title: Kommissionens direktiv 98/88/EG av den 13 november 1998 om riktlinjer för identifiering och bedömning i mikroskop av beståndsdelar av animaliskt ursprung i foder för den officiella foderkontrollen (Text av betydelse för EES)

eurovoc_concepts:
analytical chemistry
animal nutrition
animal product
food inspection
health control
scientific apparatus

text: 27. 11. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 318/45 KOMMISSIONENS DIREKTIV 98/88/EG av den 13 november 1998 om riktlinjer f(cid:148)r identifiering och bed(cid:148)mning i mikroskop av best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i foder f(cid:148)r den officiella foderkontrollen (Text av betydelse f(cid:148)r EES) EUROPEISKA UNIONENS R(cid:143)D HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV enserna anges i fallande ordning efter vikt n(cid:132)r det g(cid:132)ller foderblandningar som (cid:132)r avsedda f(cid:148)r andra djur (cid:132)n s(cid:132)ll- skapsdjur. med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av r(cid:134)dets direktiv 70/373/EEG av den 20 juli 1970 om inf(cid:148)rande av gemenskapsmetoder f(cid:148)r provtagning och analys vid den officiella foderkon- trollen (1), senast (cid:132)ndrat genom Anslutningsakten f(cid:148)r (cid:153)sterrike, Finland och Sverige, s(cid:132)rskilt artikel 2 i detta, och av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: Direktiv 70/373/EEG inneh(cid:134)ller best(cid:132)mmelser om att den officiella foderkontroll som syftar till att pr(cid:148)va (cid:148)ver- ensst(cid:132)mmelsen med de krav som fastlagts i lagar och andra f(cid:148)rfattningar om kvalitet och sammans(cid:132)ttning av foder skall utf(cid:148)ras enligt gemenskapens metoder f(cid:148)r prov- tagning och analys. Genom kommissionens beslut 94/381/EG av den 27 juni 1994 om vissa skydds(cid:134)tg(cid:132)rder vad avser bovin spongiform encefalopati och utfodring med d(cid:132)ggdjursprotein (2), (cid:132)ndrat genom beslut 95/60/EG (3), f(cid:148)rbjuds utfodring av idisslare med protein fr(cid:134)n alla d(cid:132)ggdjursv(cid:132)vnader utom vissa animaliska produkter och biprodukter. I kommissionens beslut 91/516/EEG av den 9 september 1991 om uppr(cid:132)ttande av en f(cid:148)rteckning (cid:148)ver r(cid:134)varor foderblandningar (4), vilkas anv(cid:132)ndning (cid:132)r f(cid:148)rbjuden i f(cid:148)rbjuds (cid:132)ndrat genom beslut 97/582/EG (5), senast anv(cid:132)ndningen av protein fr(cid:134)n d(cid:132)ggdjursv(cid:132)vnader i foder- blandningar f(cid:148)r idisslare. Artikel 5 c i r(cid:134)dets direktiv 79/373/EEG av den 2 april 1979 om saluf(cid:148)ring av foderblandningar (6), senast (cid:132)ndrat genom kommissionens direktiv 97/47/EG (7), inneh(cid:134)ller best(cid:132)mmelser om att alla ingredienser m(cid:134)ste uppges om det l(cid:132)mnas en deklaration av ingredienserna och att ingre- dienserna m(cid:134)ste anges p(cid:134) ett visst s(cid:132)tt, t. ex. skall ingredi- (1) EGT L 170, 3. 8. 1970, s. 2. (2) EGT L 172, 7. 7. 1994, s. 23. (3) EGT L 55, 11. 3. 1995, s. 43. (4) EGT L 281, 9. 10. 1991, s. 23. (5) EGT L 237, 28. 8. 1997, s. 39. (6) EGT L 86, 6. 4. 1979, s. 30. (7) EGT L 211, 5. 8. 1997, s. 45. Genom direktiv 97/47/EG om (cid:132)ndring av bilagorna till r(cid:134)dets direktiv 77/101/EEG (8), 79/373/EEG och 91/ 357/EEG (9) inf(cid:148)rs best(cid:132)mmelser om m(cid:132)rkning n(cid:132)r det g(cid:132)ller f(cid:148)rbudet mot att anv(cid:132)nda dessa produkter i foder till idisslare. Medlemsstaterna kan ha antagit str(cid:132)ngare best(cid:132)mmelser i enlighet med artikel 1. 2 i r(cid:134)dets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990 om fastst(cid:132)llande av veterin(cid:132)ra best(cid:132)mmelser om bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dess utsl(cid:132)ppande p(cid:134) marknaden samt om f(cid:148)rhindrande av sjukdomsalterande organismer i foder av animaliskt ursprung samt om (cid:132)ndring av direktiv 90/425/EEG (10), senast (cid:132)ndrat genom Anslutningsakten f(cid:148)r (cid:153)sterrike, Finland och Sverige. av Det kan genom unders(cid:148)kning i mikroskop fastst(cid:132)llas om en produkt animaliskt inneh(cid:134)ller best(cid:134)ndsdelar ursprung. Genom unders(cid:148)kning i mikroskop kan (cid:132)ven skillnad g(cid:148)ras mellan ben fr(cid:134)n landdjur och ben fr(cid:134)n fisk. M(cid:148)jligheten att genom unders(cid:148)kning i mikroskop g(cid:148)ra skillnad mellan ben fr(cid:134)n d(cid:132)ggdjur och ben fr(cid:134)n fj(cid:132)derf(cid:132) beror p(cid:134) kemistens erfarenhet. M(cid:148)jligheten att bed(cid:148)ma m(cid:132)ngden best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung beror ocks(cid:134) till stor del p(cid:134) kemistens erfarenhet. Med h(cid:132)nsyn till de vetenskapliga och tekniska framstegen kan det vara l(cid:132)mpligt att kombinera unders(cid:148)kning i mikroskop med andra analysmetoder. Dessa riktlinjer f(cid:148)r unders(cid:148)kning i mikroskop utesluter inte att andra vetenskapligt bepr(cid:148)- vade i mikroskop anv(cid:132)nds i st(cid:132)llet f(cid:148)r eller som ett komplement till denna metod. (cid:132)n unders(cid:148)kning analysmetoder Det b(cid:148)r d(cid:132)rf(cid:148)r fastst(cid:132)llas best(cid:132)mmelser i form av riktlinjer f(cid:148)r unders(cid:148)kning i mikroskop. De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i detta direktiv (cid:132)r f(cid:148)renliga med yttrandet fr(cid:134)n St(cid:132)ndiga foderkommitt(cid:130)n. (8) EGT L 32, 3. 2. 1977, s. 1. (9) EGT L 193, 17. 7. 1991, s. 34. (10) EGT L 363, 27. 12. 1990, s. 51. L 318/46 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 11. 98 H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 Medlemsstaterna skall se till att unders(cid:148)kningar i mikro- skop som utf(cid:148)rs i syfte att officiellt kontrollera identifier- ingen och/eller bed(cid:148)mningen av m(cid:132)ngden best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i foder utf(cid:148)rs i enlighet med de riktlinjer som anges i bilagan till detta direktiv. I enlighet med de krav som de beh(cid:148)riga myndigheterna st(cid:132)ller p(cid:134) analysen skall punkt 7 ”Ber(cid:132)kning och bed(cid:148)m- ning” i riktlinjerna anses vara valfri, under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att best(cid:132)mmelserna i punkt 7 f(cid:148)ljs s(cid:134) snart en bed(cid:148)mning av m(cid:132)ngden genomf(cid:148)rs. Dessa riktlinjer f(cid:148)r f(cid:148)rfarandet vid unders(cid:148)kning i mikro- skop utesluter inte att andra vetenskapligt bepr(cid:148)vade analysmetoder (cid:132)n unders(cid:148)kning i mikroskop anv(cid:132)nds i st(cid:132)llet f(cid:148)r eller som ett kompliment till denna metod f(cid:148)r att identifiera och/eller bed(cid:148)ma m(cid:132)ngden best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung. Artikel 2 Medlemsstaterna skall s(cid:132)tta i kraft de lagar och andra f(cid:148)rfattningar som (cid:132)r n(cid:148)dv(cid:132)ndiga f(cid:148)r att f(cid:148)lja detta direktiv senast den 1 september 1999. De skall genast underr(cid:132)tta kommissionen om detta. N(cid:132)r en medlemsstat antar dessa best(cid:132)mmelser skall de inneh(cid:134)lla en h(cid:132)nvisning till detta direktiv eller (cid:134)tf(cid:148)ljas av en s(cid:134)dan h(cid:132)nvisning n(cid:132)r de offentligg(cid:148)rs. F(cid:148)rfaranden f(cid:148)r h(cid:132)nvisningen skall varje medlemsstat sj(cid:132)lv anta. Artikel 3 Detta direktiv tr(cid:132)der i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utf(cid:132)rdat i Bryssel den 13 november 1998. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen 27. 11. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 318/47 BILAGA Riktlinjer f(cid:148)r identifiering och bed(cid:148)mning i mikroskop av m(cid:132)ngden best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i foder 1. M(cid:134)l och till(cid:132)mpningsomr(cid:134)de Dessa riktlinjer b(cid:148)r anv(cid:132)ndas n(cid:132)r man p(cid:134)visar best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung (definierat som produkter fr(cid:134)n beredning av kroppar och kroppsdelar av d(cid:132)ggdjur, fj(cid:132)derf(cid:132) och fisk) genom unders(cid:148)k- ning i mikroskop. Om en bed(cid:148)mning av m(cid:132)ngden animaliska best(cid:134)ndsdelar genomf(cid:148)rs, skall best(cid:132)mmelserna i punkt 7 f(cid:148)ljas. 2. K(cid:132)nslighet Beroende p(cid:134) typ av best(cid:134)ndsdel av animaliskt ursprung kan mycket sm(cid:134) m(cid:132)ngder (:0,1 %) p(cid:134)visas i foder. 3. Princip Ett representativt prov, som samlats in i enlighet med best(cid:132)mmelserna i kommissionens direktiv 76/371/EEG av den 1 mars 1976 om gemenskapsmetoder f(cid:148)r provtagning vid den officiella foderkon- trollen (1) och som har f(cid:148)rberetts p(cid:134) l(cid:132)mpligt s(cid:132)tt anv(cid:132)nds f(cid:148)r identifieringen. Best(cid:134)ndsdelarna av animaliskt ursprung identifieras p(cid:134) grundval av typiska k(cid:132)nnetecken som kan identifieras i mikroskop (dvs. muskelfibrer och andra k(cid:148)ttpartiklar, brosk, ben, horn, h(cid:134)r, borst, blod, fj(cid:132)drar, (cid:132)ggskal, fiskben och fj(cid:132)ll). Identifieringen g(cid:148)rs b(cid:134)de p(cid:134) siktfraktionen (6. 1) och p(cid:134) det koncentrerade sedimentet (6. 2) av provet. 4. Reagenser (2) 4. 1 Inb(cid:132)ddningsmedel 4. 1. 1 Kloralhydrat (60-procentig vattenl(cid:148)sning) 4. 1. 2 Paraffinolja 4. 2 Koncentreringsmedel 4. 2. 1 Tetrakloretylen (densitet 1. 62) 4. 3 F(cid:132)rgningsreagens 4. 3. 1 Bradford-reagens 4. 3. 2 Jod/kaliumjodidl(cid:148)sning 4. 3. 3 Millon-reagens 4. 3. 4 cystin-reagens (2 g blyacetat, 10 g NaOH/100 ml H2 O) De uppr(cid:132)knade reagenserna kan bytas ut mot andra som ger j(cid:132)mf(cid:148)rbara resultat. 5. 5. 1 5. 2 5. 3 5. 4 5. 5 5. 6 Utrustning och hj(cid:132)lpmedel Analysv(cid:134)g (med en noggrannhet av 0,001 g) Utrustning f(cid:148)r finf(cid:148)rdelning (rasp, kvarn m. m. ) Sikt med kvadratiska maskor som (cid:132)r 0,1 mm till 2 mm stora. Stereomikroskop (upp till 50 g(cid:134)ngers f(cid:148)rstoring) Sammansatt mikroskop (upp till 400 g(cid:134)ngers f(cid:148)rstoring) med genomg(cid:134)ende ljus/polariserat ljus Vanligt laboratorieglas (1) EGT L 102, 15. 4. 1976, s. 1. (2) De uppr(cid:132)knade reagenserna finns ute p(cid:134) marknaden om inte annat anges. L 318/48 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 11. 98 6. Metod Ett prov p(cid:134) minst 10 g, beroende p(cid:134) typen av material, behandlas om n(cid:148)dv(cid:132)ndigt (pellets krossas eller finf(cid:148)rdelas f(cid:148)rsiktigt med l(cid:132)mplig finf(cid:148)rdelningsutrustning) och delas d(cid:132)refter i tv(cid:134) representativa delar, en p(cid:134) minst 5 g f(cid:148)r siktfraktionen (6. 1) och en p(cid:134) minst 2 g f(cid:148)r det koncentrerade sedimentet (6. 2). F(cid:132)rgning med f(cid:132)rgningsreagens (6. 3) rekommenderas f(cid:148)r identifieringen. 6. 1 Identifiering av best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i siktfraktionen Minst 5 g av provet delas genom siktning (5. 3) i minst tv(cid:134) fraktioner. Siktfraktion(erna) ;0,5 mm (eller en representativ del av fraktionen) appliceras i ett tunt lager p(cid:134) l(cid:132)mpligt underlag och unders(cid:148)ks systematiskt i stereomikroskop (5. 4) i olika f(cid:148)rstoringsgrader efter best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung. Objektglas med siktfraktionen(erna) : 0,5 mm unders(cid:148)ks systematiskt i det sammansatta mikroskopet (5. 5) i olika f(cid:148)rstoringsgrader efter best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung. 6. 2 Identifiering av best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i koncentrerat sediment Ett prov p(cid:134) minst 2 g v(cid:132)gs in (med en noggrannhet av 0,001 g) i ett provr(cid:148)r eller en separertratt och behandlas med minst 15 ml tetrakloretylen (4. 2. 1). N(cid:132)r blandningen har r(cid:148)rts om/skakats flera g(cid:134)nger och f(cid:134)tt st(cid:134) tillr(cid:132)ckligt l(cid:132)nge (minst en minut men h(cid:148)gst tv(cid:134) till tre minuter), separeras sedimentet. Sedimentet torkas i ett dragsk(cid:134)p och v(cid:132)gs d(cid:132)refter (med en noggrannhet av 0,001 g). V(cid:132)gning beh(cid:148)vs endast om det kr(cid:132)vs en bed(cid:148)mning. Hela eller delar av det torkade sedimentet unders(cid:148)ks efter benbest(cid:134)ndsdelar i stereomikroskop (5. 4) och i sammansatt mikroskop (5. 5). 6. 3 Anv(cid:132)ndning av inb(cid:132)ddningsmedel och f(cid:132)rgningsreagenser Genom att anv(cid:132)nda s(cid:132)rskilda inb(cid:132)ddningsmedel och f(cid:132)rgningsreagenser kan identifieringen av best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i mikroskop underl(cid:132)ttas. Kloralhydrat (4. 1. 1): Paraffinolja (4. 1. 2): Genom f(cid:148)rsiktig upphettning kan cellstrukturer tydligare eftersom st(cid:132)rkelsekorn gelatiniseras och o(cid:148)nskat cellinneh(cid:134)ll avl(cid:132)gsnas. ses Benbest(cid:134)ndsdelar kan tydligt identifieras i detta inb(cid:132)ddningsmedel eftersom de flesta h(cid:134)ligheterna f(cid:148)rblir luftfyllda och syns som svarta h(cid:134)l p(cid:134) 5–15 lm. Bradford-reagens (4. 3. 1): Anv(cid:132)nds f(cid:148)r att p(cid:134)visa protein (typisk bl(cid:134) f(cid:132)rg). Sp(cid:132)d med vatten ca 1:4. Jod/kaliumjodid-l(cid:148)sning (4. 3. 2): Anv(cid:132)nds f(cid:148)r att p(cid:134)visa st(cid:132)rkelse (bl(cid:134)-lila f(cid:132)rg) och protein (gul- orange f(cid:132)rg). Kan sp(cid:132)das vid behov. Millon-reagens (4. 3. 3): Vid f(cid:148)rsiktig uppv(cid:132)rmning blir benbest(cid:134)ndsdelarna rosa. Cystin-reagens (4. 3. 4): Vid f(cid:148)rsiktig uppv(cid:132)rmning blir best(cid:134)ndsdelar som inneh(cid:134)ller cystin (h(cid:134)r, fj(cid:132)drar mm. ) brun-svarta. 7. Ber(cid:132)kning och bed(cid:148)mning Om en bed(cid:148)mning av m(cid:132)ngden animaliska best(cid:134)ndsdelar genomf(cid:148)rs, skall best(cid:132)mmelserna i denna punkt f(cid:148)ljas. Ber(cid:132)kningen kan g(cid:148)ras endast om best(cid:134)ndsdelarna av animaliskt ursprung inneh(cid:134)ller benfragment. Benfragment av varmblodiga landdjur (t. ex. d(cid:132)ggdjur och f(cid:134)glar) kan i objektglaset s(cid:132)rskiljas fr(cid:134)n olika typer av fiskben genom typiska h(cid:134)ligheter. Andelen best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung i de olika proven bed(cid:148)ms p(cid:134) grundval av — den uppskattade andelen (viktprocent) benfragment i det koncentrerade sedimentet, och — andelen (viktprocent) ben i best(cid:134)ndsdelarna av animaliskt ursprung. 27. 11. 98 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 318/49 Bed(cid:148)mningen m(cid:134)ste vara grundad p(cid:134) minst tre (om m(cid:148)jligt) objektglas och minst fem f(cid:132)lt per objektglas. I foderblandningar inneh(cid:134)ller det koncentrerade sedimentet i regel inte bara ben fr(cid:134)n landdjur och fiskbenfragment utan ocks(cid:134) andra partiklar med h(cid:148)g specifik vikt, t. ex. mineraler, sand, f(cid:148)rvedade v(cid:132)xtfragment och liknande. 7. 1 Uppskattad procentandel benfragment % benfragment fr(cid:134)n landdjur % fiskben och fj(cid:132)llfragment = = S(cid:253)c W S(cid:253)d W (S= sedimentvikt [mg], c=korrektionsfaktor [%] f(cid:148)r den uppskattade andelen ben fr(cid:134)n landdjur i sedimentet, d= korrektionsfaktor [%] f(cid:148)r den uppskattade andelen fiskben och fj(cid:132)llfragment i sedi- mentet W= vikt p(cid:134) proverna till sedimenteringen [mg]). 7. 2 Uppskattad m(cid:132)ngd best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung Andelen ben i animaliska produkter kan variera kraftigt. (Andelen ben i benmj(cid:148)l (cid:132)r cirka 50–60 % och i k(cid:148)ttmj(cid:148)l cirka 20–30 %. I fiskmj(cid:148)l varierar andelen ben och fj(cid:132)ll beroende p(cid:134) fiskmj(cid:148)lets klass och ursprung, vanligtvis ligger den p(cid:134) cirka 10–20 %). Om typen av djurmj(cid:148)l i provet (cid:132)r k(cid:132)nd kan inneh(cid:134)llet uppskattas p(cid:134) f(cid:148)ljande s(cid:132)tt: Uppskattat inneh(cid:134)ll av best(cid:134)ndsdelar av landdjursprodukter (%) Uppskattat inneh(cid:134)ll av best(cid:134)nds- delar av fiskprodukter (%) = S(cid:253)c W(cid:253)f (cid:253) 100 = S(cid:253)d W(cid:253)f (cid:253) 100 (S=sedimentvikt [mg], c= korrektionsfaktor [%] f(cid:148)r den uppskattade andelen benbest(cid:134)ndsdelar fr(cid:134)n landdjur i sedimentet, d= korrektionsfaktor [%] f(cid:148)r den uppskattade andelen fiskben och fj(cid:132)llfragment i sedimentet f= korrektionsfaktor f(cid:148)r andelen ben i best(cid:134)ndsdelarna av animaliskt ursprung i det unders(cid:148)kta provet, W= vikt p(cid:134) proverna till sedimenteringen [mg]). 8. Beskrivning av unders(cid:148)kningsresultatet De olika fallen kan rapporteras p(cid:134) f(cid:148)ljande s(cid:132)tt: 8. 1 Det har inte i mikroskop kunnat urskiljas n(cid:134)gra best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung (enligt defini- tionen i punkt 1) i det inl(cid:132)mnade provet. 8. 2 Det har i mikroskop kunnat urskiljas best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung (1) i det inl(cid:132)mnade provet. I sistn(cid:132)mnda fall kan unders(cid:148)kningsresultatet, vid behov, (cid:132)ven rapporteras p(cid:134) f(cid:148)ljande s(cid:132)tt: 8. 2. 1 Det har i mikroskop kunnat urskiljas en mindre m(cid:132)ngd best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung (1) i det inl(cid:132)mnade provet. 8. 2. 2 Beroende p(cid:134) kemistens erfarenhet kan n(cid:134)got av f(cid:148)ljande anges: — Det har i mikroskop kunnat urskiljas best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung (1) i det inl(cid:132)mnade provet. Andelen benfragment (fisk/landdjur) – n(cid:132)r det r(cid:148)r sig om benfragment fr(cid:134)n landdjur, eventuellt med (cid:134)tskillnad mellan benfragment fr(cid:134)n fj(cid:132)derf(cid:132) och benfragment fr(cid:134)n d(cid:132)ggdjur, se anm(cid:132)rkning 9. 3 – bed(cid:148)ms vara i storleksordningen. %, vilket motsvarar. % animaliska best(cid:134)ndsdelar n(cid:132)r ber(cid:132)kningen grundar sig p(cid:134). % ben i produkten med animaliska best(cid:134)ndsdelar (= korrektionsfaktor f anv(cid:132)nd). — Det har i mikroskop kunnat urskiljas best(cid:134)ndsdelar av animaliskt ursprung (1) i m(cid:132)tbara m(cid:132)ngder i det inl(cid:132)mnade provet. (1) H(cid:132)r anges den typ av best(cid:134)ndsdelar som hittats, t. ex. ben (fr(cid:134)n fisk eller landdjur), k(cid:148)ttbest(cid:134)ndsdelar, etc. L 318/50 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 11. 98 F(cid:148)r fallen i punkterna 8. 2, 8. 2. 1 och 8. 2. 2 skall (cid:132)ven f(cid:148)ljande anges i rapporten om benbest(cid:134)ndsdelar fr(cid:134)n landdjur har identifierats: ”Det kan inte uteslutas att ovann(cid:132)mnda best(cid:134)ndsdelar h(cid:132)rstammar fr(cid:134)n d(cid:132)ggdjur. ” Denna angivelse (cid:132)r inte n(cid:148)dv(cid:132)ndig om det f(cid:148)r benfragment fr(cid:134)n landdjur g(cid:148)rs (cid:134)tskillnad mellan benfragment fr(cid:134)n fj(cid:132)derf(cid:132) och benfragment fr(cid:134)n d(cid:132)ggdjur (se anm(cid:132)rkning 9. 3). 9. Anm(cid:132)rkningar 9. 1 Om det finns m(cid:134)nga och grova best(cid:134)ndsdelar i det koncentrerade sedimentet b(cid:148)r sedimentet siktas i tv(cid:134) fraktioner (t. ex. genom en 320 lm sikt). Fraktionen med de grova best(cid:134)ndsdelarna kan unders(cid:148)kas som ett paraffinoljepreparat i ett stereomikroskop med genomg(cid:134)ende ljus. Fraktionen med de sm(cid:134) best(cid:134)nds- delarna unders(cid:148)ks i ett sammansatt mikroskop. 9. 2 Det koncentrerade sedimentet (6. 2) kan, vid behov, delas upp ytterligare med hj(cid:132)lp av ett koncentre- ringsmedel med h(cid:148)gre densitet. 9. 3 Beroende p(cid:134) kemistens erfarenhet kan det g(cid:148)ras skillnad mellan best(cid:134)ndsdelar fr(cid:134)n d(cid:132)ggdjur eller fj(cid:132)derf(cid:132) p(cid:134) grundval av s(cid:132)rskilda histologiska egenskaper, som g(cid:148)r det m(cid:148)jligt att g(cid:148)ra denna (cid:134)tskillnad


title: Reglamento (CE) n° 2454/98 de la Comisión de 13 de noviembre de 1998 por el que se fija el precio de compra máximo y las cantidades de carne de vacuno compradas por los organismos de intervención para la 212a licitación parcial, efectuada en el marco de las medidas generales de intervención en virtud del Reglamento (CEE) n° 1627/89

eurovoc_concepts:
award of contract
beef
carcase
intervention buying
maximum price
product quality

formats: pdf print

text: L 304/18 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 14. 11. 98 REGLAMENTO (CE) No 2454/98 DE LA COMISI(cid:222)N de 13 de noviembre de 1998 por el que se fija el precio de compra m(cid:145)ximo y las cantidades de carne de vacuno compradas por los organismos de intervenci(cid:155)n para la 212a licitaci(cid:155)n parcial, efectuada en el marco de las medidas generales de intervenci(cid:155)n en virtud del Reglamento (CEE) no 1627/89 LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 805/68 del Consejo, de 27 de junio de 1968, por el que se establece la organizaci(cid:155)n com(cid:156)n de mercados en el sector de la carne de bovino (1), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 1693/98 (2), y, en particular, el apartado 7 de su art(cid:146)culo 6, Considerando que, de acuerdo con el Reglamento (CEE) no 2456/93 de la Comisi(cid:155)n, de 1 de septiembre de 1993, por el que se establecen disposiciones de aplicaci(cid:155)n del Reglamento (CEE) no 805/68 del Consejo en lo relativo a las medidas generales y particulares de intervenci(cid:155)n en el sector de la carne de vacuno (3), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2304/98 (4), se ha abierto una licitaci(cid:155)n en virtud del apartado 1 del art(cid:146)culo 1 del Reglamento (CEE) no 1627/89 de la Comisi(cid:155)n, de 9 de junio de 1989, relativo a la compra de carne de vacuno mediante licitaci(cid:155)n (5), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la consti- tuye el Reglamento (CE) no 2404/98 (6); Considerando que, de acuerdo con el apartado 1 del art(cid:146)- culo 13 del Reglamento (CEE) no 2456/93, llegado el caso y habida cuenta de las ofertas recibidas, ha de fijarse un precio de compra m(cid:145)ximo para la calidad R 3 por cada licitaci(cid:155)n parcial; que, seg(cid:156)n lo dispuesto en el apartado 2 del art(cid:146)culo 13, puede decidirse no dar curso a la licita- ci(cid:155)n; que, de conformidad con el art(cid:146)culo 14 del mismo Reglamento, s(cid:155)lo son admisibles las ofertas que sean infe- riores o iguales a dicho precio m(cid:145)ximo sin que se sobre- pase, no obstante, el precio medio del mercado nacional o regional incrementado en la cantidad prevista en el apar- tado 1; Considerando que, tras estudiar las ofertas presentadas para la 212a licitaci(cid:155)n parcial y teniendo en cuenta, de conformidad con el apartado 1 del art(cid:146)culo 6 del Regla- mento (CEE) no 805/68, la necesidad de prestar un apoyo razonable al mercado, as(cid:146) como la evoluci(cid:155)n estacional de los sacrificios, es conveniente fijar el precio m(cid:145)ximo de compra y las cantidades que puede aceptar la interven- ci(cid:155)n; Considerando que las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comit(cid:130) de gesti(cid:155)n de la carne de bovino, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Art(cid:146)culo 1 Para la 212a licitaci(cid:155)n parcial abierta por el Reglamento (CEE) no 1627/89: a) en lo que respecta a la categor(cid:146)a A, no se ha dado curso a la licitaci(cid:155)n; b) en lo que respecta a la categor(cid:146)a C: — el precio m(cid:145)ximo de compra queda fijado en 226,10 ecus por cada 100 kg de canales o medias canales de la calidad R 3, — la cantidad m(cid:145)xima de canales y medias canales aceptada queda fijada en 4 403 toneladas, Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar(cid:145) en vigor el 16 de noviembre de 1998. El presente Reglamento ser(cid:145) obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 13 de noviembre de 1998. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 148 de 28. 6. 1968, p. 24. (2) DO L 210 de 28. 7. 1998, p. 17. (3) DO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4. (4) DO L 288 de 27. 10. 1998, p. 3. (5) DO L 159 de 10. 6. 1989, p. 36. (6) DO L 298 de 7. 11. 1998, p. 12


title: Rozhodnutie Rady z 13. novembra 1998, ktoré sa prijíma na základe článku J.4 (2) Zmluvy o Európskej únii, o pozorovaní situácie v Kosove

eurovoc_concepts:
Kosovo
Western European Union
Yugoslavia
common foreign and security policy
data collection
fact-finding mission

formats: html pdf print

text: 18/zv. 1 SK Úradný vestník Európskej únie 63 31998D0646 L 308/1 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 18. 11. 1998 ROZHODNUTIE RADY z 13. novembra 1998, ktoré sa prijíma na základe článku J. 4 (2) Zmluvy o Európskej únii, o pozorovaní situácie v Kosove (98/646/SZBP) RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, najmä na jej článok J. 4 ods. 2, so zreteľom na Vyhlásenie o Západoeurópskej únii (č. 30) zahrnu- tom do záverečného aktu podpísaného pri prijatí zmluvy, keďže Rada prijala vyhlásenie z 26. októbra 1998, ktoré ustano- vuje celkový prístup ku Kosovu, zahrňujúc plnú podporu zo strany Európskej únie dohodám podpísaným v Belehrade 16. októbra 1998 medzi Juhoslovanskou zväzovou republikou (JZR) a Organizáciou pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE) a dňa 15. októbra 1998 medzi JZR a NATO, plnú pod- poru OBSE a Kosovskej kontrolnej misii ako aj ochote Európskej únii podieľať sa na pomoci utečencom a ľuďom bez domova; keďže akcia Európskej únie tak, ako je to definované vyššie, vyža- duje presné vedomosti o situácii na území Kosova; keďže získa- nie týchto vedomostí by uľahčili informácie z rozboru satelitných snímok; keďže satelitné stredisko Západoeurópskej únie (ZEÚ) má v rámci svojich misií prívod „informácií z rozboru satelitných snímok“, okrem iného, pre dohľad nad všeobecnou bezpečnosťou, zahrňu- júc všeobecný dohľad nad oblasťami záujmu ZEÚ na základe mandátu Rady a podporu overenia zmluvy; keďže za týchto podmienok by sa Európska únia mala obrátiť na ZEÚ, — stavu vykonávania dohôd podpísaných v Belehrade 16. októ- bra 1998 medzi JZR a OBSE a 15. októbra 1998 medzi JZR a NATO a — situácie utečencov a ľudí bez domova a infraštruktúry v tomto ohľade, aby Európska únia mohla prispievať k pozorovaniu, ktoré je dôle- žité pre celkový úspech príslušných misií OBSE a NATO. Článok 2 Toto rozhodnutie sa oznámi WEU v súlade so závermi prijatými Radou 14. mája 1996 o prenose dokumentov Európskej únie na ZEÚ. Článok 3 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia. Článok 4 Toto rozhodnutie sa uverejní v úradnom vestníku. PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: V Bruseli 13. novembra 1998 Článok 1 Európska únia žiada ZEÚ o poskytnutie príslušných informácií zozbieraných satelitným strediskom ZEÚ, ktoré sa týkajú: Za Radu predseda J. FARNLEITNER


title: Commission Regulation (EC) No 2457/98 of 13 November 1998 fixing the import duties in the cereals sector

eurovoc_concepts:
CCT duties
United States
cereals
import
stock-exchange listing

text: 14. 11. 98 EN Official Journal of the European Communities L 304/21 COMMISSION REGULATION (EC) No 2457/98 of 13 November 1998 fixing the import duties in the cereals sector THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 1766/92 of 30 June 1992 on the common organization of the market in cereals (1), as last amended by Commission Regulation (EC) No 923/96 (2), Having regard to Commission Regulation (EC) No 1249/ 96 of 28 June 1996 laying down detailed rules for the application of Council Regulation (EEC) No 1766/92 as regards import duties in the cereals sector (3), as last amended by Regulation (EC) No 2092/97 (4), and in particular Article 2 (1) thereof, Whereas Article 10 of Regulation (EEC) No 1766/92 provides that the rates of duty in the Common Customs Tariff are to be charged on import of the products referred to in Article 1 of that Regulation; whereas, however, in the case of the products referred to in para- graph 2 of that Article, the import duty is to be equal to the intervention price valid for such products on importation and increased by 55 %, minus the cif import price applicable to the consignment in question; however, that duty may not exceed the rate of duty in the Common Customs Tariff; Whereas, pursuant to Article 10 (3) of Regulation (EEC) No 1766/92, the cif import prices are calculated on the basis of the representative prices for the product in ques- tion on the world market; Whereas Regulation (EC) No 1249/96 lays down detailed rules for the application of Council Regulation (EEC) No 1766/92 as regards import duties in the cereals sector; Whereas the import duties are applicable until new duties are fixed and enter into force; whereas they also remain in force in cases where no quotation is available for the reference exchange referred to in Annex II to Regulation (EC) No 1249/96 during the two weeks preceding the next periodical fixing; Whereas, in order to allow the import duty system to rates function normally, recorded during a reference period should be used for calculating the duties; representative market the Whereas application of Regulation (EC) No 1249/96 results in import duties being fixed as set out in the Annex to this Regulation, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The import duties in the cereals sector referred to in Article 10 (2) of Regulation (EEC) No 1766/92 shall be those fixed in Annex I to this Regulation on the basis of the information given in Annex II. Article 2 This Regulation shall enter into force on 16 November 1998. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 13 November 1998. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 181, 1. 7. 1992, p. 21. (2) OJ L 126, 24. 5. 1996, p. 37. (3) OJ L 161, 29. 6. 1996, p. 125. (4) OJ L 292, 25. 10. 1997, p. 10. L 304/22 EN Official Journal of the European Communities 14. 11. 98 Import duties for the products covered by Article 10(2) of Regulation (EEC) No 1766/92 ANNEX I CN code Description 1001 10 00 Durum wheat (1) 1001 90 91 Common wheat seed 1001 90 99 Common high quality wheat other than for sowing (3) medium quality low quality 1002 00 00 Rye 1003 00 10 Barley, seed 1003 00 90 Barley, other (3) 1005 10 90 Maize seed other than hybrid 1005 90 00 Maize other than seed (3) 1007 00 90 Grain sorghum other than hybrids for sowing Import duty by land inland waterway or sea from Mediterranean, the Black Sea or Baltic Sea ports (ECU/tonne) Import duty by air or by sea from other ports (2) (ECU/tonne) 40,73 46,65 46,65 73,89 90,35 99,03 99,03 99,03 101,39 101,39 99,03 30,73 36,65 36,65 63,89 80,35 89,03 89,03 89,03 91,39 91,39 89,03 (1) In the case of durum wheat not meeting the minimum quality requirements referred to in Annex I to Regulation (EC) No 1249/96, the duty applicable is that fixed for low-quality common wheat. (2) For goods arriving in the Community via the Atlantic Ocean or via the Suez Canal (Article 2(4) of Regulation (EC) No 1249/96), the importer may benefit from a reduction in the duty of: — ECU 3 per tonne, where the port of unloading is on the Mediterranean Sea, or — ECU 2 per tonne, where the port of unloading is in Ireland, the United Kingdom, Denmark, Sweden, Finland or the Atlantic Coasts of the Iberian Peninsula. (3) The importer may benefit from a flat-rate reduction of ECU 14 or 8 per tonne, where the conditions laid down in Article 2(5) of Regulation (EC) No 1249/96 are met. 14. 11. 98 EN Official Journal of the European Communities L 304/23 ANNEX II Factors for calculating duties (period from 30 October 1998 to 12 November 1998) 1. Averages over the two-week period preceding the day of fixing: Exchange quotations Minneapolis Kansas-City Chicago Chicago Minneapolis Minneapolis Product (% proteins at 12 % humidity) HRS2. 14 % HRW2. 11,5 % SRW2 YC3 HAD2 US barley 2 Quotation (ECU/tonne) 114,16 101,15 90,96 73,60 135,29 (1) 77,00 (1) Gulf premium (ECU/tonne) — 10,80 4,52 10,84 Great Lakes premium (ECU/tonne) 15,21 — — — — — — — (1) Fob Duluth. 2. Freight/cost: Gulf of Mexico — Rotterdam: ECU 10,45 per tonne; Great Lakes — Rotterdam: ECU 20,26 per tonne. 3. Subsidy within the meaning of the third paragraph of Article 4 (2) of Regulation (EC) No 1249/96: ECU 0,00 per tonne (HRW2) : ECU 0,00 per tonne (SRW2)


title: Komission tiedonanto - "Julkisten työnvälityspalvelujen modernisoiminen Euroopan työllisyysstrategian tukemiseksi"

eurovoc_concepts:
EU action
EU employment policy
employment service
labour market
public service

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 13. 11. 1998 KOM( 1998) 641 lopull. KOMISSION TIEDONANTO "JULKISTEN TYÖNVALITYSPALVELUJEN MODERNISOIMINEN EUROOPAN TYÖLLISYYSSTRATEGIAN TUKEMISEKSI" Tiivistelmä ja johtaminen, työllisyysstrategian henkilöstöjärjestelyt organisointi, julkisia työnvälityspalveluja uudistamaan toteuttamiseksi. Vaikkakin jäsenvaltiolla säilyy vastuu työllisyyspolitiikasta, johon sisältyy julkisten työnvälityspalvelujen tässä toimintaansa tiedonannossa kehotetaan yhteistoimin Julkisilla Euroopan julkisten työnvälityspalveluilla on tärkeä rooli tämän strategian toteuttamisessa - työnvälityspalvelujen piirissä työskentelee eri puolilla unionia 100 000 työntekijää, jotka välittävät tietoa, hoitavat työpaikkojen välitystä ja tarjoavat markkinoille sopeutumista 5 000 paikkakunnalla. Julkisten edistäviä palveluja työnantajille ja työnhakijoille yli työnvälityspalvelujen ansiosta työmarkkinat toimivat tehokkaammin, sillä työnvälitys luo yhteyden markkinoiden ja työtä hakevien ihmisten välille. Julkisten työnvälityspalvelujen tehtävä työvoiman kysynnän ja tarjonnan yhteensovittajana on tärkeä myös tulevina vuosikymmeninä, erityisesti koska työikäisen väestön määrän väheneminen useilla Euroopan unionin alueilla saattaa aiheuttaa työvoimapulaa. rooli kaikissa työnvälityspalveluilla on merkittävä Työllisyyttä koskevissa vuoden 1998 kansallisissa toimintasuunnitelmissa vahvistetaan, jäsenvaltioissa että julkisilla työllisyyttä koskevien suuntaviivojen toteuttamisessa. Julkisilla työnvälityspalveluilla on keskeinen tehtävä ennaltaehkäisevässä työllisyysstrategiassa tarjota uusi mahdollisuus nuorille työnhakijoille ennenkuin työttömyys on kestänyt kuusi kuukautta ja aikuisille työnhakijoille ennenkuin työttömyys on kestänyt 12 kuukautta. Tämä tehtävä edellyttää julkisilta ponnistuksia työnvälityspalvelujen vaikuttavuuden ja tehokkuuden parantamiseksi. Tehtävä lisää myös useimmissa jäsenvaltioissa paineita parhaillaan käynnissä olevien uudistusten nopeaan läpiviemiseen julkisten työnvälityspalvelujen sopeuttamiseksi uuteen ja nopeasti muuttuvaan työmarkkinaympäristöön. jäsenvaltioilta merkittäviä työnvälityksiltä ja myös Jäsenvaltioiden olisi luotava hyvät toimintaedellytykset julkisille työnvälityspalvcluillc, jotta ne voisivat toimia tehokkaammin markkinoilla, joilla toimii yhä enemmin työnvälityspalvelujen tarjoajia. Tavoitteena on auttaa julkista työnvälitystä saavuttamaan riittävän suuri markkinaosuus, kehittää kaikille rekisteröidyille työttömille työnhakijoille järjestelmällisestä henkilökohtaista ohjausta ja neuvontaa sekä osallistua kaikkien työnhakijoille tarkoitettujen julkisten palvelujen järjestämiseen koordinoidusti siten, että lopullisena tavoitteena on työnhakijoiden työhönsijoittuminen. Julkisten työnvälityspalvelujen olisi maansa hallituksen asettamien suuntaviivojen mukaisesti pyrittävä jatkuvasti parantamaan työnhakijoille ja työnantajille tarjoamiensa palvelujen laatua, hyödyntämään tehokkaammin uutta tietotekniikkaa sekä kehittämään (esim. vankkaa yhteistyötä muiden työmarkkinaosapuolet, paikallisviranomaiset, työttömyyskorvausten maksusta vastaavat viranomaiset sekä koulutuksen tarjoajat). tahojen kanssa työmarkkinoilla toimivien Työmarkkinaosapuolten tulee paikallisesti, alueellisesti ja kansallisesti kehittää rooliaan julkisten työnvälityspalvelujen täysivaltaisina yhteistyökumppaneina kytkemällä oma henkilöstöresursseja koskeva politiikkaansa ja siihen julkisten toimintaan, jotta voitaisiin entistä tarkemmin sovittaa yhteen työnvälityspalvelujen työvoiman kysyntä ja tarjonta. liittyvät toimet - 2- suuntaviivoja Euroopan komissio edistää julkisten työnvälilyspalvelujen uudistamisprosessia osana Euroopan työllisyysstrategiaa. Komissio tulee varmistamaan, että kun työllisyyttä ja kansallisia koskevia tullaan toteutetaan, asianmukaista huomiota toimintasuunnitelmia kehitetään kiinnittämään toimeenpanon institutionaalisiin puitteisiin. Komissio tukee julkisten työnvälityspalvelujen yhteistyötä koko Euroopassa edistääkseen työnvälitystä koskevan tiedon ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja kehittääkseen yhteistä toimintaa EU:ssa. Komissio kehittää edelleen EURES-verkostoa (Euroopan työnvälitysverkosto), jolla on keskeinen merkitys työvoiman liikkuvuuden edistämisessä Euroopassa. laaditaan ja ajantasaistetaan kun ja Euroopan sosiaalirahastoasetuksen menneillään oleva tarkistaminen mahdollistaa sen, että voimavaroja voidaan keskittää enemmän Euroopan työllisyysstrategian tavoitteisiin. Työnvälityspalvelujen uudistaminen ja tehostaminen sisällytetään niihin toimintoihin, joille voidaan myöntää Euroopan sosiaalirahaston (ESR) rahoitustukea. 1. Johdanto Kesäkuussa 1997 pidetyn Amsterdamin hallitustenvälisen konferenssin tuloksena Euroopan työllisyysstrategia sisältyy uuteen sopimukseen. Ensimmäisissä työllisyyttä koskevissa Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä työllisyysasiain huippukokouksessa marraskuussa 1997 ja hyväksyttiin virallisesti 15. joulukuuta, korostetaan voimakkaasti ja työttömyyden ennaltaehkäisyä. jotka määriteltiin suuntaviivoissa, työpaikkojen luomista yhteisön Julkisella työnvälityksellä on yli 5 000 paikallistoimistoa unionin alueella ja noin 160 000 työntekijääl (joista arviolta 100 000 välittömässä asiakaspalvelussa), joten julkiset työnvälityspalvelut ovat uuden työllisyyspolitiikan keskeinen institutionaalinen osatekijä ja niillä on merkittävä rooli työllisyysstrategian toimeenpanossa. Mikäli jäsenvaltiot aikovat päästä vuoden 1998 suuntaviivoissa esitettyihin kunnianhimoisiin tavoitteisiin, ja työnvälityspalvelujen julkisten nopeuttamaan meneillään olevia muutoksia. suorituskykyä lisäämään saatetaan joutua Tarve vahvistaa ja uudistaa julkisia työnvälityspalveluja on tiedostettu EU:n piirissä jo useiden vuosien ajan. Työmarkkinoilla tapahtuu perinpohjaisia muutoksia, joten julkisilla työnvälityspalveluilla on kaikissa unionin jäsenvaltioissa edessään haasteita, jotka vaativat niitä määrittelemään uudelleen roolinsa ja ensisijaiset tavoitteensa sekä arvioimaan organisatorista asemaansa johtamiskäytäntöjään. Kunnianhimoinen eurooppalainen työllisyysstrategia lisää entisestään muutospaineita. ja Julkisten työnvälityspalvelujen työllisyysstrategiaan tuoman panoksen optimointi riippuu suuressa määrin siitä, mitä julkiset työnvälitykset tekevät itse. Useissa maissa julkiset työnvälitykset ovat jo aloittaneet uudistamisprosessin parantaakseen suorituskykyään. 2 Tämän prosessin edistämiseksi julkisten työnvälityspalvelujen päälliköt sopivat vuonna 1997 yhteistyön tehostamisesta, asiantuntemuksen vaihdosta sekä eri maissa hankitun käytännön kokemuksen välittämisestä Euroopan komission tuella. vaikuttavat Hallitukset työnvälityspalvelujen toimintaympäristöön. Samoin myös muut julkisen ja yksityisen sektorin toimijat, mukaan toimintaympäristöön. lukien työmarkkinaosapuolet, vaikuttavat työnvälityspalvelujen Myös näillä toimijoilla on oma osuutensa hoidettavanaan. kuitenkin julkisten suuresti tiedonanto pyrkii Tämä työnvälityspalvelujen uudistamista eurooppalaisesta näkökulmasta. Tiedonannon tavoitteena on parantaa institutionaalisia toimintaedellytyksiä, toteuttaa menestyksekkäästi. lähestymään julkisten työllisyysstrategiaa Euroopan voidaan jotta ] Korvausten rahoittamisen parissa työskentelevää henkilöstöä ei ole laskettu tähän mukaan. 2 Ks. Yhteinen työllisyyskertomus 1997, luku 3. 4. 2. -4 2. Julkiset työnvälityspalvelut: Euroopan työllisyysstrategian keskeinen väline ja työttömyyden, Työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa perustavoitteiksi on määritelty työllisyyden nuorisotyöttömyyden, lisääminen vähentäminen. Näihin tavoitteisiin on päästävä neljällä osa-alueella koordinoidun toiminnan sekä yhtäläiset mahdollisuudet. Huomattava osa suuntaviivoista keskittyy työmarkkinoiden toiminnan tehostamiseen. Julkisilla työnvälityspalvcluilla on tässä merkittävä rooli työmarkkinoiden keskeisenä toimijana. työllistettävyys, yrittäjyys, erityisesti pitkäaikais- sopeutumiskyky avulla: ja 2. 1. Julkisten työnvälityspalvelujen keskeiset tehtävät julkisten tehtäväalueen Vaikka laajuudesta ei ole olemassa mitään yhtenäistä mallia, julkisilla työnvälityspalveluilla on Euroopassa perinteisesti ollut kolme keskeistä tehtävää. työnvälityspalvelujen organisoinnista tai niiden tiedon koskevan välittäjänä välittäminen: Työmarkkinoita julkiset Tiedon työnvälityspalvelut tarjoavat ainutlaatuisen, useimmiten koko maan kattavan palvelun. Ne antavat laajalti tietoa avoinna olevista työpaikoista ja mahdollisista hakijoista. Ne auttavat ammatinvalinnassa ja neuvovat uusien vaihtoehtojen löytämisessä. Julkiset työnvälityspalvelut antavat tietoa koulutus- ja uudelleenkoulutusmahdollisuuksista. Samoin ne työnhakijoita koskevia tietoja sellaisille työnantajille, jotka harkitsevat erityisten investointien tekemistä tai toimintojen uudelleenorganisointia. Lisäksi julkiset työnvälityspalvelut ovat tärkeä työvoimapolitiikan muotoilussa ja toimeenpanossa tarvittava työmarkkinoiden kehitystä koskeva tietolähde. tarjoavat rekisteröinti työnhakijoiden työttömyyskorvausta hakevien Kaikkien julkisessa työnvälityksessä mahdollistaa sen, että julkisten työnvälityspalvelujen rekisteri kattaa työnhakijat hyvin laajalti, erityisesti työttömät työnhakijat. Näin työnantajat saavat julkiselta työnvälitykseltä arvokasta apua. Julkiset työnvälityspalvelut kattavat myös huomattavan osan avoimista työpaikoista. Tilastojen mukaan 1990-luvun alkuvuosina 35-40 prosentista työmarkkinoilla avoinna olevista työpaikoista ilmoitettiin julkiseen työnvälitykseen Saksassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Luku on pienempi muissa jäsenvaltioissa, mutta on kuitenkin useimmissa tapauksissa enemmän kuin 20 prosenttia. Useissa jäsenvaltioissa, esimerkiksi Ranskassa, työnvälitykseen ilmoitettujen avointen työpaikkojen osuus on viimeaikoina kasvanut. Uuden teknologian käyttö työnvälityksessä parantaa työmarkkinoiden kysyntää ja tarjontaa koskevien tietojen laatua ja saatavuutta. Julkiset työnvälityspalvelut voivat tarjota paikallisten ja alueellisten työmarkkinoiden lisäksi tietoa myös kansallisista ja jopa kansainvälisistä työmarkkinoista lisäten näin työ- ja rekrytointimahdollisuuksia. Internetin ja muiden sähköisten viestintävälineiden avulla tiedot saadaan käyttöön milloin ja missä tahansa. Tietojen laaja kattavuus ja vapaa saatavuus lisäävät markkinoiden avoimuutta. Voidaan sanoa, että laajalla ja kattavalla tiedonvälityksellä on yhtä tärkeä merkitys sekä työmarkkinoiden työpaikkavälitykselle. Näin voidaan varmistaa työmarkkinoita koskevien tietojen yhtäläinen saatavuus ja lisätä välitysprosessin laatua ja tehokkuutta. toiminnalle että Työpaikkavälitys: Työpaikkojen välitys on julkisten työnvälityspalvelujen ydintehtävä. Työpaikkavälityksessä on kehitetty eri aikoina vaihtelevia toimintatapoja, joissa on otettu huomioon erilaiset työnhakijoiden ja avoimia työpaikkoja tarjoavien työnantajien täysin avoimesta palvelutarpeet. Työnvälityksen työpaikkojen ja työnantajien työnhakijoiden välillä ja toisaalta hyvin nopeasta työpaikan välityksestä seikkaperäiseen apuun työnhaussa. toimintatavat vaihtelevat suuresti tiedonvälitykseen tiedottamisesta valikoidumpaan täyttämisessä Julkisten työnvälityspalvelujen markkinaosuus avoimien työpaikkojen vaihtelee maittain huomattavasti. EU. ta kuvaavien lukujen mukaan jäsenvaltioiden julkisten työnvälityspalvelujen osuus kaikista työhönotoista vaihtelee 10-30 %:n välillä, vaikkakin niiden työttömien määrä on paljon suurempi, jotka ovat saaneet julkisilta työnvälitykseltä jonkinlaista apua työpaikan löytämisessä. Julkiset työnvälityspalvelut ovat usein tärkein apu niille työnhakijoille, joilla on eniten vaikeuksia työpaikan löytämisessä. Lisäksi työpaikkojen täyttämisessä, käyttävät yleensä julkisia työnvälityspalveluja ainakin yhtenä haku- ja rekrytointikanavana. joilla on vaikeuksia avoimien työnantajat, Kattavien ja monipuolisten toimintatapojen avulla julkiset työvoimapalvelut varmistavat laajan ja tehokkaan osallistumisen markkinoille, tehokkaamman välitysprosessin sekä työmarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien oikeudenmukaisemman jakautumisen. Tehdyn selvityksen mukaan3 mukaan työnhakijan avustaminen työnhaussa, joka on kiinteä osa julkista työnvälitystä, on yksi tehokkaimpia aktiivisen työvoimapolitiikan toimenpiteitä työttömien työnhakijoiden sijoittamiseksi (uudelleen) työelämään. Jos henkilökohtaista ohjausta ja neuvontaa annetaan työttömyyden varhaisessa vaiheessa, erityisesti vaikeasti työttömyyden kestoa kyetään lyhentämään ja säästämään huomattavasti työttömyyskorvausmenoissa. Tämä aiheuttaa varsin vähäisiä kustannuksia julkiselle taloudelle. työnhakijoiden työllistyvien Markkinoille sopeuttaminen: Yksi julkisten työnvälityspalvelujen tunnuspiirre on niiden tiivis osallistuminen toteuttamiseen. Tällä politiikalla autetaan sopeuttamista, jos työvoiman kysyntä ja tarjonta eivät muuten kohtaa. työvoimapolitiikan Työttömille annettavaan toimeentulotukeen ja aktiivisiin työvoimapoliittisiin ohjelmiin käytettiin vuonna 1995 noin 185 miljardia ecua (3,3 prosenttia unionin BKT:sta). Käytetyt ja tukityöllistämiseen. Yksi kolmasosa (65 miljardia ecua) käytettiin aktiivisiin toimenpiteisiin, joiden järjestäjinä toimivat suurelta osin julkiset työnvälityspalvelut. koulutukseen neuvonnasta välityksestä vaihtelivat keinot ja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön katsaus vuodelta 1993, joka saatettiin ajan tasalle vuonna 1995 (OECD Employment Outlook 1993, luku 2). - 6- Aktiivisiin ohjelmiin kansallisesta BKTista käytetyt osuudet vaihtelivat jäsenvaltioissa 0,37 prosentista (Itävalta) 3,0 prosenttiin (Ruotsi). Julkisten työnvälityspalvelujcn osallistuminen työmarkkinakoulutukseen korostaa niiden roolia osana hallituksen toimintaa, jonka tavoitteena on parantaa sellaista ammattitaidon puutetta, joka heikentää tietyillä aloilla kasvua ja työllisyyttä. on merkittävä Työttömyyskorvausjärjestelmillä Työttömille maksettavan toimeentulotuen kustannukset olivat vuonna 1995 noin 120 miljardia ecua eli lähes kaksi kertaa niin paljon kuin aktiivisista toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset. vaikutus työmarkkinakäyttäytymiseen. Senjälkeen kun tietty elintaso on turvattu, työntekijöiden toistuva on helpompi hyväksyä rakenteelliset muutokset uudelleenkoulutustarve. Työttömyyskorvaukset mahdollistavat myös sen, että työttömillä työntekijöillä on aikaa etsiä sopivia töitä. Liian hyvät edut voivat kuitenkin saada työnhakijat luopumaan työnhausta. Yhdistämällä työttömyyskorvauksiin aktiivinen työnhaku tai osallistuminen aktiivisiin ohjelmiin julkiset työnvälityspalvelut voivat vähentää tällaisia kielteisiä vaikutuksia ja lisätä työmarkkinoiden tehokkuutta. Julkiset työnvälityspalvelut passiivisia toimeentulotukijärjestelmiä mahdollisuuksien mukaan aktiivisiksi työvoimapoliittisiksi toimenpiteiksi. ovat myös keskeinen toimija muutettaessa ja niistä seuraava Eri maissa julkiset työnvälityspalvelut osallistuvat eri tavoin passiivisen ja aktiivisen työvoimapolitiikan toteuttamiseen. Saksan Bundesanstall fiir Arbeit on mukana kaikessa sekä aktiivisessa että passiivisessa työvoimapolitiikassa, kun taas Ranskan Agence Nationale pour l'Emploi keskittyy lähinnä tiedon levittämiseen ja työpaikkojen välitykseen. Muut julkiset työnvälityspalvelut sijoittuvat jonnekin näiden ääripäiden välille. VDAB Belgiassa ja FAS Irlannissa yhdistävät tiedottamisen ja työnvälityksen koulutukseen, mutta ne eivät osallistu suoraan työttömyyskorvausten maksamiseen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa Employment Serv/ce-organisaatio välittää tietoa ja työpaikkoja ja maksaa korvauksia, kun taas koulutusohjelmat ovat lähinnä ulkopuolisten tahojen järjestämiä. Julkiset työnvälityspalvelut eivät missään maassa pyri järjestämään kaikkia palveluja itse. Ne ovat viime vuosikymmenen aikana pyrkineet yhä enemmän toimimaan yhteistyössä lukuisien muiden tietyistä palveluista vastaavien järjestäjien kanssa, joskus nämä muut palvelujen järjestäjät toimivat julkisten työnvälityspalvelujen alihankkijoina. Vaikka julkisten työnvälityspalvelujen toimiala olisi rajatumpi (esimerkiksi tiedon antaminen ja työpaikkavälitys), ne pyrkivät osallistumaan kaikkien (aktiivisten ja passiivisten) palvelujen tarjoamiseen koordinoidusti yksittäiselle työnhakijalle ja työnantajalle. Tämä tehtävä on kiireellinen ja olennaisen tärkeä, ja se tapahtuu selkeästi määriteltyjen periaatteiden ja poliittisten painopisteiden mukaisesti. Jäsenvaltiot käyttävät julkisten työnvälityspalveluiden henkilöstöön ja työvälineisiin vähimmillään alle 0,1 prosenttia BKTrsta ja enimmillään noin 0,25 prosenttia. Tämä vaihtelu heijastaa sitä, minkä verran yksittäiset jäsenvaltiot käyttävät aktiivisiin ja passiivisiin ohjelmiin, ja sitä, millainen rooli julkisilla työnvälityspalvcluilla on näiden ohjelmien toteuttamisessa. Kun työttömyyskorvauksiin ja ohjelmiin käytettyä määrärahaa ei oteta huomioon, julkisiin työnvälityspalveluihin käytettävien menojen arvioidaan olevan alle viisi prosenttia kaikista aktiiviseen ja passiiviseen työvoimapolitiikkaan käytetyistä määrärahoista. Kyseessä on varsin vähäinen investointi, joka voi tuottaa paljon, säästöjä työttömyy skorvauksi ssa. markkinoiden tehokkuutta lisäämällä tuomalla ja 2. 2. Keskeinen tekijä Euroopan työllisyysstrategiassa uuden eurooppalaisen työllisyyspoliittisen Julkiset työnvälityspalvelut ovat työllisyyttä koskevissa vuoden 1998 suuntaviivoissa esitetyn keskeinen institutionaalinen osatekijä. Kansallisissa toimintasuunnitelmissa vahvistetaan, että julkisilla työnvälityspalveluilla on erityisen tärkeä rooli suuntaviivojen ensimmäisen pilarin cli työllistettävyyden alueella. Ne osallistuvat merkittävästi myös neljännen pilarin cli yhtäläisten mahdollisuuksien voimistamiseen tähtäävään politiikkaan. Julkiset työnvälityspalvelut voivat kuitenkin vaikuttaa myös kahden muun pilarin; yrittäjyyden ja toimenpiteiden onnistumiseen, kuten monet sopeuttamisen alueella toteutettavien jäsenvaltiot ovat todenneet. toimintatavan Työllistettävyyden parantaminen: Koska työmarkkinoille on ominaista 1970-luvun puolivälistä lähtien korkea työttömyysaste ja rajallinen työvoiman kokonaiskysyntä, on pyritty varmistamaan, että vaikka kaikille työnhakijoille ei voida tarjota työtä lyhyellä aikavälillä, työttömät työnhakijat säilyttäisivät tai parantaisivat valmiuksiaan hakea työtä. Työnhakumenetelmien neuvonta, kannustimet koulutuksen aloittamiseen tai työhön menoon sekä koulutuksen ja työkokemuksen hankkimisen edistäminen ovat kaikki tämän politiikan tärkeitä välineitä. Julkiset työnvälityspalvelut vastaavat niistä suurelta osin joko yksin tai yhteistyössä sellaisten toimijoiden kanssa, jotka pystyvät tuottamaan Julkiset joitakin työnvälityspalvelut kannustavat myös monia ihmisiä aloittamaan työnteon antamalla ylimääräistä ja etnisille vähemmistöille. ryhmille, kuten vammaisille tuloksellisemmin. tehokkaammin välineistä ja apua tietyille näistä tukea ja/tai tärkeän koskevista Työllisyyttä haasteen 1998 huomattavan vuoden aseman, mikä muodostaa Vuoden 1998 suuntaviivoissa työntekijöiden työllistettävyyden parantaminen on saanut julkisille erittäin kansallisista työnvälityspalveluillc. toimintasuunnitelmista ilmenee, että jäsenvaltiot katsovat julkisten työnvälityspalvelujen olevan ensisijaisesti vastuussa kahden ensimmäisen suuntaviivan toteuttamisesta: jäsenvaltioiden on niiden mukaisesti annettava "kaikille nuorille uusi mahdollisuus ennen tarjoamalla heille koulutusta, kuin he ovat olleet kuusi kuukautta uudelleenkoulutusta, työharjoittelua, työtä tai muuta toimintaa, joka edistää pääsyä työelämään" ja "myös aikuisille työttömille - - uusi mahdollisuus ennen kuin he ovat olleet kaksitoista kuukautta työttöminä; tähän pyritään edellä mainituilla toimenpiteillä tai yksilöllisellä ammatinvalinnanohjauksella". Julkiset työnvälityspalvelut osallistuvat myös voimakkaasti kolmannen suuntaviivan toteuttamiseen. Siinä esitetään määrällisesti ilmaistu tavoite lisätä niiden työttömien lukumäärää, joille tarjotaan koulutusta tai jokin vastaava toimenpide. Näiden kolmen ratkaisevan tärkeän sitoumuksen täyttämiseksi julkisten työnvälityspalvelujen on arvioitava toimintaansa ja tehtävä uudistuksia. Lisäksi tarvittavaa laajamittaista henkilökohtaista neuvontaa ja ohjausta varten on järjesteltävä riittävästi voimavaroja ja luotava tarvittavat yhteydet julkisten työnvälityspalvelujen, koulutusta ja neuvontaa antavien tahojen sekä liikc-clämän välille. työttöminä työelämään siirtymisen osalta Koulusta työllisyyttä koskevissa vuoden 1998 suuntaviivoissa painotetaan sitä, että nuorille on tarjottava työelämään pääsemiseksi tarvittavat taidot. Tämän helpottamiseksi julkiset työnvälityspalvelut ovat mukana löytämään oppisopimuskoulutusjärjestelmissä, useissa harjoittelupaikkoja ja välittävät niitä nuorille työntekijöille. pyrkivät maissa lisäämään kehotetaan koskevissa suuntaviivoissa Yrittäjyyden kehittäminen: Osana yrittäjyyden kehittämiseen tähtäävää politiikkaa itsenäistä työllisyyttä ammatinharjoittamista ja hyödyntämään laajemmin paikallisia työllisyysmahdollisuuksia sellaisten sosiaalipalvelujen ja -toimintojen alueella, jotka vastaavat markkinoiden vielä tyydyttämättömiin tarpeisiin. Julkiset työnvälityspalvelut pyrkivät useissa jäsenvaltioissa edistämään itsensä työllistämistä. Tämä tapahtuu erityisten ohjelmien avulla, jotka on tarkoitettu vuoksi irtisanomisuhan alaisina oleville työntekijöille. Toimenpiteisiin kuuluvat koulutus- ja muut tukitoimet, lisäksi niihin usein liittyy työttömyystukijärjestelmien aktiivisempi käyttö. Lisäksi julkiset työnvälityspalvelut auttavat myös löytämään ja kehittämään uusia toimivat yhä työllisyysmahdollisuuksia. Paikallisesti työnvälityspalvelut suuremmassa määrin yhteistyössä muiden julkisten ja yksityisten tahojen kanssa luomiseen tähtäävien paikallisten strategioiden kehittämisessä uusien työpaikkojen sosiaalisten tai ympäristön luomien tarpeiden mukaan. tai yrityksen uudelleenjärjestelyjen työnhakijoille työttömille julkiset Yritysten ja niiden työntekijöiden sopeutumiskyvyn edistäminen: Vaikka työttömyyden laajuus saattaa pakottaa julkiset työnvälityspalvelut asettamaan etusijalle työttömän väestön ohjaamisen sekä työelämän ja työttömyyden välisen liikkuvuuden, ne voivat silti edistää rakenteellisten muutosten ohjaamista yrityksissä ja talouden eri aloilla auttamalla työntekijöitä ja työnantajia minimoimaan työttömyyden riskit ja löytämään vaihtoehtoisia työllistymismahdollisuuksia. Julkiset työnvälityspalvelut ovat useimmissa jäsenvaltioissa mukana useissa koulutus-, uudelleenkoulutus- ja uudellecnsijoiltumisohjelmissa, jotka on tarkoitettu sellaisille työntekijöille, jotka ovat vaarassa rakenteellisten muutosten vuoksi menettää työpaikkansa. ja työmarkkinoiden välillä, ne voivat merkittävästi edistää Hyvin toimivat työmarkkinat ovat olennaisen tärkeät, jotta yritystoiminta voisi mukautua kitkattomasti muutokseen. Koska julkiset työnvälityspalvelut ovat keskeinen toimija tätä työnantajien suuntaviivoissa esitettyä painopistettä. Lisäksi julkiset työnvälityspalvelut voivat toimimalla lievittää niitä jännitteitä, joita voi syntyä sopeutumiskykyyn liittyvän tavoitteen - jossa keskitytään työssä käyviin jossa työntekijöihin yrityksissä - keskitytään työttömiin työntekijöihin - välillä. työmarkkinaosapuolten kanssa tehokkaasti yhteistyössä työllistettävyystavoitteen ja - Naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan politiikan vahvistaminen: Kuten työllisyyttä koskevista kansallisista toimintasuunnitelmista (esimerkiksi Saksan, Itävallan, Ranskan, Portugalin, Irlannin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ruotsin ja Tanskan osalta) ilmenee, julkisilla työnvälityspalvcluilla on tärkeä rooli yhtäläisten mahdollisuuksien parantamisessa työmarkkinoilla. Julkiset työnvälityspalvelut pyrkivät lisäämään naisten osallistumista työmarkkinoille ja edistämään sukupuolten lasa- arvoisempaa edustusta niillä ammattialoilla, joilla on perinteisesti työskennellyt varsin yksipuolisesti vain toisen sukupuolen edustajia. Julkiset työnvälityspalvelut myös auttavat niitä naisia ja miehiä, jotka haluavat palata työelämään tauon jälkeen. Jotkin - 9- jäsenvaltiot pyrkivät saamaan miehet ja naiset mukaan aktiivisiin toimenpiteisiin heidän työttömyysasteensa mukaisessa suhteessa. Julkisilla työnvälityspalveluilla on myös tärkeä rooli yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisessä laajemmassa mielessä. Ne ovat keskeisellä sijalla parannettaessa vammaisten työntekijöiden työllistymismahdollisuuksia ja torjuttaessa esimerkiksi eri rotua tai etnistä alkuperää olevien tai eri ikäryhmiin kuuluvien ihmisten eriarvoisuutta. työnvälityspalvelut Vaikka julkisilla työnvälityspalveluilla on eri jäsenmaissa erilaiset tehtäväkokonaisuudet ja niiden organisaatiorakenne saattaa olla erilainen, niiden toiminta on kuitenkin kaikissa jäsenvaltioissa keskeisellä sijalla työvoimapolitiikan toteuttamisessa. Tähän liittyvät myös Euroopan työllisyysstrategian osana toteutettavat kansalliset toimintasuunnitelmat. Julkiset työvoiman auttavat nopeuttamaan sijoittamista. Ne auttavat pitämään yllä työvoiman työllistettävyyttä sopeuttamalla sitä syrjäytymistä. Ne edistävät muuttuviin työmahdollisuuksien oikeudenmukaisempaa jakautumista sekä koulutuksen ja muiden työllistämistoimenpiteiden saatavuutta. Ne vaikuttavat siihen, että työvoiman tarjonnalla pystyttäisiin selviytymään työvoimapulasta. Työmarkkinoihin välittömästi liittyvän toimintansa lisäksi ne edistävät myös yhteiskunnallisen koheesion säilymistä. työllisyysrakenteisiin ja vastustamalla ja parantamaan 3. Uudistamistarpeet Ollakseen tehokas julkisten työnvälityspalvelujen on sopeuduttava nopeasti muuttuvaan ympäristöön. Työmarkkinat ovat kaikkialla Euroopassa muutostilassa. Myös julkisten viranomaisten suhde työmarkkinoihin on muuttumassa. Muutokset pakottavat julkiset työnvälityspalvelut rooliaan, työskentelymenetelmiään, tavoitteitaan ja päämääriään. Samalla useimpiin julkisiin työnvälityspalveluihin kohdistuu muiden julkisen alan toimijoiden tavoin yhä enemmän paineita selviytyä toiminnastaan aiempaa vähäisemmillä määrärahoilla. institutionaalista arvioimaan uudelleen 3. 1. Muuttuva ympäristö Työnhakijarakenne on alkanut muuttua, kun yhä korkeammin koulutettuja nuoria ihmisiä liittyy Euroopan ikääntyvään työvoimaan. Naisten osallistuminen työmarkkinoille on kasvanut suuresti, työnteko ja perheestä huolehtiminen on yhä useammin yhdistettävä, sillä perheen elatuksesta vastaa aiempaa harvemmin pelkästään yksi henkilö. Etnisten vähemmistöjen osuus on kasvanut, ja he tuovat työmarkkinoille omat erityispiirteensä. Myös työnantajien tarpeet ovat muuttumassa. Ammattitaitovaatimukset muuttuvat, sillä talous ei perustu enää teollisuuteen vaan keskittyy yhä enemmän palvelualoihin ja työpaikkojen erilaistumisaste markkinoilla kasvaa. Teknologian erittäin nopean muutostahdin ja kilpailukyvyn ylläpitämisen vuoksi työnantajat tarvitsevat korkeammin koulutettuja ja pätevämpiä työntekijöitä, jotka pystyvät mukautumaan alati muuttuviin 10- työtuntien ja työsuhteet muuttuvat, sillä työtehtäviin. Myös työskentelyaikojen lisääntyneen vaihtelun vuoksi tarvitaan enemmän tehtävänmukaista liikkuvuutta, ja samalla kehittyy uusia tilapäisten työsuhteiden muotoja. Haastavuutta lisäävät korkeina työttömyysluvut, joihin sisältyy eri väestöryhmien kesken epätasaisesti pysyvät jakautunut pitkäaikaistyöttömyys. Tästä tilanteesta on syntynyt uusi, voimakas poliittinen sitoutuminen tavoitteena torjua työttömyyttä. Julkinen huoli ulottuu yhä enenevässä määrin työvoiman perinteisen määritelmän ulkopuolella oleviin ryhmiin, kun pyritään (uudelleen)sijoittamaan (esimerkkinä työkyvyttömyys- ja muita korvauksia saavat sekä täysin työmarkkinoiden ulkopuolella olevat henkilöt). laajempia väestöryhmiä työmarkkinoille tehneet Yhteenvetona voidaan todeta, että kysyntä- ja tarjontapuolen muuttuvat tarpeet ja työmarkkinoista aiempaa monimutkaisemmat. kiihtynyt muutostahti ovat tullut keskeinen Samalla henkilöstövoimavarojen johtamisesta on työvoiman taas menestystekijä kilpailuhenkisemmässä markkinataloudessa, kun huomattavan osan (uudellcen)sijoittuminen työmarkkinoille on muodostunut vaikeaksi ongelmaksi. Nämä muutossuunnat ovat synnyttäneet uuden markkinatodcllisuudcn, jossa on kasvava tarve kehittää erityyppisiä ammattimaisia välityspalveluita ja tehdä muutoksia myös käytännön järjestelyissä: tehokkaasta a) Työnantajat ovat yhä useammin halukkaita kokeilemaan työntekijöiden soveltuvuutta lyhytaikaisten työsopimusten avulla ennen pysyvän työsopimuksen tekemistä. b) Työmarkkinaosapuolet ovat jo pitkään osallistuneet uudelleenkoulutukseen ja muihin toimenpiteisiin yritysten uudelleenjärjestelyjen yhteydessä. Kahden viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana työmarkkinaosapuolet ovat useissa maissa lisänneet toimintaansa tällä alalla: ne ovat sopeuttaneet työssä olevia työntekijöitä muuttuneisiin työtehtäviin ja ovat osallistuneet yhä enenevässä määrin toimintaan, jonka tavoitteena on työttömien julkisten uudelleensijoittuminen työnvälityspalvelujen kanssa. tapahtuu usein yhteistyössä työelämään. Tämä kaksoisjärjcstclyjcn c) Koulutusjärjestelmä liittyy nykyään kiinteämmin työmarkkinoihin eräissä maissa ja sovellettujen harjoitteluosuuksien aikuisten (ammatillisen) koulutuksen valtavan lisääntymisen ansiosta. Ammatillinen koulutus itsessään on entistä monimuotoisempaa, ja alalla toimii suunnaton määrä koulutuksen tarjoajia ja käyttäjiä. Tuodessaan työnantajat näille markkinoille koulutus on saanut myös välittäjän aseman. lisääntyminen kokopäiväisessä koulutuksessa) (oppisopimuskoulutusjärjcstclmät ja d) Enemmän tietotekniikan avulla. työmarkkinoita koskevia tietoja on saatavilla edullisesti uuden e) Työmarkkinoille on tulossa uusia välityspalveluja, joiden ansiosta tarjottujen palvelujen määrä ja toiminta-alue moninkertaistuu. Yksityiset kaupalliselta pohjalta toimivat toimistot palvelevat työnantajia, jotka ovat valmiit maksamaan toimistojen palveluista. Toimistot auttavat työntekijöiden valinnassa ja hankinnassa ja irtisanottujen työntekijöiden uudelleensijoittamisessa. Ne ottavat myös huomioon työntekijöiden yhä yleistyvän tarpeen solmia joustava työsopimus. Tilapäistä työvoimaa välittävät toimistot ovat laajalti erityisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Alankomaihin, Belgiaan ja Ranskaan. Useista toimistoista on kehittynyt isoja monikansallisia yrityksiä, levinneet -11 - jotka ovat monipuolistaneet palvelujaan niin, että ne tekevät huomattavasti enemmän kuin mitä kuului niiden alkuperäiseen tehtäväalueeseen, johon kuului ainoastaan tilapäisten työn vuokraus. Yksityisillä toimisioilla on sopimuksia yksittäisten yritysten kanssa, mutta lisäksi ne saattavat tarjota palveluja sellaisten sopimusten pohjalla, jotka ovat syntyneet kahdenkeskisistä sopimuksista yritysten tai tietyn alan tasolla. Vaikka kaupalliset välitystoimistot painottuvat toiminnassaan lähinnä niiden palveluista palkkion maksavien työnantajien palveluun, on selvää, että ne palvelevat myös monien työnhakijoiden etua. Joissakin maissa työnvälityspalveluja, yhteydessä (esim. Tanska). ammattiyhdistykset erityisesti hallinnoimiensa ovat alkaneet järjestää uudelleen työttömyysvakuutusjärjestelmien Lisäksi useissa maissa on syntynyt toimistoja ja järjestöjä, jotka täydentävät julkisia työnvälityspalveluja tarjoamalla palveluja sellaisille työelämän ulkopuolella oleville työntekijöille, jotka tarvitsevat enemmin lukea päästäkseen (uudelleen) työmarkkinoille. Näiden palvelujen tarjoajat saavat kaiken rahoituksensa tai suurimman osan siitä julkisista varoista joko julkisten työnvälityspalvelujen kautta, jotka ostavat niiden paikallisviranomaiset, palveluja, sosiaalietuuksia hoitavat viranomaiset jne. ). Joskus myös kaupalliset toimistot ovat mukana näissä palveluissa kehittäen toimintoja perinteisesti julkisesti hoidetulla tehtäväalueilla oman perustehtävänsä ohella. (työministeriöt, tai muiden tahojen kautta Maksullisista työnvälitystoimistoja koskevassa uudessa Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksessa N:o 181, jonka on määrä korvata yleissopimus N:o 96 vuodelta 1949, luodaan näille uusille palvelujen tarjoajille kansainvälinen oikeusperusta. Samalla yleissopimuksessa edellytetään, että sen ratifioivien valtioiden on ryhdyttävä tarvittaviin varotoimiin mahdollisten työmarkkinoilla tapahtuvien väärinkäytösten varalta. Vaikka kaupallisia toimistoja on ilmestynyt markkinoille paljon, on todettava, että ne eivät vielä ole kovin onnistuneesti pystyneet löytämään työttömille työnhakijoille työtä (mikä on julkisten työnvälityspalvelujen keskeinen tehtävä). Näin ci ole tapahtunut edes niissä maissa, joissa toimistoja on kaikkein eniten. julkisten lisäksi myös ja Markkinaympäristön institutionaalinen ympäristö on voimakkaassa muutoksessa. Perinteinen malli, jossa valtio ohjaa työmarkkinoita usein tiiviiden kolmikantancuvottclujen pohjalta, on väistymässä hajautetumman ja vähemmän säännellyn mallin tieltä. Tässä tilanteessa julkiset työn välityspalvelut ovat usein saaneet itsenäisemmän aseman suhteessa niitä valvovaan ministeriöön. Niiden on nyt suoriuduttava kilpailutilanteessa ja perustettava markkina-asemansa asiakkaiden hyvään palveluun eikä ministeriöltä saamaansa asemaan. työnvälityksen poliittinen 3. 2. Sopeutumisen haasteet Julkisten työnvälityspalvelujen on menestyäkseen reagoitava kaikkiin näihin muutoksiin. Joillakin aloilla haasteet ovat selkeitä. Julkisten työnvälityspalvelujen on kehitettävä asemaansa joillakin palvelualan osa-alueilla ja niillä aloilla, joilla joustavat sopimusjärjestelyt ovat yleisiä. Koska julkiset työnvälityspalvelut toimivat suurelta osin tiedonvälittäjinä, niiden on työmarkkinoiden uusilla menestyvillä sektoreilla, erityisesti - 1 2- pysyttävä mukana uuden tietotekniikan kehityksessä ja hyödynnettävä sitä päivittäisessä työssään. toimintamallin selkeää. Julkisten Muilla aloilla työnvälityspalvelujen on suoriuduttava ristiriitaisten haasteiden paineessa ja löydettävä tasapaino näiden välillä. Aiemmin kehitettyjä toimintamalleja on tarkasteltava uudelleen ja sopeutettava uuteen tilanteeseen. ei ole yhtä löytäminen - ja tarjoaminen työnantajille (a) Palvelujen Julkisten työnhakijoille työnvälityspalvelujen on sovitettava yhteen työnantajien ja työnhakijoiden usein toisistaan poikkeavat vaatimukset. Erityisesti vaikeasti työllistettävien työttömien työnhakijoiden palvelu edellyttää paljon voimavaroja ja panostusta (järjestelmällistä henkilökohtaista keinona ohjausta pitkäaikaistyöttömyyden liiallinen keskittyminen yksinomaan työnhakija-asiakkaaseen saattaa heikentää työnantajille tarjottavia palveluja. Tasapainon säilyttäminen on aiempaa vaikeampaa uudessa kilpailutilanteessa, jossa työnantajat pitävät mahdollisena työnvälityspalvelujen tarjoajana. Tämän vuoksi on arvioitava työnantajille tarjottavien palvelujen laatua ja laajuutta sekä toimintatapoja. torjunnassa). Mutta työnvälityspalvcluja keskeisenä ainoastaan neuvontaa pidetään julkisia yhtenä ja b) Yhteistyön rakentaminen muiden palvelujen tarjoajien kanssa - Vain harvat kaupalliset työn välityspalvelut kilpailevat julkisten työnvälityspalvelujen kanssa. Suurin osa niiden toiminnasta liittyy varsin erilaisiin markkinalohkoihin (esimerkiksi johdon ja keskeisten avainhenkilöiden rekrytointiin). Monopolin asteittainen purkaminen työnvälityksessä merkitsee kuitenkin sitä, että julkisten työnvälityspalvelujen on rakennettava yhteistyö muiden markkinoilla toimivien työnvälityspalvelujen kanssa. Niillä markkinalohkoilla, joilla sekä julkiset työnvälityspalvelut että muut palvelujen tarjoajat toimivat, on käytettävissä lukuisia vaihtoehtoja, joiden puitteissa voidaan toteuttaa julkinen osallistuminen työnvälityspalvcluihin. Julkiset työnvälityspalvelut voivat vetäytyä joistakin toimintamuodoista, koska muut voivat tehdä ne paremmin. Tämä saattaa muistuttaa alihankintojen käyttämistä. Niitä on jo pitkään käytetty koulutuspalveluissa, mutta ne ovat nyt tulossa myös varsinaiseen neuvonta-, ohjaus- ja välitystoimintaan. Tuloksena saattaa olla myös syvällisempi työnjako. Esimerkkinä voidaan mainita erittäin vaikeasti työllistettävien työnhakijoiden palveluun keskittyvä erillisorganisaatio alueellisella ja paikallisella tasolla - tällainen on vastikään toteutettu joissakin maissa (esim. Tanskassa ja Irlannissa). Yhteisyrityksiä voidaan myös kokeilla joillakin aloilla, kuten on tehty Alankomaissa. Yksityiset toimistot saattavat myös innostaa julkisia työnvälityspalveluja suoriutumaan paremmin tehtävästään, jotta nämä säilyttäisivät markkinaosuutensa ja kasvattaisivat sitä. Julkiset työnvälityspalvelut tarvitsevat markkinaosuuttaan, jos ne aikovat tehokkaasti täyttää yhteiskunnalliset tavoitteensa. julkisten työnvälityspalvelujen on myös arvioitava, missä määrin niiden itse olisi kehitettävä joitakin maksullisia palveluja päästäkseen asemaan, jossa ne voivat tarjota työnantajille kattavia palveluja tasavertaisesti kaupallisten kilpailijoidensa kanssa. Kaiken kaikkiaan on selvää, että julkisten työnvälityspalvelujen on nyt määritettävä aiempaa selkeämmin roolinsa työmarkkinoilla ja myös se, mikä lisäarvo julkisilla työnvälityspalvcluilla on verrattuna sekä kaupallisiin että ci-kaupallisiin palvelujen tarjoajiin. markkinaolosuhteissa kilpailuhenkisissä Näissä 13- Kaikissa tilanteissa hallitusten on kuitenkin noudatettava työnvälityspalvcluluissa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklassa esitettyjä kilpailua koskevia perusperiaatteita. Tämä tarkoittaa sitä, että muiden yritysten kanssa kilpailevan julkisen työnvälityspalvelun on pidättäydyttävä kilpailunvastaisten sopimusten tekemisestä niiden kanssa paitsi, jos tällaiset sopimukset on 85 artiklan 3 kohdassa vapautettu määräyksistä. Lisäksi, jos julkisella työnvälityspalvelulla on määräävä asema markkinoilla, se ei saa väärinkäyttää asemaansa. tilanne tarjoaa myös hallituksille mahdollisuuden kilpailuttaa julkisia Uusi työnvälityspalveluita. Tämä tuloksena syntynyttä kilpailua markkinaosuuksista. Lisäksi kilpailua lisää joidenkin hallitusten toimeksiantojen (erityisohjelmat, osa henkilökohtaisesta neuvonnasta ja ohjauksesta jne. ) kilpailuttaminen. Kokeiluja on tehty Yhdistyneessä jo kuningaskunnassa ja Alankomaissa. työnvälitystoiminnan vapauttamisen jonkin verran lisää - (c) Työnhakijoiden sijoittaminen työpaikkoihin ja korvausten maksaminen Korvausjärjestelmän muuttaminen työllisyysmyönteisemmäksi johtaa siihen, että työttömyyskorvausten maksamisen ja työn välityspalvelujen järjestämisen välille on luotava kiinteämpi yhteys. Korvausten maksamisen perusajatus ci kuitenkaan ole välttämättä automaattisesti yhdistettävissä työhönsijoittamistavoitteen kanssa. (d) Julkisen politiikan tarjoaminen - Julkisten toteuttaminen ja palvelujen työnvälityspalvelujen vahvuus riippuu yhä suuremmassa määrin niiden markkina- asemasta palveluyrityksenä. Ne ovat kuitenkin edelleen myös tärkeä osa julkista hallintoa, joka voi kuormittaa työnvälityksiä hallinnollisilla tehtävillä siinä määrin, että aiheutuu tarpeetonta byrokratiaa. Julkisten työnvälityspalvelujen ja ministeriöiden välillä määräajoin uudistettavien "sopimusten" avulla voidaan sovittaa yhteen tarve toteuttaa yhteiskuntapoliittisia tavoitteita ja toisaalla toiminnallinen itsenäisyys. (e) Tehtävien siirtäminen tarkoituksenmukaiselle tasolle - Alueelliset ja paikalliset viranomaiset osallistuvat yhä enemmän torjuntaan. Julkisessa työnvälityksessä on siirrettävä päätöksentekovaltaa alemmalle tasolle, mikäli niiden halutaan menestyvän työllisyyspolitiikan hoidossa alueellisesti ja paikallisesti. Tämä on kuitenkin sovitettava yhteen niiden näkemysten kanssa, jotka kannattavat voimakkaasti yhtenäisen kohtelu, työttömyysvakuutusjärjestelmän yhtenäisyys sekä suuressa mittakaavassa toteutettavasta toiminnasta aiheutuvat edut). työttömyyden (tasaveroinen säilyttämistä järjestelmän kansallisen (f) Kansallisen palvelun tarjoaminen eurooppalaisessa ympäristössä - Kansallisia työmarkkinoita on yhä suuremmassa määrin ohjattava laajemmasta eurooppalaisesta näkökulmasta. Kansainvälisestä työvoiman liikkuvuudesta tulee seuraavien kahden vuosikymmenen aikana tärkeämpi tekijä kuin se on ollut viimeksi kuluneiden 30 vuoden aikana. Ammattitaitoisten nuorten työntekijöiden uusilla sukupolvilla on entistä suurempi kyky ja halu työskennellä ulkomailla, ja heille tarjoutuu siihen uusia tilaisuuksia työmarkkinoilla, joilla on puutetta nykyaikaista taidoista. Menestyäkseen Euroopan markkinoilla, joilla 90 prosenttia EU:n tuotannosta myydään, työnantajat pyrkivät palkkaamaan kielitaitoisia ihmisiä, jotka pystyvät hyödyntämään eri kulttuuritaustoja, kieliä ja osaamista. Julkiset työnvälityspalvelut voivat rakentaa toimintaansa jo luodun - 14- EURES -verkoston varaan ja niillä on tärkeä asema työvoiman vapaan liikkuvuuden helpottamisessa. 3. 3. Uudistusprosessi Uudistusprosessi on käynnissä useimmissa jäsenvaltioissa. Julkiset työnvälityspalvelut on usein organisoitu hajautetummin ja paikallisille työnvälitystoimistoille on annettu enemmän liikkuma-alaa voimavarojensa sovittamiseksi paikallisten työmarkkinoiden tarpeiden mukaisesti. Julkisia työnvälityspalveluja on jo jossakin määrin hajautettu Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa ja Alankomaissa ja kehitystä tähän suuntaan on Saksassa, Itävallassa, Irlannissa, Belgiassa ja Ranskassa. Julkisia työnvälityspalveluja ollaan muuttamassa alueellisemmin suuntautuneiksi Italiassa ja Espanjassa, mistä tarjoutuu mahdollisuus tukea uudistusprosessia. Julkisten työnvälityspalvelujen monopoli lyönvälityspalvelujen tarjonnassa on poistunut useimmissa jäsenvaltioissa. Maissa, joissa vielä on monopoli, näkyy selvästi pyrkimys kohti vapaampia oloja (esimerkiksi Italiassa ja Espanjassa). Tämän seurauksena useimmat julkiset työnvälityspalvelut ovat alkaneet luoda uusia suhteita yksityisten toimistojen kanssa. Osittain tästä syystä useissa maissa, kuten Ranskassa, Itävallassa ja Saksassa, on alettu lisätä toiminnan asiakassuuntautuneisuutta. keskinäisen suhteen. Tanskassa Lisäksi useat jäsenvaltiot pyrkivät järjestämään uudelleen korvausten maksamisen ja työnvälityspalvelujen vahvistamassa tietojenvaihtoa työnvälitystoimistojen ja korvausten hoitamisesta vastaavien tahojen välillä. Ranskassa julkiset työnvälityspalvelut ohjaavat työttömät työnhakijat korvauksia hoitaviin virastoihin, kun nämä henkilöt rekisteröityvät ensimmäistä kertaa. Alankomaissa ollaan kehittämässä yhtenäisiä asiakasticdosloja (joihin merkitään kaikki yhteydet työnhakijaan) ja laajan palvelun toimistoja, joissa hoidetaan sekä korvausasiat että ja työnvälitys. Yhdistyneessä kuningaskunnassa korvausten maksaminen työnvälityspalvelujen uusi työttömyysturvajärjestelmä. yhdistettiin hoitaminen olettaessa käyttöön ollaan Uudistusprosessi on silti vielä vasta alussa useimmissa jäsenvaltioissa. Jotkut aloitteet ovat vasta alkuvaiheessa, joidenkin osalta eteneminen tapahtuu varsin hajanaisesti eikä kaikkia eri osatekijöitä ole riittävästi kytketty toisiinsa eikä kaikkia asiaan liittyviä toimijoita saatu mukaan. Ratkaisut eivät välttämättä ole samat kaikissa jäsenvaltioissa. Uudistukset riippuvat osittain kansallisten julkisten työnvälityspalvelujen rakenteesta. Työnvälityspalvelujen rakenne on kehittynyt itsenäisesti ja samoin kansallinen yhteiskuntataloudellinen järjestelmä on muovannut niitä. Monelta osin uudistumishaaste on kuitenkin sama kaikkialla, koska muuttuva ympäristö vaikuttaa koko Eurooppaan. 4. Yhteinen toimintaohjelma julkisten työnvälityspalvelujen uudenaikaistamiseksi ja niiden toimintamahdollisuuksien lisäämiseksi - 15 sijalle julkisia ja vahvistamaan Syntymässä oleva Euroopan työllisyysstrategia antaa uuden kimmokkeen ryhtyä nopeasti modernisoimaan työnvälityspalveluja. Julkisin varoin rahoitettavat työn välityspalvelut ovat tärkeä väline toteutettaessa suuntaviivoja ja kansallisissa toimintasuunnitelmissa julkiset työnvälityspalvelut asetetaan selkeästi työnvälitystä kansallisesti. Tarvitaan yhteistä keskeiselle toimintaohjelmaa, johon kaikki asiaan liittyvät toimijat osallistuvat. Tämä tarkoittaa sitä, lisäksi kansallisten hallitusten, paikallisten ja että julkisten työnvälityspalvelujen osallistuttava sekä alueellisten toimintaohjelmaan. Euroopan työllisyysstrategiassa herätetään yhteistä mielenkiintoa toimivaan palvelujärjestelmään koko Euroopan laajuisesti ja vaaditaan Euroopan tukea kansallisille toimille. työmarkkinaosapuolten viranomaisten järjestettäessä olisi 4. 1. Yhteisen toiminnan painopisteet Jotta voidaan varmistaa se, että julkiset työnvälityspalvelut pystyvät vastaamaan uudenaikaisten Euroopan haasteisiin työllisyysstrategiassa esitetyt tavoitteet, seuraavien edellytysten olisi täytyttävä: työmarkkinoiden saavuttamaan ja Julkisten työnvälityspalvelujen a) tulisi kattaa huomattava osa avoimista työpaikoista, b) olisi kehitettävä järjestelyt, joilla kaikille rekisteröidyille työttömille työnhakijoille voitaisiin antaa järjestelmällisestä henkilökohtaista neuvontaa ja ohjausta, c) olisi edistettävä kaikkien työnhakijoille tarkoitettujen julkisten palvelujen järjestämistä koordinoidusti keskeisenä tavoitteena työhönsijoittuminen sekä d) olisi kehitettävä tehokasta yhteistyötä muiden markkinoilla toimivien tahojen kanssa. Lisäksi Euroopassa liikkuvuuden on paneuduttava aktiivisemmin ammatillisen edistämiseen, sillä näin lisätään työmahdollisuuksia ja onnistutaan paremmin löytämään oikeat ihmiset avoimiin työpaikkoihin. ja maantieteellisen * Avointen työpaikkojen saaminen työnvälityksen käyttöön Julkisten työnvälityspalvelujen olisi pyrittävä saamaan käyttöönsä huomattava osa avoimista työpaikoista, jotta niillä olisi mahdollisuus torjua työttömyyttä. Ainoastaan työnvälitysmenetelmiä tällöin julkiset ja työnvälitykset voivat käyttää erilaisia luomiseksi markkinoille. työnhaussa avustamiseen tähtääviä menetelmiä yhteyden Huomattavaa markkinaosuutta työllistyville, vaikeasti jotta tarvitaan myös, pitkäaikaistyöttömille tai niille, jotka vaarassa joutua pitkäaikaistyöttömiksi, voitaisiin tarjota avoimia työpaikkoja. Merkittävän markkinaosuuden saavuttamiseksi julkisten luotava hyvät suhteet työnantajiin. Näiden suhteiden on työnvälityspalvelujen on perustuttava siihen, että työnantajat luottavat työnvälityspalvelujen ammattitaitoon. Työnvälitystoimistoista olisi näin tultava yhä suuremmassa määrin palveluyrityksiä. Tämä edellyttää laaja-alaista toimintaohjelmaa, johon kuuluu työnantajien tarpeiden parempi määrittäminen, laajemmat ja uudenaikaisemmat palvelukokonaisuudet, erityisten yritys-ja alakohtaisten "palvelutiskien" kehittäminen sekä julkisten työnvälityspalvelujen palvelukuvan parantaminen. Tällainen yrityssuuntautunut malli merkitsee myös sitä, että 16 sisäisiä johtamismenetelmiä on tarkistettava ja otettava käyttöön laatujohtamisen menetelmät. Lisäksi olisi hyödynnettävä uutta tietotekniikkaa kattavien ja helppokäyttöisten itsepalvclujärjcstclmicn luomiseksi. Näiden työnantajille ja työntekijöille tarjottavien avointen palvelujen lisäksi olisi kehitettävä helposti saatavilla olevia yksilöllisiä palveluja. * Järjestelmällisen yksilöllisen neuvonnan ja ohjauksen varmistaminen enemmin erityisesti korostetaan torjumisessa Suuntaviivoissa painotetaan ennaltaehkäisevää toimintaa nuorisotyöttömyyden ja yksilöllisten - pitkäaikaistyöttömyyden palvelutarpeiden määrittelemistä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa ja työ- ja koulutustarjousten tekemistä ennen 6 ja 12 kuukauden määräaikaa. Tämä velvoittaa järjestelmällistä työnvälityspalveluja entistä henkilökohtaista neuvontaa ja ohjausta työttömille työnhakijoille. Tämä merkitsee yksilöllisten tarpeiden huolellista arviointia ja työttömien työnhakijoiden tilanteen kiinteää seuraamista sinä aikana, kun he ovat työttöminä työnhakijoina työnvälityksessä. Säännöllisiin asiakashaastatteluihin perustuva malli on osoittautunut onnistuneeksi pyrittäessä ehkäisemään työttömyyden pitkittymistä. Kaikkein vaikeimmin työllistyvät työttömät tarvitsevat hyvin yksilöllisiä toimenpidesuunnitelmia. tarjoamaan julkisia Henkilökohtainen neuvonta ja ohjaus sekä yksilöllisten palvelukokonaisuuksien edelleen kehittäminen vaativat yleensä valtaosan käytettävissä olevista voimavaroista. Tämä merkitsee sitä, että henkilöstön ja rahallisten voimavarojen käytön tehostaminen on entistä välttämättömämpää. * Myötävaikuttaminen kaikkien palvelujen järjestämiseen koordinoidusti työnhakijoille ammatillisen Työttömien työnhakijoiden työllistettävyyden edistäminen edellyttää, että kaikki työnhakijoille tarjottavat julkiset palvelut on kytkettävä kiinteästi toisiinsa ja niiden järjestämistä on koordinoitava. Näihin palveluihin sisältyvät työttömille maksettavat korvaukset, tiedottaminen, neuvonta ja työpaikkavälitys sekä erityisten sopeutustoimien, Julkisten (uudelleen)koulutusmahdollisuuden kuten työnvälityspalvelujen julkisten täysipainoisesti työvoimapalvelujen koordinoituun järjestämiseen. Tämä ei tarkoita sitä, että julkisten työnvälityspalvelujen nimenomaisesti olisi otettava itselleen kaikki kaikkien käytännön palvelujen järjestämisestä. Mutta julkiset työn välityspalvelut ovat epäilemättä riittävän keskeisiä ja hyvin varustettuja, jotta ne voivat auttaa yhdistämään työnhakijoille suunnattavien palvelujen eri osa-alueet. käyttö. kaikkien osallistuttava olisi Jäsenvaltioissa, joissa työnvälityspalvelujen järjestäminen on heikosti integroitu, kaikkien julkisten työvoimapalvelujen koordinoitu järjestäminen saattaa edellyttää nykyisten henkilökohtaisten neuvonta- ja ohjausjärjestelmien uudelleensuunnittelua. Täyden palvelun julkisten palveluyksikköjen luominen paikallistasolla on tärkeä näkökohta tässä yhteydessä. Myös niissä jäsenvaltioissa, joissa työnvälityspalvelujen institutionaalinen yhdentyminen on tiiviimpää, voidaan joutua ratkomaan yhä enemmän koordinaatio-ongelmia ja esimerkiksi sosiaali avustusjärjestelmästä vastaavien paikallisviranomaisten välillä työnvälityspalvelujen julkisten - 1 7- *Julkisten hyödyntäminen työnvälityspalvelujen ja muiden alan toimijoiden välisen synergian Julkisten työnvälityspalvelujen olisi tarkistettava suhdettaan muihin markkinoiden toimijoihin ja hyödynnettävä mahdollista synergiaa. Tämän vuoksi on ryhdyttävä seuraavanlaiseen toimintaan: (a) On rakennettava verkostoja alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa, jotka osallistuvat yhä enemmän työllisyyspolitiikan hoitamiseen sosiaalisista ja taloudellisista syistä ja ovat vastuussa tärkeistä politiikanteon välineistä (sosiaaliavustusjärjestelmät, koulutusmahdollisuudet, sosiaalipalvelut jne. ). Menestyksekäs yhteistyö voi edellyttää, että päätöksentekovaltaa siirretään enemmän julkisten työnvälityspalvelujen paikallisille toimistoille. (b) On tehtävä yhteistyötä työmarkkinajärjestöjen kanssa, sillä ne luovat jatkuvasti uutta ja erilaista kahdenvälistä työllisyyspolitiikkaa talouselämän eri alueilla. (c) On tehtävä yhteistyötä ammatillisten oppilaitosten kanssa. Niiden määrä on lisääntynyt moninkertaiseksi, koska koulutuksen merkitys on kasvanut, ja ne osallistuvat entistä suoremmin työnhakijoiden sijoittamiseen ja ovat yhteydessä muihin tässä toiminnassa mukana oleviin tahoihin. (d) On koordinoitava aiempaa paremmin toimintaa sellaisten laitosten kanssa, jotka pyrkivät sijoittamaan (uudelleen) työelämään sellaiset työttömät, joita ei ole rekisteröity työttömiksi. (e) On luotava hyvät suhteet yksityisiin työvälityspalvcluihin, joiden määrä on kasvamassa. Lisäksi yhteistyö työttömien omien järjestöjen kanssa voi parantaa pai velujen järjestämistä. * Työvoiman kansainvälisen liikkuvuuden edistäminen julkisten työnvälityspalvelujen avulla Talous-ja rahaliiton käynnistyminen ja koordinoidun eurooppalaisen työllisyysstrategian kehittäminen tekevät työntekijöiden vapaan liikkuvuuden esteiden vähentämisestä entistä liikkuvuus helpottaa työmarkkinoiden ja tärkeämpää. Parantunut maantieteellinen talouden sopeutumista. Julkisten työnvälityspalvelujen ja Euroopan komission vuonna 1994 perustama EURES-verkosto, johon osallistuu myös työmarkkinaosapuolia ja paikallisia toimijoita valtioiden rajat ylittävässä yhteistyössä, on ihanteellinen väline liikkuvuuden helpottamiseksi ja edistämiseksi. Jotta EURES-verkoston mahdollisuudet voitaisiin hyödyntää täysimääräisesti, se on kytkettävä tiiviimmin kansallisiin julkisiin - 18- työnvälityspalveluihin ja sen on annettava käyttäjilleen - työnantajille, työntekijöille tai työnhakijoille - korkeatasoista palvelua. 4. 2. Vaadittavat toimenpiteet Julkisten työnvälityspalvclujen, hallitusten, työmarkkinaosapuolten ja Euroopan unionin on ponnisteltava yhdessä, jotta edellä mainituissa ensisijaisissa tavoitteissa edistyttäisiin. * Julkiset työnvälityspalvelut Julkisten työnvälityspalvclujen olisi oltava keskeisiä strategisia toimijoita. Niiden on tarjottava ammattimaista palvelua työnantajille. Niiden on suunniteltava tehokkaita menetelmiä työttömien työnhakijoiden palvelemiseksi. Niiden on luotava uusia yhteyksiä muihin työmarkkinoilla toimiviin tahoihin, kuten yksityisiin työnvälitystoimistoihin, paikallisiin ja alueellisiin viranomaisiin sekä korvauksista vastaaviin virastoihin. Julkisten työnvälityspalvclujen olisi hyödynnettävä täysimääräisesti eurooppalaisen yhteistyön tarjoamat mahdollisuudet. Vaihtamalla tietoja ja kokemuksia parhaista käytännöistä on mahdollista kehittää laajempi eurooppalainen kokemusperusta ja keskinäisen tuen verkosto ja käynnistää yhteisiä projekteja, joiden avulla meneillään olevaa uudenaikaistamisprosessia voidaan nopeuttaa ja ohjata sitä oikeaan suuntaan. Yksi mahdollinen hyödyntävien uudenaikaista itscpalvelujärjcstelmien kehittäminen. Tutkimuksen ja kehittelytyön kustannusten jakamisesta aiheutuu mahdollisesti huomattavaa hyötyä, erityisesti koska järjestelmiä on yhä enemmän kehitettävä sellaisiksi, että niitä voi käyttää kaikkialta Euroopasta, loinen esimerkki on tiettyjen yhteisten standardien kehittely, esim. palvelujen laatustandardien kehittäminen. tietotekniikkaa esimerkki on Julkisten työnvälityspalvclujen olisi liitettävä EURES-verkosto tiiviimmin osaksi palvelujaan ja tuotava näin työnhakijoille ja työnantajille järjestämiinsä tieto-, neuvonta- ja välityspalvelukin laajempi eurooppalainen ulottuvuus. * Jäsenvaltiot Sitoutuessaan Euroopan työllisyysstrategiaan jäsenvaltioiden olisi anneltava täysi tukensa julkisten työnvälityspalvclujen uudistamiselle ja edistettävä niiden kehittämistä. Hyvin suunniteltuna tällainen tuki on tuottavaa ja kannattavaa niin sosiaalisesta kuin rahoituksellisesta näkökulmasta. Kokonaiskustannusten näkökulmasta tarkasteltuna tarvittavien resurssien järjestäminen, ennakkoehto ja erityisesti työnvälityspalvclujen onnistumiselle. Työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa esitetyt haasteelliset tavoitteet lisäävät tarvetta tarkistaa resursseja. henkilöstön lukumäärä oleellinen laatu, on institutionaalinen ympäristö julkisille Valtion olisi myös luotava asianmukainen työnvälityspalveluillc. Erityisesti on löydettävä tasapaino keskusjohtoisen poliittisen ohjauksen ja riittävän toimintavapauden välillä. Useissa jäsenvaltioissa jo käytössä olevat - 1 9- ja alueellisten vuosittaiset tai monivuotiset sopimukset saattavat auttaa tässä. Lisäksi tarvitaan jonkin verran hajautettua hallintoa, jotta julkiset työn välityspalvelut voisivat sopeutua paikallisten tarpeisiin. Muiden työmarkkinoiden välitystoimistojen leviämistä vapaammilla työnvälityspalvelujen markkinoilla voitaisiin tehokkuuden ja vaikuttavuuden parantamiseksi. hyödyntää julkisten palvelujen Jäsenvaltioiden olisi lisäksi varmistettava, että kaikkien aktiivisten ja passiivisten työnvälityspalvelujen järjestämiseen osallistuvien toimijoiden tehtävä- ja vastuualueet jakautuisivat selkeästi. erilaisiin Lisäksi hallitusten olisi luotava ja pidettävä yllä riittävästi koulutuspalveluja ja työkokemuksen hankintaan liittyviä palveluja sekä kehitettävä muita työmarkkinoille sopeutumista edistäviä keinoja. Julkiset työnvälityspalvelut voivat suoriutua tehtävästä riittävän hyvin ainoastaan, jos näitä palveluja voidaan tarjota uusien mahdollisuuksien luomiseksi työttömille työnhakijoille, joiden auttamiseen tiedon välittäminen, neuvonta, ohjaus ja työnvälitys eivät yksinomaan riitä. Komissio kehottaa jäsenvaltioita kiinnittämään tarvittavaa huomiota kansallisten toimintasuunnitelmiensa toteuttamisessa siihen, että julkisten työnvälityspalvelujen suuntaviivojen kehittämisessä varaudutaan ennakolta niiden keskeiseen rooliin toteuttamisessa. Työnvälityspalvelujen uudistamisen ja niiden roolin vahvistamisen julkisten palvelujen tuottajana tulisi sisältyä toimenpiteisiin. * Työmarkkinaosapuolet julkisten työnvälityspalvelujen ohjaamiseen useimmissa Viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten yhteistyötä tarvitaan sekä työntekijöiden sopeuttamisessa taloudellisiin ja teknisiin muutoksiin että työttömien työllistettävyyden säilyttämisessä. Työmarkkinaosapuolet ovat vuosien ajan osallistuneet vaihtelevassa määrin jäsenvaltioissa. Työllisyyttä koskevissa suuntaviivoissa korostetaan työmarkkinaosapuolten roolia yritysten ja niiden työntekijöiden sopeutumiskyvyn parantamisessa ja vaaditaan myös työmarkkinaosapuolia osallistumaan työllistcttävyyspolitiikkaan tekemällä varhaisessa vaiheessa sopimuksia, joilla parannetaan työttömien työnhakijoiden mahdollisuuksia. Tämä johtaa useissa tapauksissa käytännön yhteistyöhön julkisten työnvälityspalvelujen kanssa. * Euroopan unioni Komissio käyttää työllisyysstrategiassa kaikkia käytettävissä olevia keinoja edellä mainitun prosessin edistämiseksi. Komissio tukee yhteistyötä Euroopan julkisien työnvälityspalvelujen välillä edistääkseen tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa yleisesti kiinnostavista työnvälityspalvcluihin liittyvistä kysymyksistä sekä kehittääkseen yhteistä toimintaa EU:n tasolla. Tällainen yhteistyö aloitettiin vuonna 1997. Siihen liittyy selkeä työohjelma sekä julkisten työnvälityspalvelujen päälliköiden kahdesti vuodessa järjestettävä tapaaminen. Julkisten työnvälityspalvelujen asiantuntijoiden ad hoe -työryhmiä on perustettu toteuttamaan työohjelmaa. Komissio avustaa näiden ryhmien työtä. 20- Tärkein yhteinen toiminta, johon kaikki jäsenvaltioiden julkiset työnvälityspalvelut (sekä Norjan ja Islannin julkiset työnvälityspalvelut) osallistuvat, on tällä hetkellä EURES-verkosto. Vastuu EURES-verkostosta on komissiossa vastikään siirretty työllisyyspolitiikasta vastaavalle osastolle, mikä heijastaa pyrkimystä hyödyntää täysipainoisemmin EURES- verkoston mahdollisuuksia työllisyysstrategian edistämisessä. EURES-verkosto on edelleen keskeinen väline, joka auttaa työntekijöitä Euroopassa liikkumaan vapaasti ja työnantajia hyödyntämään laajemmin Euroopan laajuista työvoiman tarjontaa. Siten se on myös väline, jolla parannetaan Euroopan työmarkkinoiden toimivuutta yleensä. Sen lisäksi, että markkinoille sopeuttamiseen tähtääviä keinoja (kuten koulutusta) on tuotava riittävän laajalti käyttöön, työntekijöiden maantieteellisen liikkuvuuden lisääntyminen voi auttaa vähentämään yhteisössä esiintyvää ammattitaidon vajausta, parantamaan työntekijöiden työllistettävyyttä ja edistämään työmarkkinoiden kiinteämpää nivoutumista yhteen. Komissio tukee tutkimusta, jolla parannetaan julkisten työnvälityspalvelujen tarpeiden tuntemusta ja ymmärtämistä, ja levittää tämän tutkimustyön tuloksia. Neuvoston 23. helmikuuta 1998 tekemä päätös4 koskien "yhteisön piirissä tehtävää tutkimusta, analysointia, ja yhteistyötä työllisyyteen ja työmarkkinoihin liittyvissä kysymyksissä, tarjoaa uusia mahdollisuuksia. Lisäksi komissio selvittää mahdollisuutta tukea kokeiluhankkeita työllisyyden kannustetoimenpiteitä koskevan uuden budjettikohdan puitteissa. Julkisilla työn välityspalveluilla on aina ollut tärkeä tehtävä Euroopan sosiaalirahaston tukemien ohjelmien toteuttamisessa joko suoraan tai muiden laitosten kautta. Työnvälityspalvelujen parantaminen on mainittu rahaston alueellisissa tavoitteissa. Alueellisia työllisyyssopimuksia koskevassa komission aloitteessa vaaditaan lisäksi alueellisia ja paikallisia yhteistyökumppaneita, joihin myös julkiset työnvälityspalvelut lukeutuvat, osallistumaan aktiivisesti työpaikkojen luontiin. Kun Euroopan sosiaalirahastoa koskevan asetuksen vireillä oleva tarkistaminen on saatu päätökseen, voimavaroja voidaan käyttää tehokkaammin jäsenvaltioiden ohjelmien yhteisrahoitukseen työllisyysstrategian tavoitteiden saavuttamiseksi. Politiikan toteuttamiseen tarvittavien rakenteiden ja järjestelmien kehittäminen on selkeästi osa sitä toimintaa, jolle voidaan myöntää rahoitusta rahastosta. Komissio sisällyttää tähän työnvälityspalvelujen uudenaikaistamisen ja tehostamisen. Komissio selvittää osana yhteiskunnallista vuoropuhelua yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa, millä aloilla julkisten työnvälityspalveluilla on olemassa olevat tai potentiaaliset edellytykset toimivalle yhteistyölle yritys-ja sektorikohtaisesti. Julkisilla työnvälityspalveluilla on keskeinen asema työllisyysstrategiassa ja yleisemmin työmarkkinoilla, joten komissio kiinnittää niihin asianmukaista huomiota kehittäessään yhteistyötä Keski-ja Itä Euroopan maiden ja muiden unionin jäsenyyttä hakevien maiden kanssa. Euroopan yhteisöjen virallinen lehti, \, 63, 4. 3. 1998, s. 26. 21 ISSN 1024-4492 KOM(98)641 lopullinen x\. i3 IA J V J I J Vj i\ X FI 04 01 13 05 Luettelonumero : CB-CO-98-634-FI-C Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg 22