title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 71/99 von Roberta ANGELILLI Organisationen mit schlechter Zahlungsmoral und EU-Zuschüsse

eurovoc_concepts:
EU aid
EU control
European Commission
Italy
aid recipient
association
fraud against the EU
property leasing
use of aid

formats: html pdf print

text: C 341/46 Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften DE 29. 11. 1999 (1999/C 341/065) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0071/99 von Roberta Angelilli (NI) an die Kommission (27. Januar 1999) Betrifft: Organisationen mit schlechter Zahlungsmoral und EU-Zuschüsse Aus der Presse verlautet, daß einige Mieter von Gebäuden, die dem IACP von Rom gehören, in erheblichem Zahlungsverzug sind. Darunter sind verschiedene Sitze von Parteien und Verbänden. Zu den säumigsten Zahlern gehören die Benutzer ausgedehnter Räumlichkeiten an der Piazza S. Maria Liberatrice 45, Treppe e/f, das heißt die Stadion-Genossenschaft und die Vereinigung Kemir. Verschiedene Bürger befürchten, daß diese ihrem kulturellem Auftrag in Wirklichkeit nicht nachkommen. Kann die Kommission daher mitteilen: 1. ob die genannten Organisationen Zuschüsse seitens der Europäischen Union erhalten; 2. von welchen Organen oder Stellen die diesen Organisationen gegebenenfalls von der EU gewährten Mittel kontrolliert werden; 3. ob die genannten Organisationen bisher Zuschüsse und, wenn ja, von welcher Stelle, erhalten haben; 4. ob der Zahlungsrückstand gegenüber dem IACP nicht in Widerspruch zu der Gewährung von Zuschüssen seitens der EU steht; 5. wie sie diese Angelegenheit beurteilt? Antwort von Herrn Liikanen im Namen der Kommission (14. April 1999) Den Rechnungsführungsdienststellen der Kommission ist weder die Stadion-Genossenschaft noch die Vereinigung Kemir mit Sitz an der genannten Anschrift bekannt. Davon abgesehen sei darauf hingewiesen, daß die Stadt Rom nicht in dem Verzeichnis der Gebiete enthalten ist, die für eine Förderung aus den gemeinschaftlichen Strukturfonds in Frage kommen. (1999/C 341/066) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-0078/99 von Graham Mather (PPE) an die Kommission (27. Januar 1999) Betrifft: Richtlinie 95/29/EG über den Schutz von Tieren beim Transport Ist die Kommission mit der Umsetzung und Durchführung der Richtlinie 95/29/EG (1) über den Schutz 1. von Tieren beim Transport zufrieden? Sind bei der Kommission irgendwelche formelle Beschwerden über Mängel irgendeines Mitgliedstaates 2. bei der Umsetzung seiner Verpflichtungen in Bezug auf diese Richtlinie eingegangen? Kann die Kommission zu den Fragen 1 und 2 im einzelnen mitteilen, um welche Bestimmungen der 3. Richtlinie und um welche Mitgliedstaaten es sich handelt? (1) ABl. L 148 vom 30. 6. 1995, S. 52. Antwort von Herrn Fischler im Namen der Kommission (19. März 1999) Die meisten Mitgliedstaaten haben die Richtlinie 95/29/EG des Rates ordnungsgemäß umgesetzt. Gegen 1. zwei Mitgliedstaaten sind nach wie vor Verstoßverfahren im Gange, weil manche Anforderungen der Richtlinie in ihren einzelstaatlichen Maßnahmen fehlen. Die Umsetzung und Durchführung der Anfor- derungen der Gemeinschaft im Bereich des Tierschutzes während des Transports ist in einer Reihe von Besuchen von Veterinärsachverständigen der Kommission in den Mitgliedstaaten geprüft worden. Diese Besuche haben in mehreren Mitgliedstaaten Mängel bei der Umsetzung oder der Durchführung ergeben


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta", ja - "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta"

eurovoc_concepts:
ESC opinion
EU law
credit institution
electronic money
right of establishment

text: C 101/64 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 12. 4. 1999 daan päättää vuoden 1999 ensimmäisen puoliskon aika- na. Tämä on välttämätöntä, jotta voidaan valmistella KIE-maihin kuuluvien tärkeiden viininviljelymaiden liit- tymistä unioniin. Bryssel 27. tammikuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: – ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elektronisen rahan liikkeeseen- laskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvon- nasta”, ja – ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta” (1) (1999/C 101/15) Neuvosto päätti 16. marraskuuta 1998 perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, lausuntonsa 19. tammikuuta 1999. Esittelijä oli Umberto Burani. tuotanto ja kulutus” -jaosto antoi Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. –28. tammikuuta 1999 pitämässään 360. täysistunnossa (tammikuun 27. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 36 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 2 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Sähköinen kaupankäynti ja sen ennakoitu nopea leviäminen ovat ilmiö, johon sisältyy monia eri näkökoh- tia ja joka siten edellyttää sääntelyä sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti. Komissio on institutionaalisen tehtävänsä mukaisesti käynnistänyt ja suunnitellut usei- ta aloitteita, joilla pyritään luomaan jäsenvaltioille yhteiset eurooppalaiset säännöt unohtamatta kuiten- kaan, että Eurooppa on osa maailmaa, jolloin sääntöjä on sovellettava yhtenäisellä tavalla maailmanlaajuisesti. Sähköinen kaupankäynti ja sen sovellukset tava- 1. 2. roiden ja palvelujen tarjonnassa ja hankinnassa edel- lyttävät, että velat ja saatavat hoidetaan kulloistenkin osapuolien ja koko järjestelmän uskottavuuden kannalta nopeasti, varmasti ja asianmukaisesti. On käynnistetty aloitteita, joiden tarkoituksena on antaa rahoitusjärjes- (1) EYVL C 317, 15. 10. 1998, s. 7-12. telmän käyttäjille mahdollisuus tallentaa tietokoneen muistiin rahaa, jota voidaan siirtää elektronisesti velko- jille. Siitä käytetään nimeä verkkoraha tai ohjelmisto- pohjainen raha. Kuten komissio toteaa perustelujen johdanto-osassa, verkkorahasta on kehittymässä keskei- nen maksuväline Internetin yhä kasvavassa sähköisessä kaupankäynnissä. 1. 3. Ohjelmistopohjaisen elektronisen rahan rinnalle on tulossa yksinkertaisempia maksuvälineitä, jotka ovat tavallisten kansalaisten ulottuvissa – myös niiden, joilla ei ole tietokonetta ja joilla ei ole mahdollisuuksia tai tarvittavia tietoja Internetin tai muiden vastaavien avointen tai suljettujen järjestelmien käyttöön. Yksi näistä välineistä on ennakkomaksukortti. Se on sirukort- ti, johon on tallennettu ennakolta kortin liikkeeseenlas- kijalle maksettu tietty summa, joka vähenee sitä mukaa, kun käyttäjä tekee pieniä ostoksia. Käytännössä se on kolikoita ja pieniä seteleitä sisältävän kukkaron elektroninen versio. Elektronisen rahan (2) liikkeeseenlaskua voidaan 1. 4. tarkastella eri näkökulmista: kaupan, tekniikan, finans- si- ja rahapolitiikan kannalta. Komission tarkoituksena (2) Tässä yhteydessä elektronisella rahalla tarkoitetaan ohjel- mistopohjaista elektronista rahaa ja ennakkomaksukort- teja. 12. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 101/65 on keskittyä kahteen viimeksi mainittuun näkökohtaan. Itse asiassa se käsittelee rahoitusnäkökohtia ottaen välillisesti huomioon elektronisen rahan liikkeeseenlas- joka kuuluu yksin- kun vaikutukset rahankiertoon, omaan keskuspankkien toimivaltaan. Komission mielestä elektronisen rahan liikkee- 1. 5. seenlaskua tulee säädellä toiminnan vakauden valvon- nan kannalta. Tosin sanoen liikkeeseenlaskijaa tulee pitää finanssiyhteisönä, johon sovelletaan siten ensim- mäistä ja toista pankkidirektiiviä luonnollisesti kuiten- kin niin, että niihin tehdään tarvittavat muutokset ja poikkeukset, jotta voidaan ottaa huomioon muiden kuin pankkien erityinen ja rajattu toimiala silloin, kun niiden tavoitteena on yksinomaan elektronisen rahan liikkee- seenlasku. Tällaisia yhteisöjä kutsutaan elektronista rahaa käsitteleviksi laitoksiksi eli elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiksi. jotka kuuluvat Euroopan rahapoliittisten viranomaisten valvontaan ja vastuualueeseen. Näitä järjestelmiä pi- detään yleensä yleiseen etuun kuuluvina. Elektronisen rahan järjestelmien yhteentoimivuus on välttämätöntä niiden tehon takaamiseksi sisämarkkinoilla ja erityisesti sähköisessä kaupankäynnissä. Yhteentoimivuus edel- lyttää, että liikkeeseenlaskijat ovat mukana clearing- ja selvitysjärjestelmissä (settlement). Näihin järjestelmiin pääsylle on asetettu erittäin tiukat säännöt järjestelmään liittyvien vaarojen ehkäisemiseksi. Kun sääntöjä tutki- taan, voidaan heti huomata, että direktiiviehdotuksen vähimmäisvaatimusten mukaiset elektronisen rahan liik- keeseenlaskijat täyttävät harvoin maksujärjestelmissä mukanaolon vaatimukset. Selvitysjärjestelmään pääsy on tosin mahdollista valtuutettujen välittäjien kautta, mutta kaikkien järjestelmässä mukana olevien valvonta ei saa höllentyä tämän takia. Valvontaa tulee lisäksi toteuttaa yhtenäisesti, sillä jossain unionin jäsenmaassa luotu elektroninen raha voi liikkua vapaasti muissakin maissa. 2. Yleistä 2. 1. Komitea kannattaa komission aloitetta. Markki- noita eli toimijoita ja kuluttajia tulee suojata aloitteilta, jotka jäävät kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä määri- teltyjen, rahoitusjärjestelmän vakauden tarkkailusta vastaavien viranomaisten valvontatoimien ulkopuolelle. Pankkidirektiivin säännösten laajentaminen koskemaan elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoita on siten komi- tean mielestä myönteistä, mutta se suhtautuu kuitenkin varauksin tiettyihin perusasioihin, jotka eivät koske niinkään itse direktiiviehdotuksia, vaan ennemminkin niiden minimaalisesta soveltamisesta johtuvia seurauk- sia. Nämä seuraukset eivät ole välttämättä ilmeisiä, mutta juuri tämän takia kaikki yksittäiset säännökset tulisi punnita tarkkaan sen valossa, mitä vaikutuksia niillä on muuhun kuin toiminnan vakauden valvontaan. Yksi epäilyksiä herättävistä perusasioista on 2. 2. direktiivin lähestymistapa, joka perustuu jokseenkin köykäiseen toiminnan vakauden valvontaan ja jossa ei oteta huomioon valvonnan vaatimuksia laajassa merkityksessä. Tämä väite vaatii selvennystä: elektroni- sen rahan liikkeeseenlaskeminen on ensisijaisesti rahata- loudellinen ilmiö. Se ei luo rahaa, vaan korvaa sen ainakin silloin, kun elektroninen raha lasketaan liikkee- seen luototonta käteisnostoa tai tililtä nostoa vastaan. Yhtenäisvaluutan käyttöönoton yhteydessä rahavirtojen valvonta siirtyy keskusyksikölle eli Euroopan keskus- pankille, kun taas toiminnan vakauden valvonta jää jäsenvaltioiden viranomaisten vastuulle. Toimivallan ja roolien jaossa on näin väistämätön ristiriita, jota on vaikea ratkaista – mikäli direktiiviehdotuksia sovelle- taan nykyisellään – yksinomaan Euroopan rahapolitiik- kaa hoitavien viranomaisten ja toiminnan vakautta valvovien jäsenvaltioiden viranomaisten välisellä yhteis- työllä. 2. 4. Myös elektronisen rahan käsite on arveluttava. Käsitteeseen sisältyy kaksi tuotetta, joilla on joitain yhteisiä piirteitä, mutta jotka ovat pohjimmiltaan erilai- sia teknisesti sekä niissä käytetyn teknologian kannalta ja joilla on ennen kaikkea erilaiset tavoitteet ja markkina- vaikutukset. Yhteisiä piirteitä (1) ovat mahdollisuus käyttää 2. 5. elektronista rahaa ilman pankin tai kolmannen osapuo- len varmennusta sekä nimettömyys. Kun pankkitalletus tai tietty summa käteistä rahaa on muunnettu elektroni- seksi rahaksi, se voi liikkua niin, että ainoastaan omistaja valvoo sitä. Lisäksi elektronista rahaa voidaan siirtää muille periaatteessa ilman, että sen alkuperä saadaan selville. Tämä tekee siitä täydellisen välineen rahanpe- suun tai muuhun laittomaan toimintaan. Komissio varoittaa vaarasta, mutta näyttää lähes aliarvioivan sitä. Ehdotuksen perusteluissa mainitaan vain sulkeissa, että rahanpesudirektiiviä sovelletaan luonnollisesti myös elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoihin (2). TSK on sitä mieltä, että elektronisen rahan rikollinen käyttömahdol- lisuus on yksi suurimmista huolenaiheista ja että säännöksissä tulisi ottaa huomioon yhteiskunnan suoje- leminen tältä vaaralta. 2. 6. Erilaiset tavoitteet johtuvat pääasiassa siitä, että ohjelmistopohjaista elektronista rahaa voidaan käyttää minkä tahansa suuruisten summien siirtoon muutamasta euron tai dollarin sentistä Internet-sivun käyttämiseksi aina potentiaalisesti rajattomiin summiin kaupankäyn- nissä, rahoituksessa tai muissa toiminnoissa. Ennakko- maksukortit ovat sen sijaan ihanteellisia silloin, kun kyseessä ovat pienet summat, mutta niitä on erittäin Toinen direktiivin ilmeinen puute on, ettei siinä 2. 3. ole otettu huomioon pohdintoja maksujärjestelmistä, (1) KOM(1998) 461 lopull. , perustelut, ”Mitä elektroninen raha on?”. (2) Direktiiviehdotuksen 98/0252 (COD) 2 artiklan 1 kohta. C 101/66 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 12. 4. 1999 vaikea käyttää muihin kuin niiden alkuperäisiin tarkoi- tuksiin. Ohjelmistopohjaista elektronista rahaa voivat siis käyttää sekä suurtoimijat että kuluttajat. Ennakko- maksukortti on yleensä käyttökelpoinen vain kuluttajil- le. Rahanpesukäytäntöjen ja siirrettävien summien suur- uuden vuoksi ennakkomaksukorttien vaarat ovat mini- maalisia (1). Ohjelmistopohjainen elektroninen raha on sen sijaan ihanteellinen väline nimettömiin ja valvomat- tomiin rahan siirtoihin (2). 2. 7. Tätä näkökohtaa tulee tarkentaa komitean eri- tyisesti korostamien rahanpesumahdollisuuksien takia. Ennakkomaksukorteille ladataan yleensä suhteellisen pieniä summia. Komission mukaan enimmäismäärä on 250 ecua (3), mutta useimmiten se on noin 150 ecua. Luottolaitosten myöntämien korttien lataus tehdään nostamalla rahaa pankkitililtä. Käsiteltävänä olevan direktiiviehdotuksen mukaan elektronisen rahan liikkee- seenlaskijat voivat myöntää kortin käteismaksua vas- taan. Jos korteille ladatut summat jäävät yllä mainittui- hin rajoihin, niiden rahanpesukäytön ei pitäisi olla huolestuttavaa. 2. 7. 1. Ohjelmistopohjaisen elektronisen rahan koh- dalla tilanne on toinen. Siitä on toistaiseksi vähän esimerkkejä, mutta lataus tehdään niissä yleensä siirtämällä rahaa pankkitililtä, jolloin tilillepanoja val- votaan rahanpesua estävien sääntöjen mukaisesti (asiak- kaan tunnistus, varojen alkuperän tarkistaminen jne. ). On siis olemassa ennaltaehkäisevä ”suodatin”: valvottua käteistä rahaa talletaan nimelliselle pankkitilille ennen kuin siitä tulee nimetöntä ohjelmistopohjaista elektro- nista rahaa. Elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden kohdalla käteinen raha muuttuu suoraan nimettömäksi ohjelmistopohjaiseksi elektroniseksi rahaksi, jota voi- daan siirtää reaaliajassa mihin tahansa kohteeseen. Tämä tarjoaa loistavan tilaisuuden rikollisille. Jo pinta- puolinen käytettyjen tekniikoiden tuntemus (viestien salaus, ”kiinalaiset rasiat” jne. ) mahdollistaa vaaran arvioinnin. TSK suosittaa, että komissio arvioisi tark- kaan tätä näkökohtaa. Vaikka rahanpesudirektiiviä sovelletaankin muodollisesti elektronisen rahan liikkee- seenlaskijoihin, sen todellisen soveltamisen valvonta on äärimmäisen vaikeaa. 2. 8. Myös markkinavaikutukset ovat erilaisia. En- nakkomaksukortit eivät ole toistaiseksi huolestuttavia (1) On kuitenkin mahdollista, että esimerkiksi huumeiden katumyynnistä peräisin olevat pienet summat siirretään ”kokoomakortille”, jota voidaan käyttää nimettömänä. (2) Kehittyneitä tekniikkoja rahasiirtojen jäljittämiseen on tosin olemassa, mutta asiantuntijat tietävät, että rahanpesi- jöillä on käytössään vähintään yhtä kehittyneitä tekniikko- ja ja huipputeknologiaa valvonnan kiertämiseksi. (3) KOM(1998) 461 lopull. , perustelut, ”Mitä elektroninen raha on?”, viimeinen kappale. riskien kannalta, mutta ohjelmistopohjainen elektroni- nen raha voi olla markkinoiden kannalta suuri potentiaa- linen riskitekijä. Asian painoarvo on merkittävä, kuten jäljempänä esitettävistä direktiivin artikloihin liittyvistä kommenteista ilmenee. Edelleen voidaan vielä todeta, että ennakkomak- 2. 9. sukortteja käytetään pieniin käteismaksuihin (face-to- face), kun taas ohjelmistopohjainen elektroninen raha on maksuvälineenä etämyynnissä, ja sen rahallinen arvo voi olla kuinka suuri tahansa. Kyseessä on siis kaksi erilaista tuotetta, joita ei ole helppo käsitellä yhdessä samassa säännöstössä, varsinkaan liikkeeseenlaskijoita koskevissa säädöksissä. Viimeinen perushuomio koskee kansainvälisiä 2. 10. näkökohtia. Komissio muistuttaa perusteluissa, että tietyissä maissa (Yhdysvalloissa) ei säännellä elektroni- sen rahan liikkeellelaskua ja tietyissä maissa (Japanissa) asiaa tutkitaan parhaillaan. Komissio ei kuitenkaan tee päätelmiä eikä määrittele EU:n ulkopuolisten maiden sellaisten elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden tun- nustamista, jotka eivät ole säännösten eivätkä valvonnan alaisia ja joilla on mahdollisuus toimia Euroopan unio- nin alueella. Elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoihin laajennettavassa toisessa pankkidirektiivissä säädetään omassa maassaan rekisteröityjen ja valvottujen EU:n ulkopuolisten maiden luottolaitosten sijoittautumisva- paudesta (4). Toisaalta elektronisen rahan liikkeeseenlas- ku on palvelujen toimittamista ilman sijoittautumista. Tämä vahvistetaan elektronisen rahan liikkeeseenlaski- joita koskevassa direktiiviehdotuksessa, jossa todetaan erikseen (2 artiklan 4 kohta), että ”elektronisen rahan vastikkeeksi saatuja varoja ei pidetä talletuksina”. Niihin ei siten sovelleta toisen pankkidirektiivin 3 artiklaa, jossa kielletään ”henkilöitä tai yrityksiä, jotka eivät ole luottolaitoksia” vastaanottamasta talletuksia. Jos edellä mainittuja säännöksiä sovellettaisiin 2. 11. kirjaimellisesti, EU:n ulkopuolisen maan luottolaitok- seksi rekisteröitymättömän ja valvomattoman laitoksen elektronisen rahan liikkeeseenlaskun katsottaisiin ole- van toimiluvattomien välittäjien tarjoama rahoituspal- velu, jolloin se olisi kiellettyä. TSK:n mielestä tämä tuntuu kuitenkin vaikealta toteuttaa käytännössä elek- tronisen rahan ominaispiirteiden vuoksi. On mahdoton- ta ymmärtää, miten eurooppalaisilta voitaisiin kieltää EU:n ulkopuolisen maan liikkeelle laskeman (ohjelmis- topohjaisen) elektronisen rahan käyttö tai amerikkalai- selta ohjelmistopohjaisen elektronisen rahan tarjoajalta voitaisiin kieltää palvelujen tarjoaminen eurooppalaisil- le asiakkaille tai miten näitä toimintoja pystyttäisiin valvomaan. 2. 12. On siis kiistämättä vaikeaa löytää keinoja, joilla valvontaviranomaiset voisivat kieltää EU:n ulkopuolisen maan toimijaa tarjoamasta telemaattisia rahoituspalve- luita unionin alueella. Nykyiset säännöt ovat selkeitä, (4) Direktiivissä 89/646/ETY oleva 8 artikla, EYVL L 401, 30. 12. 1989. 12. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 101/67 mutta niiden noudattamatta jättämisen seuraukset saat- tavat olla vakavampia kuin tavallinen palvelujen vapaan tarjonnan sääntöjen rikkominen, sillä se voi luoda hallitsemattomia rahavirtoja. Komitea ei esitä ratkaisu- vaihtoehtoja, vaan tyytyy korostamaan tätä tärkeää näkökohtaa. 2. 13. Komitealla on epäilyksiä liian ”minimaalisen” lainsäädännön vaikutuksista kuluttajansuojaan. Elek- tronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden valvonnan tavoit- teena on välttää sitä, että ne joutuvat vaikeuksiin tehtäviensä täyttämisessä tai että ne eivät pysty lainkaan täyttämään tehtäviään. Tämä periaate pätee luonnolli- sesti kaikkiin luottolaitoksiin, joten sen laajentaminen elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoihin on täysin hyväksyttävää. Valvonnasta huolimatta vahingot ovat kuitenkin aina mahdollisia, kuten käytäntö osoittaa. Tällaisissa tapauksissa kuluttajien omaisuutta ei ole suojattu, sillä elektronista rahaa ei pidetä talletuksena, joten se ei kuulu talletusten vakuusrahaston piiriin. Voidaan oikeutetusti todeta, että koska ennakkomaksu- korttien rahallinen arvo on pieni, ne eivät vaadi tällaista suojaa, mutta sama ei päde välttämättä ohjelmistopoh- jaiseen elektroniseen rahaa, jossa kyseessä voivat olla huomattavasti suuremmat summat. 2. 14. Merkittävin ongelma liittyy kuitenkin markki- noiden suojeluun yleensä ja erityisesti hyödykkeitä tai palveluita myyneisiin elektronisen rahan velkojiin. Jos elektronisen rahan liikkeeseenlaskija menee konkurssiin, velkojien saatavista tulisi luottotappioita. Yksittäisen velkojan saatavat eivät olisi määrällisesti merkittäviä, mutta sitoumusten määrä koko markkinoilla saattaa aiheuttaa systeemisiä riskejä maksujärjestelmille ja itse markkinoille. Tämä on erityisen merkittävää, kun ote- taan huomioon, että suurin osa velkojista on kaupan, matkailun tai palvelualan pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Ei pidä antaa nykyisten vaatimattomien lukujen johtaa harhaan: jos komissio on oikeassa todetessaan, että ”suuri osa käteismaksuista voi pitkällä aikavälillä kor- vautua korteilla, joilla on etukäteen tallennettu arvo” ja että ohjelmistopohjaisesta elektronisesta rahasta ”on kehittymässä keskeinen maksuväline (– –) sähköisessä kaupankäynnissä” (1), summista saattaa tulla ääret- tömän suuria. Näin ollen on tarpeen valvoa toimijoita tiukasti, jatkuvasti ja tarkkaan toimintaa aloitettaessa sekä erityisesti toiminnan aikana. Tämä on komitean mielestä ehdoton edellytys, eikä direktiiviehdotuksessa ole sitä noudatettu tyydyttävällä tavalla. 2. 15. Elektronisen rahan vakuusrahasto, jolla pyrit- täisiin antamaan takeet omistajille ja edunsaajille, mikäli luultavasti liikkeeseenlaskija tekee konkurssin, olisi vaikeasti toteutettava ja kallis sekä erittäin hankalasti hallittava. Koska vaihtoehtoisia ratkaisuja ei ole, edelli- sen kohdan suosituksen painoarvo kasvaa. 3. Erityshuomiot elektronisen rahan liikkeeseenlaski- joiden liiketoiminnan aloittamista, harjoittamista ja toiminnan vakauden valvontaa koskevasta direktii- viehdotuksesta (2) 3. 1. Ehdotuksen 1 artikla: Soveltamisala, määritelmät ja harjoitettavan toiminnan rajaaminen 3. 1. 1. Artiklan 3 kohdan b alakohdassa esitetty ”elek- tronisen rahan” käsite ei ole tyydyttävä, sillä siinä yhdistetään kaksi tuotetta, jotka tulisi pitää erillään, kuten tämän lausunnon kohdissa 2. 2–2. 7 todetaan. Artiklan 3 kohdan b alakohdan (iii) kohdassa (setelit ja metallirahat korvaava elektroninen väline) ja (iv) kohdassa (rajoitetun arvoisten maksujen siirtäminen elektronisesti) annetut määritelmät sopivat ennakko- maksukortteihin, mutteivät kokonaan eivätkä kaikissa tapauksissa ohjelmistopohjaiseen elektroniseen rahaan. Komitea huomauttaa, että erityisesti 3 koh- 3. 1. 2. dan b alakohdan (iv) kohdan maininta ”rajoitetun arvoiset maksut” on liian epämääräinen eikä sitä voida hyväksyä direktiiviin, joka vaatii selkeyttä. Komission tulkinta rajoitetun arvoisista maksuista ei käy selville, mutta sitä voidaan tulkita jäsenvaltioissa eri tavoin. Lisäksi direktiiviehdotuksen missään artiklassa ei anneta rajoja elektronisen rahan rahalliselle arvolle. Tämä puute tekee tehottomaksi komission määrittelemän epä- suorasti ilmoitetun rajoituksen – tai saa sen ainakin vaikuttamaan epäloogiselta (ks. lausunnon kohdat 3. 7, 3. 7. 1 ja 3. 7. 2). 3. 1. 3. Eniten epäilyksiä herättää kuitenkin elektroni- sen rahan liikkeeseenlaskijoiden asema, sillä 3 kohdan a alakohdan ja b alakohdan (i) kohdan mukaan ne voivat laskea liikkeeseen kaikenlaista elektronista rahaa. Edellä esitettyjen huomioiden pohjalta voidaan todeta, että ohjelmistopohjaisen elektronisen rahan liikkeeseen- ennakkomaksukortteja lasku tärkeämmäksi toimintamuodoksi, jolla on paljon vaka- vammat vaikutukset. Direktiivissä nämä kaksi toimintaa tulisi erottaa selkeästi toisistaan asettamalla ohjelmisto- pohjaisen elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoille ny- kyistä tiukemmat vaatimukset. saattaa muodostua 3. 2. Ehdotuksen 2 artikla: Pankkidirektiivien sovelta- minen 3. 2. 1. Artiklassa luetteloidaan elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoihin toiminnan vakauden valvonnassa sovellettavien, artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa mainittujen pankkidirektiivien edellyttämien velvoitteiden laajen- nukset, poikkeukset ja varaukset. Niiden pohtiminen saattaa käydä liian tekniseksi ja ne vaatisivat pitkän ja monitahoisen käsittelyn, jota vain alan asiantuntijat (1) KOM(1998) 461 lopull. (2) 98/0252 (COD). C 101/68 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 12. 4. 1999 ymmärtäisivät. Tutkittuaan asiakokonaisuutta tiiviisti – ja myös tekniseltä kannalta – komitea huomauttaa, että elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden velvoitta- minen hoitamaan hallinnolliset asiat ja omat varansa moitteettomasti on ennemminkin teoreettista kuin todel- lista. Kyseiseen artiklaan pätevät 5 artiklan kohdalla jäljempänä esitettävät huomiot (kohdat 3. 5. 1 ja 3. 5. 2). Vaikka monet viranomaiset soveltavat muita tiukempia sääntöjä, on selvää, että kaikki eivät ole valmiita tekemään samoin. Artiklan kohdassa viimeisessä 3. 2. 2. annetaan ymmärtää, että on mahdollista, että käyttämätön elek- troninen raha voidaan sopimuksen perusteella jättää maksamatta takaisin, jolloin liikkeellelaskija käytännöl- lisesti katsoen takavarikoi sen. Komitea on täysin eri mieltä asiasta. Käyttämättömien summien takaisinmak- susta on annettava omat säännöksensä. Sen lisäksi, että kyseessä on kuluttajien oikeuksien tunnustaminen, takaisinmaksun laiminlyöminen on oikeudelliselta kan- nalta laitonta tulon keräämistä (1). Myöskään sopimus- vapauden periaatetta ei noudateta: kun elektronista rahaa lasketaan liikkeeseen liittymissopimuksen perus- teella, kaikkia lausekkeita, joissa myyjälle annetaan mahdollisuus ansaitsemattomiin etuihin, voitaisiin pitää kuluttajansuojadirektiivien perusteella laittomina. 3. 2. 3. Takaisinmaksuvelvoitteen asettaminen horjut- taisi kyseisen kohdan alkuosassa esitettyä sinällään jo hataraa väitettä, jonka mukaan elektronisen rahan liikkeeseenlaskeminen ei ole direktiivin 89/646/ETY 3 artiklan (2) tarkoittamaa talletusten vastaanottamista. Komitea ei halua puuttua tähän jokseenkin mielivaltai- seen tulkintaan, muttei voi hyväksyä sitä, että tulkinnan tukemiseksi tehdään vääryyttä kuluttajille. Komitea ehdottaa, että kuluttajien etuja suojellaan ennemminkin käyttämättömien summien palautuksella kuin takaisin- maksulla. Yhtäältä voidaan ihmetellä, miksi toiminnan 3. 2. 4. vakauden valvontaa koskevaan direktiiviin pitää sisäl- lyttää liikkeeseenlaskijan ja käyttäjän välisiin sopimuk- siin liittyvä säännös. Toisaalta voidaan todeta, että jos säännös halutaan säilyttää, sen täytyy olla täysin vastakkainen: kerääntyneet ja käyttämättä jääneet sum- mat tulee aina palauttaa. 3. 3. Ehdotuksen 3 artikla: Alkupääoma ja omien varo- jen jatkuvuuden periaate 3. 3. 1. Artiklassa säädetään, että elektronisen rahan liikkeeseenlaskijan alkupääoman tulee olla vähintään (1) Komitean mielestä tämä pätee kertakäyttökortteihin (esim. puhelinkortti), joissa takaisinmaksu ei ole mahdollista. Tällaiset kortit eivät kuulu käsiteltävän direktiivin sovellus- alaan. Kun otetaan kuitenkin huomioon näin kerääntyvien varojen suuruus, komitea haluaa kiinnittää kuluttajajär- jestöjen huomion asiaan. (2) Artiklassa sanotaan: ”Jäsenvaltioiden on kiellettävä henki- löitä tai yrityksiä, jotka eivät ole luottolaitoksia, harjoitta- masta liiketoimintaa, johon kuuluu talletusten (– –) vas- taanottaminen yleisöltä. ” 500 000 ecua ja että sen suuruuden tulee olla joka tapauksessa vähintään 2 % rahoitussitoumuksista (luot- tolaitoksilla osuuden pitää olla 8 %). Komitealla on vakavia epäilyksiä näiden raja-arvojen asianmukaisuu- desta erityisesti alkupääoman osalta. Puolen miljoonan ecun (euron) alkupääoma ei varmasti riitä asianmukai- sen toiminnan aloittamiseen olivatpa sen tavoitteet sitten miten rajalliset tahansa. Kun otetaan vielä huomioon, että 2 prosentin määrä on jatkuvasti säilytettävä suh- teessa kerättyihin varoihin, voidaan vain ihmetellä, miten näin pieni yritys pystyisi onnistuessaan toimissaan löytämään välittömästi tarvittavan pääoman. 3. 3. 2. Kun otetaan huomioon, että ennakkomaksu- korttien ja ohjelmistopohjaisen elektronisen rahan liik- keeseenlaskijoiden välillä on merkittävä ero, komitea ehdottaa raja-arvojen nostamista siten, että ensiksi mainituilla ne olisivat miljoona ecua (euroa) ja 3 %, ja ohjelmistopohjaisen elektronisen rahan liikkeeseenlaski- joilla vähintään 3 miljoonaa ecua (euroa) ja 6 %. On ymmärrettävää, että komissio haluaa helpottaa mahdollisimman monien uusien osallistujien alkuunpää- syä, mutta tulokseen ei voida – eikä siihen tule – päästä heikentämällä toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, joiden tavoitteena on, kuten on aiheellista muistuttaa, markkinoiden suojeleminen. 3. 4. Ehdotuksen 4 artikla: Sijoituksia koskevat rajoi- tukset 3. 4. 1. Artiklan 1 kohdassa määritellään, millaisia sijoituksia elektronisen rahan liikkeeseenlaskijat voivat tehdä saadakseen tuottoa kerätyistä summista. Koska liikkeeseenlaskijoita ei pidetä luottolaitoksina, jotka sijoittavat nämä summat rahoitukseen, ja kun otetaan huomioon elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden eri- tyinen toimintamuoto, perusajatuksena on, että sijoitus- ten tulee olla riskittömiä ja/tai erittäin likvidejä (avista- talletukset tai velkakirjat). Tätä periaatetta näytetään noudattavan muuten paitsi 1 kohdan b alakohdan iv kohdassa. Näin muotoiltuna näyttää sallittavan sijoituk- set velkainstrumentteihin, joiden liikkeeseenlaskijoina ovat mitkä tahansa yritykset, jotka eivät ole yhteydessä elektronisen rahan liikkeeseenlaskijaan. Kaikki markki- noilla olevat velkakirjat eivät ole kuitenkaan turvallisia ja likvidejä. Komitea epäilee kuuluuko säännöksen todella olla näin laaja, ja se ehdottaakin, että kyseistä kohtaa muotoiltaisiin uudelleen tarkentaen ja rajaten sitä. Artiklan muista kohdista ei ole mitään erityistä 3. 4. 2. huomautettavaa. Komitea kiinnittää kuitenkin komis- sion huomion 6 kohtaan, jossa vaaditaan toimivaltaisia viranomaisia toimimaan viipymättä, mikäli sijoitusten arvo laskee alle rahoitusvaateiden arvon. Ei ole selvää, miten viranomaiset voivat saada tiedon kriittisestä tilanteesta, sillä 5 artiklan mukaan toimivaltaiset viran- omaiset tarkastavat, että elektronisen rahan liikkeeseen- laskijat noudattavat sääntöjä. Tarkastus perustuu liik- keellelaskijoiden vähintään kahdesti vuodessa toimitta- miin tietoihin. 12. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti C 101/69 3. 5. Ehdotuksen 5 artikla: Toimivaltaisten viranomais- – ensimmäisessä ja toisessa pankkidirektiivissä säädet- ten tarkastukset tyjen sääntöjen noudattaminen. 3. 5. 1. Artikla on kohdassa 3. 4. 2 mainitulla tavalla epäjohdonmukainen, sillä se tuntuu sisältävän sellaisen käsitteen toiminnan vakauden valvonnasta, joka ei ole asianmukainen. Kun tiedot vaaditaan toimitettavaksi puolen vuoden välein, väheksytään tarvetta valvoa jatkuvasti yrityksiä, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että niiden tulee olla koko ajan erittäin likvidejä ja maksukykyisiä. Joidenkin maiden valvontaviranomaiset antavat tietenkin moitteettoman valvonnan periaattei- den mukaisia muita tiukempia sääntöjä, mutta se ei poista vaaraa, että muissa maissa otetaan käyttöön ”minimaaliset” säännöt ja aiheutetaan siten eri maiden elektronisen rahan liikkeeseenlaskijoiden välille kilpai- lunvääristymiä. Tämä vaara on todellinen, kun otetaan huomioon, että aluksi tietyt maat vastustivat aiheesta annettua direktiiviä. Nyt kun ne joutuvat hyväksymään sen, ne soveltavat sitä mahdollisimman ”kevyesti”. Komitea ei ole varma, ottavatko kaikki jäsen- 3. 5. 2. valtioiden toimivaltaiset viranomaiset ottavat omasta aloitteestaan käyttöön tiukan valvonnan linjan seuraa- malla jokaisen elektronisen rahan liikkeeseenlaskijan tilannetta lyhyin välein, jolloin on mahdollista reagoida ajoissa. Tämä sääntö pätee kaikkiin luottolaitoksiin. Näin ollen 5 artiklassa jäsenvaltioiden viranomaiset tulisi velvoittaa valvomaan elektronisen rahan liikkee- seenlaskijoita samalla tavalla ja yhtä usein kuin muita rahoituslaitoksia. 3. 6. Ehdotuksen 6 artikla: Hyvän liiketavan ja varovai- suusperiaatteen noudattaminen toiminnassa Tämän artiklan perustana ovat toisen pankki- 3. 6. 1. joihin on tehty elektronisen direktiivin säännökset, rahan edel- erityisluonteen lyttämät muutokset. Komitealla ei ole asiasta erityistä huomautettavaa. liikkeeseenlaskijoiden 3. 7. Ehdotuksen 7 artikla: Poikkeus 3. 7. 1. Artiklan 1 kohdan perusteella yksinomaan kansallista toimintaa harjoittavat elektronisen rahan liikkeeseenlaskijat, joiden a) rahoitussitoumukset (kerä- tyt ja käyttämättömät summat) ovat yleensä alle 10 mil- joonaa ecua, muttei kuitenkaan yli 12 miljoonaa ja b) jotka laskevat liikkeeseen elektronista rahaa, jonka tallennettava enimmäismäärä on 150 ecua käyttäjää kohden, saavat poikkeuksen seuraavista vaatimuksista: – direktiivin 1 artiklan 4 kohdassa säädetty velvoite erottaa rahoitustoiminta muusta toiminnasta; rahan liikkeeseenlaskijat 3. 7. 2. Näillä säännöillä on ilmeisesti tarkoitus myöntää ”pienille” paikallisaloitteille vapautus velvoit- teista, jotka saattaisivat käydä liian kalliiksi. Niiden seuraukset saatavat kuitenkin ulottua pidemmälle kuin komissio osaa aavistaa. Käytännössä ”vähäpätöiset” elektronisen (voidaanko 10 miljoonan ecun (euron) varojen keräämistä pitää vähäpätöisenä?) ovat vapaita velvoitteista – ja suuressa määrin myös valvonnasta. Näin liberaali toimenpide edistäisi ilman muuta pienten paikallisten hankkeiden syntyä, mutta voidaan pohtia, mitä hyötyä siitä olisi markkinoille. Ilmiön kehitystä olisi mahdotonta valvoa, ja toisaalta olisi myös vaikea ehkäistä väärinkäytöksiä ja konkursseja. Konkurssit olisivat täysin mahdollisia, kun otetaan huomioon, että pienimuotoiset tai ammatti- taidollisesti puutteelliset hankkeet tulisivat helposti hyväksytyiksi. 3. 7. 3. Komitea muistuttaa tässä yhteydessä, että ko- missio on useaan otteeseen suosittanut maksujärjestel- mien tätä välttämättömänä ehtona, mutta pienimuotoisissa järjes- telmissä siihen ei pystytä. yhteensopivuutta. Kuluttajat pitävät Elektronisen rahan liikkeeseenlasku on mer- 3. 7. 4. kittävä ilmiö. Myös komissio tunnustaa sen muistuttaes- saan perusteluiden alussa, että ”suuri osa käteismaksuis- ta voi (– –) korvautua” elektronisella rahalla. Komitea ihmettelee, miten 7 artiklan mukaiset poikkeukset käyvät yksiin perusteluiden ”Rahapolitiikka” luvun kanssa, jossa mainitaan muun muassa, että ”elektronisen rahan liikkeeseenlaskun mahdolliset seuraukset rahapo- litiikan harjoittamisen kannalta on otettava asianmukai- sella tavalla huomioon”. Ilmiötä tulee siis seurata sen kaikkien näkökohtien kannalta, vaikka ne vaikuttaisivat vähäpätöisiltä. 3. 7. 5. Sivuhuomautuksena voidaan mainita, että tulee pitää mielessä, että urheiluseurojen tai muiden vastaavien yksiköiden nykyisissä aloitteissa varojenke- räystä (tai miksi sitä sitten halutaankaan kutsua) käy- tetään helppona ja kannattavana maksuvalmiuden lähteenä. Mahdollisuus toimia täysin vapaasti ilman valvontaa ja etenkin ilman rahoitustoimien ja ”muiden” toimien välistä erottelua aiheuttaa merkittäviä riskejä kuluttajille ja markkinoille. 3. 7. 6. b alakohdassa säädettyjä poikkeuksia. Komitea vastustaa tiukasti 7 artiklan 1 kohdan – direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetty alkupää- oman 500 000 ecun vähimmäismäärä; – direktiivin 8 artiklassa säädetty rekisteröinti tietyin ehdoin; Tässä tarjoutuu tilaisuus 3. 7. 7. seuraavanlaiselle pohdinnalle: elektroniseen rahaan (tässä tarkoitetaan ilmiselvästi ennakkomaksukorttia) sovelletaan vapau- tuksia, mikäli tallennettavan rahan enimmäismäärä on 150 ecua (euroa), eli voitaisiin siis päätellä, ettei direktiivissä haluta määrätä elektroniselle rahalle ja C 101/70 FI Euroopan yhteiso¨jen virallinen lehti 12. 4. 1999 erityisesti ennakkomaksukortille tallennettavaa pakol- lista enimmäismäärää. Enimmäismäärän asettamisen tulisi kannalta olla kuitenkin välttämätön toimenpide. kuluttajansuojan 3. 7. 7. 1. Ennakkomaksukortti on luonteeltaan ni- metön, kuten komissio toteaa (1). Jos se häviää (tai jos se varastetaan), seuraukset ovat samat kuin käteisen rahan kadotessa, eli sitä ei saada takaisin. On vältettävä tilannetta, jossa kuluttajalle tarjotaan maksuvälinettä, jonka katoaminen saattaa aiheuttaa hänelle suurta vahinkoa. Näin ollen vahingot on pidettävä kohtuulli- sissa rajoissa. Komissio on jo aiemmin määritellyt kohtuullisen vahingon. Suosituksessa (2) maksukorttien liikkeeseenlaskijoiden ja haltijoiden välisistä suhteista säädetään, että kun kortti on kadonnut tai varastettu, kuluttaja vastaa – vain tietyissä tapauksissa – menetyk- sistä 150 ecun enimmäisrajaan asti. 3. 7. 7. 2. Saman logiikan ja lähestymistavan mukai- sesti komissio ei voi kiertää velvoitetta määrätä sama 150 ecun enimmäisraja ennakkomaksukorteille, jotka saattavat kadotessaan olla riskialttiimpia kuin luotto- tai pankkikortit. Ja toisaalta jos ennakkomaksukorttia on tarkoitus käyttää ”rajoitetun arvoisiin maksuihin” (ks. lausunnon kohta 3. 1. 2), mitä järkeä olisi laskea liikkeeseen kortteja, joiden rahallinen arvo olisi korkea ja jopa mahdollisesti rajaton? TSK ehdottaa, että direk- tiivissä määritellään erikseen elektronisen rahan enim- mäisarvoksi 150 euroa. Tätä rajoitusta ei tulisi soveltaa ohjelmistopohjaiseen elektroniseen rahaan, joka on luonteeltaan erilainen. 3. 8. Ehdotuksen 8 artikla: Ennen direktiivin voimaan- tuloa toimineiden yritysten toimilupa Toisen pankkidirektiivin tapaan elektronisen 3. 8. 1. rahan liikkeeseenlaskijoilla, jotka toimivat (tai tulevat toimimaan) ennen direktiivin mukaisten jäsenvaltioiden säädösten voimaanastumista, katsotaan olevan toimilu- pa. Komitealla ei ole mitään sitä vastaan, mutta se suosittaa, että erityistä huomiota kiinnitetään järjestel- miin, jotka tulevat voimaan joulukuun 31. päivään 1999 mennessä (8 artiklassa säädetty ajankohta direktiivin noudattamisen edellyttämien säädösten voimaantulol- (1) KOM(1998) 461 lopull. , perustelut, ”Mikä elektroninen raha on?”, toiseksi viimeinen kappale. (2) KOM(97) 353 lopull. , 9. 7. 1997 ja TSK:n lausunto, EYVL C 95, 30. 3. 1998. Bryssel 27. tammikuuta 1999. le), jotta voidaan välttää se, että järjestelmät luodaan kiireessä yhteisön ”lainsäädäntötyhjiön” hyödyntämi- seksi. Toimiluvan myöntäminen olisi ollut ehkä parempi rajoittaa nykyisiin sekä ennen 31. heinäkuuta 1998 perustettaviin yksiköihin. 4. Erityishuomioita direktiivin 77/780/ETY muutoseh- dotuksesta (3) 4. 1. Komitealla ei ole erityistä huomautettavaa kysei- sestä direktiiviehdotuksesta, joka on edellisen direktii- viehdotuksen looginen seuraus. Siinä elektroninen raha sisällytetään ensimmäisen pankkidirektiivin mukaisiin ja toisessa pankkidirektiivissä mainittuihin luottolaitok- siin. Ehdotuksen 3 artikla on kuitenkin epäjohdonmu- 4. 2. kainen: direktiivin tulisi astua voimaan 20 päivää sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen viralli- sessa lehdessä, kun taas elektronisen rahan liikkeeseen- laskijoiden toiminnan vakauden valvontaa koskevassa direktiivissä (8 artikla) säädetään, että jäsenvaltioiden tulee hyväksyä se joulukuun 31. päivään 1999 mennessä. Tämä johtaa siihen, että kyseisen direktiivin voimaanas- tumisen ja joulukuun 31. päivän 1999 välisellä ajalla olisi ”luottolaitoksia” (elektronisen rahan liikkeeseen- laskijat), joihin ei sovellettaisi yhteisön säädöksiä toisin kuin muihin ”luottolaitoksiin” (pankit), joita sään- nellään jo nyt. 5. Päätelmä 5. 1. Työmarkkinaosapuolia edustava komitea to- teaa, että komissio on laatinut direktiivin pääasiassa markkinoiden avautumisen ja mahdollisimman hyvän kilpailukyvyn näkökulmasta antamalla mahdollisim- man vähän säännöksiä. Komitea on siihen tyytyväinen ja ottaa näkemyksen huomioon. Se huomauttaa kuitenkin, että on kiinnitetty liian vähän huomiota seurauksiin, joita direktiivin soveltamisella on muihin aloihin, jotka eivät kuulu komission toimivaltaan (vaikutukset raha- politiikkaan) tai jotka eivät ole toiminnan vakauden valvontaa koskevan direktiivin kannalta oleellisia, markkinoiden suojeluun (kuluttajat ja käyttäjäryhmänä olevat yritykset) ja yhteiskunnan suojeluun järjestäyty- neeltä rikollisuudelta. Direktiivi kaipaisi näiltä osin huolellista tarkistusta. (3) 98/0253 (COD). Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: PERGUNTA ESCRITA n. 83/99 do Deputado Anita POLLACK Motorcyklars inverkan på miljön

eurovoc_concepts:
air quality
comparative study
cycle and motorcycle industry
energy consumption
environmental impact
motor car
motor vehicle
noise pollution
road traffic
two-wheeled vehicle

text: C 325/66 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 12. 11. 1999 Actualmente, não existe a nível comunitário um registo de solos e zonas contaminados. No entanto, o Centro Temático dos Solos, que faz parte do sistema da AEA criado pelo Regulamento (CEE) 1210/90 do Conselho, de 7 de Maio de 1990, que institui a Agência Europeia do Ambiente e a rede europeia de informação e de observação do ambiente (1), conta realizar este trabalho nos próximos dois anos, para aumentar a fiabilidade da informação no âmbito dos programas nacionais, permitindo a recolha de informações comparáveis a nível europeu. Tal poderá servir de base para uma avaliação mais ampla da extensão dos solos contaminados, do nível de contaminação e da dimensão das acções de saneamento em curso, bem como para uma análise da eventual necessidade de outras medidas. Esta actividade realizar-se-á em colaboração com o Instituto do Ambiente do Centro Comum de Investigação de Ispra, que contribuirá, nomeadamente, para o desenvolvimento de indicadores relativos a zonas contaminadas na Europa. (1) JO L 120 de 11. 5. 1990. (1999/C 325/082) PERGUNTA ESCRITA E-0083/99 apresentada por Anita Pollack (PSE) à Comissão (27 de Janeiro de 1999) Objecto: Impacto ambiental das motocicletas Estará a Comissão disposta a efectuar um estudo do impacto ambiental das motocicletas em comparação com o dos automóveis, estudo esse que deveria incluir a energia e os materiais utilizados na produção, o uso da terra (estradas, parques de estacionamento, etc. ), o congestionamento, o ruído e a reciclagem? Resposta dada pela Comissária Bjerregaard em nome da Comissão (24 de Março de 1999) A Comissão não possui neste momento quaisquer planos de realização de uma análise comparativa geral de todos os efeitos ambientais dos motociclos e automóveis. Dependendo do impacto ambiental em causa, os motociclos podem ser mais ou menos prejudiciais ao ambiente que os automóveis. Por exemplo, embora consumam menos energia e espaço rodoviário, os motociclos podem produzir emissões mais elevadas de certos poluentes e criar problemas de ruído. As perturbações sonoras são muitas vezes mais o resultado de uma má condução e manutenção do que da concepção e construção do motociclo. No que respeita ao impacto na qualidade do ar, serão consideradas as possibilidades de reduzir as emissões dos motociclos no quadro do programa Auto-Oil II, que compara o potencial das diferentes opções de redução para atingir os objectivos comunitários de qualidade do ar. A Comissão tenciona apresentar uma proposta relativa às emissões dos motociclos até ao final de 1999. No que respeita ao ruído, a Directiva 97/24/CE do Parlamento e do Conselho, de 17 de Junho de 1997, relativa a determinados elementos ou características dos veículos a motor de duas ou três rodas (1), contém as mais recentes reduções a conseguir. Os motociclos continuarão a ser um elemento importante no sistema de transportes da Comunidade, juntamente com outros modos de transporte. (1) JO L 226 de 18. 8. 1997. (1999/C 325/083) PERGUNTA ESCRITA E-0084/99 apresentada por Anita Pollack (PSE) à Comissão (27 de Janeiro de 1999) Objecto: Ajuda ao meio ambiente concedida à Indonésia A que condições ambientais e sociais se encontra vinculada a ajuda bilateral concedida pela Comissão à Indonésia?


title: Decisão N.o 1/1999 do Conselho de Associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Lituânia, por outro, de 27 de Janeiro de 1999, que altera o Protocolo n.o 3 ao Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Lituânia, por outro

eurovoc_concepts:
Lithuania
association agreement (EU)
originating product
territorial law

text: 19. 2. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 45/39 II (Actos cuja publica(cid:135)(cid:209)o n(cid:209)o (cid:130) uma condi(cid:135)(cid:209)o da sua aplicabilidade) CONSELHO DECIS(cid:212)O Nº 1/1999 DO CONSELHO DE ASSOCIAÇ(cid:212)O entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a Rep(cid:156)blica da Litu(cid:131)nia, por outro de 27 de Janeiro de 1999 que altera o Protocolo nº 3 ao Acordo Europeu que cria uma associa(cid:135)(cid:209)o entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a Rep(cid:156)blica da Litu(cid:131)nia, por outro (1999/138/CE) O CONSELHO DE ASSOCIAÇ(cid:212)O, Tendo em conta o Acordo Europeu que cria uma asso- cia(cid:135)(cid:209)o entre as Comunidades Europeias e os seus Estados- -membros, por um lado, e a Rep(cid:156)blica da Litu(cid:131)nia, por outro (1), assinado em Bruxelas em 12 de Junho de 1995, e, nomeadamente, o artigo 38º do seu Protocolo nº 3 (2), Considerando que, no (cid:131)mbito do bom funcionamento do sistema de cumula(cid:135)(cid:209)o alargado que permite utilizar mat(cid:130)- rias origin(cid:145)rias da Comunidade, da Pol(cid:155)nia, da Hungria, da Rep(cid:156)blica Checa, da Rep(cid:156)blica Eslovaca, da Bulg(cid:145)ria, da Rom(cid:130)nia, da Let(cid:155)nia, da Litu(cid:131)nia, da Est(cid:155)nia, da Eslo- v(cid:130)nia, do Espa(cid:135)o Econ(cid:155)mico Europeu (seguidamente denominado «EEE»), da Isl(cid:131)ndia, da Noruega ou da Su(cid:146)(cid:135)a, devem ser introduzidas altera(cid:135)(cid:210)es na defini(cid:135)(cid:209)o da no(cid:135)(cid:209)o de «produtos origin(cid:145)rios», constante do Protocolo nº 3; Considerando que se afigura oportuno continuar a aplicar, at(cid:130) 31 de Dezembro de 2000, o sistema de taxas fixas previsto no artigo 15º do Protocolo nº 3, relativo (cid:133) proi- bi(cid:135)(cid:209)o de draubaque ou de isen(cid:135)(cid:209)o de direitos aduaneiros; Considerando que, atendendo (cid:133) situa(cid:135)(cid:209)o especial que existe entre a Comunidade e a Turquia, no que respeita aos produtos industriais, se justifica alargar o sistema de cumula(cid:135)(cid:209)o acima referido aos produtos industriais origi- n(cid:145)rios deste pa(cid:146)s; Considerando que, tendo em vista facilitar as trocas comerciais e simplificar a carga administrativa, (cid:130) desej(cid:145)vel alterar a redac(cid:135)(cid:209)o dos artigos 3º, 4º e 12º do Protocolo nº 3; Considerando que (cid:130) indispens(cid:145)vel introduzir algumas correc(cid:135)(cid:210)es na lista das opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o necess(cid:145)rias para que as mat(cid:130)- rias n(cid:209)o origin(cid:145)rias obtenham a qualidade de produto origin(cid:145)rio, a fim de ter em conta a evolu(cid:135)(cid:209)o das t(cid:130)cnicas de transforma(cid:135)(cid:209)o e determinadas situa(cid:135)(cid:210)es de pen(cid:156)ria de mat(cid:130)rias-primas, DECIDE: Artigo 1º O Protocolo nº 3 relativo (cid:133) defini(cid:135)(cid:209)o da no(cid:135)(cid:209)o de «produtos origin(cid:145)rios» e aos m(cid:130)todos de coopera(cid:135)(cid:209)o admi- nistrativa (cid:130) alterado do seguinte modo: 1. A al(cid:146)nea i) do artigo 1º passa a ter a seguinte redac(cid:135)(cid:209)o: (1) JO L 51 de 20. 2. 1998, p. 3. (2) O Protocolo nº 3 foi substitu(cid:146)do pela Decis(cid:209)o nº 3/98 do Conselho de Associa(cid:135)(cid:209)o (ainda n(cid:209)o publicada no Jornal Oficial) «i) “Valor acrescentado”, o pre(cid:135)o (cid:133) sa(cid:146)da da f(cid:145)brica, ap(cid:155)s dedu(cid:135)(cid:209)o do valor aduaneiro de todas as mat(cid:130)- rias utilizadas origin(cid:145)rias dos outros pa(cid:146)ses referidos L 45/40 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 19. 2. 1999 nos artigos 3º e 4º, ou, no caso do valor aduaneiro n(cid:209)o ser conhecido ou n(cid:209)o poder ser determinado, o primeiro pre(cid:135)o verific(cid:145)vel pago pelas mat(cid:130)rias na Comunidade ou na Bulg(cid:145)ria». Artigo 4º Cumula(cid:135)(cid:209)o na Litu(cid:131)nia 2. Os artigos 3º e 4º passam a ter a seguinte redac(cid:135)(cid:209)o: «Artigo 3º Cumula(cid:135)(cid:209)o na Comunidade 1. Sem preju(cid:146)zo do disposto no nº 1 do artigo 2º, os produtos s(cid:209)o considerados origin(cid:145)rios da Comunidade se a(cid:146) tiverem sido obtidos mediante a incorpora(cid:135)(cid:209)o de mat(cid:130)rias origin(cid:145)rias da Comunidade, da Litu(cid:131)nia, da Bulg(cid:145)ria, da Pol(cid:155)nia, da Hungria, da Rep(cid:156)blica Checa, da Rep(cid:156)blica Eslovaca, da Rom(cid:130)nia, da Let(cid:155)nia, da Est(cid:155)nia, da Eslov(cid:130)nia, da Isl(cid:131)ndia, da Noruega, da Su(cid:146)(cid:135)a [incluindo o Listenstaine (*)] ou da Turquia (**), de acordo com as disposi(cid:135)(cid:210)es do protocolo relativo (cid:133)s regras de origem em anexo aos acordos entre a Comu- nidade e cada um desses pa(cid:146)ses, na condi(cid:135)(cid:209)o dessas mat(cid:130)rias terem sido submetidas, no interior da Comu- nidade, a opera(cid:135)(cid:210)es mais extensas que as referidas no artigo 7º do presente protocolo. N(cid:209)o (cid:130) necess(cid:145)rio que essas mat(cid:130)rias tenham sido objecto de opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o sufi- cientes. 2. No caso de as opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o efectuadas na Comunidade n(cid:209)o serem mais extensas do que as opera(cid:135)(cid:210)es referidas no artigo 7º, o produto obtido s(cid:155) (cid:130) considerado origi- n(cid:145)rio da Comunidade quando o valor a(cid:146) acrescentado exceder o valor das mat(cid:130)rias utilizadas origin(cid:145)rias de qualquer dos outros pa(cid:146)ses referidos no nº 1. Caso contr(cid:145)rio, o produto obtido ser(cid:145) considerado origin(cid:145)rio do pa(cid:146)s que conferiu o valor mais elevado (cid:133)s mat(cid:130)rias origin(cid:145)rias utilizadas durante o fabrico na Comunidade. 3. Os produtos origin(cid:145)rios de um pa(cid:146)s mencionado no nº 1 que n(cid:209)o sejam objecto de qualquer opera(cid:135)(cid:209)o na Comunidade conservam a sua origem quando s(cid:209)o exportados para um desses pa(cid:146)ses. 4. A cumula(cid:135)(cid:209)o prevista no presente artigo s(cid:155) se pode aplicar (cid:133)s mat(cid:130)rias e aos produtos que tiverem adquirido a qualidade de produto origin(cid:145)rio mediante a aplica(cid:135)(cid:209)o de regras de origem id(cid:136)nticas (cid:133)s previstas no presente protocolo. A Comunidade comunicar(cid:145) (cid:133) Litu(cid:131)nia, por interm(cid:130)dio da Comiss(cid:209)o das Comunidades Europeias, dados pormenorizados sobre os acordos e as respectivas regras de origem em vigor relativamente aos outros pa(cid:146)ses mencionados no nº 1. A Comiss(cid:209)o das Comunidades Europeias publicar(cid:145) na s(cid:130)rie C do Jornal Oficial das Comunidades Europeias a data a partir da qual a cumula(cid:135)(cid:209)o prevista no presente artigo pode ser apli- cada pelos pa(cid:146)ses mencionados nº 1 que tenham preenchido as condi(cid:135)(cid:210)es necess(cid:145)rias. 1. Sem preju(cid:146)zo do disposto no nº 2 do artigo 2º, os produtos s(cid:209)o considerados origin(cid:145)rios da Litu(cid:131)nia se a(cid:146) tiverem sido obtidos mediante a incorpora(cid:135)(cid:209)o de mat(cid:130)- rias origin(cid:145)rias da Comunidade, da Litu(cid:131)nia, da Bulg(cid:145)ria, da Pol(cid:155)nia, da Hungria, da Rep(cid:156)blica Checa, da Rep(cid:156)blica Eslovaca, da Rom(cid:130)nia, da Let(cid:155)nia, da Litu(cid:131)nia, da Est(cid:155)nia, da Eslov(cid:130)nia, da Isl(cid:131)ndia, da Noruega, da Su(cid:146)(cid:135)a, [incluindo o Listenstaine (*)] ou da Turquia (**), de acordo com as disposi(cid:135)(cid:210)es do proto- colo relativo (cid:133)s regras de origem em anexo aos acordos entre a Litu(cid:131)nia e cada um desses pa(cid:146)ses, na condi(cid:135)(cid:209)o dessas mat(cid:130)rias terem sido submetidas, no interior da Litu(cid:131)nia, a opera(cid:135)(cid:210)es mais extensas que as referidas no artigo 7º do presente protocolo. N(cid:209)o (cid:130) necess(cid:145)rio que essas mat(cid:130)rias tenham sido objecto de opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o sufi- cientes. 2. No caso de as opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o efectuadas na Litu(cid:131)nia n(cid:209)o serem mais extensas do que as opera(cid:135)(cid:210)es referidas no artigo 7º, o produto obtido s(cid:155) (cid:130) considerado origin(cid:145)rio da Litu(cid:131)nia quando o valor a(cid:146) acrescentado exceder o valor das mat(cid:130)rias utilizadas origin(cid:145)rias de qualquer dos outros pa(cid:146)ses referidos no nº 1. Caso contr(cid:145)rio, o produto obtido ser(cid:145) considerado origin(cid:145)rio do pa(cid:146)s que conferiu o valor mais elevado (cid:133)s mat(cid:130)rias origin(cid:145)rias utilizadas durante o fabrico na Litu(cid:131)nia. 3. Os produtos origin(cid:145)rios de um pa(cid:146)s mencionado no nº 1 que n(cid:209)o sejam objecto de qualquer opera(cid:135)(cid:209)o na Litu(cid:131)nia conservam a sua origem quando s(cid:209)o expor- tados para um desses pa(cid:146)ses. 4. A cumula(cid:135)(cid:209)o prevista no presente artigo s(cid:155) se pode aplicar (cid:133)s mat(cid:130)rias e aos produtos que tiverem adquirido a qualidade de produto origin(cid:145)rio mediante a aplica(cid:135)(cid:209)o de regras de origem id(cid:136)nticas (cid:133)s previstas no presente protocolo. A Litu(cid:131)nia comunicar(cid:145) (cid:133) Comunidade, por interm(cid:130)dio da Comiss(cid:209)o das Comunidades Europeias, dados pormenorizados sobre os acordos e as respectivas regras de origem em vigor relativamente aos outros pa(cid:146)ses mencionados no nº 1. A Comiss(cid:209)o das Comunidades Europeias publicar(cid:145) na s(cid:130)rie C do Jornal Oficial das Comunidades Europeias a data a partir da qual a cumula(cid:135)(cid:209)o prevista no presente artigo pode ser apli- cada pelos pa(cid:146)ses mencionados no nº 1 que tenham preenchido as condi(cid:135)(cid:210)es necess(cid:145)rias. (*) O Principado do Listenstaine tem uma uni(cid:209)o adua- neira com a Su(cid:146)(cid:135)a e (cid:130) parte contratante do acordo sobre o Espa(cid:135)o Econ(cid:155)mico Europeu. (**) A cumula(cid:135)(cid:209)o prevista neste artigo n(cid:209)o se aplica (cid:133)s mat(cid:130)rias origin(cid:145)rias da Turquia mencionadas na lista que consta do anexo V do presente proto- colo. ». 19. 2. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 45/41 3. O artigo 12º passa a ter a seguinte redac(cid:135)(cid:209)o: «Artigo 12º Princ(cid:146)pio da territorialidade 1. As condi(cid:135)(cid:210)es constantes do t(cid:146)tulo II relativas (cid:133) aquisi(cid:135)(cid:209)o da qualidade de produto origin(cid:145)rio devem ser preenchidas ininterruptamente na Comunidade ou na Litu(cid:131)nia, excepto nos casos previstos no nº 1, al(cid:146)nea c), do artigo 2º, nos artigos 3º e 4º e no nº 3 do presente artigo. Se as mercadorias origin(cid:145)rias 2. exportadas da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia para outro pa(cid:146)s forem devolvidas, excepto nos casos previstos nos artigos 3º e 4º, devem ser consideradas n(cid:209)o origin(cid:145)rias, salvo se for apresentada (cid:133)s autoridades aduaneiras prova suficiente de que: a) As mercadorias devolvidas s(cid:209)o as mesmas que foram exportadas; e b) As mercadorias n(cid:209)o foram submetidas a outras opera(cid:135)(cid:210)es para al(cid:130)m das necess(cid:145)rias para assegurar a sua conserva(cid:135)(cid:209)o em boas condi(cid:135)(cid:210)es enquanto permaneceram nesse pa(cid:146)s ou aquando da sua expor- ta(cid:135)(cid:209)o. 3. A aquisi(cid:135)(cid:209)o da qualidade de produto origin(cid:145)rio nas condi(cid:135)(cid:210)es constantes do t(cid:146)tulo II n(cid:209)o resulta de uma opera(cid:135)(cid:209)o de complemento de fabrico ou de trans- forma(cid:135)(cid:209)o efectuada no exterior da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia das mat(cid:130)rias exportadas da referida Comuni- dade ou da Litu(cid:131)nia e posteriormente reimportadas, desde que: a) As referidas mat(cid:130)rias tenham sido inteiramente obtidas na Comunidade ou na Litu(cid:131)nia, ou a(cid:146) tenham sido objecto de uma opera(cid:135)(cid:209)o de comple- mento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o mais extensa que as opera(cid:135)(cid:210)es insuficientes enumeradas no artigo 7º, antes da respectiva exporta(cid:135)(cid:209)o; e b) Seja apresentada (cid:133)s autoridades aduaneiras prova suficiente de que: i) as mercadorias reimportadas resultam de uma opera(cid:135)(cid:209)o de complemento de fabrico ou da transforma(cid:135)(cid:209)o das mat(cid:130)rias exportadas e, ii) o valor acrescentado total adquirido no exterior da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia ao abrigo do disposto no presente artigo n(cid:209)o excede 10 % do pre(cid:135)o (cid:133) sa(cid:146)da do produto final para o qual (cid:130) alegada a qualidade de produto origin(cid:145)rio. 4. Para efeitos da aplica(cid:135)(cid:209)o do nº 3, as condi(cid:135)(cid:210)es constantes do t(cid:146)tulo II relativas (cid:133) aquisi(cid:135)(cid:209)o da quali- dade de produto origin(cid:145)rio n(cid:209)o se aplicam (cid:133)s opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o efec- tuadas no exterior da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia. No entanto, quando, relativamente (cid:133) lista que figura no for aplicada uma regra que fixe o valor anexo II, m(cid:145)ximo de todas as mat(cid:130)rias n(cid:209)o origin(cid:145)rias utilizadas no fabrico a fim de determinar a qualidade de produto origin(cid:145)rio do produto final em quest(cid:209)o, o valor total das mat(cid:130)rias n(cid:209)o origin(cid:145)rias utilizadas no fabrico na parte em quest(cid:209)o e o valor acrescentado total adquirido no exterior da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia ao abrigo da aplica(cid:135)(cid:209)o do disposto no presente artigo n(cid:209)o devem exceder a percentagem indicada. 5. Para efeitos de aplica(cid:135)(cid:209)o dos n(cid:16) 3 e 4, entende-se por “valor acrescentado total” , o conjunto dos custos acumulados no exterior da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia, incluindo o valor das mat(cid:130)rias a(cid:146) acrescen- tadas. 6. Os n(cid:16) 3 e 4 n(cid:209)o s(cid:209)o aplic(cid:145)veis aos produtos que n(cid:209)o preencham as condi(cid:135)(cid:210)es enunciadas na lista do anexo II e que s(cid:155) possam ser consideradas como tendo sido objecto de opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o suficientes, mediante a aplica(cid:135)(cid:209)o da toler(cid:131)ncia geral prevista no nº 2 do artigo 6º 7. Os n(cid:16) 3 e 4 n(cid:209)o s(cid:209)o aplic(cid:145)veis aos produtos dos cap(cid:146)tulos 50 a 63 do Sistema Harmonizado. 8. As opera(cid:135)(cid:210)es de complemento de fabrico ou de transforma(cid:135)(cid:209)o efectuadas no exterior da Comunidade ou da Litu(cid:131)nia, tal como previsto no presente artigo, ser(cid:209)o realizadas ao abrigo do regime de aperfei(cid:135)oa- mento passivo ou de um sistema similar. ». 4. Nos artigos 13º, 14º, 15º, 17º, 21º, 27º, 30º e 32º, a express(cid:209)o «referidos no artigo 4º» (cid:130) substitu(cid:146)da por «referidos nos artigos 3º e 4º». 5. No (cid:156)ltimo par(cid:145)grafo do nº 6 do artigo 15º a data de «31 de Dezembro de 1998» (cid:130) substitu(cid:146)da por «31 de Dezembro de 2000»; 6. No artigo 26º, a men(cid:135)(cid:209)o «C2/CP3» (cid:130) substitu(cid:146)da por «CN22/CN23»; 7. No anexo I, nota 5. 2: a) Entre a men(cid:135)(cid:209)o «— filamentos artificiais» e a men(cid:135)(cid:209)o «— fibras de polipropileno sint(cid:130)ticas descont(cid:146)nuas», (cid:130) inserida a men(cid:135)(cid:209)o «— filamentos condutores el(cid:130)ctricos»; b) (cid:144) suprimido o quinto exemplo «(Uma carpete tufada (. ) desde que estejam reunidas as condi(cid:135)(cid:210)es de peso». 8. O anexo II, (cid:130) alterado do seguinte modo: a) Entre as regras relativas (cid:133)s posi(cid:135)(cid:210)es SH 2202 e 2208, (cid:130) inserida a regra seguinte: L 45/42 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 19. 2. 1999 «Posi(cid:135)(cid:209)o SH Designa(cid:135)(cid:209)o das mercadorias Opera(cid:135)(cid:209)o de complemento de fabrico ou transforma(cid:135)(cid:209)o aplic(cid:145)vel (cid:133)s mat(cid:130)rias n(cid:209)o origin(cid:145)rias que confere a qualidade de produto origin(cid:145)rio (1) (2) (3) ou (4) 2207 (cid:214)lcool et(cid:146)lico n(cid:209)o desnaturado com um teor alco(cid:155)lico em volume igual ou superior a 80 % vol. : (cid:145)lcool et(cid:146)lico e aguardentes, desnaturados, com qualquer teor alco(cid:155)lico Fabrica(cid:135)(cid:209)o a partir de: — mat(cid:130)rias n(cid:209)o classificadas na posi(cid:135)(cid:209)o 2207 ou 2208»; b) No anexo II, a regra relativa ao cap(cid:146)tulo 57 passa a ter a seguinte redac(cid:135)(cid:209)o: «Cap(cid:146)tulo 57 Tapetes e outros revestimentos para pavimentos, de mat(cid:130)rias t(cid:136)xteis: — de feltros agulhados — de outros feltros — de outras mat(cid:130)rias t(cid:136)xteis Fabrico a partir de (1): — fibras naturais ou — mat(cid:130)rias qu(cid:146)micas ou pastas t(cid:136)xteis No entanto, podem ser utilizados: — fios de filamentos de polipropi- leno da posi(cid:135)(cid:209)o 5402 — fibras descont(cid:146)nuas de polipro- pileno das posi(cid:135)(cid:210)es 5503 ou 5506 — cabos de filamentos de polipro- pileno da posi(cid:135)(cid:209)o 5501, cujo t(cid:146)tulo de cada fibra ou fila- mento que os constitui seja, em todos os casos inferior a 9 decitex, desde que o seu valor n(cid:209)o exceda 40 % do pre(cid:135)o do produto (cid:133) sa(cid:146)da da f(cid:145)brica — Pode ser utilizado tecido de juta como suporte Fabrico a partir de (1): — fibras naturais n(cid:209)o cardadas nem penteadas nem transformadas de outro modo para fia(cid:135)(cid:209)o ou — mat(cid:130)rias qu(cid:146)micas ou pastas t(cid:136)xteis Fabrico a partir de (1): — fios de cairo ou de juta (a), — fios de filamentos sint(cid:130)ticos ou artificiais, — fibras naturais, ou — fibras sint(cid:130)ticas ou artificiais descont(cid:146)nuas n(cid:209)o cardadas nem penteadas nem transformadas de outro modo para fia(cid:135)(cid:209)o — No entanto, pode ser utilizado tecido de juta como suporte. (1) Para as condi(cid:135)(cid:210)es especiais relativas aos produtos fabricados com uma mistura de mat(cid:130)rias t(cid:136)xteis, ver nota introdut(cid:155)ria 5. (a) A utiliza(cid:135)(cid:209)o dos fios de juta (cid:130) autorizada a partir de 1 de Julho de 2000. »; 19. 2. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 45/43 c) A regra relativa (cid:133) posi(cid:135)(cid:209)o SH 7006 passa a ter a seguinte redac(cid:135)(cid:209)o: «7006 Vidros das posi(cid:135)(cid:210)es 7003, 7004 ou 7005, recurvado, biselado, gravado, brocado, esmaltado ou trabalhado de outro modo, mas n(cid:209)o emoldu- rado nem associado a outras mat(cid:130)- rias: — placas de vidro (substratos), reco- bertas por uma camada de metal diel(cid:130)ctrico, semicondutoras segundo as normas do SEMII (1) — outros Fabrica(cid:135)(cid:209)o a partir das mat(cid:130)riais (substratos) da posi(cid:135)(cid:209)o 7006 Fabrica(cid:135)(cid:209)o a partir das mat(cid:130)riais da posi(cid:135)(cid:209)o 7001 (1) SEMII — Semiconductor Equipment and Materials Institute Incorporated. »; d) A regra relativa (cid:133) posi(cid:135)(cid:209)o SH 7601 passa a ter a seguinte redac(cid:135)(cid:209)o: «7601 Alum(cid:146)nio em formas brutas Fabrica(cid:135)(cid:209)o na qual: — todas as mat(cid:130)rias utilizadas est(cid:209)o classificadas numa posi(cid:135)(cid:209)o dife- rente da do produto e — o valor de todas as mat(cid:130)rias utilizadas n(cid:209)o excede 50 % do pre(cid:135)o do produto (cid:133) sa(cid:146)da da f(cid:145)brica ou Fabrica(cid:135)(cid:209)o atrav(cid:130)s de tratamento t(cid:130)rmico ou electrol(cid:146)tico a partir de alum(cid:146)nio n(cid:209)o-ligado ou de desperd(cid:146)- cios, res(cid:146)duos e sucata de alum(cid:146)nio. ». 9. (cid:144) aditado o seguinte anexo: «ANEXO V Lista das mat(cid:130)rias origin(cid:145)rias da Turquia aos quais as disposi(cid:135)(cid:210)es dos artigos 3º e 4º n(cid:209)o s(cid:209)o aplic(cid:145)veis por cap(cid:146)tulos e posi(cid:135)(cid:210)es do Sistema Harmonizado (SH) Cap(cid:146)tulo 1 Cap(cid:146)tulo 2 Cap(cid:146)tulo 3 0401 a 0402 ex 0403 0404 a 0410 0504 0511 Cap(cid:146)tulo 6 0701 a 0709 Leitelho, leite e nata coalhados, iogurte, kefir e outros leites e natas fermentados ou acidificados, mesmo concentrados, n(cid:209)o aromatizados nem adicionados de frutas ou de cacau, sem adi(cid:135)(cid:209)o de a(cid:135)(cid:156)car ou de outros edulcorantes. L 45/44 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 19. 2. 1999 Produtos hort(cid:146)colas, n(cid:209)o cozidos ou cozidos em (cid:145)gua ou vapor, congelados, com exclus(cid:209)o do milho doce do c(cid:155)digo 0710 40 00 Produtos hort(cid:146)colas conservados transitoriamente (por exemplo: com g(cid:145)s sulfuroso ou (cid:145)gua salgada, sulfurada ou adicionada de outras subst(cid:131)ncias destinadas a asse- gurar transitoriamente a sua conserva(cid:135)(cid:209)o), mas impr(cid:155)prios para a alimenta(cid:135)(cid:209)o nesse estado, com exclus(cid:209)o do milho doce do c(cid:155)digo 0711 90 30 ex 0710 ex 0711 0712 a 0714 Cap(cid:146)tulo 8 ex Cap(cid:146)tulo 9 Caf(cid:130), ch(cid:145) e especiarias, com exclus(cid:209)o do mate do c(cid:155)digo 0903 Cap(cid:146)tulo 10 Cap(cid:146)tulo 11 Cap(cid:146)tulo 12 ex 1302 Mat(cid:130)rias p(cid:130)cticas, pectinatos e pectatos 1501 a 1514 ex 1515 ex 1516 ex 1517 e ex 1518 ex 1522 Cap(cid:146)tulo 16 1701 ex 1702 1703 1801 e 1802 ex 1902 ex 2001 2002 e 2003 ex 2004 ex 2005 2006 e 2007 ex 2008 2009 Outras gorduras e (cid:155)leos vegetais (com exclus(cid:209)o do (cid:155)leo de jojoba e respectivas frac(cid:135)(cid:210)es) e respectivas frac(cid:135)(cid:210)es, fixos, mesmo refinados, mas n(cid:209)o quimicamente modificados. Gorduras e (cid:155)leos animais ou vegetais e respectivas frac(cid:135)(cid:210)es, parcial ou totalmente hidrogenados, interesterificados, reesterificados ou eleidinizados, mesmo refinados, mas n(cid:209)o preparados de outro modo, com exclus(cid:209)o dos (cid:155)leos de r(cid:146)cino hidroge- nados, denominados opalwax Margarinas, suced(cid:131)neas de banha e outras gorduras alimentares preparadas Res(cid:146)duos provenientes do tratamento das mat(cid:130)rias gordas ou das ceras animais ou vegetais, com exclus(cid:209)o de degr(cid:145)s Outros a(cid:135)(cid:156)cares, inclu(cid:146)dos a lactose, maltose, glicose e frutose (levulose), quimica- mente puras no estado s(cid:155)lido; xaropes de a(cid:135)(cid:156)cares, sem adi(cid:135)(cid:209)o de aromatizantes ou de corantes; suced(cid:131)neos de mel, mesmo misturados com mel natural; a(cid:135)(cid:156)cares e mela(cid:135)os caramelizados, com exclus(cid:209)o das posi(cid:135)(cid:210)es 1702 11 00, 1702 30 51, 1702 30 59, 1702 50 00 e 1702 90 10 Massas aliment(cid:146)cias recheadas contendo, em peso, mais de 20 % de peixes e crust(cid:145)ceos, moluscos e outros invertebrados aqu(cid:145)ticos, de enchidos e produtos semelhantes, de carnes e miudezas de qualquer esp(cid:130)cie, inclu(cid:146)das as gorduras de qualquer natureza Pepinos e pepininhos (cornichons), cebolas, chutney de manga, frutos do g(cid:130)nero Capsicum, excepto pimentos doces ou piment(cid:210)es, cogumelos e azeitonas, prepa- rados ou conservados em vinagre ou em (cid:145)cido ac(cid:130)tico Outros produtos hort(cid:146)colas preparados ou conservados excepto em vinagre ou em (cid:145)cido ac(cid:130)tico, congelados, com excep(cid:135)(cid:209)o dos produtos da posi(cid:135)(cid:209)o 2006, excluindo as batatas sob a forma de farinhas, s(cid:136)molas ou flocos e o milho doce Outros produtos hort(cid:146)colas preparados ou conservados excepto em vinagre ou em (cid:145)cido ac(cid:130)tico, congelados, com excep(cid:135)(cid:209)o dos produtos da posi(cid:135)(cid:209)o 2006, excluindo as batatas sob a forma de farinhas, s(cid:136)molas ou flocos e o milho doce Frutas e outras partes comest(cid:146)veis de plantas, preparadas ou conservadas de outro modo, com ou sem adi(cid:135)(cid:209)o de a(cid:135)(cid:156)car ou de outros edulcorantes ou de (cid:145)lcool, n(cid:209)o especificadas nem compreendidas noutras posi(cid:135)(cid:210)es, com exclus(cid:209)o da manteiga de amendoim, dos palmitos, do milho, dos inhames, das batatas-doces e das partes comest(cid:146)veis de plantas de teor, em peso, de amido ou de f(cid:130)cula igual ou superior a 5 %, de folhas de videira, de rebentos de l(cid:156)pulo e outras partes comest(cid:146)veis semelhantes de plantas 19. 2. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 45/45 ex 2106 Xaropes de a(cid:135)(cid:156)car, aromatizados ou adicionados de corantes (cid:214)lcool et(cid:146)lico n(cid:209)o desnaturado, com o teor alco(cid:155)lico em volume igual ou superior a 80 % obtido a partir de produtos agr(cid:146)colas que figuram na presente lista; (cid:145)lcool et(cid:146)lico desnaturado com qualquer teor alco(cid:155)lico obtido a partir de produtos agr(cid:146)- colas que figuram na presente lista (cid:214)lcool et(cid:146)lico n(cid:209)o desnaturado com um teor alco(cid:155)lico em volume inferior a 80 %, obtido a partir de produtos agr(cid:146)colas que figuram na presente lista». 2204 2206 ex 2207 ex 2208 2209 Cap(cid:146)tulo 23 2401 4501 5301 e 5302 A presente decis(cid:209)o entra em vigor na data da sua adop(cid:135)(cid:209)o. (cid:144) aplic(cid:145)vel a partir de 1 de Janeiro de 1999. Artigo 2º Feito em Bruxelas, em 27 de Janeiro de 1999. Pelo Conselho de Associa(cid:135)(cid:209)o O Presidente A. SAUDARGAS