nr 180. - Eftersom Förenade kungariket inte är part till protokollet (nr 14) om socialpolitik krävs ett särskilt direktiv för att bestämmelserna i direktiv. /. /EG skall omfatta även detta land. Tillämpningen av direktivet i Förenade kungariket avgörs av tillämpningsdatumet för det särskilda direktivet om tillämpning av avtalet i Förenade kungariket. Artiklar 12 och 13 Inga anmärkningar. Bilagor I bilagorna återfinns modellerna för uppläggningen av arbetet ombord (bilaga I) och registren över sjömännens arbets- eller vilotid (bilaga II) som har tagits fram av ILO:s och IMO. s gemensamma expertgrupp. 29 OM TILLÄMPNING AV BESTÄMMELSERNA OM ARBETSTID FÖR SJÖMÄN PÅ FARTYG SOM ANVÄNDER HAMNAR I GEMENSKAPEN FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV (Text av betydelse för EES) 9 g / Q 32 { y N) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 84. 2 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande3, i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget3, och av följande skäl: 1. Gemenskapens socialpolitiska åtgärder syftar bl. a. till att förbättra arbetstagares hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. 2. Gemenskapens åtgärder på sjöfartsområdet syftar bl. a. till att förbättra levnads- och arbetsvillkoren ombord för sjömän, förbättra sjöfartssäkerheten samt förhindra föroreningar som orsakas av olyckor till sjöss. 3. Den internationella arbetskonferensen antog under sitt åttiofjärde möte den 8-22 oktober 1996 konventionen om sjömäns arbetstid och bemanningen på fartyg (ILO nr 180) och protokollet till konventionen om miniminormer i handelsfartyg från 1976. 4. Rådets direktiv [. /. /EG av den 199. ], nedan kallat arbetstidsdirektivet, antaget enligt artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik syftar till att genomföra det europeiska avtalet om arbetstidens organisation för sjömän, vilket ingicks av arbetsmarknadens parter den 30 september 1998, nedan kallat avtalet. Avtalet grundar sig på vissa av bestämmelserna i ELO-konvention nr 180 om sjömäns arbetstid och bemanningen på fartyg. Avtalet gäller sjömän ombord på sjögående fartyg i såväl offentlig som privat ägo, som är registrerade inom en medlemsstats territorium och som normalt är inbegripna i kommersiell sjöfart. 'EGTC~,--199-. s. - 2 EOT C - ,— 199-, s. - 1 Europaparlamentets yttrande av den — 199- (EOT C -, —199-, g. -). Rådets gemensamma ståndpunkt av den —199- (EGT C -, —199-, s. -) och Europaparlamentets beslut av den —199- (ännu ej offentliggjort i EOT). 30 93 5. Syftet med detta direktiv är att tillämpa bestämmelserna i arbetstidsdirektivet, som grundar sig på bestämmelserna i ILO-konvention nr 180, på alla fartyg som använder en hamn i någon medlemsstat, oberoende av vilken flagg det seglar under. Arbetstidsdirektivet innehåller krav som inte återfinns i ILO-konvention nr 180, och fartyg som inte seglar under medlemsstaternas flagg bör därför inte omfattas av de kraven. 6. Arbetstidsdirektivet gäller för alla sjömän ombord på sjögående fartyg som är registrerade inom en medlemsstats territorium. Medlemsstaterna bör kontrollera att fartyg som är registrerade inom deras territorium följer bestämmelserna i det direktivet. 7. För att värna om säkerheten och för att undvika konkurrenssnedvridningar bör medlemsstaterna ges möjlighet att kontrollera att alla sjögående fartyg som använder deras hamnar följer bestämmelserna i arbetstidsdirektivet, oberoende av vilken stat de är registrerade i. 8. Fartyg vars flaggstat inte är part till ILO-konvention nr 180 eller protokollet till ILO-konvention nr 147 bör i synnerhet inte ges förmånligare behandling än fartyg vars flaggstat är part till en av eller båda konventionerna. 9. För att kontrollera tillämpningen av arbetstidsdirektivet är det nödvändigt att medlemsstaterna utför inspektioner på fartygen, särskilt om de har mottagit klagomål från befälhavaren, en besättningsmedlem eller annan person eller organisation med legitimt intresse av en säker drift av fartyget, levnadsförhållanden och arbetsvillkor ombord eller förebyggande av föroreningar. 10. För tillämpningen av detta direktiv kan medlemsstaterna på eget initiativ vid behov utse inspektörer för hamnstatskontroll för att utföra inspektioner på fartyg som använder gemenskapens hamnar. » 11. Bevis på att fartyget inte uppfyller kraven i arbetstidsdirektivet kan fas genom kontroll av uppläggningen av arbetet ombord och registren över sjömännens arbets- eller vilotid, eller om en inspektör har rimliga misstankar om att personalen är utmattad. 12. För att åtgärda situationer ombord som innebär uppenbar fara för säkerhet eller hälsa kan de behöriga myndigheterna i den medlemsstat vars hamn fartyget använder utförda förbud för fartyget att lämna hamnen till dess att bristerna har åtgärdats eller besättningen är tillräckligt utvilad. 13. Eftersom arbetstidsdirektivet grundar sig på bestämmelserna i ILO-konvention nr 180 kan kontroll av bestämmelsernas efterlevnad på fartyg som är registrerade inom tredje lands territorium endast ske efter det att konventionen har trätt i kraft. 31 94 14. Eftersom Avtalet om socialpolitik inte är tillämpligt i Förenade kungariket är arbetstidsdirektivet inte rättsligt bindande för den medlemsstaten. Genom direktiv. /. /EG av den. 199. utvidgas dock bestämmelserna i direktivet om genomförande av det europeiska avtalet till att även omfatta Förenade kungariket. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Syfte och räckvidd 1. 2. Syftet med detta direktiv är att upprätta ett system för att kontrollera att alla fartyg som använder hamnar i medlemsstaterna följer bestämmelserna i arbetstidsdirektivet för att förbättra sjöfartssäkerheten, arbetsförhållandena samt hälsa och säkerhet för sjömän ombord på fartyg. För tillämpningen av detta direktiv är bestämmelserna i arbetstidsdirektivet tillämpliga på fartyg som är registrerade i en medlemsstat, och på fartyg som inte är registrerade inom någon medlemsstats territorium eller seglar under någon medlemsstats flagg, med undantag i det senare fallet för - krav som införs eller bibehålls av medlemsstaterna och som är förmånligare än kraven i ILO-konvention nr 180, - Klausul 13-16 i det europeiska avtalet som bifogas arbetstidsdirektivet. Artikel 2 Definitioner l detta direktiv avses med a) b) c) fartyg: sjögående fartyg som är registrerat i en medlemsstat i enlighet med arbetstidsdirektivet, samt sjögående fartyg som omfattas av ILO-konvention nr 180 och som seglar under annan flagg än hamnstatens, behörig myndighet: den behöriga myndighet som har utsetts av medlemsstaten att utföra uppgifterna enligt detta direktiv, inspektör: en offentligt anställd eller annan person som har bemyndigats av den behöriga myndigheten i en medlemsstat att inspektera arbetsförhållandena ombord, och som är ansvarig inför den behöriga myndigheten, 32 95 d) information som har klagomål: lämnats av en besättningsmedlem, en yrkesorganisation, annan organisation, fackförening, eller, generellt sett, en person som har intresse av fartygets säkerhet, bl. a. säkerhets- och hälsoriskerna för besättningen. Artikel 3 Tillämpning Utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 1. 2 gäller följande: Om ett fartyg frivilligt använder en medlemsstats hamn i samband med normal kommersiell sjöfart eller av driftsskäl, och om medlemsstaten i fråga erhåller klagomål eller bevis på att fartyget inte uppfyller de krav som anges i arbetstidsdirektivet, skall medlemsstaten utarbeta en rapport avsedd för regeringen i det land där fartyget är registrerat, och vidta nödvändiga åtgärder för att rätta till sådana förhållanden ombord som innebär en uppenbar fara för sjömännens säkerhet eller hälsa. Artikel 4 Möjligheter att bevisa att kraven inte uppfylls För att fastställa om det finns bevis för att fartyget inte uppfyller de krav som anges i arbetstidsdirektivet enligt artikel 3, skall den medlemsstat vilkens hamn fartyget använder utföra en inspektion ombord för att undersöka om - - en tabell med en beskrivning av uppläggningen av arbetet ombord har upprättats på fartygets arbetsspråk och på engelska, i enlighet med modellen i bilaga I till direktivet, eller på ett liknande sätt, och anslagits på ett lättillgängligt ställe ombord, och ett register över sjömännens arbets- eller vilotid har upprättats på fartygets arbetsspråk och på engelska, i enlighet med modellen i bilaga II till direktivet, eller på liknande sätt, och förvaras ombord och med lämpliga intervall har skrivits på av den behöriga myndigheten i den stat där fartyget är registrerat. Om det finns indikationer på att personal på ett fartyg som använder en hamn i en medlemsstat är utmattad p. g. a. för långa arbetsdagar eller otillräcklig vila får inspektören i enlighet med sitt eget yrkesmässiga omdöme besluta att fartyget inte på alla väsentliga punkter uppfyller kraven i arbetstidsdirektivet. Artikel 5 Åtgärder mot brister När en medlemsstat i enlighet med artikel 3-4 har tagit emot klagomål eller bevis på att fartyget inte uppfyller de krav som anges i arbetstidsdirektivet skall den vidta nödvändiga åtgärder för att rätta till sådana förhållanden ombord som innebär en uppenbar fara för sjömännens säkerhet eller hälsa. 33 96 Detta innebär att medlemsstaterna t. ex. kan utfärda förbud för fartyget att lämna hamnen till dess att bristerna har åtgärdats eller besättningen är tillräckligt utvilad. Artikel 6 Uppföljning 1. 2. Om ett fartyg förbjuds att lämna hamnen i enlighet med artikel 5 skall den behöriga myndigheten i medlemsstaten informera om inspektionernas resultat, inspektörens eventuella beslut, samt eventuella åtgärder som måste vidtas för att rätta till situationen. Informationen skall ges till befälhavaren, ägaren eller den driftsansvarige, administrationen i flaggstaten eller i den stat där fartyget är registrerat, eller konsuln, eller om denne ej kan nås, närmaste diplomatiska representant för staten. 1 samband med inspektioner enligt detta direktiv skall man i största möjliga utsträckning undvika orimliga förseningar för fartygen. Om ett fartyg råkar ut för en orimlig försening skall ägaren eller den driftsansvarige vara berättigad till kompensation för eventuella förluster eller skador. Om orimlig försening görs gällande skall bevisbördan ligga hos fartygets ägare eller driftsansvarige. Artikel 7 Rätt att överklaga 1. Fartygets ägare eller driftsansvarige eller dennes representant i medlemsstaten har rätt att överklaga ett beslut om att hålla kvar fartyget, som har fattats av den behöriga myndigheten. Ett överklagande innebär inte att fartyget får lämna hamnen. 2. I detta syfte skall medlemsstaterna fastställa och upprätthålla lämpliga förfaranden i enlighet med sin nationella lagstiftning. 3. Den behöriga myndigheten skall på lämpligt sätt informera fartygets befälhavare enligt punkt 1 om rätten att överklaga. Artikel 8 Administrativt samarbete Medlemsstaterna skall möjliggöra samarbete mellan sina berörda myndigheterna och de berörda myndigheterna i andra medlemsstaterna för att se till att detta direktiv tillämpas på ett effektivt sätt. De skall meddela kommissionen om detta. 97 34 Artikel 9 Icke-förmånsbehandling I samband med inspektion av ett fartyg som är registrerat inom en stats territorium eller seglar under en stats flagg, där staten inte har ratificerat ILO-konvention nr 180 eller protokollet till ILO-konvention nr 147 skall medlemsstaterna, när dessa konventioner har trätt i kraft, se till att sådana fartyg och deras besättningar inte behandlas förmånligare än vad som hade varit fallet om staten hade varit part till en av eller båda konventionerna. Artikel 10 Slutbestämmelser 1. 2. 3. 4. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 2001. Utan att det påverkar bestämmelserna i första punkten skall detta direktiv inte tillämpas i Förenade kungariket förrän efter det genomförandedatum som anges i direktiv. /. /EG genom vilket bestämmelserna i det europeiska avtalet utvidgas till att även omfatta Förenade kungariket. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall omedelbart anmäla till kommissionen alla bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. De skall även informera de andra medlemsstaterna. Artikelll Fartyg från icke-medlemsstater Kraven i detta direktiv är inte tillämpliga på fartyg som inte är registrerade inom någon medlemsstats territorium eller seglar under någon medlemsstats flagg förrän tre månader efter ikraftträdandet av konventionen om sjömäns arbetstid och bemanningen på fartyg från 1996 (ILO nr 180) och av protokollet från 1996 till konventionen om miniminormer i handelsfartyg från 1976. 35 98 Artikel 12 Ikraftträdande Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs gemenskapernas officiella tidning. i Europeiska Artikel 13 Adressater Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i På rådets vägnar Ordföranden $9 36 Bilaga I ModeU för tabell över uppläggningen av arbetet ombord 100 Modell for tabell över uppläggningen av arbetet ombord1 Fartygets namn: Fartygets flagg: IMO-nr(om tillämpligt) Senaste uppdatering: sida( ) av ( ) Högsta antal arbetstimmar eller minsta antal vilotimmar tillämpliga i enlighet med: konvention från 1996 om sjömäns arbetstid och bemanningen på fartyg (nr 180) och med eventuella kollektivavtal som har registrerats eller godkänts i enlighet med konventionen, och med den internationella konventionen om normer för utbildning, certifiering och vakthållning för sjöfolk (STCW-konventionen)2 (nationell lag eller föreskrift) utfärdad i enlighet med ILO:s Högsta antal arbetstimmar eller minsta antal vilotimmar3 övriga krav: Befattning/grad4 Antal schemalagda arbetstimmar per dag till sj6ss Antal schemalagda arbetstimmar per dag i hamn Anmarkningar Summa arbete/vila per dag\ antal timmar Vakthållning (från-till) Ej vakthållning (från-till)5 Vakthållning (från-till) Ej vakthallning (fran-till) Till sjdss I hamn Befälhavarens underskrift Tabellens text skall vara på fartygets arbetsspråk och på engelska. Utdrag ur ILO:s konvention nr 180 och STCW-konventionen - se nåsta sida. Stryk det som ej gäller. För befattning/grad som åven finns förtecknad i fartygets 'safe manning document' skall 1 2 3 4 samma benämningar användas. 5 För vakthâvande personal kan kolumnen för anmärkningar användas för att ange förväntat antal timmar av icke-schemalagt arbete och sådana eventuella arbetstimmar skall föras upp i ^JLämplig kolumn för antal arbetstimmar per dag. O Utdrag ur ILO-konvention nr 180 och STCW-konventionen ILO-konvention nr 180 Artikel 5. 1 Artikel 5. 2 Artikel 5. 6 Artikel 7. 1 Artikel 7. 3 Arbets- eller vilotiden skall regleras enligt följande: (a) antalet arbetstimmar får inte överstiga: (i) 14 timmar under en 24-timmarsperiod; och (ii) 72 timmar under en sjudagarsperiod; eller (b) antalet vilotimmar får inte understiga: (i) K) timmar under en 24-timmarsperiod; och (ii) 77 timmar under en sjudagarsperiod. Vilotimmarna får delas upp i högst två perioder, varav en period om minst sex timmar. Tiden mellan två viloperioder får inte överstiga 14 timmar. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 hindrar inte en medlemsstat från att ha nationella lagar eller bestämmelser, eller ett förfarande för att auktorisera eller registrera kollektivavtal, vilka medger undantag från de angivna gränserna. Sådana undantag skall, så långt det är möjligt, följa de angivna normerna men man får beakta mer frekventa eller längre ledighetsperioder eller kompensationsledighet för vaktgående sjömän eller för sjömän vilka arbetar ombord på fartyg som går på korta resor. Inget av vad som stadgas i denna konvention försvagar fartygsbefålhavarens rätt att fordra att en sjöman fullgör all den arbetstid som behövs med hänsyn till den omedelbara säkerheten för fartyget, personer ombord, lasten eller som behövs för att assistera andra fartyg eller personer i sjönöd. Så snart som möjligt därefter skall befälhavaren se till att de sjömän som har utfört arbete under en schemalagd viloperiod kompenseras med en adekvat viloperiod. STCW-konventionen Del A-Vni/1 i STCW-koden (obligatoriska bestämmelser) 1. 2. 3. 4. 5. Alla personer som har utsetts till vakthavande befäl skall ha en minsta vilotid på 10 timmar per 24-timmarsperiod. Vilotimmarna får delas upp i högst två perioder, varav en om minst sex timmar. Kraven på vilotid enligt punkterna 1 och 2 måste inte upprätthållas i samband med ett nödläge eller en övning, eller under andra prioriterade driftsförhållanden. Trots bestämmelserna i punkterna 1 och 2 får perioden på 10 vilotimmar minskas till minst 6 timmar i sträck, förutsatt att en sådan minskning inte sträcker sig över mer än två dagar och att minst 70 timmar vila ges under varje sjudagarsperiod. Administrationen skall kräva att vakthållningsscheman anslås på lätt tillgängliga platser. Del B-Vm/1 i STCW-koden (rekommendationer) 3. Vid tillämpning av bestämmelsen VIII/1 bör följande beaktas:. 1. 2. 3 Genom åtgärder för att förebygga utmattning bör man kunna se till att undvika alltför långa eller orimliga arbetsperioder. Framförallt bör de viloperioder som anges i del A-VIII/1 inte tolkas som att all övrig tid kan användas till vakthållning eller andra uppgifter. Ledighetsperiodernas frekvens och längd, och beviljande av kompensationsledighet, är betydelsefulla faktorer för att förhindra att utmattning byggs upp under en längre tid. Bestämmelserna kan modifieras för fartyg på kortare resor, förutsatt att särskilda säkerhetsarrangemang införs. O Bilaga II Modell för register över sjömännens dagliga arbets- eller vilotid 103 Modell för register över sjömännens dagliga arbets- eller vilotid1 Fartygets namn: IMO-nr (om tillämpligt) Fartygets flagg: Sida 1 av 2 Sjöman (fullständigt namn) : Månad och år: Befattning/grad: Vakthållning2 : ja nej Register över antal arbets-/vilotimmar3 Markera perioder av arbete eller vila med kryss, eller dra en linje med pilmarkering. FYLL I TABELLEN PÅ ANDRA SIDAN Nationella lagar, föreskrifter och/eller kollektivavtal gällande längsta arbetstid eller minsta vilotid som gäller på detta fartyg: Jag intygar att detta register överensstämmer med sjömannens faktiska arbets- eller vilotid. Namn på befälhavare eller person som har utsetts av befälhavaren för att underteckna detta register Underskrift av befälhavaren eller dennes representant Sjömannens underskrift Kopia av detta register skall ges till sjömannen. Detta register skall inspekteras och styrkas enligt förfaranden som har fastställts av (den behöriga myndighetens namn) Tabellens text skall vara på fartygets arbetsspråk och på engelska Sätt bock V i lämplig ruta. Stryk det som ej galler. 1 2 3 O Markera perioder av arbete eller vila med X eller drag en linje eller pil Timmar o|o o|l 0J2 0J3 o|4 o|5 o|ö 0|? 0J8 0J9 Datum ljo l|l 1 2 1 3 1 4 1 5 i I J_ i i i i i 1 i i i j 1 | ! | 1 ! | i i \ i j j ! 1 ; i i 1 1 j ! i i 1 l|6 1J7 l |s l|9 2J0 2|l 2J2 2J2 3 Antal Anm. Fylls ej i av sjomannen vilotimmar under 24-timmars- perioden Antal arbets- eller Antal arbets- eller vilotimmar per vilotimmar per 24-timmars- period2 7-dagars period period2 i t t i i j i i i i ! 1 i —! 1 i l 1 Titnmar 0 0 0 1 0 2 0 3 0 4 0J5 0 6 0 7 0 8 0 9 1 0 1 i i 2 1 3 1 4 1 5 1 6 1 7 1 8 1 9 2 0 2 1 2 2 2 3 1 Fylls i och används så som har fastställts av den behöriga myndigheten i enlighet med kraven i Konventionen om sjömäns arbetstid och bemanningen på fartyg, 1996 (konvention nr 180). 2 Ytterligare beräkningar eller kontroller kan vara nödvändiga för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i Konventionen om sjömäns arbetstid och bemanningen på fartyg, 1996 (konvention nr 180) och Internationella konventionen om normer för utbildning, certifiering och vakthållning för sjöfolk, 1978, i dess ändrade lydelse (STCW-konventionen) O or FÖRSLAGENS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAGEN, SÄRSKILT SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG Förslagens titlar: 1. Förslag till rådets direktiv om det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som slutits mellan European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST). 2. Förslag till rådets direktiv om arbetstidens reglering för sjöfolk ombord på fartyg som anlöper hamnar inom gemenskapen. Dokumentets referensnummer: 98019 Förslagen: I. Med tanke på subsidiaritetsprincipen, varför behövs gemenskapslagstiftning på detta område och vilka är de huvudsakliga målen? 1. Syftet med det första förslaget till direktiv är att upprätta minimistandarder för hur arbetstiden skall förläggas för sjömän genom att se till att det bifogade avtal som slöts i denna fråga den 30 september 1998 mellan de organisationer som företräder arbetsgivarna och arbetstagarna inom sjöfartssektorn (ECSA och FST) genomförs. 2. Syftet med det andra direktivet är att föreskriva att alla fartyg som anlöper en hamn i någon av medlemsstaterna skall tillämpa relevanta bestämmelser i det första direktivet, oavsett vilken flagg fartygen seglar under eller var de är registrerade. 3. 4. I vitboken om sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktivet om arbetstid (KOM(97) 334) noterades att det är vanligt med långa arbetsdagar till sjöss. Att på ett systematiskt sätt begränsa denna arbetstid har emellertid hittills varit svårt på grund av konkurrensen från fartyg som seglar under tredje lands flagg. På grund av detta och det faktum att sektorn är global har den gemensamma kommittén för sjötransport hoppats att de internationella organisationerna skall träffa avtal innan gemenskapens interna frågor behandlas. I oktober 1996 antog Internationella arbetsorganisationen (ELO) en ny konvention (nr 180) om sjömäns arbetstid och bemanningen av fartyg. Enligt denna konvention skall sjöfolk ombord på fartyg antingen ha en övre gräns för arbetstiden (14 timmar per dygn och 72 timmar per vecka) eller en minimivilotid (10 timmar per dygn och 77 timmar per vecka). 5. I oktober 1996 antog ILO också ett protokoll till konvention nr 147 där det fastställs hur hamnstaten skall kunna utöva kontroll för att kunna vidta de åtgärder som krävs för att tillse att de internationella standarderna uppfylls. 6. Det första förslaget har utarbetats med ledning av bestämmelserna i ILO-konvention nr 180 och direktiv 93/104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. « 106 Förslaget ger gemensamma regler för hela EU i fråga om sjöfolk ombord på fartyg som är registrerade inom en medlemsstats territorium. 7. Det andra förslaget till direktiv om arbetstidens reglering för sjöfolk ombord på fartyg som anlöper hamnar inom gemenskapen kommer att innebära att arbetstidsregler införs för alla fartyg, även för dem som inte är registrerade i någon medlemsstat. Det är från konkurrenssynpunkt viktigt att se till att alla aktörer kan agera på lika villkor, som rådet påpekade i sin resolution om en gemensam politik när det gäller sjösäkerhet. Därför bör regler som är tillämpliga både på fartyg som är registrerade i gemenskapen och fartyg som är registrerade i tredje land träda i kraft mer eller mindre samtidigt i medlemsstaterna och internationellt. Det är av denna anledning befogat med en insats på gemenskapsnivå; 8. De två förslagen till rådets direktiv om det avtal om arbetstidens förläggning för sjömän som ingåtts av European Community Shipowners' Association (ECSA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) samt om genomförandet av avtalet står i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen när det gäller dess två kriterier, nödvändigheten och proportionaliteten, i enlighet med artikel 3 b i Maastrichtfördråget. 9. Den första principen, att en gemenskapsåtgärd skall vara påkallad, respekteras genom det faktum att arbetsmarknadens parter, inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 3 i avtalet om socialpolitik, har kommit överens om att en gemenskapsåtgärd på området är nödvändig och att de har begärt att det avtal som de slutit på gemenskapsnivå skall genomföras genom beslut av rådet på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4. 2 i avtalet om socialpolitik. De har också uttryckt att det är nödvändigt att avtalet verkligen genomförs genom lämplig lagstiftning, för att undvika en snedvridning av konkurrensen inom sjöfarten globalt. Konsekvenser för företagen II. Vilka kommer att beröras av förslagen? Förslagen kommer att beröra sjöfolk ombord på fartyg som är registrerade inom en medlemsstats territorium och deras arbetsgivare. Vilka åtgärder måste företagen vidta för att fullgöra vad som föreskrivs i III. förslagen? Företagen kommer att vara tvungna att se till att bestämmelserna i direktivet fullgörs, i synnerhet i fråga om årlig semester, vila och begränsningar àv arbetstiden. 44 107 IV. Vilka förmodas de ekonomiska effekterna av förslagen bli? (a) Vilka kommer effekterna att bli för - Sysselsättningen i företagen och företagens konkurrenskraft? Genom att begränsningar införs i stort sett samtidigt i EU som internationellt bör förslagen ha en positiv v effekt på sysselsättningen i EU och på konkurrenskraften för rederierna inom unionen, eftersom risken för illojal konkurrens från tredje land därigenom begränsas. - Investeringar och etableringen av nya företag? Försumbara. (b) Behöver nya administrativa rutiner införas? De flesta förfaranden kommer att behöva tas i anspråk för genomförandet av de internationella konventionerna i fråga och detta skulle innefatta lämpliga administrativa rutiner för att se till att den föreslagna lagstiftningen tillämpas. I detta sammanhang kommer det att uppstå en engångskostnad för införandet av nya arbetsscheman. De flesta fartyg har redan idag lämpliga kontrollsystem, men vissa utvidgningar kan komma att behövas för att det skall gå att styrka att reglerna följs. (c) Kostnadseffektivitet i kvantitativa och kvalitativa termer Det faktum att ILO-konventionen existerar gör att det endast är artiklarna 13- 16 som kommer att ge upphov till några konsekvenser när arbetstidsdirektivet utvidgas till att omfatta sjöfolk. Med hänsyn till trycket på den EU-flaggade sjöfarten för att standarder skall införas, är det inte troligt att dessa artiklar kommer att göra det nödvändigt att omorganisera skiftarbetet eller förläggningen och dokumentationen av arbetet på annat sätt än vad som följer av de implicita eller explicita kraven i ILO-konventionen. Detta innebär att det inte är troligt att ytterligare kostnader kommer att uppstå för kontroll av arbetstiden för nattarbetare och inte heller för hälso- och säkerhetsskydd och vård eftersom sådant redan föreskrivs i ILO-konventionen. Andra kostnader kommer att uppstå till följd av kravet på lämplighetsintyg för arbete till sjöss, införandet av minst fyra veckors årlig semester och kravet på nödvändiga arrangemang för fartygsinspektion. En fördel är att driftsavbrotten på grund av olyckor och sjukfrånvaro kommer att minska till följd av en bättre organisation av viloperioder och kortare arbetsveckor. Det kan dessutom förmodas att arbetstagarnas hälsa kommer att förbättras av längre viloperioder, vilket kommer att öka deras produktivitet. Sektorn är utsatt för ett allt större ekonomiskt tryck vilket gör att det är viktigt att ha en välorganiserad och frisk arbetsstyrka. Försäkringsbolagen har blivit strängare i sina riskbedömningar och de som tillämpar en högre standard kan få 45 108 lägre premier. Att tillämpa en högre standard för verksamheten och därigenom tillhandahålla tjänster av högre kvalitet är ett viktigt sätt att försvara sig mot lågkostnadsaktörer som inte seglar under EU-flagg; detta gäller i synnerhet den ökande konkurrensen från Kina. Att införa lagstiftning i enlighet med förslagen om reglering av arbetstiden ombord på alla fartyg som anlöper EU-hamnar, kommer att ha en positiv inverkan på säkerhetsförhållandena på fartyg som seglar i gemenskapens vatten, eftersom sjömännen kommer att vara mindre trötta. (d) Vad kommer direktivet att kosta? Kommissionen har beställt en bedömning av konsekvenserna för näringslivet' för att analysera de troliga effekterna. Denna studie visar att det inte går att göra en precis uppskattning av de kostnader och fördelar som genomförandet av direktivet skulle ge upphov till. Hur man än gör en sådan uppskattning kommer den att bygga på de ofullständiga uppgifter som finns att tillgå, vilket ger stora felmarginaler. Den bästa indikationen på de troliga övergripande effekterna av förslagen är dock att nettokostnaderna (kostnader minus fördelar) blir i storleksordningen 0,5 % av det berörda sjöfolkets genomsnittliga årsinkomster. De största kostnaderna kommer troligen att genereras av införandet av fyra veckors årlig semester. Den största fördelen kommer troligtvis att bli en minskning av antalet olyckor. Förslagen kommer också att leda till bättre säkerhetförhållanden i EU. s vatten (dvs. en positiv effekt bestående av färre förluster i människoliv och en minskning av de marina föroreningarna). V. Innefattar förslagen åtgärder som tar hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (lägre eller annorlunda krav etc. )? Nej. Den flexibilitet som kan komma i fråga gäller oavsett fartygets storlek. Samråd VI. Förteckning över de organisationer som hörts om förslaget och en redogörelse för deras viktigaste synpunkter Ett stort antal organisationer har hörts. Förhandlingar mellan de organisationer som företräder arbetsgivarna och arbetstagarna inom sjösektorn (ECSA och FST) har speciellt gällt det avtal som bifogas till det första förslaget till direktiv. 1 Cambridge Policy Consultants, oktober 1998 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, 46 109 KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 18 november 1998 om ratifikation av ILO:s konvention nr 180 om arbetstiden för sjömän och fartygsbesättning och ratifikation av 1996 års protokoll till konventionen om miniminormer i handelsfartyg, 1976 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 155 andra strecksatsen i detta, och av följande skäl: 1 ILO:s konvention nr 180 om arbetstiden för sjömän och fartygsbesättning, antagen vid det åttiofjärde sjöfartssammanträdet inom den internationella arbetskonferensen den 22 oktober 1996, fastställs gränser för antal arbets- eller vilotimmar för personer som arbetar ombord på fartyg. Konventionens syften, dvs. främjande av arbetstagares hälsa och säkerhet samt förbättring av säkerheten till sjöss och skydd av den marina miljön, sammanfaller med gemenskapens målsättningar. 1996 års protokoll till konvention nr 147 om miniminormer i handelsfartyg från 1976, vilket antogs samtidigt med konvention nr 180, innehåller i sin tilläggsbilaga konvention nr 180 om arbetstiden för sjömän och fartygsbesättning från 1996. 1 artikel 4 i konventionen om miniminormer i handelsfartyg från 1976, till vilken protokollet från 1996 hänvisar, fastställs det att ett land som har ratificerat konventionen kan kontrollera ett fartyg som anlöper dess hamnar för att undersöka om sjömännens levnads-, arbets- och säkerhetsförhållanden överensstämmer med bestämmelserna i de konventioner som ingår i bilagan till konventionen om miniminormer i handelsfartyg. Kommissionen har nyligen till rådet lämnat ett förslag till direktiv, antaget inom ramen för protokollet om socialpolitik, om ett europeiskt avtal om arbetstidens organisation för sjömän, som grundar sig på konvention nr 180. Förslaget riktar sig enbart till sjömän som arbetar på fartyg som seglar under någon medlemsstats flagg. Bestämmelserna om arbetstiden för sjömän kan inte inom gemenskapen tillämpas på fartyg som seglar under tredje lands flagg förrän efter ikraftträdandet av konvention nr 180 och 47 4 4 110 efter ratifikation av gemenskapens medlemsstater av 1996 års protokoll till konventionen om miniminormer i handelsfartyg. När konvention nr 180 och 1996 års protokoll till konventionen om miniminormer i handelsfartyg från 1976 har trätt i kraft blir det möjligt för de medlemsstater som har ratificerat dessa dokument att kontrollera tillämpningen av bestämmelserna om arbetstider i konvention nr 180 på alla fartyg som anlöper gemenskapens hamnar med hjälp av ett rådsdirektiv. Om bestämmelserna i konvention nr 180 tillämpas kommer detta att leda till en bättre sjöfartssäkerhet lika villkor för fartyg under gemenskapsflagg och fartyg under tredje lands flagg. inom Europeiska unionen och till Det vore önskvärt att direktiv. /. /EG om tillämpning av bestämmelserna om arbetstid för sjömän på fartyg som anlöper hamnar i gemenskapen träder i kraft samtidigt som direktivet om genomförande om det europeiska avtalet om arbetstidens organisation för sjömän. Det är därför viktigt att medlemsstaterna ratificerar konvention nr 180 och 1996 års protokoll och deponerar sina ratifikationsinstrument hos Internationella arbetsorganisationen snarast möjligt. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE. 1) De medlemsstater som ännu inte har ratificerat ILO:s konvention nr 180 om arbetstiden för sjömän och fartygsbesättning, antagen den 20 oktober 1996, uppmanas att göra detta. 2) De medlemsstater som ännu inte har ratificerat 1996 års protokoll till konvention nr 147 om miniminormer i handelsfartyg från 1976 uppmanas att göra detta. •v 3) Medlemsstaterna uppmanas att inom ett år från denna rekommendations offentliggörande meddela kommissionen de åtgärder som har vidtagits för att följa den. Utfärdad i Bryssel, På kommissionens vägnar Pâdraig FLYNN Ledamot av kommissionen 48 111 ISSN 1024-4506 KOM(98) 662 slutlig DOKUMENT SV 07 04 05 06 Katalognummer : CB-CO-98-681-SV-C Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg i ^ 9