title: Meddelelse fra Kommissionen - Rammebestemmelser for støtte til uddannelse

eurovoc_concepts:
aid system
aid to undertakings
employment policy
fight against unemployment
integration into employment
vocational training

formats: html pdf print

text: C 343/10 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 11. 11. 98 RAMMEBESTEMMELSER FOR ST˘TTE TIL UDDANNELSE (98/C 343/07) (E˘S(cid:220)relevant tekst) I. (cid:217)INDLEDNING 1. (cid:217)En forbedring af besk»ftigelsessituationen er en af de st(cid:192)rste udfordringer for F»llesskabet i dag. Trods en gradvis v»kst i den (cid:192)konomiske aktivitet t»ller F»llesskabet stadig 18 mio. arbejdsl(cid:192)se. Det var en af ¿rsagerne til, at besk»ftigelsen var et af hovedem(cid:220) nerne p¿ Det Europ»iske R¿ds m(cid:192)de i Amsterdam, og at tilvejebringelsen af (cid:176)et h(cid:192)jt besk»ftigelsesni(cid:220) veau(cid:133) if(cid:192)lge Amsterdam(cid:220)traktaten bliver et emne af f»lles interesse for medlemsstaterne. Det nye afsnit om besk»ftigelse, der skal inds»ttes i EF(cid:220)traktaten, p¿l»gger medlemsstaterne at udvikle en samordnet strategi for besk»ftigelse og for fremme af en velud(cid:220) dannet, velkvalificeret og smidig arbejdskraft samt arbejdsmarkeder, der reagerer hurtigt p¿ (cid:192)kono(cid:220) miske forandringer. Der skal ogs¿ tages h(cid:192)jde for denne m¿ls»tning om et h(cid:192)jt besk»ftigelsesniveau i forbindelse med F»llesskabets (cid:192)vrige politikker og f»lles aktioner. 2. (cid:217)Uddannelse spiller en central rolle for styrkelsen af F»llesskabets konkurrencedygtighed og for opret(cid:220) telsen og bevarelsen af arbejdspladser, hvilket alle(cid:220) rede blev understreget i 1993 i hvidbogen om v»kst, konkurrenceevne og besk»ftigelse. P¿ de f(cid:192)lgende ¿rs europ»iske topm(cid:192)der - og navnlig p¿ topm(cid:192)(cid:220) derne i Essen, Cannes og Madrid - blev medlems(cid:220) staterne tilskyndet til at (cid:192)ge investeringerne i uddan(cid:220) nelse, idet netop uddannelse er en afg(cid:192)rende forud(cid:220) s»tning for en styrkelse af konkurrenceevnen og tjener som katalysator for ny (cid:192)konomisk v»kst og for genetablering af et samfundsm»ssigt acceptabelt besk»ftigelsesniveau. P¿ det ekstraordin»re besk»f(cid:220) i Luxembourg den 20. og 21. tigelsestopm(cid:192)de november 1997 enedes medlemsstaterne om at g(cid:192)re en s»rlig indsats for at f(cid:192)re traktatens nye bestem(cid:220) melser om besk»ftigelse ud i livet. R¿dets resolution af 15. december 1997 om retningslinjerne for indeholder en besk»ftigelsespolitikken r»kke henstillinger, der skal gennemf(cid:192)res i samtlige medlemsstater med udgangspunkt i nationale hand(cid:220) lingsplaner. P¿ i Cardiff bekr»ftedes denne politik. i 1998(cid:216)(˛), topm(cid:192)det 3. (cid:217)Adskillige unders(cid:192)gelser viser, at adgangen til kvali(cid:220) ficeret arbejdskraft spiller en vigtig rolle, n¿r en virk(cid:220) (˛)(cid:217)EFT C 30 af 28. 1. 1998, s. 1. somhed beslutter sig for, hvor den vil etablere sig. Uddannelse er derfor ikke kun vigtig for arbejdsta(cid:220) geren, der forbedrer sin stilling p¿ arbejdsmarkedet og mindsker sin risiko for at blive arbejdsl(cid:192)s, og for virksomhederne, der kan benytte uddannelse til at forbedre deres resultater, men ogs¿ for hele (cid:192)kono(cid:220) mien i regioner, der er afh»ngige af en h(cid:192)jt kvalifi(cid:220) ceret arbejdskraft for at kunne tiltr»kke investe(cid:220) ringer. 4. (cid:217)Den indsats, der kr»ves for at forbedre den m¿de, som arbejdsmarkedet fungerer p¿, og for at mindske uddannelsesunderskuddet, fordrer et aktivt bidrag fra alle parter, dvs. medlemsstaterne, virksomhe(cid:220) derne, arbejdsmarkedets parter og enkeltpersoner. Kommissionen selv har iv»rksat forskellige initia(cid:220) tiver, enten i form af f»llesskabsinitiativer eller som supplement til nationale tiltag p¿ uddannelsesom(cid:220) r¿det. Den har ogs¿ bestr»bt sig p¿ at integrere uddannelsesdimensionen og sin positive tilgang til dette f»llesskabspolitikker, herunder konkurrencepolitikken. P¿ det ekstraordi(cid:220) n»re besk»ftigelsestopm(cid:192)de i Luxembourg den 20. og 21. november bekr»ftedes det, at (cid:176)Kommissionen ikke s(cid:192)rger foranstalt(cid:220) arbejdsmarkedspolitiske h»mmer de ninger, der er forenelige med traktaten(cid:133). for, at kontrollen med i de (cid:192)vrige statsst(cid:192)tte emne 5. (cid:217)Medlemsstaterne b(cid:192)r sig ikke begr»nse til at forbedre deres grunduddannelser, faglige uddan(cid:220) nelser og uddannelser for arbejdsl(cid:192)se. Virksomhe(cid:220) derne kan ikke tilpasse sig strukturelle og teknolo(cid:220) giske forandringer ved blot at afskedige nogle af deres ansatte og rekruttere bedre kvalificeret arbejdskraft udefra. Det er n(cid:192)dvendigt at udforme en pr»ventiv politik, der tilskynder arbejdstagerne til at forbedre deres kvalifikationer og tilpasningsevne, og som tilskynder virksomhederne til at investere i uddannelsen af deres ansatte. Denne politiske indsats b(cid:192)r tjene til dels at hindre, at de mindst kvalificerede arbejdstagere glider ud i arbejdsl(cid:192)shed, dels at sikre, at de tv»rtimod erhverver en ny uddannelse og nye kvalifikationer, som de kan tage med sig. Dette kr»ver betydelige finansielle midler, og et bidrag fra staten kan tjene som et n(cid:192)dvendigt incitament i hele F»llesskabets interesse. I (cid:192)vrigt er der her tale om en af hovedbegrundelserne for st(cid:192)tte fra strukturfon(cid:220) dene til investeringer i menneskelige ressourcer som 11. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 343/11 led i bestr»belserne p¿ at sikre (cid:192)konomisk og social samh(cid:192)righed. tens positive virkninger, fordrejning af konkurrencen. som kan berettige en 6. (cid:217)Hovedparten af det offentliges finansiering p¿ uddannelsesomr¿det falder ikke ind under konkur(cid:220) rencereglernes anvendelsesomr¿de. N¿r medlemssta(cid:220) terne tr»ffer finansielle og skattem»ssige foranstalt(cid:220) ninger for at tilskynde virksomhederne til at inve(cid:220) stere i uddannelse af deres ansatte, er det imidlertid n(cid:192)dvendigt at sikre, at disse foranstaltninger ikke strider mod de konkurrencepolitiske m¿ls»tninger, der ligesom F»llesskabets politik p¿ uddannelsesom(cid:220) r¿det tager sigte p¿ at styrke virksomhedernes konkurrenceevne. Med udgangspunkt i statsst(cid:192)tte(cid:220) reglerne i traktatens artikel 92 og 93 p¿hviler det Kommissionen at unders(cid:192)ge, om uddannelsesforan(cid:220) staltninger, der kan t»nkes at indeholde statsst(cid:192)tte efter traktatens artikel 92, stk. 1, er forenelige med f»llesmarkedet. tekniske udvikling, 7. (cid:217)Det m¿ i denne forbindelse konstateres, at virksom(cid:220) hederne i stigende grad er n(cid:192)dsaget til at bruge penge p¿ uddannelse for at forblive konkurrencedyg(cid:220) tige. Den indf(cid:192)relsen af ny teknologi og den hastige udvikling p¿ forsknings(cid:220) og teknologiomr¿det tvinger virksomhederne til l(cid:192)bende at efteruddanne deres ansatte. St(cid:192)tte til uddannelse, der for visse virksomheders vedkommende tjener til at mindske de udgifter, som de normalt og i egen interesse skal afholde for at forbedre de ansattes kvalifikationer, giver dem en fordel i forhold til deres konkurrenter og kan derfor fordreje konkur(cid:220) rencen. 8. (cid:217)N¿r en foranstaltning udg(cid:192)r statsst(cid:192)tte efter artikel 92, stk. 1, skal den anmeldes betids til Kommis(cid:220) sionen og godkendes af denne, f(cid:192)r den gennemf(cid:192)res. Denne regel giver Kommissionen mulighed for at foretage en forebyggende kontrol af st(cid:192)tteforanstalt(cid:220) ninger for at hindre, at der gennemf(cid:192)res foranstalt(cid:220) i ninger, der for¿rsager konkurrencefordrejninger strid med den f»lles i sin unders(cid:192)gelse af en foranstaltnings forenelighed med f»llesmarkedet tager Kommissionen hensyn til st(cid:192)t(cid:220) interesse(cid:216)(ˇ). Som led 9. (cid:217)En uddannelsesforanstaltning har nemlig normalt ogs¿ en positiv afsmittende virkning for samfundet som helhed. De penge, som en given virksomhed s¿ledes bruger p¿ uddannelsen af sine ansatte, kommer ogs¿ de arbejdstagere, der uddannes, til gode og for(cid:192)ger antallet af kvalificerede arbejdsta(cid:220) gere, som ogs¿ andre virksomheder kan udnytte. Samlet set medf(cid:192)rer investeringer i uddannelse en styrkelse af EF(cid:220)industriens konkurrenceevne, og de investe(cid:220) g(cid:192)r F»llesskabet mere tiltr»kkende som ringsomr¿de. Da en virksomhed i forbindelse med sin beslutning om at investere i uddannelse ikke tager hensyn til disse sekund»re virkninger, er det muligt, at virksomhedernes samlede indsats p¿ dette omr¿de er mindre end det samfundsm»ssigt opti(cid:220) male, ikke mindst fordi der ud fra virksomhedernes synsvinkel er risiko for, at arbejdstagerne, efter at have gennemg¿et en given uddannelse, forlader virk(cid:220) somheden til fordel for andre virksomheder. Denne risiko er normalt st(cid:192)rst for sm¿ virksomheder, hvilket er en af grundene til, at de er tilbagehol(cid:220) dende med at investere i uddannelse. Og risikoen er ligeledes s»rlig stor, n¿r de erhvervede kvalifika(cid:220) tioner ogs¿ kan benyttes p¿ andre arbejdspladser. Disse forhold betyder, at de fleste tilf»lde af st(cid:192)tte til uddannelse ikke b(cid:192)r betragtes som simpel drifts(cid:220) st(cid:192)tte, og at Kommissionen derfor kan se med posi(cid:220) tive (cid:192)jne p¿ denne form for st(cid:192)tte, forudsat at de konkurrencefordrejninger, som st(cid:192)tten kan afsted(cid:220) komme, kan retf»rdigg(cid:192)res eller opvejes af st(cid:192)ttens bidrag til realiseringen af en m¿ls»tning af f»lles ikke kan interesse, som markedskr»fterne alene statsst(cid:192)ttepolitik har realisere. Som Kommissionen derfor generelt indtaget en positiv holdning til st(cid:192)tte til uddannelse. led sin i 10. (cid:217)Ud fra et (cid:192)nske om at g(cid:192)re F»llesskabets kontrol med st(cid:192)tte til uddannelse mere gennemsigtig og sikre en ensartet behandling af denne form for st(cid:192)tte har Kommissionen fastlagt rammebestemmelser, som den vil benytte som grundlag for sin vurdering af, om uddannelsesst(cid:192)tte er forenelig med f»llesmarkedet. Kriterierne i disse rammebestemmelser tjener til at sikre, dels at der kun godkendes s¿danne former for st(cid:192)tte til uddannelse, der bidrager til realiseringen af f»lles m¿ls»tninger, dels at st(cid:192)ttebel(cid:192)bet ikke over(cid:220) skrider, hvad der er n(cid:192)dvendigt for at give virksom(cid:220) hederne det forn(cid:192)dne incitament, samt endelig at st(cid:192)tten ikke udg(cid:192)r en forkl»dt driftsst(cid:192)tte. (ˇ)(cid:217)Der erindres om, at R¿det den 7. maj 1998 vedtog forord(cid:220) ning (EF) nr. 994/98 (EFT L 142 af 14. 5. 1998, s. 1) p¿ grundlag af traktatens artikel 94, der bemyndiger Kommis(cid:220) sionen til at undtage visse former for st(cid:192)tte, der opfylder kriterierne for forenelighed med f»llesmarkedet, fra anmel(cid:220) delsespligten. De p¿g»ldende former for st(cid:192)tte omfatter bl. a. st(cid:192)tte til uddannelse. 11. (cid:217)Der er s¿ledes flere form¿l med disse rammebestem(cid:220) melser: -(cid:217)at pr»cisere fortolkningen af traktatens artikel 92 og 93 for s¿ vidt ang¿r begrebet uddannelses(cid:220) st(cid:192)tte for derigennem at (cid:192)ge retssikkerheden og C 343/12 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 11. 11. 98 tilvejebringe st(cid:192)rre gennemsigtighed med hensyn til anmeldelsespligten if(cid:192)lge traktatens artikel 93, stk. 3 de ansatte mulighed for at erhverve s¿danne f»rdig(cid:220) heder. -(cid:217)at forbedre sammenh»ngen mellem p¿ den ene side konkurrencereglerne og gennemf(cid:192)relsen af andre f»lles politikker, navnlig p¿ uddannelses(cid:220) og besk»ftigelsesomr¿det, og p¿ den anden side reglerne for andre for uddannelsesst(cid:192)tte og former for st(cid:192)tte (bl. a. i andre retningslinjer og rammebestemmelser) -(cid:217)at g(cid:192)re Kommissionens vurdering af uddannel(cid:220) med sesst(cid:192)tteforanstaltningers f»llesmarkedet mere gennemsigtig. forenelighed 12. (cid:217)I afsnit II fastl»gges den type af foranstaltninger, der kan udg(cid:192)re statsst(cid:192)tte, som henf(cid:192)rer under trak(cid:220) tatens konkurrenceregler. I afsnit II fastl»gges dels rammebestemmelsernes anvendelsesomr¿de. I afsnit IV redeg(cid:192)res der for de principper, som Kommis(cid:220) sionen vil f(cid:192)lge ved vurderingen af, om st(cid:192)tteforan(cid:220) staltninger er forenelige med f»llesmarkedet. Disse principper, som vil g(cid:192)re det muligt at forene en aktiv besk»ftigelsespolitik med rimelige regler for alle virksomheder, foranlediger Kommissionen til at fast(cid:220) l»gge visse st(cid:192)tteintensitetst»rskler, under hvilke de p¿g»ldende st(cid:192)tteforanstaltninger kan betragtes som forenelige med f»llesmarkedet. Forskellene mellem t»rsklerne afspejler den omst»ndigghed, at ikke alle uddannelsesst(cid:192)tteforanstaltninger har samme afsmit(cid:220) tende virkning og er lige n(cid:192)dvendige, alt afh»ngigt af, om uddannelsen kan anvendes andetsteds, samt af virksomhedens st(cid:192)rrelse og geografiske placering. II. (cid:217)ANVENDELSESOMR¯DET FOR EF(cid:220)TRAKTATENS ARTIKEL 92, STK. 1 13. (cid:217)Disse rammebestemmelser vedr(cid:192)rer kun foranstalt(cid:220) ninger, der falder ind under anvendelsesomr¿det for traktatens artikel 92, stk. 1, hvorefter (cid:176)Statsst(cid:192)tte eller st(cid:192)tte, som ydes ved hj»lp af statsmidler under enhver t»nkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilk¿rene ved at begun(cid:220) stige visse virksomheder eller visse produktioner, [er(cid:129) uforenelig med f»llesmarkedet i det omfang, den samhandelen mellem medlemsstaterne(cid:133). p¿virker Disse rammebestemmelser omhandler st(cid:192)tte, der begunstiger en eller flere virksomheder eller sektorer ved at aflaste disse for en omkostningsbyrde, som de normalt selv skulle b»re, n¿r de (cid:192)nsker, at deres ansatte erhverver nye f»rdigheder, eller n¿r de giver fleste 14. (cid:217)Det skal p¿peges, at der er mange uddannelsesforan(cid:220) staltninger, som ind under traktatens ikke falder artikel 92, stk. 1, men udg(cid:192)r generelle foranstalt(cid:220) ninger. De uddannelsesforanstaltninger gennemf(cid:192)res nemlig som led i statens traditionelle opgaver og tilgodeser alle borgere eller arbejdstagere generelt. Statens finansiering af denne type uddan(cid:220) nelsesforanstaltninger bestemte virksomheder eller bestemte produktioner efter artikel 92, stk. 1. De omst»ndigheder, hvorunder en foranstaltning kan betragtes som en (cid:176)generel foran(cid:220) staltning(cid:133) og s¿ledes ikke falder ind under anvendel(cid:220) sesomr¿det for traktatens artikel 92, stk. 1, fremg¿r af Kommissionens beslutningspraksis og Domstolens retspraksis. Det er navnlig tilf»ldet, n¿r der er tale om: begunstiger ikke -(cid:217)generelle uddannelsessystemer og faglige grund(cid:220) l»rlingeuddannelser, veksel(cid:220) uddannelser (f. eks. uddannelser) -(cid:217)opl»ring eller omskoling af arbejdsl(cid:192)se, herunder praktikantophold i virksomheder osv. -(cid:217)foranstaltninger, der er direkte rettet mod arbejdstagere eller endda bestemte kategorier af arbejdstagere, og som giver dem mulighed for at f(cid:192)lge en uddannelse, der er uafh»ngig af deres virksomhed eller branche (f. eks. systemet med en (cid:176)uddannelseskonto(cid:133)) -(cid:217)generelle finanspolitiske incitamenter (f. eks. skat(cid:220) tefradrag), som der er adgang til for alle virk(cid:220) somheder, der i uddannelsen af arbejdstagere, og som finder automatisk anven(cid:220) delse. investerer 15. (cid:217)Det er imidlertid vigtig i den forbindelse at pr»ci(cid:220) sere, at den foranstaltning, der teoretisk set finder generel anvendelse, men i praksis kun begunstiger en eller flere virksomheder eller sektorer, er en foran(cid:220) staltning af specifik karakter. Det er f. eks. tilf»ldet, n¿r offentlige myndigheder som led i anvendelsen af en generel foranstaltning har en sk(cid:192)nsbef(cid:192)jelse, der giver dem mulighed for at afpasse deres finansielle intervention fra sag til sag(cid:216)(—). Foranstaltninger af denne art kan udg(cid:192)re statsst(cid:192)tte efter artikel 92, stk. 1, og skal derfor anmeldes if(cid:192)lge traktatens artikel 93, stk. 3. (—)(cid:217)Se ogs¿ Domstolens dom af 26. september 1996 C(cid:220)241/94, Clark(cid:133)), Sml. 1996, s. I(cid:220)4551. Frankrig mod Kommissionen i sag ((cid:176)Kimberly 11. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 343/13 16. (cid:217)Endelig falder st(cid:192)tteforanstaltninger kun ind under i det omfang, de traktatens artikel 92, stk. 1, p¿virker samhandelen mellem medlemsstaterne. Artikel 92, stk. 1, finder s¿ledes ikke anvendelse p¿ til virksomheder eller sektorer, uddannelsesst(cid:192)tte hvis aktiviteter ikke er eller ikke kan v»re genstand for samhandel mellem medlemsstaterne (f. eks. leve(cid:220) ring af visse lokale tjenesteydelser). Det skal tilf(cid:192)jes, at st(cid:192)tteforanstaltninger, der opfylder de minimis(cid:220) reglen, s¿ledes som den er blevet fastlagt af Kommis(cid:220) sionen(cid:216)((cid:209)), heller ikke anses at p¿virke samhandelen mellem medlemsstaterne. S¿danne foranstaltninger er s¿ledes ikke omfattet af traktatens artikel 92, stk. 1, og de er derfor fritaget for anmeldelsespligten if(cid:192)lge artikel 93, stk. 3. delse i det omfang, de ikke strider mod de s»rskilte rammebestemmelser. N»rv»rende rammebestem(cid:220) melser finder imidlertid i fuldt omfang anvendelse p¿ lufttransportsektoren. 19. (cid:217)N»rv»rende rammebestemmelser finder anvendelse p¿ st(cid:192)tte til uddannelsesforanstaltninger, hvad enten de gennemf(cid:192)res af virksomhederne selv eller af offentlige eller private uddannelsescentre. B. (cid:217)Forholdet mellem uddannelsesst(cid:192)tte og besk»ftigelses(cid:220) st(cid:192)tte III. (cid:217)ANVENDELSESOMR¯DET FOR DISSE RAMMEBE(cid:220) STEMMELSER A. (cid:217)Principper 17. (cid:217)Disse rammebestemmelser g»lder for al st(cid:192)tte til uddannelse, der anmeldes eller ydes i bestemmelsernes anvendelsesperiode, dog med undtagelse af uddannel(cid:220) sesst(cid:192)tte, der som led i redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder ydes til is»r omskoling af arbejdstagere. St(cid:192)tte af denne art vurderes p¿ grundlag af Kommissionens rammebestemmelser p¿ dette omr¿de(cid:216)((cid:210)). Med hensyn til sm¿ og mellemstore virk(cid:220) somheder erstatter disse rammebestemmelser s¿ledes bestemmelserne om st(cid:192)tte til uddannelse i de nug»l(cid:220) dende EF(cid:220)rammebestemmelser for statsst(cid:192)tte til sm¿ og mellemstore virksomheder(cid:216)((cid:211)). 18. (cid:217)Rammebestemmelserne g»lder i princippet for alle sektorer, men for de sektorer, som af Kommissionen betragtes som f(cid:192)lsomme, og som er d»kket af specielle f»llesskabsstatsst(cid:192)tteregler(cid:216)((cid:212)), finder de kun anven(cid:220) ((cid:209))(cid:217)EFT C 68 af 6. 3. 1996, s. 9. ((cid:210))(cid:217)EF(cid:220)rammebestemmelser for statsst(cid:192)tte til redning og omstruk(cid:220) turering af kriseramte virksomheder (EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. For landbrug og fiskeri: EFT C 283 af 19. 9. 1997, s. 2). ((cid:211))(cid:217)EFT C 213 af 23. 7. 1996, s. 4. ((cid:212))(cid:217)Det drejer sig p. t. om skibsbygningsindustrien, kunstfiberindu(cid:220) strien, motork(cid:192)ret(cid:192)jsindustrien, fiskerisektoren, st¿lindustrien og transportsektoren. For landbrugssektorens vedkommende finder rammebestemmelserne ikke anvendelse p¿ produktion, forarbejdning og afs»tning af landbrugsprodukter (bilag II til EF(cid:220)traktaten). Kul(cid:220) og st¿lindustrien, der falder ind under EKSF(cid:220)traktaten, er ikke omfattet af n»rv»rende rammebe(cid:220) stemmelser. Det skal imidlertid bem»rkes, at Kommissionens afg(cid:192)relse af 24. juni 1994 om suspendering af finansiering af visse EKSF(cid:220)st(cid:192)tteordninger p¿ det sociale omr¿de fortsat g»lder til EKSF(cid:220)traktatens udl(cid:192)b (EFT C 178 af 30. 6. 1994, s. 21). 20. (cid:217)Der m¿ sondres mellem uddannelsesst(cid:192)tte, der er omfattet af disse rammebestemmelser, og besk»ftigel(cid:220) sesst(cid:192)tte, hvis forenelighed med f»llesmarkedet skal vurderes p¿ grundlag af de p¿ besk»ftigelsesomr¿det g»ldende retningslinjer(cid:216)((cid:213)). Det er korrekt, at visse former for besk»ftigelsesst(cid:192)tte er berettigede, fordi modtagervirksomheden p¿drager sig ekstra omkost(cid:220) ninger til uddannelse ved ans»ttelsen af bestemte arbejdstagere. Det er is»r tilf»ldet, n¿r st(cid:192)tten skal tilskynde til ans»ttelse af bestemte grupper arbejdsl(cid:192)se, der har s»rlige problemer med at tr»nge ind p¿ arbejds(cid:220) markedet. I det omfang st(cid:192)ttens form¿l og direkte virk(cid:220) ning er at stimulere besk»ftigelsen ved finansielt at tilskynde arbejdsgiveren til at foretage ans»ttelser, som han ikke ville have foretaget uden st(cid:192)tten, m¿ st(cid:192)tten imidlertid betragtes som ren besk»ftigelsesst(cid:192)tte. I den forbindelse en sekund»r placering i den besk»ftigelsesfremmende foranstaltning, som st(cid:192)tten er rettet mod. I (cid:192)vrigt er det i s¿danne tilf»lde ofte umuligt at identificere den del af st(cid:192)tten, der tjener et uddannelsesm»ssigt form¿l, og at udskille den fra det overordnede projekt. Selv om der til en besk»ftigelsesst(cid:192)tte m¿tte v»re knyttet et uddannel(cid:220) sesaspekt, vil st(cid:192)tten derfor blive behandlet som besk»ftigelsesst(cid:192)tte. Hvis det drejer sig om en st(cid:192)tte(cid:220) ordning, kan medlemsstaterne forts»tte med at benytte den standardiserede anmeldelsesformular for besk»fti(cid:220) gelsesst(cid:192)tte, som ogs¿ indeholder en rubrik vedr(cid:192)rende uddannelsesst(cid:192)tte(cid:216)((cid:214)). uddannelsessp(cid:192)rgsm¿let indtager 21. (cid:217)Det skal bem»rkes, at det udelukkende er st(cid:192)tte, der ikke er forbundet med en investering, der falder ind under anvendelsesomr¿det for retningslinjerne for besk»ftigelsesst(cid:192)tte. N¿r der til en besk»ftigelses(cid:220) st(cid:192)tte, der er forbundet med en investering, er knyttet et uddannelsesaspekt, vil dette aspekt derfor blive under(cid:220) s(cid:192)gt s»rskilt p¿ grundlag af n»rv»rende rammebe(cid:220) stemmelser. ((cid:213))(cid:217)I (cid:192)jeblikket: Retningslinjer for besk»ftigelsesst(cid:192)tte (EFT C 334 af 12. 12. 1995, s. 4). ((cid:214))(cid:217)EFT C 218 af 27. 7. 1996, s. 4. C 343/14 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 11. 11. 98 IV. (cid:217)KRITERIER FOR VURDERINGEN AF ST˘TTE TIL UDDANNELSE f»rdigheder vil kun i meget begr»nset omfang kunne benyttes i andre virksomheder eller p¿ andre arbejdsomr¿der. A. (cid:217)Generelle principper 22. (cid:217)Under visse omst»ndigheder kan uddannelsesst(cid:192)tte, der rammes af forbuddet i artikel 92, stk. 1, henf(cid:192)res under en af undtagelsesbestemmelserne i samme arti(cid:220) kels stk. 3. 23. (cid:217)Den vigtigste undtagelsesbestemmelse i den henseende er artikel 92, stk. 3, litra c), if(cid:192)lge hvilken Kommis(cid:220) sionen kan godkende st(cid:192)tte til fremme af udviklingen af ikke »ndrer ved visse erhvervsgrene, n¿r st(cid:192)tten samhandelsvilk¿rene p¿ en m¿de, der strider mod den f»lles interesse. Foranstaltninger, der tager sigte p¿ at forbedre de ansattes f»rdigheder i en virksomhed, bidrager til at styrke virksomhedens konkurrenceevne og er s¿ledes med til at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene. Desuden spiller uddannelse en central rolle i forbindelse med indf(cid:192)relse af ny teknologi og stimulering af innovations(cid:220) og investeringsfremmende foranstaltninger. Uddannelse kan ogs¿ bidrage til at skabe og bevare arbejdspladser. Af disse ¿rsager kan st(cid:192)tte til uddannelse henf(cid:192)res under undtagelsesbe(cid:220) stemmelsen i artikel 92, stk. 3, litra c). 24. (cid:217)Hovedargumentet til fordel for uddannelsesst(cid:192)tte er, at st(cid:192)tten bidrager til at rette op p¿ visse sk»vheder p¿ markedet. Dette g»lder is»r for erhvervsuddannelse, da den har en afsmittende virkning p¿ mange omr¿der. En uddannelsesforanstaltnings afsmittende virkning afh»nger is»r af, hvilke muligheder der er for at over(cid:220) f(cid:192)re den kompetence og de kvalifikationer, som uddan(cid:220) nelsen f(cid:192)rer med sig. Kommissionen mener derfor, at det er berettiget at indtage en mere positiv holdning over for erhvervsuddannelsesprojekter, der for en v»sentlig dels vedkommende reelt kommer arbejdsta(cid:220) gerne til gode, og som dels g¿r ud over, hvad der er strengt n(cid:192)dvendigt for en given funktion, dels ikke blot opfylder de specifikke behov i en given virksomhed. 25. (cid:217)Kommissionen vil p¿ dette punkt skelne mellem speci(cid:220) fikke uddannelsesforanstaltninger og generelle uddan(cid:220) nelsesforanstaltninger: -(cid:217)En specifik uddannelse best¿r i erhvervelse af teore(cid:220) tisk og praktisk viden, som arbejdstageren prim»rt og direkte kan benytte til udf(cid:192)relse af sine nuv»(cid:220) rende eller fremtidige arbejdsopgaver i den st(cid:192)tte(cid:220) modtagende virksomhed. Den er relevant for virk(cid:220) somhedens specifikke aktiviteter. En del af denne uddannelse foreg¿r normalt p¿ den ansattes eget arbejdssted. De erhvervede kvalifikationer og -(cid:217)En generel uddannelse best¿r i erhvervelse af viden, som arbejdstageren ikke kun eller prim»rt kan benytte til udf(cid:192)relse af sine nuv»rende eller fremti(cid:220) dige arbejdsopgaver i den st(cid:192)ttemodtagende virk(cid:220) somhed. Den er relevant for virksomhedens gene(cid:220) relle drift og bibringer til kvalifikationer og f»rdig(cid:220) heder, der i vidt omfang kan benyttes i andre virk(cid:220) somheder eller p¿ andre arbejdsomr¿der. De generelle uddannelsesforanstaltninger bibringer arbejdstagerne supplerende kvalifikationer, som kan overf(cid:192)res direkte til andre virksomheder. De forbedrer s¿ledes reelt arbejdstagernes kvalifikationsniveau, besk»ftigelsesevne og tilpasningsevne og yder dermed et st(cid:192)rre bidrag til opfyldelsen af F»llesskabets m¿ls»t(cid:220) ninger p¿ besk»ftigelsesomr¿det og inden for udvik(cid:220) lingen af menneskelige ressourcer. 26. (cid:217)Blandt kriterierne til afg(cid:192)relse af, om de f»rdigheder, der erhverves gennem uddannelse, kan bruges inden for forskellige omr¿der, kan eksempelvis n»vnes f(cid:192)lgende: -(cid:217)kvalifikationerne og f»rdighederne anerkendes, certificeres eller valideres af offentlige myndig(cid:220) heder eller organer eller af andre organer eller insti(cid:220) tutioner, som staten eller F»llesskabet har tillagt bef(cid:192)jelser p¿ omr¿det, en uddannelse, der afsluttes med et eksamens(cid:220) eller kvalifikationsbevis, der anerkendes af staten eller som led i et system med certificering og validering af erhvervserfaring, antages for at v»re af generel karakter -(cid:217)uddannelsen er ¿ben for arbejdstagere fra forskel(cid:220) lige virksomheder, eller tilrettel»gges som led i et samarbejde mellem flere selvst»ndige virksom(cid:220) heder. Det skal i denne forbindelse bem»rkes, at intern uddannelse i en virksomhed kan have en generel karakter, samtidig med at den direkte opfylder virk(cid:220) somhedens aktuelle behov, s¿fremt de f»rdigheder, som uddannelsen giver, i vid udstr»kning kan bruges inden for andre omr¿der. 27. (cid:217)For at godkende en st(cid:192)tte efter traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), skal Kommissionen sikre sig, at den ikke »ndrer samhandelsvilk¿rene p¿ en m¿de, der strider mod den f»lles interesse. For at nyde godt af denne 11. 11. 98 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende C 343/15 undtagelse skal en statsst(cid:192)tte alts¿ have en tilskyndende karakter og st¿ i et rimeligt forhold til de m¿ls»tninger af f»lles interesse, den sigter p¿ at realisere. Sidst(cid:220) n»vnte betingelse anses for at v»re opfyldt, n¿r st(cid:192)t(cid:220) teintensiteten ikke overskrider de i punkt 32 anf(cid:192)rte t»rskler. 28. (cid:217)For at bestemme st(cid:192)ttens tilskyndende virkning vil Kommissionens unders(cid:192)ge, om st(cid:192)tten tilskynder virk(cid:220) somhederne til at g(cid:192)re en ekstra indsats p¿ uddannel(cid:220) sesomr¿det, som ligger ud over virksomhedernes normale aktiviteter p¿ omr¿det, eller som kr»ver flere ressourcer end dem, der normalt afs»ttes til uddan(cid:220) nelse. St(cid:192)tte, der ydes til en virksomheds almindelige driftsomkostninger (normale introduktionskurser for nyansatte osv. ), og som udelukkende tjener til l(cid:192)bende eller periodevis at mindske de omkostninger, som virk(cid:220) somheden normalt skal b»re, har ingen tilskyndende virkning og kan normalt ikke godkendes. For st(cid:192)tte til specifik uddannelse, der ydes til store virksomheder uden for de omr¿der, der st(cid:192)ttes efter artikel 92, stk. 3, litra a) eller c), skal den tilskyndende virkning bevises. I alle andre tilf»lde formodes der at v»re en tilskyn(cid:220) dende virkning af de i punkt 29 anf(cid:192)rte grunde. 29. (cid:217)Statistikkerne viser, at der eksisterer en direkte sammenh»ng mellem virksomhedens st(cid:192)rrelse og sandsynligheden for uddannelsestilbud til arbejdsta(cid:220) gerne(cid:216)(˛˝). Generelt set stiger procentsatsen af arbejds(cid:220) tagere, der deltager i et uddannelseskursus, parallelt med virksomhedens st(cid:192)rrelse. I betragtning af denne betydelige underinvestering med hensyn til uddannelse inden for sm¿ og mellemstore virksomheder(cid:216)(˛˛) mener Kommissionen, at st(cid:192)tte til uddannelse altid har en tilskyndende virkning, n¿r det drejer sig om netop sm¿ og mellemstore virksomheder, og at h(cid:192)jere intensiteter derfor er tilladelige. I omr¿der, hvor levestandarden er us»dvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig under(cid:220) besk»ftigelse (artikel 92, stk. 3, litra a)), formodes der i (cid:192)vrigt ligeledes at v»re en tilskyndende virkning - selv for de store virksomheder - p¿ grund af de relativt st(cid:192)rre afsmittende virkninger, som uddannelsen kan have i disse omr¿der. Det er nemlig i disse omr¿der, at udgifterne til uddan(cid:220) nelse og kvalifikationsniveauet er lavest(cid:216)(˛ˇ), og det er derfor i disse omr¿der, at F»llesskabet har st(cid:192)rst inter(cid:220) esse i at rette op p¿ denne situation for at (cid:192)ge besk»ftigelsen og tiltr»kke nye investeringer. En forh(cid:192)jelse af de tilladte intensiteter er derfor ogs¿ berettiget. Da uddannelse og omskoling af arbejdsta(cid:220) gere ogs¿ spiller en vigtig rolle i forbindelse med den industrielle omstilling, er den samme holdning beret(cid:220) tiget i regioner, som er omfattet af artikel 92, stk. 3, litra c)). Endelig kan der for s¿ vidt ang¿r den generelle uddannelse altid formodes at v»re en tilskyndende virkning i betragtning af de betydelige afsmittende virkninger, denne type uddannelse har. B. (cid:217)St(cid:192)tteberettigede omkostninger 30. (cid:217)Som led i et uddannelsesprojekt kan der ydes st(cid:192)tte til d»kning af f(cid:192)lgende omkostninger(cid:216)(˛—): 1)(cid:217)personaleomkostninger forbundet med undervisere 2)(cid:217)undervisernes og deltagernes rejseomkostninger 3)(cid:217)andre l(cid:192)bende udgifter (undervisningsmateriale, udstyr m. v. ) 4)(cid:217)afskrivninger af instrumenter og udstyr i forhold til den eksklusive anvendelse heraf til det p¿g»ldende uddannelsesprojekt 5)(cid:217)udgifter til konsulentbistand uddannelsesforanstaltningen i forbindelse med 6)(cid:217)personaleomkostninger for deltagerne i uddannel(cid:220) sesprojekter, dog h(cid:192)jst et bel(cid:192)b svarende til det sammenlagte bel(cid:192)b for de (cid:192)vrige i nr. 1(cid:220)5 n»vnte st(cid:192)tteberettigede omkostninger. De st(cid:192)tteberettigede omkostninger skal v»re doku(cid:220) menteret, gennemsigtige og fordelt p¿ de enkelte poster. For s¿ vidt de i nr. 6 n»vnte ang¿r personaleom(cid:220) kostninger for deltagerne, m¿ der kun tages hensyn til de timer, i hvilke de ansatte reelt har deltaget i uddan(cid:220) nelsen, s¿ledes at produktive timer eller tilsvarende ikke medregnes. (˛˝)(cid:217)Eurostat, Statistics in Focus, population and social conditions, 1996, nr. 7, tabel 2. (˛˛)(cid:217)Se Kommissionens henstilling af 3. april 1996 vedr(cid:192)rende defi(cid:220) nitionen af sm¿ og mellemstore virksomheder (EFT L 107 af 30. 4. 1996, s. 4). (˛ˇ)(cid:217)Eurostat, Statistics in Focus, population and social conditions, 1996, nr. 7, tabel 1. (˛—)(cid:217)Kommissionen vil i praksis sikre sig, at definitionen af st(cid:192)ttebe(cid:220) rettigede omkostninger er i overensstemmelse med de regler for udgiftsd»kning i strukturfondssammenh»ng, der er fastsat i Kommissionens beslutninger af 23. april 1997 (EFT L 146 af 5. 6. 1997). C 343/16 DA De Europ»iske F»llesskabers Tidende 11. 11. 98 C. (cid:217)Tilladt st(cid:192)tteintensitet 31. (cid:217)St(cid:192)tte til uddannelse kan godkendes p¿ grundlag af traktatens artikel 92, stk. 3, hvis st(cid:192)tten overholder f(cid:192)lgende tilladte st(cid:192)tteintensiteter m¿lt i forhold til de i punkt 30 n»vnte st(cid:192)tteberettigede omkostninger. 32. (cid:217)Den maksimalt tilladte st(cid:192)tteintensitet udg(cid:192)r 50(cid:216)% for generelle uddannelsesprojekter og 25(cid:216)% for specifikke uddannelsesprojekter. Den for(cid:192)ges med 10 procent(cid:220) point (specifik uddannelse) eller 20 procentpoint (generel uddannelse) for sm¿ og mellemstore virksom(cid:220) heder og med henholdsvis 5 procentpoint for st(cid:192)ttebe(cid:220) rettigede omr¿der efter artikel 92, stk. 3, litra c), og 10 procentpoint for st(cid:192)tteberettigede omr¿der efter artikel 92, stk. 3, litra a). Dette giver f(cid:192)lgende resultat: St(cid:192)rre virksomheder Specifik uddannelse Generel uddannelse i et ikke(cid:220)st(cid:192)tteberettiget om(cid:220) r¿de i et omr¿de, der er st(cid:192)ttebe(cid:220) rettiget efter artikel 92, stk. 3, litra c) i et omr¿de, der er st(cid:192)ttebe(cid:220) rettiget efter artikel 92, stk. 3, litra a) 25 30 35 50 55 60 Sm¿ og mellemstore virksomheder Specifik uddannelse Generel uddannelse i et ikke(cid:220)st(cid:192)tteberettiget om(cid:220) r¿de i et omr¿de, der er st(cid:192)ttebe(cid:220) rettiget efter artikel 92, stk. 3, litra c) i et omr¿de, der er st(cid:192)ttebe(cid:220) rettiget efter artikel 92, stk. 3, litra a) 35 40 45 70 75 80 33. (cid:217)De i punkt 32 n»vnte satser kan forh(cid:192)jes med 10 procentpoint, hvis modtagerne af uddannelsen er kate(cid:220) gorier af ugunstigt stillede arbejdstagere (d¿rligt kvali(cid:220) ficerede arbejdstagere, handicappede, »ldre arbejdsta(cid:220) gere, kvinder, som vender tilbage til arbejdsmarkedet). 34. (cid:217)Der kan kun foretages en kumulering af uddannelses(cid:220) st(cid:192)tte inden for de i punkt 32 og 33 n»vnte intensitets(cid:220) gr»nser. V. (cid:217)ANMELDELSE OG EKSISTERENDE ORDNINGER 35. (cid:217)De foranstaltninger, der i dette dokument ikke betegnes som statsst(cid:192)tte efter traktatens artikel 92, stk. 1, skal ikke anmeldes till Kommissionen. Derimod skal alle uddannelsesst(cid:192)tteordninger og alle tilf»lde af ad hoc(cid:220)st(cid:192)te for godkendte ordninger, som ikke opfylder de minimis(cid:220)reglen, anmeldes s¿ betids til Kommissionen i overensstem(cid:220) melse med traktatens artikel 93, stk. 3, at den kan tage stilling til, om uddannelsesst(cid:192)tten er forenelig med f»llesmarkedet. til uddannelse uden 36. (cid:217)N»v»rende ber(cid:192)rer rammebestemmelser ikke ordninger, som Kommissionen allerede har godkendt - herunder foranstaltninger samfinansieret af struk(cid:220) turfondene - p¿ tidspunktet for rammebestemmel(cid:220) sernes offentligg(cid:192)relse. Kommissionen vil imidlertid foretage en fornyet unders(cid:192)gelse af de p¿g»ldende ordninger p¿ grundlag af traktatens artikel 93, stk. 1. Som passende foranstaltninger i henhold til traktatens artikel 93, stk. 1, foresl¿r Kommissionen i den forbin(cid:220) delse medlemsstaterne: -(cid:217)at de fra den 1. januar 1999 anmelder alle st(cid:192)ttepro(cid:220) jekter, der p¿t»nkes iv»rksat i henhold til en godkendt ordning, n¿r st(cid:192)ttebel(cid:192)bet til en og samme virksomhed overskrider 2,5 mio. ECU i bruttosubventions»kvivalent over en periode p¿ tre ¿r -(cid:217)at de anmelder alle eksisterende ordninger, som ikke vil v»re udl(cid:192)bet inden den 31. december 1999. 37. (cid:217)S¿fremt medlemsstaterne ikke accepterer de foresl¿ede foranstaltninger, vil Kommissionen se sig n(cid:192)dsaget til at indlede en procedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2. VI. (cid:217)ANVENDELSESPERIODE OG REVISION 38. (cid:217)Ved vurdering af st(cid:192)tte til uddannelse vil Kommis(cid:220) sionen tage udgangspunkt i n»v»rende rammebestem(cid:220) melser i fem ¿r regnet fra datoen for deres offentligg(cid:192)(cid:220) relse. Inden udl(cid:192)bet af denne periode vil rammebestem(cid:220) melserne blive taget op til ny vurdering og eventuelt revideret


title: 1999/580/EHTY: Komission päätös, tehty 11 päivänä marraskuuta 1998, Saksan ESF Elbestahlwerk Feralpi GmbH:lle, Riesa (Sachsen), myöntämistä tuista (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 3556) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
aid to industry
control of State aid
investment aid
iron and steel industry

text: L 220/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 20. 8. 1999 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 11 päivänä marraskuuta 1998, Saksan ESF Elbestahlwerk Feralpi GmbH:lle, Riesa (Sachsen), myöntämistä tuista (tiedoksiannettu numerolla K(1998) 3556) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (1999/580/EHTY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamisso- pimuksen, ottaa huomioon yhteisön säännöistä valtiontuesta terästeolli- suudelle 18 päivänä joulukuuta 1996 tehdyn komission päätöksen N:o 2496/96/EHTY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 5 kohdan, on pyytänyt niitä, joiden etua asia koskee, esittämään huomau- tuksensa edellä mainitun artiklan mukaisesti sekä ottanut huomioon nämä huomautukset, sekä katsoo seuraavaa: I Komissio päätti 18 päivänä marraskuuta 1997 aloittaa päätöksen N:o 2496/96/EHTY (jäljempänä ”terästukisäännöt”) 6 artiklan 4 kohdan mukaisen menettelyn, joka koski tukia, jotka Saksa oli myöntänyt Riesassa Sachsenin osavaltiossa sijaitsevalle EHTY-teräsyritykselle ESF Elbestahlwerk Feralpi GmbH:lle (jäljempänä 'ESF'). Saksalle ilmoitettiin päätöksestä 2 päivänä joulukuuta 1997 päivätyllä kirjeellä, jossa sitä kehotet- tiin toimittamaan kuukauden kuluessa asiaa koskevat huomau- tuksensa. Niitä, joiden etua asia koskee, pyydettiin esittämään lehdessä (2) huomautuksensa julkaistulla päätöksellä. virallisessa yhteisöjen Euroopan se pyysi toista lisäaikaa 27 päivään helmikuuta 1998 asti. Komissio myönsi pyydetyn lisäajan 23 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, mutta muistutti, että uutta lisäaikaa ei tämän jälkeen enää voitaisi myöntää. Saksa toimitti huomau- tuksensa menettelyn aloittamista koskeviin keskeisiin kysymyk- siin 3 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapuneeksi komissioon 5 päivänä maaliskuuta 1998). Täyden- täviä huomautuksia esitettiin 19 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Komissio sai 17 päivänä maaliskuuta 1998 huomautuksia yhdeltä kansalliselta terästeollisuuden liitolta. Komissio välitti huomautukset Saksalle 1 päivänä huhtikuuta 1998 ja pyysi tätä esittämään huomautuksia koskevat kommenttinsa 17 päivään huhtikuuta 1998 mennessä. Saksa toimitti menettelyn aloitta- mista koskevia lisähuomautuksia 25 päivänä maaliskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä ja 22 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä se esitti huomautuksena edellä mainitun terästeolli- suuden liiton esittämään kantaan. Komissio ilmoitti Saksalle 24 päivänä huhtikuuta 1998 päivä- tyllä kirjeellä kantansa EHTY:n perustamissopimuksen sovelta- misalasta. Saksa vastasi kirjeeseen 6 päivänä toukokuuta 1998 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapuneeksi komissioon 8 päivänä toukokuuta 1998). II Saksa pyysi 6 päivänä tammikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä ensimmäisen kerran vastausajan pidentämistä 5 päivään helmi- kuuta 1998, ja 9 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä Komissio hyväksyi maaliskuussa 1993 päätöksen N:o 3855/91/ EHTY (3) (jäljempänä ”viidennet terästukisäännöt”) 5 artiklan kolmannen luetelmakohdan nojalla ESF:n 85 miljoonan Saksan (1) EYVL L 338, 18. 12. 1996, s. 42. (2) EYVL C 51, 18. 2. 1998, s. 3. (3) EYVL L 362, 31. 12. 1991, s. 57. 20. 8. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 220/29 markan investoinneille (1) myönnetyt alueelliset investointituet. Komissio hyväksyi 19,55 miljoonan Saksan markan investoin- tiavustuksen, 5,3 miljoonan Saksan markan suuruiset inves- tointien verohelpotukset, 6,215 miljoonan Saksan markan ERP- ympäristönsuojelulainan sekä 60,8 miljoonan Saksan markan valtiontakauksen lainalle. Tammikuussa 1995 hyväksyttiin lisä- tuki 51 miljoonan Saksan markan lisäinvestoinneille (2). Kyseinen hyväksyntä koski 11,73 miljoonan Saksan markan investointiavustusta, 4,98 miljoonan Saksan markan suuruisia investointien verohelpotuksia ja 23,975 miljoonan Saksan markan lainatakausta. Komission pyynnöstä Saksa ilmoitti ennen tämän menettelyn aloittamista, että 60,8 miljoonan Saksan markan hyväksytystä takauksesta (tuen numero N 351/92) 7,2 miljoonaa Saksan markkaa ja 23,975 miljoonan Saksan markan hyväksytystä takauksesta (tuen numero N 673/94) 4,8 miljoonaa Saksan markkaa oli käytetty käyttöpääomaluottoihin, ja että viimeksi mainittua takausta korotettiin 25 000 Saksan markalla 24 miljoonaan Saksan markkaan. Vuonna 1995 maksettiin vielä 9,35714 miljoonan Saksan markan investointiavustus, josta ei ilmoitettu. Lisäksi ESF sai 1,236 miljoonan Saksan markan suuruiset investointien vero- helpotukset. Vuonna 1997 käyttöpääomaluotolle myönnettiin 12 miljoonan Saksan markan valtiontakaus. Lisäksi hyväksyt- tiin uusi valtiontakaus 18,2 miljoonan Saksan markan inves- tointilainalle. Takausta koskevat asiakirjat toimitettiin pankeille sillä edellytyksellä, että takausta ei oteta käyttöön ennen komis- sion hyväksyntää. Saksa ilmoitti komissiolle 25 päivänä maaliskuuta 1998 päivä- tyllä kirjeellä, että 1,35586 miljoonan Saksan markan suuruinen investointiavustus, joka oli esitetty 13 päivänä loka- kuuta 1997 päivätyssä kirjeessä tuen korotussuunnitelmana (kohonneiden investointikustannusten vuoksi), oli tosiasiassa tuolloin jo maksettu. Mainitut taulukossa: tuet on esitetty yhteenvedonomaisesti seuraavassa Investointiavustus Investointien verohelpotukset Takaukset Hyväksytty Myönnetty Hyväksytty Myönnetty Hyväksytty investoinneille Myönnetty Investoinneille Käyttöpääoma- luottoon (1) (milj. Saksan markkaa) N 351/92 N 673/94 NN 19,550 11,730 Yhteensä 31,280 19,550 11,730 10,713 41,993 5,300 4,080 5,300 4,080 1,236 60,800 23,975 53,600 19,200 9,380 10,616 84,775 72,800 7,200 4,800 12,000 24,000 (1) Investointitukina myönnetyt takaukset ja käyttöpääomaluotolle myönnetty takaus, josta ei ilmoitettu. III Saksa katsoo, että osa niistä investoinneista, joita tuettiin yhteensä 11,949 miljoonan Saksan markan investointiavustuk- sella ja investointien verohelpotuksilla, investointeihin, joita varten tuet N 351/92 ja N 673/94 oli hyväksytty, mutta ne koskevat EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia toimenpiteitä. Tämän vuoksi Saksa aikoo alentaa kyseistä hanketta koskevaa tuki-intensiteettiä vuonna 1994 voimassa olleen aluetukiohjelman mukaiseen 23 prosentin enimmäisrajaan ja periä erotuksen takaisin ESF:ltä. liittyi Tämän lisäksi Saksa perii takaisin toisen rahasumman, joka liittyi vuoden 1995 investointihankkeeseen ja jonka se katsoo perustamissopimuksen EHTY:n yrityksen koskeneen soveltamisalaan kuuluvaa tuotantoa. Saksan tekemä jako EHTY:n perustamissopimukseen kuuluvien ja sen ulkopuolelle jäävien alojen välillä perustuu Montanuni- versität Freiberg/Sachsenin professori Henselin hyväksynnälle. Professori Hensel katsoo, että eri laitoksissa käsiteltyjen mate- riaalien lämpötila ratkaisee sen, onko kyseessä EHTY:n perusta- (1) Kirje SG (93) D/3322, 1. 3. 1993. (2) Kirje SG (95) D/0343, 13. 1. 1995. missopimuksen soveltamisalaan kuuluva tuotanto. Näin ollen teräksen kylmävalssauksen ja kuumavalssattujen pitkien tuot- teiden oikaisun ei katsota kuuluvan kyseisen sopimuksen soveltamisalaan. Saksa katsoo, että EHTY:n perustamissopimuksen soveltamis- alaan kuuluville yrityksille myönnettyjä tukia ei pitäisi arvioida ainoastaan kyseistä alaa koskevien säädösten eli terästukisään- jota ei vielä töjen perusteella. Alan viimeaikainen kehitys, EHTY:n perustamissopimusta laadittaessa osattu ennustaa, on kysynnän myötä johtanut EHTY:n perustamissopimukseen kuuluvan ja siihen kuulumattoman tuotannon nivoutumiseen entistä voimakkaammin yhteen. EHTY:n perustamissopimuksen 80 artiklassa tarkoitettujen yritysten investointeja voitaisiin pitää tukikelpoisina EY:n perustamissopimuksen nojalla. Saksa katsoo komission hyväksyneen sen, että numeroilla N 351/92 ja N 673/94 hyväksytyt takaukset käytetään osittain käyttöpääomaluottojen rahoittamiseen. Saksa viittaa asiasta N 351/92 vastaaville pääosasto IV:n virkamiehille 17 päivänä joulukuuta 1992 lähettämäänsä faksiin, jossa se mainitsi, että Saksan 80-prosenttisesta täytetakauksesta 18 miljoonaa L 220/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 20. 8. 1999 markkaa oli käytetty investoinnin aikana aiheutuneiden tappi- oiden ja maksettavaksi tulleiden korkojen kattamiseen. Lisäksi Saksa viittaa tukea N 673/94 koskevaan 26 päivänä syyskuuta 1994 päivättyyn kirjeeseen, jossa se ilmoitti, että takauksen kokonaismäärästä 4,8 miljoonaa Saksan markkaa oli myön- netty käyttöpääomaluottoihin (”4,8 Mio. DEM für Betriebs- mittel”). Se, että komissio oli hyväksynyt kyseiset takaukset investointitukina ei Saksan mukaan merkitse suunnitellun ja ilmoitetun käyttötarkoituksen kieltämistä, sillä menettelyä aloi- tettaessa komissio saattoi ainoastaan asettaa ilmoitetulle tuki- hankkeelle ehtoja tai edellyttää siihen tehtäviä muutoksia. Saksa siis katsoo takausten olevan ilmoituksen perusteella hyväksyt- tyjä tukia, vaikka niitä nimitetään investointituiksi molemmissa asiaa koskevissa päätöksissä. Investointilisän ja investointien verohelpotusten yhteydessä mainituin perustein Saksa aikoo periä yritykseltä takaisin myös sen osan ilmoittamatta jätetystä 12 miljoonan Saksan markan takauksesta, joka sen mielestä oli myönnetty EHTY:n perusta- missopimukseen kuuluviin investointeihin. IV ESF valmistaa EHTY:n perustamissopimuksen liitteessä mainit- joten yritys kuuluu EHTY:n perustamissopi- tuja tuotteita, muksen Terästukisääntöjen artiklan 80 mukaan EHTY-teräsyritysten hyväksi toteutetuista rahoitustoi- menpiteistä on ilmoitettava, eikä niitä saa myöntää ilman komission hyväksyntää. soveltamisalaan. Edellä kuvaillut Saksan ESF:n hyväksi toteuttamat toimenpiteet ovat EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa ja terästukisääntöjen 1 artiklassa tarkoitettua tukea. Terästukisäännöissä ei rajoiteta tukea, jolla rahoitetaan osa EHTY-yrityksen sellaisista laitteista, jotka erikseen tarkasteltuina eivät välttämättä liity suoraan sopimuksen liitteessä mainittujen tuotteiden valmistukseen. EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa kielletään kaikki EHTY-yritykselle myön- nettävä tuki. Kyseisessä kohdassa ei mainita tukea, jota myön- netään EHTY-tuotteiden valmistukseen suoraan liittyvien lait- teiden osarahoitukseen. Näin ollen kyseinen kohta koskee myös tukea tiettyihin investointeihin, joilla voidaan rahoittaa myös EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävää toimintaa, jos kyseinen tuki myönnetään EHTY-yrityk- sille ja jos EHTY:n perustamissopimukseen kuuluvien ja siihen kuulumattomien toimintojen välillä ei ole tehty selkeää eroa. joka Saksan mukaan ei Nyt käsiteltävässä tapauksessa tuki, kuulu EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan, liittyy oikaisulaitteeseen tehtävään investointiin. Teräksen oikaisussa käytetään tekniikkaa, jolla parannetaan kuumavalssatun valssi- langan laatua rakennusalan teknisten eritelmien noudattami- seksi. Lopputuote (oikaistu valssilanka) on EHTY:n perustamis- sopimuksen I liitteessä tarkoitettu EHTY-tuote ja kuuluu sen koodiin 4400 ”valssilanka” sekä CN-koodiin 7213, joka koskee EHTY-tuotteita. Komissio ei siis voi yhtyä Saksan käsitykseen, jonka mukaan teräksen oikaisu ei liity EHTY-tuotteiden valmis- tukseen. siis Tietyt yritykset, esimerkiksi niin kutsutut teräspalvelukeskukset, jotka eivät kuulu EHTY:n perustamissopimuksen 80 artiklan soveltamisalaan, käyttävät oikaisulaitteita EHTY-yritysten hank- kiman oikaisemattoman valssilangan työstämiseen, mutta ne tästä toiminnasta huolimatta kuulu sopimuksen eivät soveltamisalaan. Näin ollen näiden yritysten kohdalla tukea, jota myönnetään oikaisulaitteisiin tehtävien investointien osara- hoitukseen, tarkastellaan EY:n perustamissopimuksen nojalla, jolloin niitä voidaan mahdollisesti pitää EY-sopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettuina alueellisina investointitukina. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että EHTY- jotka ovat myös EHTY:n yritysten investointeja laitteisiin, perustamissopimuksen kuulumattomien yritysten vaatimusten mukaisia, olisi arvioitava EY:n perusta- missopimuksen periaatteiden nojalla. Tuen kieltävällä lausek- keella EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa pyritään takaamaan rehellinen kilpailu EHTY-tuotteita valmista- vien yritysten välillä. Yleensä näille yrityksille voidaan myöntää investointitukia vain silloin, kun rahoitetuilla laitteilla suoritetut toiminnat ovat täysin erillään muista EHTY-toiminnoista. soveltamisalaan Komissio ei voi näin ollen yhtyä Saksan käsitykseen, jonka mukaan edellä kuvailtuihin investointeihin myönnettäviä tukia on tarkasteltava EY:n perustamissopimuksen nojalla. Tukia on paremminkin arvioitava EHTY:n perustamissopimuksen ja terästukisääntöjen nojalla. Koska kyseessä ovat yleiset inves- tointituet, jotka eivät liity tutkimus- ja kehitystyöhön tai ympä- ristönsuojeluun, niiden ei voida katsoa olevan terästukisään- töjen mukaisia. Kyse ei ole myöskään sulkemisiin myönnettä- vistä tuista eikä viidensien tai tällä hetkellä voimassa olevien terästukisääntöjen 5 artiklassa tarkoitetuista tuista. Viidensien terästukisääntöjen 5 artiklan Itä-Saksaa koskeva erityissäännös oli voimassa vain vuoden 1994 loppuun, ja tuet myönnettiin vasta tämän jälkeen. Näin ollen 10,713 miljoonan Saksan markan investointiavus- tuksen, 1,236 miljoonan Saksan markan suuruisen investoin- tien verohelpotuksen ja 12,0 miljoonan Saksan markan takauksen ei voida katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille ja ne on perittävä takaisin. joka oli etukäteen. Ensimmäisessä Saksan mielestä oli sallittua käyttää osia hyväksytyistä takauk- siitä sista käyttöpääomaluottojen investointitukina, koska ilmoitettiin komissiolle asiassa (N 673/94) tieto sisältyi käyrään, lähetetty faksilla suoraan asiasta vastaaville pääosasto IV:n virkamiehille ja toisessa asiassa tieto oli pääteltävä maininnasta ”käyttöpää- omaan”. Menettelyjen lopuksi tehdyissä komission päätöksissä ei käsitellä suunnitelmaa käyttää osa takauksista käyttöpääoma- luottojen kattamiseen. Saksalle oli siis selvää, ettei komissio ollut hyväksynyt EHTY-yritykselle yleisiä toimintatukia, joiden ei voitu katsoa olevan EHTY:n perustamissopimuksen tai teräs- tukisääntöjen mukaisia. 20. 8. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 220/31 tiedoista. Päätös Kun komissio on hyväksynyt tuet nimenomaisesti alunperin ilmoitettua tarkoitusta varten, kyseinen jäsenvaltio ei saa käyttää päätöksen kohteena olleita varoja muuhun tarkoituk- seen toteamalla, että komissio on voinut päätellä jäsenvaltion aikomuksen aiemmin toimitetuista tuen hyväksymisestä ei koske ainoastaan kyseisen toimenpiteen määrää ja muotoa, vaan myös käyttötarkoitusta, johon tuki nimenomaisesti hyväksytään, on pidettävä päätöksen keskei- senä osana. Tämä käy ilmi terästukisääntöjen asiaa koskevista säännöksistä, joiden mukaan tuen soveltuvuutta yhteismarkki- jota varten tuki noille arvioidaan sen tavoitteen perusteella, myönnetään, eikä tuen määrän tai muodon perusteella. Sama koskee myös EY:n perustamissopimuksen nojalla myönnettyjä tukia, sillä 92 artiklan 2 ja 3 kohdassa mainitaan tiettyjä tavoit- teita joihin 1 kohdan yleistä kieltoa ei sovelleta tai joille voidaan myöntää poikkeus. Jos komissio hyväksyy tuen sellaiseen tavoitteeseen joka ei vastaa kyseisen jäsenvaltion ilmoittamaa käyttötarkoitusta, tukea ei voida pitää hyväksyttynä vaan siihen suhtaudutaan ikään kuin tehnyt sitä koskevaa päätöstä. Tällaisessa komissio ei olisi tapauksessa jäsenvaltio voi ilmoittaa komissiolle, että se aikoo vedota Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 120/73 (Lorenz) (1) 11 päivänä joulukuuta 1973 antaman tuomion periaatteisiin, joita viidensien terästukisääntöjen 6 artiklan 5 kohdan tai nyt voimassa olevien terästukisääntöjen 6 artiklan 6 kohdan nojalla voidaan soveltaa EHTY-sopimuksen ollessa kyseessä. Tuomion mukaan kyseinen jäsenvaltio voi toteuttaa suunnitellun tukitoimenpiteen tietyn määräajan jälkeen, jos se on ilmoittanut komissiolle ennakkoon tästä aikomuksesta. Saksa ei selvästikään ole tässä tapauksessa ilmoittanut komis- siolle aikomuksestaan myöntää tukia, joita ei ole hyväksytty. Tosiasiassa Saksa on ilmoittanut EHTY-teräsyrityksen hyväksi joiden ei missään olosuhteissa myönnetyistä toimintatuista, voida katsoa noudattavan terästukisääntöjä, ja toteuttanut ilmoittamansa hankkeen tiedottamatta siitä komissiolle, vaikka sen olisi pitänyt tietää, ettei komissio hyväksy ilman muuta toimintatukia, tunnettujen periaatteiden vastaisia. Sitä paitsi niin kutsuttu ”Lorenzin periaate” on voimassa sekä viidensien että nyt voimassa olevien terästuki- sääntöjen nojalla vain 6 artiklan 1 kohdan osalta, joka koskee terästukisääntöjen 2—5 artiklassa esitettyjen (tutkimukseen ja kehittämiseen, ympäristönsuojeluun ja toiminnan sulkemiseen tarkoitettujen) tukeen ilmoittamista. Koska toimintatuet eivät kuulu näiden artiklojen soveltamisalaan, ei ”Lorenzin periaa- tetta” voida tässä tapauksessa soveltaa. jotka ovat yleisesti miljoonaa Saksan markkaa ja 4,8 miljoonaa Saksan markkaa, on näin ollen maksettava takaisin. Tuen saajalla ja luotot myöntäneellä pankilla oli mahdollisuus ja myös velvollisuus tarkistaa, oliko komissio terästukisääntöjen mukaisesti hyväksynyt valtion takaukseen sidotun tuen. Koska pankit erottavat toisistaan investointi- ja käyttöpääomaluotot niiden erilaisten takausvaatimusten vuoksi, olisi niin tuen saajan kuin pankinkin pitänyt tietää, ettei komissio ollut hyväk- synyt käyttöpääomaluottojen takauksia. V Saksa ilmoitti komissiolle 9 päivänä lokakuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että osa (2,54 miljoonaa Saksan markkaa) 10,713 miljoonan Saksan markan investointiavustuksesta on maksettu takaisin. Näin ollen tuen määrä on 8,173 miljoonaa Saksan markkaa. Komissio on tullut siihen tulokseen, että 8,173 miljoonan Saksan markan investointiavustuksen, 1,236 miljoonan Saksan markan suuruisten investointien verohelpotusten ja 12,0 miljoonan Saksan markan takauksen ei voida katsoa olevan terästukisääntöjen mukaisia. Lisäksi käyttöpääomaluottojen 7,2 miljoonan ja 4,8 miljoonan Saksan markan takauksia ei ollut hyväksytty, joten niiden ei voida katsoa olevan terästukisään- töjen mukaisia. Tuet on näin ollen perittävä takaisin, ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Saksan Riesassa sijaitsevalle ESF Elbestahlwerk Feralpi GmbH -yritykselle vuonna 1995 myöntämät 8,173 miljoonan Saksan markan investointiavustus, 1,236 miljoonan Saksan markan investointien verohelpotukset ja tukea sisältävä 12 miljoonan Saksan markan takaus ovat päätöksen N:o 2496/96/EHTY vastaisia eivätkä sovellu hiilen ja teräksen yhteismarkkinoille. Vuoden 1994 lopussa käyttöpääomaluotoille myönnettyihin 7,2 miljoonan ja 4,8 miljoonan Saksan markan takauksiin sisäl- tyvää tukea ei ollut hyväksytty, joten se on päätöksen N:o 2496/96/EHTY vastaista eikä sovellu hiilen ja teräksen yhteis- markkinoille. Näin ollen käyttöpääomaluottoihin käytettyjä takauksia pide- tään tukina, joita ei ollut hyväksytty. Saksa ei olisi saanut maksaa tukia, sillä se ei ollut noudattanut tuolloin voimassa olleiden viidensien terästukisääntöjen 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua menettelyä. Kyseistä menettelyä sovelletaan myös nyt voimassa olevien terästukisääntöjen (6 artiklan 6 kohdan) osalta. Käyttöpääomaluottojen takaukset, suuruudeltaan 7,2 (1) Kok. 1973, S. 1471. Saksan on perittävä ESF Elbestahlwerk Feralpi GmbH:lle maksetut tuet takaisin valtion saatavia koskevien Saksan lain- säädännön menettelytapojen ja määräysten mukaisesti. Tukien vaikutuksen poistamiseksi tuesta peritään korkoa, joka laske- jolloin tuki taan tuen myöntämispäivästä siihen päivään, maksetaan takaisin. Korko lasketaan viitekoron mukaan, jota komissio soveltaa kyseisenä ajankohtana aluetukien nettoavus- tusekvivalenttien laskemisessa. 2 artikla L 220/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 20. 8. 1999 Saksan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta päätöksen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle. 4 artikla Tehty Brysselissä 11 päivänä marraskuuta 1998. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen


title: Verordening (EG) nr. 2430/98 van de Commissie van 11 november 1998 tot vaststelling van de invoerrechten in de sector rijst

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

formats: pdf print

text: L 302/10 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 12. 11. 98 VERORDENING (EG) Nr. 2430/98 VAN DE COMMISSIE van 11 november 1998 tot vaststelling van de invoerrechten in de sector r¶st DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EG) nr. 3072/95 van de Raad van 22 december 1995 houdende een gemeenschappel¶ke ordening van de r¶stmarkt (1), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 2072/98 (2), Gelet op Verordening (EG) nr. 1503/96 van de Commissie van 29 juli 1996 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 3072/95 van de Raad met betrek- king tot de invoerrechten in de r¶stsector (3), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 1403/97 (4), en met name op artikel 4, lid 1, Overwegende dat in artikel 11 van Verordening (EG) nr. 3072/95 is bepaald dat b¶ de invoer van de in artikel 1 van die verordening bedoelde producten de rechten van het gemeenschappel¶k douanetarief worden geheven; dat voor de producten als bedoeld in lid 2 van dat artikel het invoerrecht echter gel¶k is aan de interventiepr¶s voor deze producten b¶ de invoer, verhoogd met een bepaald percentage naargelang het om gedopte of volwitte r¶st gaat, en verminderd met de invoerpr¶s, voorzover dit recht niet hoger is dan dat van het gemeenschappel¶k douanetarief; Overwegende dat in artikel 12, lid 3, van Verordening (EG) nr. 3072/95 is bepaald dat de cif-invoerpr¶zen worden berekend op basis van de representatieve prijzen voor het betrokken product op de wereldmarkt of op de invoermarkt voor het product in de Gemeenschap; Overwegende dat b¶ Verordening (EG) nr. 1503/96 bepa- lingen z¶n vastgesteld voor de uitvoering van Verordening (EG) nr. 3072/95 ten aanzien van de invoerrechten in de sector r¶st; Overwegende dat de vastgestelde invoerrechten van toepassing z¶n totdat een nieuwe vaststelling in werking treedt; dat de invoerrechten ook van kracht bl¶ven als in de twee weken die aan de volgende periodieke vaststelling voorafgaan geen enkele notering beschikbaar is voor de in artikel 5 van Verordening (EG) nr. 1503/96 bedoelde refe- rentiebron; Overwegende dat, voor het normaal functioneren van het stelsel van invoerrechten, deze rechten moeten worden berekend aan de hand van de in een referentieperiode geconstateerde marktkoersen; Overwegende dat de toepassing van Verordening (EG) nr. 1503/96 ertoe leidt de invoerrechten vast te stellen zoals vermeld in de b¶lagen b¶ deze verordening, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De in artikel 11, leden 1 en 2, van Verordening (EG) nr. 3072/95 bedoelde invoerrechten in de sector r¶st worden vastgesteld in b¶lage I b¶ deze verordening en z¶n bepaald aan de hand van de in b¶lage II vermelde elementen. Artikel 2 Deze verordening treedt 1998. in werking op 12 november Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 11 november 1998. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 329 van 30. 12. 1995, blz. 18. (2) PB L 265 van 30. 9. 1998, blz. 4. (3) PB L 189 van 30. 7. 1996, blz. 71. (4) PB L 194 van 23. 7. 1997, blz. 2. 12. 11. 98 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 302/11 B(cid:246)LAGE I Invoerrechten voor r¶st en breukr¶st GN-code 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 Derde landen (behalve ACS en Bangladesh) (3) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 266,98 266,98 266,98 256,76 266,98 266,98 266,98 256,76 473,53 473,53 473,53 (7) 473,53 473,53 473,53 (7) 473,53 473,53 473,53 (7) 473,53 473,53 473,53 (7) (7) ACS (1) (2) (3) 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 89,10 89,10 89,10 85,53 89,10 89,10 89,10 85,53 153,34 153,34 153,34 160,51 153,34 153,34 153,34 160,51 153,34 153,34 153,34 160,51 153,34 153,34 153,34 160,51 49,58 (in ecu/ton) Invoerrechten (5) Bangladesh (4) Basmati India en Pakistan (6) Egypte (8) 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 129,15 129,15 129,15 124,04 129,15 129,15 129,15 124,04 221,86 221,86 221,86 232,09 221,86 221,86 221,86 232,09 221,86 221,86 221,86 232,09 221,86 221,86 221,86 232,09 72,38 6,76 6,76 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 200,24 200,24 200,24 192,57 200,24 200,24 200,24 192,57 355,15 355,15 355,15 370,50 355,15 355,15 355,15 370,50 355,15 355,15 355,15 370,50 355,15 355,15 355,15 370,50 114,00 (1) Het invoerrecht op r¶st van oorsprong uit de ACS-staten wordt toegepast overeenkomstig de in Verordening (EG) nr. 1706/98 van de Raad (PB L 215 van 1. 8. 1998, blz. 12) en Verordening (EG) nr. 2603/97 van de Commissie (PB L 351 van 23. 12. 1997, blz. 22) vastgestelde regelingen. (2) Overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 1706/98 worden de invoerrechten niet toegepast op producten van oorsprong uit de staten in Afrika, het Caribische gebied en de Stille Oceaan die rechtstreeks in het overzeese departement R(cid:130)union worden ingevoerd. (3) Het recht b¶ invoer van r¶st in het overzeese departement R(cid:130)union is vastgesteld in artikel 11, lid 3, van Verordening (EG) nr. 3072/95. (4) Het invoerrecht op r¶st, met uitzondering van breukr¶st (GN-code 1006 40 00), van oorsprong uit Bangladesh, wordt toegepast overeenkomstig de in Verordening (EEG) nr. 3491/90 van de Raad (PB L 337 van 4. 12. 1990, blz. 1) en de gew¶zigde Verordening (EEG) nr. 862/91 van de Commissie (PB L 88 van 9. 4. 1991, blz. 7) vastgestelde regelingen. (5) De invoer van producten van oorsprong uit de LGO is vr¶gesteld van invoerrechten overeenkomstig artikel 101, lid 1, van het gew¶zigde Besluit 91/482/EEG van de Raad (PB L 263 van 19. 9. 1991, blz. 1). (6) Voor gedopte Basmati-r¶st, van oorsprong uit India en Pakistan, wordt een vermindering van 250 ecu/ton toegepast (artikel 4 bis van de gew¶zigde Verordening (EG) nr. 1503/96). (7) Recht van het gemeenschappel¶k douanetarief. (8) Het invoerrecht op r¶st van oorsprong en herkomst uit Egypte wordt toegepast overeenkomstig de in Verordening (EG) nr. 2184/96 van de Raad (PB L 292 van 15. 11. 1996, blz. 1) en Verordening (EG) nr. 196/97 van de Commissie (PB L 31 van 1. 2. 1997, blz. 53) vastgestelde regelingen. L 302/12 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 12. 11. 98 B(cid:246)LAGE II Berekening van de invoerrechten in de sector r¶st 1. Invoerrecht (ECU/ton) 2. Berekeningselementen: a) Cif-pr¶s Arag (ECU/ton) b) Fob-pr¶s (ECU/ton) c) Kosten van zeevervoer (ECU/ton) d) Bron (1) Recht van het gemeenschappel¶k douanetarief. Padie (1) — — — — Indica-r¶st Japonica-r¶st Gedopt 256,76 Volwit 494,00 Gedopt 266,98 Volwit 473,53 311,86 294,69 326,91 369,92 — — — — 301,10 344,11 25,81 25,81 USDA USDA Operateurs Operateurs Breukr¶st (1) — — — —


title: Regulamento (CE) nº 2429/98 da Comissão de 11 de Novembro de 1998 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

text: L 302/8 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 12. 11. 98 I (Actos cuja publica(cid:135)(cid:209)o (cid:130) uma condi(cid:135)(cid:209)o da sua aplicabilidade) REGULAMENTO (CE) Nº 2429/98 DA COMISS(cid:212)O de 11 de Novembro de 1998 que estabelece os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o para a determina(cid:135)(cid:209)o do pre(cid:135)o de entrada de certos frutos e produtos hort(cid:146)colas A COMISS(cid:212)O DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) nº 3223/94 da Comiss(cid:209)o, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execu(cid:135)(cid:209)o do regime de importa(cid:135)(cid:209)o dos frutos e dos produtos hort(cid:146)colas (1), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 1498/98 (2), e, nomea- damente, o nº 1 do seu artigo 4º, Tendo em conta o Regulamento (CEE) nº 3813/92 do Conselho, de 28 de Dezembro de 1992, relativo (cid:133) unidade de conta e (cid:133)s taxas de convers(cid:209)o a aplicar no (cid:131)mbito da pol(cid:146)tica agr(cid:146)cola comum (3), com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 150/95 (4), e, nomeadamente, o nº 3 do seu artigo 3º, Considerando que o Regulamento (CE) nº 3223/94 prev(cid:136), em aplica(cid:135)(cid:209)o dos resultados das negocia(cid:135)(cid:210)es comerciais multilaterais do «Uruguay Round», os crit(cid:130)rios para a fixa(cid:135)(cid:209)o pela Comiss(cid:209)o dos valores forfet(cid:145)rios de impor- ta(cid:135)(cid:209)o dos pa(cid:146)ses terceiros, relativamente aos produtos e per(cid:146)odos que especifica no seu anexo; Considerando que, em aplica(cid:135)(cid:209)o dos supracitados crit(cid:130)- rios, os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o devem ser fixados nos n(cid:146)veis constantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1º Os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o referidos no artigo 4º do Regulamento (CE) nº 3223/94 s(cid:209)o fixados como indi- cado no quadro constante do anexo. Artigo 2º O presente regulamento entra em vigor em 12 de Novembro de 1998. O presente regulamento (cid:130) obrigat(cid:155)rio em todos os seus elementos e directamente aplic(cid:145)vel em todos os Estados-membros. Feito em Bruxelas, em 11 de Novembro de 1998. Pela Comiss(cid:209)o Franz FISCHLER Membro da Comiss(cid:209)o (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. (3) JO L 387 de 31. 12. 1992, p. 1. (4) JO L 22 de 31. 1. 1995, p. 1. 12. 11. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 302/9 ANEXO do Regulamento da Comiss(cid:209)o, de 11 de Novembro de 1998, que estabelece os valores forfet(cid:145)rios de importa(cid:135)(cid:209)o para a determina(cid:135)(cid:209)o do pre(cid:135)o de entrada de certos frutos e produtos hort(cid:146)colas C(cid:155)digo NC 0702 00 00 0709 90 70 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 C(cid:155)digo pa(cid:146)ses terceiros (1) Valor forfet(cid:145)rio de importa(cid:135)(cid:209)o (ECU/100 kg) 052 204 999 052 204 999 204 999 052 999 052 388 528 999 052 400 999 060 064 388 400 404 800 999 052 064 400 720 999 99,6 77,8 88,7 65,7 37,7 51,7 77,0 77,0 58,5 58,5 59,2 41,8 41,4 47,5 150,7 262,5 206,6 31,8 42,5 30,5 74,2 71,8 143,6 65,7 85,0 60,3 84,0 54,6 71,0 (1) Nomenclatura dos pa(cid:146)ses fixada pelo Regulamento (CE) nº 2317/97 da Comiss(cid:209)o (JO L 321 de 22. 11. 1997, p. 19). O c(cid:155)digo «999» representa «outras origens»


title: Proposta alterada de Regulamento (CE) do Conselho que altera o Regulamento (CE) nº 297/95 relativo às taxas cobradas pela Agência Europeia de Avaliação dos Medicamentos

eurovoc_concepts:
European Medicines Agency
market approval
medicinal product
quasi-fiscal charge
veterinary medicinal product

text: 10. 2. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 36/17 II (Actos preparat(cid:246)rios) COMISS]O Proposta alterada de regulamento (CE) do Conselho que altera o Regulamento (CE) n. o 297/95 relativo {s taxas cobradas pela Ag(cid:240)ncia Europeia de Avalia(cid:136)}o dos Medicamentos(cid:216)(˛) (1999/C 36/09) COM(1998) 648 final - 98/0135(CNS) (Apresentada pela Comiss}o em 12 de Novembro de 1998, em conformidade com o disposto no n. o 2 do artigo 189. oA do Tratado CE) (˛)(cid:217)JO C 22 de 27. 1. 1999, p. 11. Na sequ(cid:240)ncia do parecer do Parlamento Europeu de 7 de Outubro de 1998, a proposta inicial da Comiss}o [COM(1998) 21 final(cid:129) foi alterada do seguinte modo: TEXTO INICIAL TEXTO ALTERADO Artigo 1. o, Ponto 2 Artigo 3. o, n. o 2, al(cid:242)nea a), par‘grafo œnico(cid:220)A (novo) [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) Em caso de altera(cid:136)øes id(cid:240)nticas, esta taxa aplica(cid:220)se a to(cid:220) das as dosagens, formas farmac(cid:240)uticas e apresenta(cid:136)øes autorizadas. Artigo 3. o, n. o 2, al(cid:242)nea b), par‘grafo œnico(cid:220)A (novo) [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) Em caso de altera(cid:136)øes id(cid:240)nticas, esta taxa aplica(cid:220)se a to(cid:220) das as dosagens, formas farmac(cid:240)uticas e apresenta(cid:136)øes autorizadas. Artigo 5. o, n. o 2, al(cid:242)nea a), par‘grafo œnico(cid:220)A (novo) [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) Em caso de altera(cid:136)øes id(cid:240)nticas, esta taxa aplica(cid:220)se a to(cid:220) das as dosagens, formas farmac(cid:240)uticas e apresenta(cid:136)øes autorizadas. Artigo 5. o, n. o 2, al(cid:242)nea b), par‘grafo œnico(cid:220)A (novo) [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) Em caso de altera(cid:136)øes id(cid:240)nticas, esta taxa aplica(cid:220)se a to(cid:220) das as dosagens, formas farmac(cid:240)uticas e apresenta(cid:136)øes autorizadas. C 36/18 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 10. 2. 1999 TEXTO INICIAL TEXTO ALTERADO Artigo 6. o, segundo par‘grafo [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) A esta taxa acrescem 15(cid:216)000 ecus caso os procedimentos e 20. o da Directiva previstos nos 81/851/CEE sejam aplicados por iniciativa do reque(cid:220) rente ou do titular da autoriza(cid:136)}o de introdu(cid:136)}o no mer(cid:220) cado. artigos 19. o A esta taxa acrescem 20(cid:216)000 ecus caso os procedimentos e 20. o da Directiva previstos nos 81/851/CEE sejam aplicados por iniciativa do reque(cid:220) rente ou do titular da autoriza(cid:136)}o de introdu(cid:136)}o no mer(cid:220) cado. artigos 19. o Artigo 7. o, n. o 1, segundo par‘grafo [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) ^ cobrada uma taxa de LMR adicional de 10(cid:216)000 ecus por cada pedido de altera(cid:136)}o ou manuten(cid:136)}o de um LMR existente, nomeadamente caso se refira a uma nova esp~cie. ^ cobrada uma taxa de LMR adicional de 15(cid:216)000 ecus por cada pedido de altera(cid:136)}o ou manuten(cid:136)}o de um LMR existente, ou caso se refira a uma nova esp~cie. Artigo 8. o, n. o 1 [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) Esta taxa ~ cobrada aquando do pedido de pareceres cient(cid:242)ficos ou t~cnicos relativos a um medicamento antes da apresenta(cid:136)}o do respectivo pedido de autoriza(cid:136)}o de introdu(cid:136)}o no mercado. Esta taxa ~ cobrada aquando do pedido de pareceres cient(cid:242)ficos ou t~cnicos relativos a um medicamento antes da apresenta(cid:136)}o do respectivo pedido de autoriza(cid:136)}o de introdu(cid:136)}o no mercado. -(cid:217)No que respeita aos medicamentos para uso humano, -(cid:217)No que respeita aos medicamentos para uso humano, a taxa ~ de 60(cid:216)000 ecus a taxa ~ de 60(cid:216)000 ecus no m‘ximo. -(cid:217)No que respeita aos medicamentos veterin‘rios, a -(cid:217)No que respeita aos medicamentos veterin‘rios, a taxa ~ de 30(cid:216)000 ecus. taxa ~ de 30(cid:216)000 ecus no m‘ximo. As modalidades de aplica(cid:136)}o do presente artigo s}o adoptadas em conformidade com o procedimento pre(cid:220) visto no n. o 2 do artigo 11. o. Artigo 12. o, terceiro par‘grafo(cid:220)A (novo) [Regulamento (CE) n. o 297/95(cid:129) As futuras revisøes das taxas basear(cid:220)se(cid:220)}o numa avalia(cid:220) (cid:136)}o global dos custos da Ag(cid:240)ncia, incluindo as despesas relacionadas com os relatores dos Estados(cid:220)Membros


title: 1999/379/EG: Entscheidung der Kommission vom 11. November 1998 über eine Beihilfe Italiens zugunsten der Schiffswerft INMA SpA gemäß dem Gesetz Nr. 132/94 (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 3584) (Text von Bedeutung für den EWR) (Nur der italienische Text ist verbindlich)

eurovoc_concepts:
Italy
State aid
aid to industry
industrial conversion
shipbuilding
vessel

text: 10. 6. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 145/27 ENTSCHEIDUNG DER KOMMISSION vom 11. November 1998 über eine Beihilfe Italiens zugunsten der Schiffswerft INMA SpA gemäß dem Gesetz Nr. 132/94 (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(1998) 3584) (Nur der italienische Text ist verbindlich) (Text von Bedeutung für den EWR) (1999/379/EG) DIE KOMMISSlON DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN  gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 93 Absatz 2 Unterabsatz 1, nach Aufforderung der anderen Beteiligten zur Äußerung gemäß dem genannten Artikel, in Erwägung nachstehender Gründe: I Mit Schreiben vom 27. Mai 1997, dessen Eingang bei der Kommission am 3. Juni 1997 registriert wurde, hat Italien ein zusätzliches Beihilfevorhaben im Zusammenhang mit dem Umbau von zwei Passagierschiffen durch die Schiffs- werft INMA SpA (INMA) notifiziert. In der Folge kamen Vertreter der Kommission und des italienischen Ministe- riums für Verkehr und Schiffahrt zu einer Besprechung zusammen. Außerdem ging ein schriftlicher Vermerk Italiens mit Datum vom 8. Juli 1997 ein. Die in La Spezia ansässige INMA hat 1994 zwei Verträge über den Umbau von Passagierschiffen geschlossen. Der erste Vertrag vom 19. August betraf den Umbau der „Regal Voyager“ der Reederei St. Thomas Cruises Limited mit Sitz in den Bahamas für rund 20 Mrd. ITL, der zweite vom 4. Oktober den Umbau der „Sally Albatros“ der finnischen Reederei Sally AB für rund 93 Mrd. ITL. Für beide Aufträge hat die Werft staatliche Beihilfen in Höhe von je 4,5 % des Vertragswerts  d. h. in Höhe des Förderhöchstsatzes, den die Kommission 1994 für Beihilfen für den Umbau von Schiffen festgelegt hatte  erhalten. Diese Fördermaßnahmen waren der Kommis- sion zum Zwecke der Überwachung von Beihilfen für den Schiffbau gemäß Artikel 11 der Richtlinie 90/ 684/EWG des Rates (1), zuletzt geändert durch die Richt- (1) ABl. L 380 vom 31. 12. 1990, S. 27. linie 94/73/EG (2), notifiziert worden. (Die Geltung dieser Richtlinie wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 3094/95 des Rates (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2600/97 (4), verlängert. ) Die beiden Reedereien hatten sich für die Aushandlung der Verträge an denselben Makler, Simonship AB, gewandt, der mehrere Werften in der Gemeinschaft und in Drittländern zur Einreichung von Angeboten auffor- derte. In der Gemeinschaft wurden folgende Unter- nehmen angesprochen:  in Deutschland: HDW und Lloyd Werft Bremer- haven,  in Dänemark: Reparationsvaerftet,  in Spanien: Astilleros Españoles,  in Italien: INMA, Fincantieri und T. Mariotti,  in den Niederlanden: Wilton-Fijenoord Drydock,  in Portugal: Lisnave und Estaleiros Navais de Viana do Castelo. Außerdem wurden zwei finnische und zwei polnische Werften kontaktiert. Nachdem die Geschäftsführung von INMA im Verlauf der Verhandlungen von dem Maklerbüro schriftlich darüber informiert worden war, daß die finnischen und polnischen Werften den Reedereien günstigere Angebote unterbreitet hatten, beantragte sie bei den zuständigen italienischen Behörden Fördermittel in Höhe von insge- samt 9 % des Vertragswerts. Der Antrag auf Erhöhung des Beihilfesatzes für die beiden Umbauaufträge stützt sich auf Artikel 4 Absatz 5 des in das Gesetz Nr. 132/94 umgewandelten Decreto legge Nr. 564/93. Danach kann das zuständige Ministe- rium in Fällen, in denen sich neben einer inländischen Werft auch ein oder mehrere Unternehmen aus Dritt- ländern um einen Umbauauftrag bewerben, mit Geneh- migung der Kommission der Europäischen Gemein- schaften den in Unterabsatz 1 vorgesehenen Beihilfesatz (4,5 %) gemäß Artikel 3 Absatz 1 auf höchstens 9 % erhöhen, wenn das Unternehmen nachweist, daß es den höheren Fördersatz braucht, um mit Unternehmen außer- halb der Gemeinschaft konkurrieren und den Zuschlag für den Auftrag erhalten zu können. (2) ABl. L 351 vom 31. 12. 1994, S. 10. (3) ABl. L 332 vom 31. 12. 1995, S. 1. (4) ABl. L 351 vom 23. 12. 1997, S. 18. L 145/28 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 10. 6. 1999 Der italienische Gesetzgeber hat diese Rechtsvorschrift unter Bezugnahme auf eine im Protokoll der 1450. Tagung des Rates vom 26. November 1990 wiedergege- bene Erklärung der Kommission betreffend den Erlaß der Richtlinie 90/684/EWG über Beihilfen für den Schiffbau eingeführt, die wie folgt lautet: „Die Kommission erklärt, daß sie der Gewährung einer förmlich angemeldeten, auftragsbezogenen Produktionsbeihilfe bis zu der in Artikel 4 Absatz 1 aufgeführten Höchstgrenze zustimmen könnte, sofern der betreffende Mitgliedstaat nachweist, daß die Werften seines Landes für den Auftrag zum Bau eines kleinen Spezialschiffes mit einem Auftragswert von weniger als 10 Millionen ECU oder für den Schiffsumbau eines unbestimmten Auftragswerts mit Werften in nicht- europäischen Ländern im Wettbewerb stehen. “ II eingehende Prüfung der Die Auskünfte hat folgendes ergeben: von Italien erteilten Die Auslegung der Worte „förmlich angemeldet“ in der zitierten Erklärung der Kommission durch Italien ist frag- würdig. Die Kommission kann staatliche Beihilfen, die nicht die Voraussetzungen des Artikels 92 Absatz 3 EG- Vertrag erfüllen, nur genehmigen, wenn sie den Wettbe- werb nicht durch die Begünstigung bestimmter Unter- nehmen oder Produktionszweige verfälschen oder zu verfälschen drohen. Dies muß geklärt werden, bevor eine Beihilfe Wirkungen entfaltet. In den beiden vorliegenden Fällen hat INMA, wie die Fakten und die nachstehende Analyse belegen, aber so gehandelt, als wäre ihr die Beihilfe sicher. Italien, das die Fördermaßnahme drei Jahre nach Unterzeichnung der Verträge notifiziert hat, ging anscheinend davon aus, daß sich die Genehmigung der Kommission auf die Freigabe der Mittel beschränkt. Die Prüfung der zeitlichen Abfolge der Ereignisse laut Notifizierung hat ergeben, daß die Schiffswerft INMA die Anwendung der Ausnahmeregelung nach Artikel 4 Absatz 5 des italienischen Gesetzes Nr. 132/94 für den am 19. August 1994 unterzeichneten Vertrag über den Umbau der „Regal Voyager“ am 1. September 1994 bzw. für den am 4. Oktober 1994 unterzeichneten Vertrag über den Umbau der „Sally Albatros“ am 11. Oktober 1994 beantragt hat. D. h. , die beiden Anträge wurden nach Unterzeichnung der Verträge gestellt, deren Preise, wie die Sichtung des Zahlenmaterials ergeben hat, unter Zugrundelegung eines erhöhten Beihilfesatzes festgesetzt worden waren. Die Werft hat sich demnach nicht an das Gesetz gehalten, dessen Wortlaut keinen Zweifel daran läßt, daß das Ministerium den Beihilfesatz erst erhöhen darf, wenn entsprechende Genehmigung der Kommission eine vorliegt. Sie hat, allein motiviert durch die Schreiben des mit der Vermittlung beauftragten Maklers, die Genehmi- gung der Beihilfe als sicher vorausgesetzt und dabei über- sehen, daß die Kommission zunächst die Marktlage eingehend prüfen muß, bevor sie eine entsprechende Ausnahmegenehmigung erteilen kann. Selbst wenn alle einschlägigen Voraussetzungen erfüllt sind, kann die Genehmigung der Kommission keinesfalls als automa- tisch erteilt angenommen werden. Die Kommission hat in dem erwähnten Ratsprotokoll lediglich erklärt, daß sie einen höheren Beihilfesatz genehmigen könnte. Die Art der Formulierung macht deutlich, daß die Kommission eine Ausnahmegenehmigung nur dann erteilen kann, wenn wirklich außergewöhnliche Umstände vorliegen und wenn sie sicher ist, daß keine andere Werft der Gemeinschaft benachteiligt wird. Die Haltung der Schiffswerft erscheint umso fragwür- diger, als ihr die Liste mit den Namen der zur Abgabe eines Angebotes aufgeforderten Werften der Gemein- schaft schon ab dem 20. Juni 1994 vorlag, d. h. zwei Monate vor Unterzeichnung des ersten Vertrages. Der Ruf dieser Unternehmen, die durchaus in der Lage waren, die fraglichen Aufträge auszuführen, ist ein Hinweis darauf, daß zwischen den Werften der Gemeinschaft wirksamer Wettbewerb bestand. Die Werft hätte aufgrund der ihr verfügbaren Informationen wissen müssen, daß die Kommission gegebenenfalls die Marktlage gemäß Artikel 4 Absatz 5 der Richtlinie 90/684/EWG untersuchen kann. Da diese Untersuchung nicht stattgefunden hat, kann sogar behauptet werden, daß der Wettbewerb verfälscht wurde, weil INMA die Gewährung einer staatli- chen Beihilfe als sicher voraussetzte, während andere Unternehmen keine Möglichkeit hatten, ein Angebot mit staatlicher Unterstützung in Höhe von 9 % des Vertrags- werts abzugeben. Vor diesem Hintergrund beschloß die Kommission, in bezug auf die beantragte Erhöhung des Fördersatzes der Beihilfen für den Umbau der Schiffe „Regal Voyager“ und „Sally Albatros“ durch INMA das Verfahren nach Artikel 93 Absatz 2 EG-Vertrag einzuleiten. Italien wurde von diesem Beschluß mit Schreiben vom 18. August 1997 in Kenntnis gesetzt. III förmlichen Prüfverfahrens hat die Im Rahmen des Kommission Italien aufgefordert, sich zur Sache zu äußern. Auch die übrigen Mitgliedstaaten und sonstige Beteiligte wurden durch Veröffentlichung einer Mittei- lung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften von der Einleitung des Verfahrens in Kenntnis gesetzt (1). Italien hat mit Schreiben vom 17. Oktober 1997 Stellung genommen. Auf die Mitteilung im Amtsblatt hin gingen Stellung- nahmen von INMA (Schreiben einer vom Unternehmen beauftragten Anwaltskanzlei vom 12. Januar 1998) und Dänemarks (Schreiben der Ständigen Vertretung vom 2. Januar 1998) ein. Dänemark begrüßt die Entscheidung der Kommission, in der Sache das förmliche Prüfverfahren einzuleiten. Mit Schreiben vom 4. Februar 1998 hat die Kommission Italien die eingegangenen Stellungnahmen übermittelt. (1) ABl. C 377 vom 12. 12. 1997, S. 4. 10. 6. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 145/29 IV Sowohl Italien als auch INMA weisen zunächst darauf hin, daß die zusätzliche Beihilfe noch nicht gewährt worden ist und daß die vom Gerichtshof der Europä- ischen Gemeinschaften bestätigten Notifizierungsvor- schriften beachtet wurden. Italien habe daher nicht gegen seine Pflicht, die Beihilfemaßnahme im voraus mitzu- teilen, verstoßen. Da die Beihilfe noch nicht ausgezahlt wurde, liege auch keine Zuwiderhandlung vor. Die Werft sei vielmehr das Risiko eingegangen, daß die Erhöhung des Fördersatzes nicht genehmigt wird. Damit liege nichts vor, was den Wettbewerb beeinträchtigen könnte. Im übrigen sehe die Richtlinie 90/684/EWG nicht ausdrücklich vor, daß Beihilfevorhaben vor Vertragsschluß zu notifizieren sind. Die Tatsache, daß die beantragte Erhöhung des Förder- satzes drei Jahre nach Abschluß der Verträge notifiziert wurde, sei im vorliegenden Fall nicht relevant, sondern belege im Gegenteil, daß Italien alle rechtlichen und tatsächlichen Umstände, die die Bereitstellung der Fördermittel rechtfertigen können, eingehend geprüft hat: Die zuständige Abteilung des Ministeriums für Verkehr und Schiffahrt habe das Preisangebot von INMA unter- sucht und für angemessen befunden; dabei habe sie fest- gestellt, daß sich auch Werften aus Drittländern um die Aufträge bewerben. Daraufhin habe sie die Kommission über das positive Ergebnis ihrer Prüfung informiert und um Zustimmung zur Auszahlung ersucht. In dieser ganzen Zeit seien keine Gelder ausgezahlt worden. Wenn die Kommission ihre Zustimmung verweigere, müsse die Werft die Aufträge ohne die zusätzliche staatliche Beihilfe ausführen. Italien und INMA bringen ferner vor, daß die Kommis- sion den eigentlichen Sachverhalt nicht angemessen gewürdigt, sondern sich darauf beschränkt habe, eine mutmaßliche Verfälschung des Wettbewerbs festzustellen. In diesem Zusammenhang erklärt Italien, daß der Wett- bewerb erst ab dem Zeitpunkt verfälscht würde, zu dem die Beihilfemittel effektiv ausgezahlt werden, und daß die Kommission nicht genau begründet, inwiefern die Tatsache, daß die Beihilfe drei Jahre nach Vertragsschluß ausgezahlt wurde, den Wettbewerb im Markt zum Zeit- punkt der Vertragsunterzeichnung verfälscht. Und schließlich trifft es nach Auffassung von Italien nicht zu, daß die Kommission die Beihilfe nach Maßgabe des Artikels 4 Absatz 5 der Richtlinie 90/684/EWG hätte prüfen können, wenn die Notifizierung vor Unterzeich- nung der Verträge erfolgt wäre. Dies sei im Hinblick auf die fragliche Ausnahmegenehmigung weder in einem Rechtsakt noch in einer Erklärung vorgesehen. V Zu den Einlassungen Italiens und der INMA stellt die Kommission zunächst unter Bezugnahme auf das Urteil des Gerichtshofs vom 18. Mai 1993 in den verbundenen Rechtssachen C-356/90 und C-180/91, Belgien/Kommis- sion (1), fest, daß sie Zweifel an der Rechtsverbindlichkeit ihrer im Protokoll der 1450. Tagung des Rates vom 26. November 1990 wiedergegebenen Erklärung hat. In diesem Zusammenhang verweist sie auf folgende Ausfüh- rungen des Gerichtshofs: „Für Produktionsbeihilfen zugunsten des Schiffbaus und des Schiffsumbaus gilt als Kriterium, daß die in Artikel 4 Absatz 1 der Richtlinie vorgesehene gemeinsame Höchstgrenze nicht über- schritten wird. Diese Höchstgrenze ist nach Auffassung des Rates der Punkt, an dem ein Gleichgewicht zwischen den  sich widersprechenden  Erfordernissen besteht, die Vorschriften des Gemeinsamen Marktes einzuhalten und ein ausreichendes Tätigkeitsniveau der europäischen Werften aufrechtzuerhalten sowie das Überleben einer leistungs- und wettbewerbsfähigen europäischen Schiff- bauindustrie zu sichern (sechste Begründungserwägung der Richtlinie). Demgemäß ist die Einhaltung der streitigen Höchst- grenze die wesentliche Voraussetzung dafür, daß eine Beihilfe für den Schiffbau als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar angesehen werden kann; ihre Überschrei- tung führt somit ohne weiteres zur Unvereinbarkeit der fraglichen Beihilfe. Die Kommission hat in diesem Zusammenhang also nur zu prüfen, ob die genannte Voraussetzung erfüllt ist. Würde man, wie es die belgische Regierung für richtig hält, verlangen, daß die Kommission in jedem einzelnen Fall erneut prüft, ob die Beihilfen nach Maßgabe der in Artikel 92 Absatz 1 aufgeführten Merkmale als vereinbar angesehen werden können, so würde damit nicht nur der Richtlinie jede praktische Wirksamkeit genommen; dies wäre auch unlogisch, da es sich um eine Ausnahmerege- lung handelt, die notwendig voraussetzt, daß die fragli- chen Beihilfen zunächst mit dem Gemeinsamen Markt unvereinbar sind“ (2). Doch selbst wenn ihre im Protokoll der 1450. Tagung des Rates wiedergegebene Erklärung und, darauf basierend, die Genehmigung der italienischen Beihilferegelung rechtsverbindlich sein sollten, kann die Kommission die fragliche Beihilfemaßnahme nicht als mit dem Gemein- samen Markt vereinbar ansehen. Bei Notifizierung einer Beihilfe, die von der allgemeinen Regel abweicht, muß die Kommission nämlich nach- prüfen können, ob die zusätzliche Beihilfe nicht den Wettbewerb zwischen Werften der Gemeinschaft in einer Weise verfälscht, die mit dem Gemeinsamen Markt unvereinbar ist, obwohl sie auf einem konkreten, die Ausnahme rechtfertigenden Element  in diesem Fall die Konkurrenz von Werften aus Drittländern  beruht. Diese Nachprüfung wird noch dadurch erschwert, daß die Beihilfe erst drei Jahre nach Unterzeichnung der Verträge notifiziert wurde. Die Kommission hat mit Blick auf die vielen Werften der Gemeinschaft, zu denen der Makler Kontakt aufgenommen hatte, Grund zu der Annahme, daß diese ebenfalls wettbewerbsfähige Angebote für die genannten Aufträge hätten abgeben können, wenn sie ihrerseits staatliche Fördermittel in Höhe eines Satzes erhalten hätten, der zwischen der üblichen Beihilfeinten- sität und dem von INMA beantragten Fördersatz (9 %) liegt. (1) Slg. 1993, S. I-2323. (2) Vgl. vorhergehende Fußnote, Randnummern 31, 32 und 33. L 145/30 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 10. 6. 1999 Italien und INMA werfen der Kommission ferner vor, sie habe den Sachverhalt nicht angemessen gewürdigt, bringen aber keinen neuen Aspekt vor, der es ihr ermög- lichen würde, die Umstände näher zu untersuchen. Italien geht vielmehr davon aus, daß die Kommission das Vorliegen der für die Anwendung der Ausnahmeregelung erforderlichen Voraussetzungen nicht in Frage stellt, wenn sie nicht ausdrücklich erwähnt, daß sachdienliche Erläuterungen oder Informationen fehlen. Dies würde bedeuten, daß der Kommission als Beleg für die Notwen- digkeit der Ausnahmegenehmigung die zwei knappen Schriftstücke ausreichen, in denen der Makler die Werft auffordert, ihr Angebot nach unten anzupassen, wenn sie die Aufträge nicht an Drittlandsunternehmen verlieren möchte. Die Annahme Italiens wird durch keine Angaben einzigen Daten, die der Kommission gestützt; die vorliegen, sind die in Rechnung gestellten Preise, die für die Werft nach deren eigenen Angaben verlustbringend sind. Bei Einleitung des Verfahrens hat die Kommission erklärt, daß sie nicht in der Lage ist, die Marktbedin- gungen nach Maßgabe des Artikels 4 Absatz 5 der Richt- linie 90/684/EWG zu untersuchen. Damit hat sie klar zum Ausdruck gebracht, daß sie Zweifel an der Gültigkeit des diesbezüglichen Antrags hat. Weder Italien noch INMA haben in ihren Stellungnahmen mit neuen Zahlenangaben belegt, daß die Fördermittel unbedingt verdoppelt werden müssen, um zu verhindern, daß Dritt- landsunternehmen den Zuschlag erhalten. Dies bestärkt die Kommission noch in ihrer Überzeugung, daß die Werft einem Erpressungsversuch seitens der Reeder erlegen ist, als sie ihre Preise senkte. Im übrigen liegt auf der Hand, daß die Beihilfe zum Zeitpunkt des Vertragsschlusses Wirkung entfaltet. Denn selbst für Beihilfen, die nach Artikel 4 Absatz 1 der Richtlinie 90/684/EWG zulässig sind, findet laut Richt- linie unabhängig davon, wann der Mitgliedstaat die Werf- auszahlt, der bei Vertragsunterzeichnung tenbeihilfe geltende Fördersatz Anwendung. Seit Inkrafttreten der Richtlinien über Beihilfen für den Schiffbau ist es beson- ders in Italien immer wieder vorgekommen, daß Werften Beihilfen nicht in Anspruch nehmen konnten, weil die einschlägigen Rechtsvorschriften Verabschiedung der durch das Parlament oder die Genehmigung der betref- fenden Beihilferegelung durch die Kommission noch ausstand. Dies hat die italienischen Werften aber nie daran gehindert, Aufträge unter Vorwegnahme der staatli- chen Förderung anzunehmen: Sie haben die betreffenden Beihilfen einfach nach Inkrafttreten der jeweiligen Rechtsvorschriften in Anspruch genommen, ohne daß sich dies auf den ursprünglich vereinbarten Preis ausge- wirkt hätte. Damit bestätigt sich die Feststellung, daß INMA die Gewährung der Beihilfe als gegeben angenommen hat. Das Unternehmen bringt zwar über seine Anwälte vor, daß es ein Risiko eingegangen ist, als es ohne die Gewiß- heit, die Beihilfe auch tatsächlich zu erhalten, ein Preis- angebot unter den Gestehungskosten unterbreitete, weshalb eine Verfälschung des Wettbewerbs ausge- schlossen sei. Die Kommission kann aber nicht ausschließen, daß die fraglichen Aufträge an andere Werften in der Gemeinschaft gegangen wären, wenn diese ebenfalls die Möglichkeit gehabt hätten, ein Preisan- gebot unter Inanspruchnahme staatlicher Fördermittel in Höhe von 9 % des Vertragswerts zu unterbreiten. Die Kommission konnte die fragliche Beihilfe nicht rechtzeitig, d. h. bei Unterzeichnung der Verträge, bzw. aufgrund neuer, präziserer Zahlenangaben Italiens zu den Angeboten konkurrierender Werften aus der Gemein- schaft und aus Drittländern prüfen. Italien hat nicht nachgewiesen, daß die Erhöhung des Fördersatzes der Werftenbeihilfe auf 9 % notwendig ist, um die in Rede stehenden Aufträge der Gemeinschaft innerhalb ausführen zu lassen. VI Ausgehend von den vorstehenden Erwägungen kann die Kommission nicht feststellen, daß die Verdoppelung der Beihilfeintensität auf 9 % mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar ist, weil Italien nicht nachgewiesen hat, daß die mit INMA im Wettbewerb stehenden Werften aus der Gemeinschaft mit entsprechender staatlicher Förderung zu einem Satz unter 9 % den Zuschlag nicht erhalten hätten. Es läßt sich daher nicht ausschließen, daß die italienische Werft den Zuschlag für die beiden Aufträge nur aufgrund der in Aussicht gestellten Beihilfe mit einer Intensität von 9 % erhalten hat, die sie gegenüber ihren Wettbewerbern aus der Gemeinschaft begünstigt. Die Kommission kann die zusätzliche Beihilfe in Höhe von 4,5 % des Vertragswerts für den Umbau der Passagier- schiffe „Regal Voyager“ und „Sally Albatros“ in der Werft INMA infolgedessen nicht genehmigen  HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Erhöhung des am Vertragswert bemessenen Förder- satzes der Beihilfen für den Umbau der Passagierschiffe „Regal Voyager“ und „Sally Albatros“ in der Werft INMA SpA um 4,5 %, die Italien gemäß dem Gesetz Nr. 132/94 beabsichtigt und mit Schreiben vom 27. Mai 1997 notifi- ziert hat, ist mit dem Gemeinsamen Markt unvereinbar. Artikel 2 Italien darf die in Artikel 1 genannte Beihilfe nicht gewähren. Artikel 3 Italien teilt der Kommission binnen zwei Monaten nach Bekanntgabe welche Maßnahmen es getroffen hat, um dieser Entscheidung nachzukommen. Entscheidung mit, dieser 10. 6. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 145/31 Diese Entscheidung ist an die Italienische Republik gerichtet. Artikel 4 Brüssel, den 11. November 1998 Für die Kommission Karel VAN MIERT Mitglied der Kommission


eurovoc_concepts:
common organisation of markets
fruit
market intervention
marketing standard
producer organisation
production aid
vegetable

text: C 381/8 EN Official Journal of the European Communities 8. 12. 98 COMMISSION Proposal for a Council Regulation (EC) amending and correcting Regulation (EC) No 2200/96 on the common organisation of the market in fruit and vegetables (98/C 381/07) COM(1998) 647 final - 98/0309(CNS) (Submitted by the Commission on 12 November 1998) THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 43 thereof, Whereas the present provisions on defrayal by the Community of transport, sorting and packaging costs in connection with certain products withdrawn from the market and then distributed free should apply to all free distribution of withdrawn products, Having regard to the proposal from the Commission, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Having Parliament, regard to the opinion of the European Article 1 Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee, in and fruit vegetables(cid:216)(˛), Whereas Council Regulation (EEC) No 2200/96 of 28 October 1996 on the common organisation of the market amended by Commission Regulation (EC) No 2520/97(cid:216)(ˇ) as regards certain Combined Nomenclature codes, lays down rules on recognised producer organisations; whereas these rules require members to sell their entire production through the organisation; whereas, however, provision is made for this obligation to be waived for direct sales on the producer’s holding to consumers for their personal needs; whereas a volume restriction applies to such sales; whereas to take account of standard practice in certain parts of the Community this waiver should be extended to embrace direct sales away from the holding but no change should be made in the volume restriction; the English, French, Italian, Portuguese, Whereas Spanish and Swedish versions of Article 15(4)(c) of that Regulation are at variance with the other language versions; whereas they should, therefore, be corrected; (˛)(cid:217)OJ L 297, 21. 11. 1996, p. 1. (ˇ)(cid:217)OJ L 346, 17. 12. 1997, p. 41. Regulation (EC) No 2200/96 is amended as follows: 1. (cid:217)In the first indent of Article 11(1)(c)(3) the words "on their holdings’ are deleted. 2. (cid:217)Article 30(6) is replaced by the following: "6. (cid:218)(cid:217)The Community shall defray, on terms and conditions to be determined in accordance with the procedure laid down in Article 46, transport, sorting and packaging free in costs distribution as provided for in paragraph 1. ’ connection with Article 2 Article 15(4)(c) of Regulation (EC) No 2200/96 replaced by the following: is "(c)(cid:217)make financial provision for the technical and human resources required to ensure compliance with standards, plant(cid:220)health rules and maximum permitted levels of residues. ’ Article 3 This Regulation shall enter into force on the third day following its publication in the Official Journal of the European Communities. This Regulation shall be binding directly applicable in all Member States. in its entirety and