title: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa- Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en skovbrugsstrategi for Den Europæiske Union

eurovoc_concepts:
EU action
forest conservation
forestry policy
silviculture

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 18. 11. 1998 KOM(1998) 649 endelig udg. MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET OM EN SKOVBRUGSSTRATEGI FOR DEN EUROPÆISKE UNION Indledning Indholdsfortegnelse I. 1. 2. 3. II. 1. 2. 3. III. A. B. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. C. 1. 2. D. 1. 2. 3. 4. E. PROBLEMER OG UDFORDRINGER FOR SKOVBRUGET I DEN EUROPÆISKE UNION Generelle bemærkninger - Skovressourcer - EU's skovbaserede industrier - struktur og konkurrencedygtighed - De europæiske skoves mangfoldighed - Trusler mod skovene En bæredygtig forvaltning af skovene er af vital betydning for naturen og samfundet Nøgleanliggender EN FÆLLES STRATEGI FOR EU OG MEDLEMSSTATERNE Strategiens mål og ledende principper Hvilken rolle kan og skal Den Europæiske Union spille? Medlemsstaternes rolle FÆLLESSKABETS HANDLINGSPLAN FOR SKOVBRUGET INDLEDNING EKSISTERENDE FORANSTALTNINGER OG ANVENDELSEN OG VIDEREUDVIKLINGEN AF DEM Forordninger vedrørende struktur- og ledsageforanstaltninger i tilknytning til den fælles landbrugspolitik Fællesskabsordningen for beskyttelse af skovene mod luftforurening Skovbrande Indførelse af et EF-system for information og kommunikation vedrørende skovbruget (EFICS) Det indre marked og samhandelen EU's skovbaserede industrier EF-støtte til skovbrugsforskning Udviklingssamarbejde Internationalt samarbejde på paneuropæisk og globalt plan Koordination SKOVBRUGSFORANSTALTNINGER INDEN FOR RAMMERNE AF AGENDA 2000 Støtte til medlemsstaternes indsats for at fremme en bæredygtig forvaltning af skovene Førtiltrædelsesforanstaltninger SPECIFIKKE SKOVBRUGSRELATEREDE ASPEKTER Bevarelse af skovenes biodiversitet Træ som energikilde Klimaændringer Skovcertificering KONKLUSION Indledning Europa-Parlamentet vedtog den 31. januar 1997 på grundlag af EF-traktatens artikel 138 B en beslutning om Den Europæiske Unions skovbrugsstrategi , hvori Kommissionen opfordres til at forelægge "et lovgivningsmæssigt forslag om en europæisk skovbrugsstrategi" i overensstemmelse med en række betragtninger og henstillinger. Den foreliggende meddelelse har et dobbelt sigte: - at forelægge et sammenhængende udkast til en skovbrugsstrategi for Den Europæiske Union - at imødekomme Europa-Parlamentets anmodning under samtidig hensyntagen til udtalelserne fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Den foreslåede strategi skal ses i sammenhæng med de vedtagne internationale principper og de indgåede internationale forpligtelser, navnlig inden for rammen af FN's konference om miljø og udvikling (f. eks. Kyoto-protokollen om klimaændringer) og de paneuropæiske konferencer om beskyttelse af skovene5. EU's skovbrugsstrategi er baseret på anerkendelse af de europæiske skoves mangfoldighed, deres mangesidede funktioner og behovet for økologisk, økonomisk og social bæredygtighed. I. Problemer og udfordringer for skovbruget i Den Europæiske Union 1. Generelle bemærkninger Skovressourcer Det anslås, at 3. 500 mio. hektar eller 27% af verdens samlede landareal er dækket af skov. Over 60% af verdens skove findes i syv lande: Den Russiske Føderation, Brasilien, Canada, USA, Kina, Indonesien og Congo (Zaire). Europa har omkring 215 mio. hektar skov eller andet trædækket terræn svarende til 30% af kontinentets samlede areal. Skovarealet er for øjeblikket stabilt eller stigende og er karakteriseret ved mange forskellige klimatiske, geografiske, økologiske og socioøkonomiske forhold. A4-0414/96, EFT C 55 af 24. 2. 1997, s. 22 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Situationen og problemerne i EU's skovbrug og mulighederne for at udbygge skovbrugspolitikken" af 24. 4. 1997, EFT C 206 af 7. 7. 1997, s. 128 Regionsudvalgets udtalelse om "Forvaltning, anvendelse og beskyttelse af skovene i EU" af 19. 11. 1997, EFT (CdR 268/97 endelig udg. ), EFT C 64 af 27. 2. 1998, s. 25 UNCED, Rio de Janeiro 1992 Strasbourg (1990), Helsinki (1993), Lissabon (1998) Begrebet bæredygtig forvaltning af skovene blev i 1993 defineret på den tværeuropæiske ministerkonference om beskyttelse af skovene i Europa som forvaltning og udnyttelse af skove og skovarealer på en sådan måde, at deres biodiversitet, produktivitet, regenereringsevne og vitalitet bevares og deres potentiale opretholdes til nu og i fremtiden at udfylde økologiske, økonomiske og samfundsmæssige funktioner på lokalt og nationalt plan, uden at der sker skade på andre økosystemer. EU har et skovareal på 130 mio. hektar svarende til 36% af det samlede areal. Heraf udnyttes 87 mio. hektar kommercielt (de forvaltes med henblik på træproduktion og ikke-trærelaterede varer og tjenesteydelser). I sammenligning med de uhyre arktiske og tropiske skove i andre dele af verden kan EU's skovressourcer umiddelbart forekomme ubetydelige. Men efter Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse er EU blevet verdens næststørste producent af træindustriprodukter, den største importør af skovprodukter og den tredjestørste eksportør af skovprodukter. EU's skovbaserde industrier: struktur og konkurrencedygtighed • De skovbaserede industrier består af træforarbejdningsindustrier, bl. a. savskæreri, udskæring og fremstilling emballagefremstilling; papirmasse-, papir- og papfremstilling og forarbejdning heraf; og længere fremme i processen trykkeri og offentliggørelse. byggekomponenter træplader, af af • I denne industri findes der såvel lokale virksomheder, hvoraf nogle er selskaber, medens hundredtusindvis andre er små og mellemstore virksomheder, hvoraf de fleste er privatejede. internationale og regionale som store multinationale • I alt beløber værdien af EU's skovbaserede industriproduktion sig til 300 mia. ECU, svarende til 10% af værdien af den samlede fremstillingsindustri. Ifølge de officielle statistikker beskæftiger disse industrier omkring 2,2 mio. mennesker i den Europæiske Unions 15 medlemsstater. • EU har den største handel med skovprodukter og er den næststørste forbruger af skovprodukter i verden. Der er ganske vist et samlet overskud på handelsbalancen, men EU er nettoimportør af råvarer, navnlig udskåret træ, for størstedelens vedkommende fra de øst- og centraleuropæiske lande og CIS, og træmasse fra Nord- og Sydamerika og andre områder med stor væksthastighed og lave omkostninger. Inden for visse sektorer med et særligt højt hjemmeforbrug er EU storeksportør, navnlig af produkter med stor værditilvækst. • EU's træindustri opnår fordele ved både at anvende friske fibre og genbrugstræ og -papir. • Grundlaget for EU's skovbaserede industrier i visse områder er en fragmenteret skovressource, hvilket kombineret med andre ulemper gør EU-træ mindre konkurrencedygtigt end træ andetsteds fra. • Med henblik på at forblive konkurrencedygtige fremover må EU's skovbaserede industrier sikre sig en sikker og konkurrencedygtig råvareforsyning og på grundlag af en intensiv F&U-indsats fokusere på specialisering, kvalitet og innovation. Det fremgår af ovenstående, at skovbrugssektoren er af stor økonomisk betydning for EU. Europæiske skoves mangfoldighed De klimatiske, økologiske og biologiske forudsætninger for skovenes vækst varierer stærkt i EU. Middelhavslandene tilhører den submediterrane zone, mens de nordiske lande og bjergområderne ligger i den arktiske/alpine zone. 65% af EU's skovareal er privatejet. De private skove er fordelt på 12 mio. ejere, og hovedparten er familiebrug på under fem hektar, og skovparcellernes gennemsnitlige størrelse er således relativt lav. Skovenes ejerforhold varierer stærkt. I Grækenland og Irland ejer staten således to tredjedele af skovarealet, medens skovene i vid udstrækning ejes af virksomheder og lokalsamfund i Belgien, Spanien, Italien, Luxembourg, Frankrig og Tyskland. Trusler mod skovene Udover den skovrydning, der skyldes byernes vækst, industriel anvendelse af skovene og anlæg af transportinfrastrukturer m. v. , er der en række andre faktorer, der udgør en trussel mod skovenes sundhedstilstand : luftforurening, brande, ekstreme klimatiske forhold, skadedyr og sygdomme. Disse trusler kan alvorligt forringe og i nogle tilfælde ødelægge skovenes økosystemer. Mellem 350. 000 og 500. 000 hektar skov lægges øde af brande i EU hvert år, og det anslås, at omkring en tredjedel af de europæiske skove er synligt luftforureningsskadede. 2. En bæredygtig forvaltning af skovene er af vital betydning for naturen og samfundet Traditionelt anses skovenes vigtigste funktion for at være deres funktion som råstofleverandør, dvs. som en vedvarende kilde til tømmer, harpiks, kork og andre produkter som svampe og bær. Udover den økonomiske rolle frembyder skovene mange andre samfundsnyttige fordele. Den øgede fritid har f. eks. medført, at skovene i stigende grad udnyttes til rekreative formål. Også skovenes miljøbeskyttende funktion tillægges stor værdi, det gælder f. eks. i forhold til biodiversiteten, lokale og regionale klimaforhold og vand- og jordbeskyttelse. I bjergområder beskytter skovene Q desuden mod erosion og laviner. I løbet af det seneste årti har skovenes funktion som opsamlingssted for kulstof fået stadig større betydning. Størsteparten af skovene udnyttes til flere af de ovennævnte formål, og derfor kan skovenes værdi bedst sammenfattes i begrebet mangesidethed. Det betyder f. eks. , at selektiv hugst i en skov, hvis vigtigste funktion er at beskytte jordbunden, men som også har betydning for biodiversiteten og derudover anvendes til rekreative formål, ikke medfører, at nogen af de andre funktioner går tabt. 3. Nøgleanliggender De vigtigste udfordringer på skovbrugsområdet er følgende: - fremme af skovbrugssektoren som et led i udviklingen af landdistrikter og navnlig med henblik på jobskabelse og -bevarelse i landdistrikterne Det anslås, at skovene i de nordiske lande har mindst 400 mio. besøgende årligt. I mediterrane skovafvandingsområder borteroderes 2-3 tons/ha/år, medens der på nøgne jorder borteroderes helt op til 20-30 tons/ha/år. Ifølge Dobris-rapporten binder de europæiske skove omkring 2,8 Gt kulstof i træer og visne blade plus 3-4 Gt i skovenes jordbund. 2. 8 Gt kulstof svarer til emissionen af kulstof fra fossile brændstoffer i EU over en 4-årig periode. beskyttelse af det naturlige miljø og skovarven (beskyttelse af jordbunden, beskyttelse mod erosion, vandregulering, forbedring af luftkvaliteten, binding af kulstof, bekæmpelse af klimaændringer, beskyttelse af naturlige levesteder og biodiversiteten) samt genopretning af beskadigede skove opretholdelse af skovenens sociale og rekreative funktioner forbedring af en økologisk, økonomisk og samfundsmæssigt bæredygtig skovforvaltning inden for det indre markeds rammer og på linje med EU's internationale forpligtelser, herunder handelsregler, der er forenelige med WTO støtte til internationalt og paneuropæisk samarbejde om beskyttelse af skovene på europæisk og globalt plan (se nedenfor), navnlig for at undgå ødelæggelse af skovene andre steder i verden, som på lang sigt kan indvirke på skovenes og miljøets bæredygtighed på verdensplan opfyldelse af det femte miljøhandlingsprograms mål og beskyttelse af skovene mod afskovning, skovbrande og luftforurening styrkelse af skovenes kapacitet til at binde og opsamle kuldioxid, navnlig i et efter- Kyoto perspektiv fremme af træs og andre skovbrugsprodukters miljøværdier forbedring af EU's skovbaserede industriers konkurrenceevne. De Forenede Nationers konference om miljø og udvikling flJNCED) og opfølgningen af den FN's konference om miljø og udvikling i Rio de Janeiro 1992 understregede skovenes stadig større for en bæredygtig udvikling og beskyttelsen af miljøet. Konceptet bæredygtig betydning skovforvaltning anerkendes som et grundlæggende ledende princip af alle de deltagende lande. Af de forpligtelser, der er indgået, er de følgende særligt vigtige : • den ikke-bindende autoritative erklæring om principper for en global konsensus om forvaltning, bevarelse og bæredygtig udnyttelse af alle skovtyper • Kapitel 11 i Agenda 21 (om bekæmpelse af skovrydning) - hvori der er fastsat 4 hovedprincipper: - opretholdelse af de mangesidede funktioner i alle skovtyper og trædækkede arealer - beskyttelse, bæredygtig forvaltning og bevarelse af alle skovtyper og genopretning af skovplantning, genplantning og andre beskadigede områder ved rehabiliteringsforanstaltninger fremme af en effektiv anvendelse af skovene og effektive vurderingssystemer med henblik på optimal udnyttelse af de varer og tjenesteydelser, der hidrører fra skovområderne skovrehabilitering, - - kapacitetsopbygning og/eller styrkelse af kapaciteten med hensyn til planlægning, vurdering og systematisk overvågning af skovene og skovrelaterede programmer, projekter og aktiviteter, herunder kommercielle aktiviteter • konventionerne om biologisk mangfoldighed, ørkendannelse og klimaændringer og de hertil knyttede protokoller og arbejdsprogrammer (bl. a. Kyoto-protokollen). Disse globale principper for bæredygtig udvikling skal tages i betragtning i forbindelse med udformningen af en skovbrugsstrategi for EU, navnlig ved at: - gennemføre de heraf følgende skovrelaterede forpligtelser på europæisk plan - bidrage til at fremme en bæredygtig udvikling inden for udviklingssamarbejdet på skovområdet på - grundlag af gennemførelse af Det Internationale Skovpanels (IPF) forslag fortsætte policy-dialogen om skove på internationalt plan med henblik på en aftale om indførelse af et juridisk bindende instrument gældende for alle skovtyper. Den paneuropæiske proces vedrørende beskyttelse af skovene Ministerkonferencerne om beskyttelse af skovene i Europa er et led i samarbejdet mellem europæiske lande på skovområdet (38 europæiske lande samt Det Europæiske Fællesskab). Med disse konferencer har de europæiske lande givet et fælles politisk tilsagn om at fremme en bæredygtig udvikling af skovressourcerne i overensstemmelse med Agenda 21 og de ikke-bindende "skovprincipper", der blev vedtaget af UNCED, under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende for europæiske skove. De europæiske lande og Unionen har vedtaget følgende beslutninger på konferencerne i henholdsvis Strasbourg (1990), Helsinki (1993) og Lissabon (1998): 51 : Europæisk net af områder for permanent overvågning af skovøkosystemerne 52 : Bevarelse af skovenes genressourcer 53 : Decentral europæisk databank om skovbrande 54 : Tilpasning af forvaltningen af skove i bjergområder til nye miljøbetingelser 55 : Udbygning af EUROSILVA-netværket vedrørende forskning i træernes fysiologi 56 : Europæisk netværk for forskning i skovøkosystemer Hl : Generelle retningslinjer for en bæredygtig forvaltning af skovene i Europa H2 : Generelle retningslinjer for bevarelse af europæiske skoves biodiversitet H3 : Samarbejde på skovbrugsområdet med lande med overgangsøkonomier H4 : Strategier for en langsigtet tilpasning af Europas skove til klimaændringer LI Mennesker, skove og skovbrug: styrkelse af de socioøkonomiske aspekter af en bæredygtig skovforvaltning L2 : Paneuropæiske kriterier, indikatorer og tærskelværdier for bæredygtig skovforvaltning. Disse beslutninger omfatter de vigtigste aspekter af beskyttelse, bevarelse og bæredygtig udvikling af Europas skove og fastlægger retningslinjer for opnåelsen af disse tre mål, hvilket ligeledes indebærer, at de målsætninger, der er fastsat i konventionen om biologisk diversitet, opfyldes. Beslutningernes til, at Europa-Parlamentet har understreget det store spændvidde er en af hovedårsagerne paneuropæiske samarbejdes store betydning for EU's skovbrugsstrategi. II. En fælles strategi for EU og medlemsstaterne 1. Strategiens mål og ledende principper Det overordnede mål for EU's skovbrugsstrategi bør være at styrke en bæredygtig udvikling og forvaltning af skovene i overensstemmelse med de "skovprincipper", der blev vedtaget på FN's konference om miljø og udvikling, og de beslutninger, der er vedtaget på de paneuropæiske ministerkonferencer om beskyttelse af skovene (jf. rammerne af ovenfor). Strategien medlemsstaternes nationale og subnationale skovprogrammer eller tilsvarende instrumenter og - under iagttagelse af subsidiaritetsprincippet - via en indsats fra Det Europæiske Fællesskabs side på områder, hvor det giver en merværdi. En skovbrugsstrategi for Unionen bør bygge følgende ledende principper: fastlægges og gennemføres inden for - bidrage til at opfylde fællesskabspolitikkernes mål - bidrage til at opfylde de internationale forpligtelser, medlemsstaterne og Unionen har indgået - give plads for en fleksibel approach baseret på subsidiaritetsprincippet - fungere i overensstemmelse med principperne om frie varebevægelser og fri - konkurrence og forhindre konkurrenceforvridning forbedre EU's skovbrugssektors konkurrenceevne, herunder skovbrugs- og skovbaserede industrier - bidrage til at øge potentialet for større velstand og beskæftigelse i landdistrikterne og industrien i et bæredygtigt samfund, navnlig i mange landdistrikter med få økonomiske alternativer - styrke princippet om integrering af bæredygtig udvikling og miljøbeskyttelse i skovrelaterede politikker. 2. Hvilken rolle kan og skal Den Europæiske Union spille? Traktaterne om Den Europæiske Union indeholder ingen bestemmelser om en fælles skovbrugspolitik. Forvaltning, bevarelse og bæredygtig udvikling af skovene er ikke desto mindre et vitalt aspekt i en række fællesskabspolitikker, såsom landbrugspolitik og udvikling i landdistrikter, miljø, handel, det indre marked, forskning, industri, udviklingssamarbejde og energipolitik. Handlingsgrundlaget inden for rammen af de eksisterende beføjelser i henhold til traktaten er følgende: • med deres mangesidede funktioner er skovene af afgørende betydning for landdistrikternes udvikling og udgør en vigtig komponent i en politik for integreret udvikling af landdistrikterne, navnlig på grund af deres bidrag til at højne indkomstniveauet og øge beskæftigelsen samt deres økologiske og sociale værdi • skovene og deres mangfoldighed er en vigtig del af det europæiske naturlige miljø og beskyttelsen og bevarelsen af dem er et vigtigt aspekt i en række fællesskabspolitikker. Beskyttelsen af skovenes mangfoldighed er endvidere omfattet af særlige milj øforanstaltninger såsom EU's biodiversitetsstrategi, Natura 2000 og gennemførelsen af konventionen om klimaændringer • for skovprodukter, navnlig træ (samt kork og harpiks), gælder reglerne for det indre marked, herunder EU's normale konkurrenceregler for statsstøtte, fusioner og karteller. En række foranstaltninger inden for de eksisterende fællesskabspolitikker har en væsentlig indflydelse på skovområdet. Endvidere er der en direkte og indirekte sammenhæng mellem Fællesskabets og medlemsstaternes skovbrugspolitik. Unionen har således en vigtig rolle at spille i bestræbelserne på at nå de mål, som medlemsstaterne og Unionen fastsætter inden for strategiens rammer. 3. Medlemsstaternes rolle af og tilsvarende skovprogrammer I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet henhører planlægningen og gennemførelsen under medlemsstaterne. Disse programmer er et vigtigt instrument for udmøntningen af de principper, der blev fastlagt på FN's konference om miljø og udvikling, Det Mellemstatslige Skovpanels (IPF) handlingsforslag, de beslutninger, der blev vedtaget i Strasbourg, Helsinki og Lissabon, på de paneuropæiske konferencer medlemsstaternes initiativer inden for rammerne af internationale konventioner (såsom konventionerne om klimaændringer, biologisk mangfoldighed, ørkendannelse og grænseoverskridende luftforurening) samt det femte miljøhandlingsprogram. instrumenter III. Fællesskabets handlingsplan A. Indledning for skovbrugsstrategien Samtidig med at tilgodese de eksisterende skovbrugsrelaterede EU-foranstaltninger er EU's handlingsplan to kommissionsforslag som led i Agenda 2000: forslaget om en ny forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne og forslaget om en forordning om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i. Disse forslag til ansøgerlandene i Central- og Østeuropa i førtiltrædelsesperioden retsforskrifter kombineret med de eksisterende foranstaltninger er Kommissionens svar på Parlamentets initiativ. for alt baseret på frem Denne meddelelse dækker ikke evalueringen af tidligere skovforanstaltninger. Der er fx givet en vurdering af skovbrugsforanstaltningerne i rapporten om anvendelsen af Nationale og subnationale programmer etablerer en overordnet ramme, inden for hvilken skovbrugsanliggender kan behandles som i indsatsen for at fremme en bæredygtig led skovforvaltning. De er redskaber for planlægning, gennemførelse og overvågning af skovbrugs- og skovrelaterede aktiviteter og skaber et grundlag for en koordineret gennemførelse af programmer og aktiviteter med deltagelse af alle berørte parter på basis af indbyrdes aftalte mål og strategier. KOM(1998)158 endelig udg. - Forslag til Rådets forordning (EF) om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (EFT C 170 af 4. 6. 1998, s. 67) KOM(1998)153 endelig udg. (EFT C 150 af 16. 5. 1998, s. 14) forordning (EØF) nr. 2080/92 om støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget13, den nylig offentliggjorte rapport om skovenes tilstand og rapporten om EU's informationssystem for skovbrande. Der er også foretaaget forskellige vurderinger af programmer, som forvaltes af strukturfondene. B. Eksisterende foranstaltninger og anvendelsen og videreudviklingen af dem 1. Forordninger vedrørende struktur- og ledsageforanstaltninger i tilknytning til den fælles landbrugspolitik En styrkelse af de følgende skovbrugsforanstaltninger er et centralt punkt i Kommissionens forslag om udvikling af landdistrikter inden for rammerne af Agenda 2000, og de omtales derfor mere indgående i afsnit C l: • Forordning om støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget tager sigte på at fremme skovrejsning som en alternativ udnyttelse af landbrugsjorden og udvikling af skovbrugsaktiviteter i landbruget. Denne horisontale foranstaltning er en af ledsageforanstaltningerne til reformen af den fælles landbrugspolitik (EUGFL- Garantisektionen). I perioden 1993-1997 blev der gennemført skovrejsning på over 500. 000 ha landbrugsjord, og ca. 26. 000 landbrugere har udnyttet ordningen til at investeringer. I den forbedre deres eksisterende skovarealer gennem nye ovennævnte rapport om forordningens anvendelse blev det understreget, at det var fortidligt at drage endelige konklusioner efter en kort gennemførelsesperiode, men samtidig var der positive kommentarer til forordningens mål, fx med hensyn til: - ordningens bidrag fremme af alsidige landdistriktsudviklingen ved aktiviteter, dynamisk arealanvendelse og ordentlig landskabspleje, selv om skovrejsning sandsynligvis kun havde begrænset indvirkning på nedbringelsen af landbrugets overskudsproduktion tiltag med henblik på miljøet, såsom forebyggelse af erosion og ørkendannelse, fremme af biodiversitet og regulering af vandkredsløbet forordningens bidrag til den overordnede målsætning for skovbrugspolitikken på regionalt og nationalt plan. - - til i n • Forordning om styrkelse af skovene som led i udviklingen af landdistrikter tillader støtteforanstaltninger til en lange række skovbrugsforanstaltninger med henblik på at styrke skovenes økonomiske, økologiske og sociale funktion som et led i de operationelle programmer for mål 1-, 5b- og 6-områder. Desuden kan regionaludviklingsforanstaltninger i mål 1- og 2-områder omfatte aktioner i skovbrugssektoren. EF støtter regionerne med en lang række foranstaltninger, såsom oprettelse og forbedring af planteskoler, foranstaltninger for bevarelse af jordbund og vand, udvidelse og genoprettelse af skovarealer i områder, der er truet af erosion og oversvømmelser, genoprettelse af skovarealer,der er beskadiget af Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2080/92 om en fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget (KOM(97)630 endelig udg. af 28. 11. 1997) De europæiske skoves tilstand, sammenfattende rapport 1998, ISSN 1020-587X Skovbrande i den sydlige del af Den Europæiske Union 1989-1993, ISBN 92-827-5369-7 Rådets forordning (EØF) nr. 2080/92 (EFT L 215 af 30. 7. 1992, s. 96) Rådets forordning (EØF) nr. 1610/89 (EFT L 165 af 15. 6. 1989, s. 3) 10 brande eller andre naturlige fænomener, forbedringer af skovdyrkning og infrastrukturer og startstøtte til skovforvaltningssammenslutninger. Der gives prioritet til regionalprogrammer i områder, hvor fremme af skovbruget kan medvirke til at forbedre økonomien i det pågældende område, hvor bevarelse af jordbund og vand og foranstaltninger til bekæmpelse af erosion spiller en stor rolle, eller hvor skovenes samfundsmæssige og rekreative funktion er af særlig betydning. • Forordning om forarbejdning og afsætning af skovbrugsprodukter tillader støtte til den første forarbejdning af skovbrugsprodukter i forarbejdningsindustrier i mål 5a-områder. Det drejer sig fx om fældning, afgrening, afbarkning, opskæring, oplagring, behandling og tørring. Finansieringen af investeringer tager først og fremmest sigte på investeringer i små og mellemstore virksomheder, hvis omstrukturering og rationalisering kan bidrage til forbedring og økonomisk udvikling i landbruget og landdistrikterne. i o 2. Fællesskabsordningen for beskyttelse af skovene mod luftforurening tilvejebringer Med denne forordning oprettes der et observationsnetværk, der ensartede periodiske opgørelser over luftforureningens skadevirkninger på skovene. Hermed tilvejebringes der oplysninger om skovenes generelle tilstand og om skovenes beskadigelsesgrad i de forskellige områder af Den Europæiske Union. Endvidere er der oprettet et EU-dækkende net til permanent overvågning af skovøkosystemerne, der kan øge indsigten i virkningerne a luftforurening og andre belastningsfaktorer på skovøkosystemerne på grundlag af indsamlede data vedrørende omfanget af og udviklingen i en række skovforurenende stoffer tillige med detaljerede oplysninger om basale økologiske parametre. Kommissionen og FN/ECE offentliggør årligt en rapport om de europæiske skoves tilstand. I rapporten om de europæiske skoves tilstand, sammenfattende rapport 1998, konstateres en støt stigning i nåle-/bladtabet i lange store områder tørkeperioder, navnlig i Sydeuropa. i Europa, som hovedsagelig skyldes luftforurening og Det er planen, at denne ordning på længere sigt skal udvikle sig til en ramme for et overvågningssystem, som dækker hele spektret af potentielle skadevirkninger på skovøkosystemerne hidrørende luftforurening, klimaændringer, sygdomme, skadedyr og andre belastningsfaktorer. Det er endvidere hensigten at oprette en database, der kan skabe en solid vidensbase for beslutningstagere og forskere med henblik på at forbedre beskyttelsen af skovøkosystemerne. fra Kommissionen agter at afholde en workshop i 1999 med deltagelse af videnskabelige eksperter og andre interesserede parter med henblik på en kritisk gennemgang af den nuværende viden og erfaring med gennemførte aktiviteter på dette område og åbne nye perspektiver for ændringer af den eksisterende lovgivning i år 2001. Et af de vigtigste mål for denne workshop vil være at strømline fremtidige aktiviteter som led i den EU-dækkende overvågning for at få en mere præcis viden om virkningerne af luftforurening og andre belastningsfaktorer på Europas skove og skovøkosystemer og dermed også bidrage til gennemførelsen af IPF's handlingsforslag (nr. 50). 18 Rådets forordning (EØF) nr. 867/89 (EFT L 91 af 6. 4. 1990, s. 7) 19 Rådets forordning (EØF) nr. 3528/86 (EFT L 326 af 21. 11. 1986, s. 2) 11 Direktiv 96/62EF om vurdering og styring af luftkvalitet etablerer en ramme for måling, rapportering og forbedring af luftkvaliteten i EU. Direktivet understreger nødvendigheden af lokale og regionale handlingsplaner, som kan bidrage til at fremme overholdelsen af grænseværdierne. Der er planer om en gennemføre en regelmæssig vurdering af luftkvaliteten, herunder også i skove, som et vigtigt instrument for lokale myndigheder. Skove er udtrykkeligt nævnt i bilag 2 til direktivet som en faktor, der skal tages i betragtning ved fastsættelsen af grænseværdier og tærskelværdier for forureningsvarsling. Vurdering af data vedrørende luftforurenende stoffers indvirkning på skovene, herunder ozon, er vigtig og skal koordineres med eksisterende aktiviteter, navnlig inden for rammen af Rådets forordning (EØF) nr. 3528/86 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1091/94. 3. Skovbrande Skovbrande er en af de væsentligste hindringer for en bæredygtig udvikling af halvdelen af EU's skove. Unionen medfinansierer i øjeblikket foranstaltninger til forebyggelse af skovbrande inden for rammen af politikken for udvikling af landdistrikterne og gennem den særlige fællesskabsaktion til beskyttelse af skovene mod brande. Denne aktion støtter medlemsstaternes indsats for at forebygge skovbrande og giver endvidere mulighed for at sammenkoble skovbrugsforanstaltninger, der modtager støtte fra andre kilder, som f. eks. støtte til udvikling af landdistrikter i brandtruede risikoområder, med beskyttelsessystemer inden for rammen af globale planer for beskyttelse mod skovbrande. Samhørighedsfonden yder ligeledes støtte skovområder med henblik på at forebygge erosion og sikre vandressourcerne. til rehabilitering af brandhærgede i lyset af dens positive Den særlige EF-aktion til beskyttelse af skovene mod brande vil blive videreført og styrket indvirkning på beskyttelsesforanstaltningernes effektivitet og vigtigheden af at etablere en sammenhængende ordning for beskyttelse af eksisterende skove og nyplantninger. Der vil blive lagt vægt på et tæt samarbejde med eksperterne i Den Stående Skovbrugskomité, og aktionen vil være baseret på EF-informationssystemet vedrørende skovbrande. Dette system giver mulighed for en mere præcis vurdering af forebyggelsesforanstaltningerne og for om nødvendigt at ændre fastlagte prioriteter; som et led i opfølgningen af de paneuropæiske konferencer om beskyttelse af skovene i Europa og gennemførelsen af IPF-handlingsforslagene (nr. 46) bidrager systemet ligeledes til udviklingen af internationalt samarbejde, både på paneuropæisk plan og mellem Middelhavslandene indbyrdes. 20 Rådets forordning (EØF) nr. 2158/92 (EFT L 217 af 31. 7. 1992, s. 3) 12 4. Forordning om et EF-system for information og kommunikation vedrørende skovbruget flEFICS)21 Denne forordning, der senest er ændret ved Rådets forordning nr. 1100/98 i overensstemmelse med Parlamentets beslutning tager sigte på følgende mål: - at forbedre kvaliteten af og tilskynde til de nødvendige tilpasninger af de nationale skovopgørelser, således at de kan opfylde informationsbehovet med henblik på rapportering om bæredygtig skovforvaltning i tæt samarbejde med medlemmerne af "Informal Intersecretariat Working Group" (repræsentanter for Kommissionen, 22 Eurostat, FN-ECE, FAO, OECD og ITTO ). Særlig vægt lægges på indsamling af objektive, sammenlignelige data baseret på paneuropæiske kriterier og indikatorer og på skovejerstrukturen i Unionen. Derudover vil muligheden for at anvende fjernovervågnings- og GIS-teknikker blive undersøgt, navnlig til indhentning af rumlige data som en supplerende informationskilde til de konventionelle statistikker med henblik på at opnå standardiserede og sammenhængende oplysninger om Europas skove - at indsamle oplysninger og forbedre formidlingen og kommunikationen ved at oprette en EU-database med alle relevante oplysninger om skovbrugsrelaterede fællesskabsforanstaltninger samt basisinformation om medlemsstaternes nationale og subnationale skovpolitikker og -programmer - at foretage en analyse af perspektiverne for skovbrugssektorens fremtidige udvikling med hensyn til handel, industri, beskæftigelse og miljøanliggender. Disse aktioner vil bidrage til gennemførelsen af IPF-forslagene (nr. 89) 5. Det indre marked og samhandelen Kommercielle skovbrugs- og skovbaserede aktiviteter varetages af den private sektor, og produktionen af tømmer, der er den vigtigste kommercielle funktion, styres primært af markedskræfterne. EU's skovbrugssektor kan ikke ses isoleret fra skovbrugssektoren i andre lande. Foranstaltningerne skal være forenelige med vore internationale forpligtelser og enhver anden forpligtelse, som EU har indgået. Blandt andet er WTO-bestemmelserne for den internationale handel, herunder handels- og miljøspørgsmål, gældende for samhandelen med tredjelande med alle skovbrugsprodukter. Finanspolitiske foranstaltninger og støtteordninger til fordel for skovbruget udformes og gennemføres af medlemsstaterne; enhver form for støtte til skovbruget skal være forenelig med det indre markeds regler og meddeles Kommissionen. EU-støtten til skovbruget har generelt form af økonomiske bidrag til støtteordninger, som medlemsstaterne har indført inden for rammerne af deres skovbrugspolitikker og - programmer; også EU-støtten skal tage hensyn til de gældende markedsregler og må ikke hindre konkurrencepolitikken i at fungere efter hensigten. 21 Rådets forordning (EØF) nr. 1615/89 (EFTL 165 af 15. 6. 1989, s. 12) Den Internationale Organisation for Tropisk Træ 13 En række EU-retsinstrumenter har direkte betydning for skovbrugsrelaterede kommercielle aktiviteter. Det drejer sig især om følgende: tekniske og miljømæssige standarder for skovbrugsprodukter, der tager sigte på at forbedre driftsbetingelserne for skovbrug og skovbrugsindustrier i Fællesskabet og at fjerne konkurrencefordrejninger og hindringer for det frie marked fælles regler om kvalitet og markedsføring af forstligt formeringsmateriale, der har til formål at sikre kvaliteten af dette materiale i Fællesskabet; Kommissionen vil i nærmeste fremtid forelægge Rådet et forslag til nyt direktiv plantesundhedskontrol: Fællesskabet spiller en stadig mere aktiv rolle i beskyttelsen af skovøkosystemernes sundhedstilstand i kraft af dets ansvar for at forebygge plantesundhedsrisici hidrørende fra importeret tømmer, der for størstedelens vedkommende stammer fra tredjelande. Kommissionen mener, at de eksisterende og foreslåede fællesskabsforanstaltninger udgør et hensigtsmæssigt grundlag for kommerciel udnyttelse af skovene inden for det indre markeds rammer og foreslår derfor ikke nye initiativer på dette område. 6. EU's skovbaserede industrier Hvad angår EU's skovbaserede industrier, ønsker EU-industrien at bidrage til en bæredygtig udvikling af hele skovbrugssektoren ved at bevare dens konkurrenceevne over for andre materialer på verdensplan og de udfordringer, som målene på miljøområdet indebærer, samtidig med, at de muligheder, som informationssamfundet byder på, udnyttes. De vigtigste indsatsområder for EU's skovbaserede industrier vil blive taget op i en særskilt meddelelse til Rådet og Parlamentet om en bæredygtig forbedring af konkurrenceevnen i EU's skovbaserede industrier. 7. Fællesskabsstøtte til skovbrugsforskning I det fjerde rammeprogram for forskning, teknologi og udvikling (1994-1998), tilgodeses skovbrugsforskning primært under særprogrammet "Landbrug og fiskeri (herunder agro-industri, fødevareteknologi, skovbrug, akvakultur og udvikling af landdistrikter)") (FAIR-programmet). Også en række andre F&U-særprogrammer og - aktioner omhandler skovbrugsrelaterede emner, det gælder navnlig: miljø- og klimaprogrammet, samarbejde med tredjelande og internationale organisationer - INCO-programmet, samarbejde om videnskab og teknologi - COST-foranstaltninger, uddannelse og fremme af forskeres mobilitet samt foranstaltninger til fremme af indførelsen af ny teknologi SMV. For så vidt angår FAIR-programmet, er målene at: i) styrke den europæiske skovsektors konkurrenceevne gennem konsolidering og harmonisering af forskningsaktiviteterne i Europa forbedring, ii) at styrke beskyttelsen, udviklingen og udnyttelsen af de europæiske skove og Unionens opfyldelse af sine forpligtelser med hensyn til en bæredygtig mangesidet forvaltning af skovene. Konceptet skovbrug-træ-kæde indføres og implementeres under FAIR-programmet. Projekterne inden for dette område har udviklet sig fra at være relativt små projekter, 14 både med hensyn til omfang og budget, der fokuserede på at løse specifikke problemer i "kæden", til nu at være integrerede projekter, der har som mål at optimere effektiviteten og produktiviteten i hele "produktions- og forarbejdningskæden" og at skabe sammenhæng mellem hensynet til en bæredygtig produktion af skovressourcer og industriens og markedets behov. Hvad angår en mangesidet forvaltning af skovene, er de prioriterede områder: - skovbrugssektorens socioøkonomiske situation og hertil relaterede politikker; udbuds- og efterspørgselsperspektiverne på kort, mellemlang og lang sigt - skovbrugsøkosystemernes virkemåde og samspillet mellem skovbrug og økosystemer - naturlige og menneskeskabte faktorers til skovdød, skovenes tilpasningsevne, beskyttelse i forbindelse med skovbrug og genopretning af beskadigede skove indvirkning; årsagerne - bæredygtig og mangesidet forvaltning af skovene, analyse, metoder og hensigtsmæssige forvaltnings- og indikatorer, hensigtsmæssig skovrejsning, driftsteknikker og -metoder, genetisk forbedring af træer, modstandsdygtighed og kvalitet samt optimering af kombinerede landbrugs-skovbrugssystemer - støtte til korkproduktionen via genetisk forbedring og forbedring af produktions-, forvaltnings-, sundhedsbeskyttelses- og udnyttelsesteknikker i økosystemer er der forsket Miljø- og klimaprogrammet lægger vægt på de skovrelaterede miljøaspekter. Udover forskningen luftforurening, klimaændringer og anvendelsen af gødningsstoffer for de europæiske skove. Der er desuden udviklet forvaltningsstrategier for bevarelsen af skovenes funktion som opsamlingssted for kulstof, og virkningerne af ændringer i arealanvendelsen er blevet vurderet ved anvendelse af fjernovervågningsredskaber og andre avancerede teknologier. i virkningerne af Forskningssamarbejdet om tropisk skovbrug og samarbejdet med tredjelande og internationale organisationer vil blive behandlet i en kommende meddelelse fra Kommissionen om udvikling og samarbejde (se kapitel 8). Hvad fremtiden angår, har Kommissionen i april 1997 fremsat et forslag til det femte rammeprogram for forskning, teknologi og udvikling, som skal gælde for perioden 1998-2002. Som det hedder i forslaget, skal den europæiske forskning effektiviseres og i højere grad rettes mod at imødekomme sociale og økonomiske behov. Konceptet "nøgleaktionsområde", der er indført som en overordnet forskningsstøttekategori, hvorunder tværfaglige og integrerede forskningstiltag vil fokusere på problemer af væsentlig socioøkonomisk betydning. integreret udvikling af landbrug, Skovbrugsforskning er integreret i nøgleaktionsområdet "bæredygtigt fiskeri og skovbrug, herunder landdistrikter" under særprogrammet "Livskvalitet og forvaltning af livsvigtige ressourcer". Målet er at finde frem til metoder og instrumenter, der kan forbedre bevarelsen, beskyttelsen og en bæredygtig mangesidet forvaltning af skovene og dermed støtte gennemførelsen af fællesskabsforanstaltninger og de internationale konventioner og aftaler og samtidig sikre sektorens konkurrencedygtighed og optimale udnyttelse. Desuden vil der blive i skovbrugsproduktionssystemer og forarbejdningsteknologier, som kan forsket forbedrede skovprodukter med stor til bidrage frembringelse af nye eller 15 værdiforøgelse og mindre negativ indvirkning på miljøet. Forskningsprioriteterne gælder følgende områder: - mangesidet forvaltning af skovene; støtte til skovpolitiske emner; diversificering (ikke-trærelateret landbrugs-skovbrugs-kvægbrugssystemer), mangesidet og bæredygtig forvaltning, der kombinerer kvalitetsproduktion med bevarelse og beskyttelse. Skovøkosystemernes biologiske mangfoldighed og beskyttelse af skovenes jordbund. anvendelse, - bæredygtig anvendelse af skovressourcerne til flere formål: skovbrug-træ-kæden: strategier for bæredygtig forvaltning og anvendelse af skovressourcerne; effektive, miljøvenlige forarbejdnings- og genbrugsteknikker; diversificerede produkter med stor og værdiforøgelse, forbrugerefterspørgslen. markedsbehovene imødekommer der Skovforskning er ligeledes et hovedaspekt inden for nøgleaktionsområdet "klima, globale ændringer og biodiversitet" under særprogrammet "Bevarelse af økosystemet" Der vil blive givet prioritet til forskning i økosystemer og biodiversitet og udvikling af strategier til bekæmpelse af klimaændringer som led i opfølgningen af Kyoto protokollen. Under dette særprogram vil der endvidere blive forsket i vedvarende energisystemer, navnlig energiproduktion på grundlag af biomasse. Gennemførelsen af de ovennævnte FTU-særprogrammer omfatter også aktiviteter og mekanismer til fremme, spredning og udnyttelse af FTU-resultater. 8. Udviklingssamarbejde led som et i udviklingslandene Det overordnede mål for Fællesskabets udviklingssamarbejde på skovområdet er at fremme en bæredygtig skovforvaltning i bestræbelserne på at fremme en bæredygtig udvikling globalt. Dette mål vil blive forfulgt i overensstemmelse med de juridiske og politiske forpligtelser, der er indgået inden for rammerne af internationale fora og aftaler. Aktiviteter i denne sammenhæng skal tage hensyn til skovenes rolle i den økonomiske og sociale udvikling, bevarelsen af den biologiske mangfoldighed, bekæmpelse af ørkendannelse, skovenes funktion som opsamlingssted for kulstof og dermed deres afdæmpende virkning på klimaændringsprocessen og levesteder og deres økologiske funktion. Dette indebærer en behørig opgradering af de naturlige ressourcer og erkendelse af, hvilken rolle de forskellige aktører i skovbrugssektoren spiller. til beskyttelsen af naturlige EF vil koncentrere sin udviklingsbistand på skovbrugsområdet om de områder, hvor til den støtten kan få den størst mulige effekt og samtidig socioøkonomiske, miljømæssige og kulturelle betydning af udviklingslandenes skovressourcer og målet om en bæredygtig udvikling. tage hensyn De prioriterede dialog- og bistandsområder er policy-reform og institutionelle reformer, inddragelse af aktørerne, kapacitetsopbygning og forskning i bæredygtig skovforvaltning samt bevarelse af skovøkosystemer. Der vil blive ydet bistand på nationalt, regionalt og internationalt plan, herunder støtte til at opfylde de forpligtelser, der er indgået inden for de relevante internationale miljøaftaler. Kommissionen vil i nærmeste fremtid forelægge en Rådet og Parlamentet en meddelelse om udviklingssamarbejde på skovbrugsområdet. 16 9. Internationalt samarbejde - på paneuropæisk plan: Fællesskabet vil videreføre sin aktive deltagelse i gennemførelsen af beslutninger, der er truffet på ministerkonferencer om beskyttelse af Europas skove og vil støtte udviklingen af yderligere samarbejdsaktioner/samarbejdet i denne forbindelse. Det vil navnlig blive udmøntet i fællesskabsaktioner vedrørende skovbeskyttelse, forskning,. informations- og kommunikationssystemer og gennem de eksisterende instrumenter vedrørende bevarelse af naturlige levesteder og genetiske ressourcer og den fortsatte gennemførelse af IPF's forslag om handlingsplaner. Der bør lægges særlig vægt på beskyttelsen af de arktiske skove i Ruslande og De Nye Uafhængige Stater og på bevarelsen af deres priviligerede økologiske status, navnlig hvad angår biodiversitet. - på globalt plan: Fællesskabet vil fortsat spille en udfarende rolle i de internationale debat- og forhandlingsfora med relation til skovproblematikken, navnlig IFF (Internationalt Skovforum), og bidrage til at fremme et globalt juridisk bindende instrument for forvaltning, bevarelse og bæredygtig udvikling af alle skovtyper. Fællesskabet bør også søge at udvikle internationale normer i skovbrugssektoren, hvor det er relevant. 10. Koordination De forpligtelser, der er indgået i paneuropæisk og andre internationale sammenhænge, til at udforme nationale og subnationale skovprogrammer, understreger fordelene ved en effektiv koordinering mellem de forskellige politikområder, som i medlemsstaterne har indflydelse på skovbrugets situation. På fællesskabsplan sikres koordineringen og fortrinsvis på samarbejdet om skovbrugsrelaterede grundlag af to samarbejdsplatforme: fællesskabsforanstaltninger - Den Stående Skovbrugskomité , der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand. Den varetager tre funktioner: • rådgivende komité, der også varetager forvaltningsmæssige opgaver i forbindelse med bestemte skovrelaterede foranstaltninger • ad hoc-konsultationsforum, der bidrager med ekspertise og overvågning af skovbrugsforanstaltninger og -initiativer inden for rammerne af forskellige fællesskabspolitikker, såsom politikken vedrørende udvikling i landdistrikter, miljø og forskning • forum for udveksling af information mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem disse og Kommissionen og forum for frivillig koordinering af internationale skovbrugsforanstaltninger. 23 nedsat ved Rådets afgørelse 89/367/EØF (EFT L 165 af 15. 6. 1989, s. 14) 17 - de rådgivende komitéer, der rådgiver Kommissionen, afgiver udtalelser og fremmer informationsudvekslingen: • Den Rådgivende Komité for Skovbrug, herunder Korkproduktion24, der består af repræsentanter for træ- og papirindustriens europæiske organisationer, som udveksler oplysninger og synspunkter • Det Rådgivende Udvalg for Fællesskabets Politik med hensyn til Træ- og , der består af repræsentanter for hele spektret af skovbaserede Papirindustrien industrier og skovbrug i EU og har seks arbejdsgrupper. Koordineringen mellem de tjenestegrene i Kommissionen, der beskæftiger sig med fællesskabspolitikker, som berører skovbrugssektoren, vil blive sikret gennem mellemtjenstlige ad hoc-netværk i overensstemmelse med de spørgsmål, der behandles. C. Skovbrugsforanstaltninger inden for rammerne af AGENDA 2000 1. Støtte til medlemsstaternes indsats for at fremme en bæredygtig forvaltning af skovene Kommissionens forslag vedrørende en politik for udvikling af landdistrikterne inden for rammerne af Agenda 2000 giver mulighed for at yde støtte til medlemsstaternes foranstaltninger til fremme af forvaltning, bevarelse og bæredygtig udvikling af skovene. landdistrikterne. Foranstaltninger Under hensyntagen til de grundlæggende principper i Agenda 2000 - jobskabelse og forbedring af det naturlige miljø og livskvaliteten - er hovedformålet med forslagene vedrørende udvikling i landdistrikter at give medlemsstaterne mulighed for på det mest passende geografiske niveau at udvikle integrerede programmer til fremme af til fremme af en bæredygtig udviklingen i skovforvaltning af initiativer landdistriktsudviklingen spiller en afgørende rolle i den samlede strategi. Inden for rammerne af medlemsstaternes udviklingsprogrammer vil Fællesskabet således kunne yde støtte til gennemførelsen af nationale og subnationale skovprogrammer eller tilsvarende instrumenter, der er på linje med målene for udvikling af landdistrikterne og respekterer subsidiaritetsprincippet. kombineret med fremme andre til i deres regionale og nationale programmer Medlemsstaterne kan fastlægge prioriteterne således, at de kan få EU-støtte til at udmønte skovbrugsstrategien og opfylde de forpligtelser, der er indgået inden for rammerne af de internationale konventioner om bl. a. biologisk mangfoldighed, klimaændringer og ørkendannelse, og til gennemførelse af IPF-forslagene. til udvikling af Kapitlet om skovbrug landdistrikterne åbner mulighed for at yde støtte til en række aktioner med henblik på at fremme bæredygtig forvaltning af skovene og bidrage til at løse særlige problemer i i Kommissionens forslag om støtte 24 Kommissionens afgørelse 98/235/EF (EFT L 88 af 24. 3. 1998, s. 59) 25 Kommissionens afgørelse 97/837/EF (EFT L 346 af 17. 12. 1997, s. 95) forbindelse med biodiversitet, klimaændringer og anvendelsen af træ som energikilde. Det drejer sig om følgende aktiviteter: - beskyttelse af skovressourcerne - udvikling og styrkelse af skovenes socioøkonomiske potentiale - bevarelse og forbedring af skovenes økologiske og beskyttende funktion og genopretning af beskadigede skove - fremme af anvendelsen af træ som råmateriale og udvidelse af skovarealerne ved skovrejsning - etablering af sammenslutninger af skovej ere - uddannelsesprogrammer, specielt rettet mod skovejere og -forvaltere, med fokus på nye muligheder og til produktion af skovbaserede varer og tjenesteydelser og på teknikkker, der er forenelige med landskabspleje og miljøbeskyttelse. teknikker til at I henhold til Agenda 2000 vil foranstaltninger til udvikling af skovbruget blive integreret i programmeringen af landdistriktsudviklingen og de ændrede finansielle regler. I områder, der er støtteberettigede under mål 1 eller det nye mål 2, kommer strukturfondsprogrammer. disse foranstaltninger Evalueringen af i landdistriktsudviklingen, herunder skovbrugsforanstaltninger, skal gennemføres overensstemmelse med de principper og procedurer, der er fastsat i Agenda 2000, hvilket betyder, at der skal foretages en forudgående, en midtvejs- og en efterfølgende evaluering af EF-støttede interventioners effektivitet med hensyn til at opfylde målsætningerne. indgå foranstaltninger, i de integrerede programmeringen indgår der af i 2. Førtiltrædelsesforanstaltninger Kommissionen har forelagt et forslag til Rådets forordning om fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa, der især vedrører : a) løsning af prioriterede og særlige problemer i forbindelse med bæredygtig tilpasning af landbrugssektoren og landdistrikterne i ansøgerlandene; b) bidrag til gennemførelse af den gældende fællesskabsret vedrørende den fælles landbrugspolitik og beslægtede politikker. Støtten til landbrug og udvikling af landdistrikter kan bl. a. omfatte skovbrug, herunder skovrejsning, investeringer i skovbedrifter ejet af private skovejere og forarbejdning og afsætning af skovbrugsprodukter. Kommissionens forslag vil bidrage til at fremme forvaltningen, bevarelsen og en bæredygtig udvikling af skovene i Central- og Østeuropa, idet der navnlig må fokuseres på følgende problemer: - sundhedstilstanden i skovøkosystemer, der er ødelagt som følge af industriel forurening eller uhensigtsmæssige opvarmningssystemer; løsninger på disse miljøproblemer skal findes inden for flere forskellige politikområder, hvorimod skovbrugspolitikken bør tage sigte på i videst muligt omfang at bevare og genoprette skovarven 19 - spørgsmålet om tilpasning af skovsektoren til det indre markeds regler er omgærdet af uvished, da det endnu er uklart, hvordan f. eks. ejerskabsmønstret vil udvikle sig. EU bør koncentrere indsatsen om at fremme de pågældende landes mulighed for at etablere en bæredygtig skovforvaltningspraksis og forebygge miljøtrusler, selv om der kan registreres en stigende skovhugst som følge af genopsvinget på markedet for træ og trævarer og i økonomien generelt. EU-støtten til forarbejdning og afsætning af skovbrugsprodukter bør fokusere på miljøbeskyttelse med henblik på at sætte til at opfylde EU's miljøstandarder og undgå konkurrenceforvridninger på de internationale markeder i stand landene - der er et klart behov for at forbedre infrastrukturen og skovbrugssektorens funktionsmåde i ansøgerlandene. En vigtig opgave i førtiltrædelsesfasen er derfor at bidrage til institutions- og kapacitetsopbygning, herunder indsamling og bearbejdning af statistiske oplysninger om skovene, med henblik på indførelse eller styrkelse af bæredygtige skovforvaltningsprocedurer. For at sikre en bred gennemførelse af de foreslåede foranstaltninger er det nødvendigt at yde støtte til etablering af sammenslutninger af skovejere og andre strukturer, som kan fremme udbredelsen af relevant information om, hvorledes målsætningen om en bæredygtig skovforvaltning kan opfyldes. D. Specifikt skovbrugsrelaterede aspekter 1. Bevarelse af skovenes biodiversitet På dette område skal der gøres en indsats på tre områder: bevarelse, bæredygtig anvendelse og ligelig fordeling af de fordele, der er forbundet med anvendelsen af skovenes genetiske ressourcer. Med henblik på at bevare skovenes biodiversitet er der behov for både "in situ"- og "ex situ"-aktioner. Inden for Unionen kan bevarelsen af skovenes biologiske mangfoldighed i vid udstrækning sikres ved passende in situ-skovforvaltningssystemer, da der kun findes få skovområder, som ikke udnyttes til kommercielle formål. Ved in situ-aktioner må der tages hensyn til to vigtige aspekter: a) Bæredygtige forvaltningssystemer, der hensyn til bevarelsen og forbedringen af biodiversiteten i skovene generelt: formålet er at sikre, at plante- og dyrearter kan overleve under naturlige betingelser og opretholde eller gendanne levedygtige populationer inden for deres spredningsområde. Det indebærer, at skovforvaltere skal følge en række grundlæggende retningslinjer: • passende foranstaltninger til tilpasning til lokalitetens økologiske forhold teknikker kombineret med accessoriske gennem diverse foranstaltninger (f. eks. at lade dødt træ blive liggende i skoven og ligeledes lade andre mikrohabitater i fred). Der bør lægges særlig vægt på hensigtsmæssige regenereringsmetoder for at bevare de lokale genetiske ressourcer; ved forstmæssige Se også KOM( 1998)42 endelig udg. - Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet om Det europæiske Fællesskabs biodiversitetsstrategi 20 nyplantning bør der foretrækkes endemiske arter eller i hvert fald arter, der er veltilpasset til de lokale forhold og økosystemer af økosystemernes sundhed og vitalitet ved styrke at • bevarelse skovøkosystemernes regenereringsevne, modstandskraft og tilpasningsevne • genopretning og rehabilitering af truede områder, arter, populationer, levesteder og økosystemer • opretholdelse af traditionelle skovkvægbrugssystemer, idet det kan medføre tab i længere udnyttes (f. eks. ikke af biodiversitet, hvis disse områder Middelhavsområdet) • forbedring af høstteknikkerne, således at de hermed forbudne skadevirkninger reducerer mest muligt • forvaltning af skovrejsningsforanstaltninger på en måde, der ikke har negativ interessante eller særligt værdifulde naturtyper, virkninger for økologisk levesteder, økosystemer og landskaber (de valgte træer skal f. eks. være tilpasset de lokale forhold og økosystemer; endemiske arter eller arter af lokal oprindelse træffes bør foretrækkes; når der anvendes foranstaltninger til at beskytte og bevare endemiske plante- og dyrearter). importerede arter, må der Disse principper vil normalt skulle tilpasses de lokale forhold og tage hensyn til de pågældende skoves biogeografiske og biofysiske egenskaber såvel som til økonomiske og sociale aspekter. b) Udlægning af særligt beskyttede områder som et yderligere instrument til støtte for en bæredygtig forvaltning af skovene For at bevare de få naturlige skove, der endnu findes, og beskytte skrøbelige miljøer kræves der særlige initiativer i form af udlægning af beskyttede områder. Sådanne beskyttede områder bør kunne give et væsentligt bidrag til at fremme forvaltningen af alle skovtyper på et bæredygtigt grundlag og ligeledes til at styrke skovenes sociale, kulturelle, miljømæssige og økonomiske værdier. Når skove på grund af artsrigdom, truet tilstand eller særlige biologiske kriterier udpeges til særligt beskyttede områder, bør der anlægges en bred biogeografisk synsvinkel, som kombinerer målsætningen om bevarelse af biodiversiteten med en bæredygtig anvendelse af de biologiske ressourcer og relevante socioøkonomiske spørgsmål. Fuld inddragelse af alle indbyggerne i de berørte områder, herunder skovejerne, i såvel beslutningsprocessen som forvaltningen af de beskyttede områder er nødvendig, eftersom opretholdelsen af biodiversiteten i mange tilfælde er betinget af opretholdelsen af menneskelige aktiviteter i områderne. Effektiv information om forvaltningsmæssige restriktioner i sådanne områder er påkrævet. De ansvarlige myndigheder bør sørge for, at skovejerne inddrages i processen omkring udpegning og forvaltning af beskyttede områder. EU bidrager til ovennævnte bestræbelser gennem "NATURA 2000"-netværket, der 27 omfatter "særligt beskyttede områder" i henhold til fugledirektivet og særlige bevaringsområder i henhold til habitatdirektivet 28. 27 Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. 4. 1979 (EFT L 103 af 25. 4. 1979, s. 1) 28 Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. 5. 1992 (EFT L 206 af 22. 7. 1992, s. 7) 21 Foranstaltninger i henhold til disse direktiver tager sigte på at sikre genopretning eller opretholdelse af en gunstig bevaringsstatus for naturtyper og arter af fællesskabsbetydning under hensyntagen til økonomiske, sociale og kulturelle behov og regionale og lokale særegenheder. Ex situ-bevaringsforanstaltninger kan bl. a. bestå i bevarelse, beskrivelse, indsamling og udnyttelse af genressourcer i skovbruget i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1467/9429. Derudover vil det være vigtigt at: - fremme ensartede metoder til dataindsamling og en ensartet analyse af de indikatorer, der danner grundlag for vurderingen af skovøkosystemernes biodiversitet, gennem mere udbredt anvendelse af de paneuropæiske kriterier og indikatorer for bæredygtig forvaltning, der er omhandlet i EFICS-forordningen - fremme forskningen i forvaltningssystemernes indvirkning på den biologiske mangfoldighed og undersøgelser af, hvorledes skovforvaltningssystemer kan bidrage til at bevare og forbedre den biologiske mangfoldighed og samtidig sikre den økonomiske levedygtighed. Ifølge subsidiaritetsprincippet er det medlemsstaterne, der har det primære ansvar for at integrere hensynet til biodiversiteten i de nationale skovplaner og tilsvarende instrumenter. Kommissionens forslag om støtte til udvikling af landdistrikterne åbner mulighed for at yde fællesskabsstøtte til sådanne bestræbelser i medlemsstaterne, og i særdeleshed til uddannelsesaktiviteter, med sigte på at bevare og forbedre den økologiske stabilitet i skovene eller genoprette skadet skov i områder med alvorlige naturbetingede ulemper og fremme skovrejsningsforanstaltninger, der er tilpasset de lokale forhold og økosystemer. instrument Det skal endvidere bemærkes, at de specifikke fællesskabsforanstaltninger til beskyttelse af skovbruget (luftforurening og skovbrande) ligeledes bidrager til at bevare biodiversiteten. De foranstaltninger, som Kommissionen foreslår i Agenda 2000 og navnlig i skovkapitlet i forslag til forordning om støtte til udvikling i landdistrikter, er et velegnet til at styrke biodiversiteten; hvor effektive de praktiske udmøntninger af bestemmelserne bliver, vil afhænge af, hvilke programmer og foranstaltninger der bliver gennemført på nationalt og regionalt plan. Derfor vil Kommissionen løbende vurdere situationen, hvad angår biodiversiteten i skovene. På grundlag af konklusionerne af denne vurdering vil Kommissionen fremsætte forslag til foranstaltninger for bevarelse pg bæredygtig udnyttelse af skovenes biodiversitet overensstemmelse med tilsagnet i meddelelsen om Det Europæiske Fællesskabs biodiversitetsstrategi og under hensyntagen til bestræbelserne på globalt og paneuropæisk plan i denne sammenhæng. 2. Træ som energikilde -in I hvidbogen om En energi foreslås det at fastlægge I hvidbogen om En energipolitik for Den Europæiske Union en strategi, der vil føre til, at de vedvarende energikilders andel af det samlede EFTL 159 af 28. 6. 1994, s. 1 22 energiforbrug stiger til 12% inden år 2010 (i øjeblikket er denne andel lidt under 6%), hvilket indebærer en væsentlig stigning i anvendelsen af biomasse til energiformål samt omfattende brug af vandkraft, vind- og solenergi. Skovenes potentiale som energikilde, enten ved beplantninger med kort omdriftstid eller anvendelse af skovrester og træ af lav kvalitet, bør fremmes. Ved undersøgelser af mulighederne for at øge skovbrugets energipotentiale skal følgende tages i betragtning: - den træbaserede biomasses potentiale som energikilde bør ikke overvurderes ud fra generelle teoretiske data om skovressourcernes tilgængelighed, da disse ressourcers forekomst er stærkt varierende inden for Fællesskabet, såvel hvad mængde som art angår, hvilket til dels forklarer vanskeligheden ved at vurdere deres reelle potentiale som energikilde på EU-plan i øjeblikket er træ generelt dyrere at anvende som råstof til energifremstilling end de konkurrerende produkter. Dette problem kunne løses gennem en tilpasning af skatte- og afgiftsstrukturen. Eventuelle ændringer i medlemsstaterne eller på EU-plan bør tage behørigt hensyn til efterspørgslen efter træprodukter og industriens behov for bæredygtige træprodukter skattesystemerne - i - selv om energifremstilling baseret på skovbrug med kort omdriftstid kan bidrage til at afdæmpe stigningen i C02. koncentrationer i atmosfæren, må man passe på, at det ikke får negative konsekvenser for miljøet. Spørgsmålet om fællesskabsstøtte til anvendelsen af træ som energikilde drøftes i øjeblikket inden for rammerne af Kommissionens forslag om støtte til udvikling af landdistrikter. 3. Klimaændringer Som der er redegjort for i Kommissionens meddelelse "Klimaændringer - En EU- T 1 strategi efter Kyoto" , spiller verdens skove en vigtig rolle i det globale kulstofkredsløb. Nogle områder har et nettoindhold af C02 i atmosfæren hovedsagelig på grund af skovrydning og skovforringelse, medens skovene i andre områder, f. eks. Europa, fungerer som opsamlingssted for kuldioxid. Der foreligger imidlertid kun få videnskabelige undersøgelser af denne funktions potentiale i forhold til skovenes økosystemer, og forskningen på dette område må derfor optrappes. Det autoritative Mellemstatslige Panel vedrørende Klimaændringer (IPCC) anslår, at omkring 12-15% af kuldioxid-emissionerne fra fossile brændstoffer vil kunne absorberes frem til 2050 ved at nedsætte afskovningstempoet, fremme skovenes regenereringsevne samt udvide det beplantede areal og kombinerede landbrugs- og skovbrugssystemer. Det tropiske Amerika har de største muligheder for at øge skovenes absorberingskapacitet,. Dette skal imidlertid ikke afholde efterfulgt af Asien og det tropiske Afrika Fællesskabet skoves af de europæiske at absorberingskapacitet. til optimering tilskynde fra Skovenes og skovjordens funktion som opsamlingssted for kuldioxid kan inden for Den Europæiske Union bedst forbedres gennem bæredygtig udvikling og beskyttelse 30 EFT C 210 af 11. 7. 1997, s. 1 31 KOM (1998) 353 endel. udg. 32 FAO's rapport om verdensskovenes tilstand 23 af skovene, selv om det skal understreges, at Europas bidrag til det globale problem også fremover vil være begrænset. Desuden er imidlertid en langsigtet proces, som eventuelt kan få mærkbare virkninger i løbet af 20-50 år eller en endnu længere tidshorisont. Skovenes bidrag til at binde kuldioxid kan forbedres på følgende måder: • ved at opretholde og/eller øge den eksisterende kapacitet gennem en bedre beskyttelse og forvaltning af skovene • ved at udvide skovarealet gennem skovrejsning på landbrugsjorder og beplantning med arter, der er tilpasset de lokale forhold, fortrinsvis endemiske arter eller arter af lokal oprindelse • ved at erstatte fossile brændstoffer med træbaseret brændsel fra bæredygtigt forvaltede skove • ved at erstatte højenergi-produkter (stål, aluminium og beton) med industrielle træprodukter (fornyeligt lavenergi-råstof). Alle disse mål kan nås gennem en hensigtsmæssig skovforvaltnings- og arealanvendelsespraksis og markedsføringsforanstaltninger, en opgave, som ifølge subsidiaritetsprincippet primært hører ind under medlemsstaterne. Rapportering og verifikation er spørgsmål, som skovbrugsfolk fremtidig må lægge vægt på. Der er et særligt behov for et tværnationalt system baseret på de aktuelle opdateringsmetoder, som indebærer målinger, opstilling af modeller og brug af databaser, for at opfylde de krav, som gennemførelsen af Kyoto-protokollen stiller til gennemsigtighed og verifikation. ud vil fuldt udnytte Fællesskabet skovbeskyttelsesforanstaltninger, foreslåede skovforanstaltninger i landdistrikter - til støtte for medlemsstaternes indsats for at forebygge og bekæmpe klimaændringer, hvis potentielle virkninger på vore skoves tilstand ikke må undervurderes. Kommissionen vil ikke udelukke muligheden af, at der kan komme nye instrumenter til. forskning og udvikling og de instrumenter disponible de 4. Skovcertificering Skovcertificering defineres som en procedure, der består af en verifikation, foretaget af en uafhængig tredjepart, af, at forvaltningen af de pågældende skove er bæredygtig. Den med skovcertificering forbundne mærkning kan have form af et mærke, som garanterer, at et bestemt træbaseret produkt er fremstillet af råmateriale fra en certificeret skov. Skovcertificering går derfor kun på skovforvaltningen og ikke på hele det træbaserede 33 produkts livscyklus. Skovcertificeringssystemer og den hermed forbundne mærkning er markedsbaserede instrumenter, som oprindelig tog sigte på at fremme en bæredygtig forvaltning af skovene og anvendelsen af skovprodukter, der hidrørte fra fornyelige og bæredygtige kilder. 33 Dette aspekt er ikke dækket af Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om for tildeling af et miljømærke (KOM(96)0603 endelig udg. , EFT C 114 af 12. 4. 1997, s. 9), som erstatter Rådets forordning (EØF) nr. 880/92 af 23. marts 1992 om en EF-ordning for tildeling af et miljømærke 24 I Europa vil sådanne systemer især kunne bidrage til at forbedre forbrugeroplysningen om de miljømæssige kvaliteter ved en bæredygtig skovforvaltning og til at fremme anvendelsen af tømmer som et miljøvenligt, fornyeligt råstof. Hovedformålet er at skabe sammenlignelighed og troværdighed gennem kontrol med opfyldelsen af standarder og effektindikatorer. Medlemsstaternes skovprogrammer og -politikker er imidlertid de vigtigste instrumenter til at sikre, at certificeringsordninger kan fungere som et yderligere incitament. skovcertificerings- og mærkningsordninger Europæiske på sammenlignelige kriterier og effektindikatorer, der er forenelige med de aftalte internationale principper. Derudover bør der gælde følgende generelle principper: anvendelsen skal være frivillig; de skal sikre pålidelighed og gennemsigtighed; de skal være effektive i forhold til omkostningerne; alle berørte parter skal kunne deltage; der må ikke diskrimineres, hvad angår skovtyper og ejere. En uafhængig evaluering af skovforvaltningen og overvågningskæden er af afgørende betydning for pålideligheden. baseres bør Kommissionen hilser de initiativer velkommen, der iværksættes rundt om af regeringer, regionale myndigheder, NGO'er og den private sektor, ikke mindst på grund af de erfaringer de kan give. Repræsentanter for skovbrugsindustrien fra flere medlemsstater er for nylig begyndt at udarbejde en paneuropæisk ramme for skovcertificering baseret på de paneuropæiske kriterier og indikatorer for bæredygtig forvaltning. På baggrund af de begrænsninger, som et sådant initiativ er underlagt, samt risikoen for overlapninger og manglende sammenlignelighed vil Kommissionen undersøge, om der er brug for en supplerende indsats på EF-plan, eventuelt i form af et retsinstrument, som fastsætter de grundlæggende krav til frivillige certificerings- og mærkningsinitiativer. Et sådant instrument vil give mulighed for at indføre et EU-logo for bæredygtig skovforvaltning og omhandle emner som standarder for bæredygtig skovforvaltning, på hvilket niveau vurderingen skal foretages, kontrolorganer og overvågningskæde samt bilæggelse af tvister. E. Konklusion Det er Kommissionens opfattelse, at de eksisterende skovbrugsforanstaltninger sammen med forslagene om støtte til landdistriktsudvikling inden for rammen af Agenda 2000 i øjeblikket er et tilstrækkeligt grundlag for en EU-skovbrugsstrategi. En eventuel nyorientering eller revision af de eksisterende foranstaltninger vil følge den linje, der her er redegjort for. Kommissionen vil til sin tid forelægge forslag om yderligere frivillige skovcertificerings- og mærkningsinitiativer i Unionen. fællesskabsramme foranstaltninger feks. som for en Kommissionen opfordrer Rådet til at vedtage strategien som er præsenteret i nærværende Kommunikation. 25 ISSN 0254-1459 KOM(98) 649 endelig udg. DOKUMENTER DA 03 14 15 Katalognummer : CB-CO-98-680-DA-C Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg