title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: Vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa Valkoinen kirja"

eurovoc_concepts:
ESC opinion
EU publication
charges for use of infrastructure
transport infrastructure

text: C 116/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 4. 3. Tämä edistäisi asetuksen laajaa soveltamista antamalla komissiolle mahdollisuuden keskittyä ainoastaan tapauksiin, joissa markkinavahvuus saattaa vaarantaa huomattavasti kil- pailusääntöjen noudattamista. Kiellettyjen sopimusehtojen luettelon osalta huolestus- 4. 4. ta herättää tiedonannon V jakson 3 kohta, joka muuttaa huomattavasti alueellisen yksinoikeuden tähänastista tulkintaa, kuten kohdassa 3. 11 todettiin. 4. 5. Kuten kohdassa 3. 12 mainittiin, komitea korostaa, että komission tulisi ottaa sopimusten keston rajoittamisessa huomioon, paljonko aikaa tarvitaan ennen kuin investoinnit alkavat tuottaa. Bryssel 24. helmikuuta 1999. 4. 6. Komitea tukee näiden huomioiden valossa komission aloitetta ja toivoo, että komissio ottaa huomioon tässä lausun- nossa esitetyt näkemykset laatiessaan suuntaviivat ja uuden laajan ryhmäpoikkeusasetuksen, joista komitealta pyydetään aikanaan lausuntoa. 4. 7. Komitealla on silloin mahdollisuus nähdä, miten ko- missio aikoo säädellä vertikaalisia sopimuksia tarkoin määritel- lyissä puitteissa, joiden tulee olla yksinkertaiset, avoimet, antaa oikeusvarmuus ja edistää pk-yrityksiä, jotta odotettavissa olevat edut koituisivat kuluttajien hyödyksi. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: Vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroo- pan unionissa Valkoinen kirja” (1999/C 116/07) Euroopan komissio päätti 31. heinäkuuta 1998 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon valkoisesta kirjasta aiheesta ”Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä: Vaiheittainen lähestymistapa liikenneinfrastruktuurin yhtenäiseen hinnoitteluun Euroopan unionissa”. Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -jaosto antoi lausun- tonsa 9. helmikuuta 1999. Esittelijä oli Dethmer H. Kielman. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 24. –25. helmikuuta 1999 pitämässään 361. täysistunnossa (helmi- kuun 24. päivän istunnossa) seuraavan lausunnon äänin 117 puolesta 2:n äänestäessä vastaan. 1. Johdanto 1. 1. 1. Järjestelmän tehokkuutta heikentävät infrastruktuu- rin hinnoittelujärjestelmien suuret erot liikennemuotojen ja jäsenvaltioiden välillä. Käsiteltävänä oleva valkoinen kirja seuraa vuonna 1. 1. 1993 julkaistua valkoista kirjaa, jonka aiheena oli yhteisön liikennepolitiikan tuleva kehitys(1), sekä vihreää kirjaa vuodelta 1995 aiheena ”Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua”(2). Valkoisessa kirjassa komissio esittelee yhteisön yhdenmukaistetun lähestymistavan liikennemaksuihin ”käyttä- jä maksaa” –periaatteen mukaisesti, jolloin komission mukaan liikennejärjestelmän tehokkuus ja kestävyys lisääntyvät. (1) EYVL C 352, 30. 12. 1993, s. 11. (2) EYVL C 56, 24. 2. 1997, s. 31. Infrastruktuurikustannusten veloitusta 1. 1. 2. koskevien lähestymistapojen erilaisuus aiheuttaa useita erilaisia ongelmia, joita ei erikseen voida käsitellä riittävän tehokkaasti. 1. 2. Siksi komission mielestä merkittäviä kaupallisia kulje- tustoimintoja koskevien hinnoittelujärjestelmien asteittainen ja jatkuva yhdenmukaistaminen ”käyttäjä maksaa” periaatteeseen perustuen on välttämätöntä koko Euroopan unionin alueella. 28. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 116/29 1. 3. infra- Ehdotetun hinnoittelujärjestelmän mukaisesti struktuurin käyttäjä maksaa aiheuttamansa kustannukset, mu- kaan luettuina ympäristö- ja muut ulkoiset kustannukset, ja ne tulee maksaa siitä hetkestä lähtien, kun infrastruktuurin käyttö alkaa. 2. 3. Valkoisessa kirjassa ei selosteta yksityiskohtaisesti lii- kenneinfrastruktuurin rahoituksen lähtökohtia, koska EU:ssa käytetään hyvin erilaisia perusrakenteen rahoitusjärjestelmiä ja koska läheisyysperiaate halutaan ottaa huomioon. Järjestelmän luonteeseen kuuluu myös, että jäsenval- 1. 3. 1. tiot voivat jatkaa tuen maksamista julkisille tai yleishyödyllisille palveluille. Lopuksi todetaan, että järjestelmän ei ole tarkoitus 1. 3. 2. olla keskitetty hinnoittelujärjestelmä. Tavoitteena on vain luoda ”kehys”, jonka puitteissa jäsenvaltiot voivat vapaasti ilmoittaa ja asettaa omat hinnoittelutasonsa. 2. 4. Muutoin on merkille pantavaa, että valkoisessa kirjassa mainitaan taulukkomuodossa sinänsä merkittävät kustannus- tekijät (2 luku 1 alakohta, s. 2), mutta ei kerrota, mikä näiden kustannustekijöiden merkitys on eri liikennemuodoille. Komitean mielestä yhteisön kannalta on välttämätöntä saada selvyys kyseisten kustannustekijöiden merkityksestä eri liiken- nemuodoille. Tämä on erityisen tärkeää luotaessa toteuttamis- strategiaa, koska siitä voi helposti aiheutua kilpailuvääristymiä. 1. 4. Kuten edellä todettiin, komissio ehdottaa järjestelmän toteuttamista asteittain. Ensimmäisessä vaiheessa vuoteen 2000 mennessä hinnoittelujärjestelmä on tarkoitus ottaa käyttöön rautateillä ja lentoasemilla. Näin täydennetään maan- tieliikenteen hinnoittelujärjestelmää, jotta saadaan aikaan ko- konaisvaltainen ja harmoninen rakenne, johon on yhdistetty tärkeimmät liikennemuodot. 1. 4. 1. Yllä mainittuna ajanjaksona perustetaan jäsenvaltioi- den asiantuntijoista koostuva neuvoa-antava komitea tuke- maan komissiota. Kaikki asianosaiset osallistuvat komitean toimintaan. 1. 4. 2. Toisessa vaiheessa, vuosina 2002–2004, hinnoitte- lujärjestelmät yhdenmukaistetaan ensimmäisessä vaiheessa muotoiltuun järjestelmään samalla kun otetaan käyttöön uusia verojärjestelmiä ja jo käytössä olevia hinnoittelujärjestelmiä mahdollisesti tarkistetaan. Kolmannessa ja viimeisessä vai- heessa vuoden 2004 jälkeen ensimmäisestä ja toisesta vaiheesta saadut kokemukset käytetään hyväksi muokattaessa järjes- telmää, jota yhdenmukaistetaan edelleen siten, että yhteiskun- nalliset rajakustannukset otetaan huomioon. 2. Yleistä 2. 1. Oma-aloitteisessa lausunnossaan ”Maantiekuljetussek- torin perusrakennekulut perusvertailukohteena muille kulje- tusmuodoille”(1) komitea tuli siihen tulokseen, että ”perusra- kenne- ja ulkoiset kulut tulisi kohdentaa kokonaisuudessaan yhtenäisellä, eri kuljetusmuodoille oikeudenmukaisella tavalla. ” 2. 2. Käsiteltävänä olevassa valkoisessa kirjassa todetaan, millä tavoin eri liikennemuotojen infrastruktuurin käyttö ja ulkoiset vaikutukset voidaan hinnoitella entistä tasapuolisem- min ja sillä nimenomaisella ehdolla, että kokonaiskustannukset eivät nouse. (1) EYVL C 18, 22. 1. 1996, s. 27. 2. 5. Esimerkiksi kiinteiden kulujen, sisäisten muuttuvien kulujen ja ulkoisten kulujen sekä veden- ja ilmanpuhdistuksen ja melun aiheuttamien kulujen suhteellinen merkitys voi olla erilainen eri liikennemuodoille ja sen lisäksi riippuvainen paikallisista olosuhteista. Koska kustannustekijöiden suhteellis- ta merkitystä ei ole valotettu, komitea kehottaa komissiota viipymättä tutkimaan useita huolella valittuja yksittäistapauk- sia. Tutkimuksissa tulee myös ottaa huomioon ulkoisten ympäristövaikutusten mittausongelmat yms. Voidaan ajatella, että liikennemuodoittain tutkitaan 2. 5. 1. eri jäsenvaltioissa 20–30 yksittäistapausta tarkoituksena hank- kia lisätietoa eri kustannustekijöistä. Tämä tulisi mieluiten ilmaista tarkoilla arvoilla, mutta mikäli se ei ole mahdollista, ainakin suhdeluvuilla. Aika on tärkeä kustannustekijä, joka välttämättä tulisi ottaa tutkimuksissa huomioon. Lisäksi tulee tietenkin tutkia yhteiskunnallisia vaikutuksia. Nykyisen katta- vuusasteen määrittelemiseksi tutkimuksia tulee täydentää tie- doilla eri liikennemuotojen nykymaksuista ja -veroista. 2. 5. 2. voidaan estää ainakin viidellä tavalla: Kuljetusalan aiheuttamaa ympäristön saastumista a) päästöjä ja melua estävän tekniikan käyttäminen b) paikalliset liikennerajoitukset c) verojen ja maksujen käyttäminen d) koulutuksen ja tiedonsaannin parantaminen e) kaupunkien ja maaseudun perusrakenteiden suunnittele- minen ja laatu. 2. 6. Kahta ensimmäistä keinoa sovelletaan laajamittaisesti. Valkoisessa kirjassa keskitytään hintamekanismiin. Kirjasta puuttuu kuitenkin analyysi siitä, mitä kohdissa a ja b mainituil- la vaihtoehdoilla on tähän mennessä saatu aikaan, sekä arvio C 116/30 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 siitä, missä määrin verojen ja maksujen lisääminen parantaisi tilannetta. Komitean mielestä komission olisi lisäksi otettava huomioon komitean lausunto aiheesta ”Satamia ja meriliiken- teen infrastruktuuria koskeva vihreä kirja”(1). Komitea pitää lausunnossa esittämiään huomautuksia satamien hinnoittelu- rakenteen erityisongelmista tärkeinä. Komissiohan lähtee siitä, että perusrakenteen käyttäjä maksaa aiheuttamansa kustannuk- set. Komissio ilmoittaa tämän myös valkoisen kirjan 5(b) kohdan 8 alakohdassa todetessaan, että nykyiset hinnoittelujär- jestelmät tie- ja käyttömaksut mukaan luettuina korvattaisiin yhdenmukaistetuilla, yhteiskunnallisiin rajakustannuksiin pe- rustuvilla maksuilla raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen ja ammattimaisen henkilöliikenteen osalta. Sama periaate koskee ilmeisesti myös muita liikennemuotoja, mutta komissio ei mainitse sitä erikseen. Komitea katsoo, että tämä on huolestut- tava seikka, koska sen mielestä tulokertymän neutraaliutta ei voida taata. 2. 7. Komissio toteaa valkoisessa kirjassaan, että Euroopan liikenneperusrakenne vaikuttaa suuresti talouskasvuun, työvoi- man liikkuvuuteen, perusrakenteen käyttäjiin ja Euroopan unionin kilpailukykyyn. 2. 8. Tosiasiassa kyse on sellaisten olosuhteiden luomisesta, joissa liikenne ja kuljetukset voivat parhaiten myötävaikuttaa yleiseen hyvinvointiin Euroopan unionissa. Liikenne ja kulje- tukset ovat kulutuksen ja tuotannon olennaisia tekijöitä ja luovat siten hyvinvointia. Ne voivat vaikuttaa parhaiten, kun markkinamekanismi saa toimia, ja yksittäiset päätöksentekijät joutuvat vastakkain päätöstensä aiheuttamien todellisten kus- tannusten kanssa. Valkoisessa kirjassa yhteiskunnalliset kustan- nukset esitetään katettavaksi ennen kaikkea veroilla ja mak- suilla. 2. 9. Liikenteen aiheuttamiin yhteiskunnallisiin kustannuk- siin katsotaan kuuluvan muun muassa seuraavat kustannukset: a) käyttökustannukset (työvoima, energia, ajoneuvojen yllä- pito) b) perusrakennekustannukset (liikenteen seuranta ja ohjaus, infrastruktuurin ylläpito ja kuluminen) c) ympäristövauriot, luonnon ja maiseman pilaantuminen, meluhaitat d) liikenneonnettomuuksien välittömät ja välilliset kustan- nukset. Kohdan a kustannukset ovat kolmannen osapuolen 2. 10. tai yritysten sisäisiä kuluja, kohdan b kustannukset ovat ulkoisia kuluja sikäli kuin ne katetaan yleisistä varoista. Viranomaisten tulee jäsenvaltiokohtaisesti vahvistaa kohtaan c sisällytettävät kustannukset, jotta ne voidaan lukea ulkoisiin kustannuksiin. Liikenneonnettomuudet ja muut kohdassa d tarkoitetut kustannukset aiheuttavat sekä välillisiä että välittö- miä kustannuksia. Mikäli kustannuksia ei voida periä niiden aiheuttajalta, puhutaan ulkoisista kustannuksista. 2. 11. Edellä annettuun yleiskatsaukseen liikenteen ja kulje- tusten yhteiskunnallisista kustannuksista ei ole otettu mukaan ruuhkien aiheuttamia kustannuksia, koska kyseiset ulkoiset kustannukset on jo osittain sisällytetty käyttäjäkuluihin. Niiden aiheuttajahan joutuu itse tuntemaan haitat ajan menetyksenä. 2. 12. Yllä mainituista kustannuksista maksettavan ”hinnan” tavoitteena on, että liikenne toimii sillä ehdolla, että se kattaa suoranaisesti aiheuttamansa kulut. Kun hinnan (maksujen) tuotto on keskimääräisiä kustannuksia korkeampi, infrastruk- tuurin käyttö antaa sen haltijalle miltei maksimaalisen tuoton. Tämä on selvä merkki siitä, että infrastruktuurin vajaus on uhkaamassa. Infrastruktuurin haltijan on tehtävä päätös sen laajentamisesta ja/tai uudistamisesta. 2. 13. Liikenne- ja kuljetuspolitiikkaa harjoitetaan Euroo- passa monella tasolla. Euroopan unionin politiikan kehittämi- nen on valkoisessa kirjassa tietenkin etusijalla. Läheisyysperi- aatteen mukaisesti monet jäsenvaltioissa harjoitettavaa politiik- kaa koskevat asiat kuuluvat jäsenvaltioille itselleen. On kuiten- kin myös kysymyksiä, joissa yhteisötason toimista on etuja, esimerkiksi seuraavissa tapauksissa: – – – – sisämarkkinoiden yhtenäisyyden ja avoimuuden ylläpitä- minen välillisten verojen kuten polttoaineverojen yhdenmukaista- minen rajanylittävien ympäristöongelmien ratkaiseminen rajanylittävien liikenne- ja kuljetusjärjestelmien ja -verkko- jen sujuvan toiminnan takaaminen – kestävän aluekehityksen takaaminen. 2. 14. Siksi on toivottavaa, että yhteisön politiikkaa sekä EU:n ja sen jäsenvaltioiden välistä toimivallan jakoa maksujen soveltamisessa mietitään tarkkaan ennen kaikkea silloin, kun yhtenäinen hinnoittelurakenne ja jäsenvaltiokohtaisesti määri- teltävien maksujen taso ovat vaarassa joutua kitkaan. Vaikutuk- sia kilpailutilanteeseen syntyy niin kauan kuin sekä verotus- ja maksuperiaatteissa että maksujen tasoissa esiintyy eroja niin eri liikennemuotojen kuin jäsenvaltioidenkin välillä. 2. 15. Euroopan yhteisön valtiontukipolitiikkaa tulee tarkis- taa niiltä osin, kuin on kyse kustannusten oikeudenmukaisesta kohdentamisesta ja käyttäjille aiheutuvista perusrakenneku- luista. 3. Eri liikennemuotoja koskevat huomautukset 3. 1. Maantieliikenne 3. 1. 1. Ensimmäisessä vaiheessa komissio haluaa laatia hin- noittelujärjestelmän tavarankuljetusajoneuvoille ja ammatti- maiselle henkilöliikenteelle. Järjestelmän käyttöönottamisesta on jo tehty ehdotuksia, joita on kommentoitu(2). (1) EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 17. (2) EYVL C 206, 7. 7. 1997, s. 17. 28. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 116/31 3. 1. 2. Monista eri syistä lienee oikein yhdistää käyttöönotto pitkälle kehittyneiden sähköisten järjestelmien käyttömahdolli- suuteen. Tällä hetkellä asiassa on kuitenkin vielä ongelmakoh- tia. Siksi aluksi on järkevää käyttää arvonsa jo osoittaneita nykyisiä laitteita. entisestään. Henkilöautojen Komissio toteaa valkoisen kirjan alussa, että se haluaa 3. 1. 3. yhdenmukaistaa kaikkien kaupallisten kuljetusmuotojen hin- noitteluperiaatteita verotus jätetään jäsenvaltioiden määrättäväksi. Vaikka henkilöautolii- kenne ei sinällään aiheuta sisämarkkinoilla kilpailuvääristymiä, liikennemuodon voidaan sanoa olevan julkisen liikenteen ja muun ammattimaisen henkilöliikenteen kilpailija. Sillä on varmasti merkitystä kuljetusmuodon valinnalle (modal split) henkilöliikenteessä. Lisäksi henkilöautoliikenteen osuus maan- tieperusrakenteiden käytöstä ja siihen liittyvistä ulkoisista kustannuksista on suuri. Mikäli huomattava osa ulkoisista kustannuksista jää veloittamatta käyttäjiltä, herää kysymys, voidaanko vähentä- mispäämäärä saavuttaa. Komission päinvastaisista vakuutte- luista huolimatta ensimmäisessä ja toisessa vaiheessa ei var- masti voida välttää perusrakennekustannusten lisäämistä auto- maattisesti kuljetuskustannuksiin, vaikka komissio arvioi, että yritykset muuttaisivat tapaansa käyttää perusrakenteita. ympäristövaurioiden esimerkiksi 3. 4. Ilmaliikenne Siinä lentoasemamaksuista(2). Kuten tunnettua komissio on esittänyt ehdotuksen 3. 4. 1. käsitellään direktiiviksi lähtökohtia, joihin maksut perustuvat: kustannusten oikea suhde, avoimuus ja syrjimättömyys. Ilmaliikenteessä on vielä voimassa joitakin poikkeuksia muihin liikennemuotoihin ver- rattuna. Esimerkiksi lentokoneiden polttoaineesta ei tarvitse maksaa valmisteveroa. Lisäksi kansainvälisen (myös unionin jäsenvaltioiden välisen) lentoliikenteen liput on vapautettu alv:sta. Olisi tutkittava, voidaanko poistaa lentopolttoaineen verottomuus samoin kuin lippujen vapautus alv:sta. 3. 4. 2. Pakokaasuveron mahdollisuutta lentopolttoaineen valmisteveron vaihtoehtona voitaisiin tutkia. Vero voitaisiin periä samalla tavalla kuin lennonvarmistuksesta aiheutuvat kustannukset, ja se voisi kannustaa moottoriteknologian ke- hittämiseen. Edellä kohdissa 3. 4 ja 3. 4. 2 mainittujen näkökohtien 3. 4. 3. yhteydessä on otettava tarkasti huomioon voimassa olevat kansainväliset sopimukset kuten esimerkiksi kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä ICAO:ssa tehdyt päätökset. 3. 2. Rautatieliikenne 3. 5. Merenkulku 3. 2. 1. Euroopan komissio on ehdottamassa direktiiviä rau- tatieinfrastruktuurin käyttömaksuista(1). Neuvoston toivotaan hyväksyvän ehdotuksen ensimmäisen vaiheen aikana. Toisessa vaiheessa komissio haluaa hinnoitella ulkoiset kustannukset. Koska rautatiealan vapauttamistoimenpiteitä koskevan direk- tiivin 91/440/ETY täytäntöönpano on hidasta, kysymys kuu- luu, miten komissio onnistuu aikomuksessaan. Direktiivissä tarkoitettu rautatieliikenteen markkinoiden toiminnan parane- minen on Euroopan raideperusrakenteisiin kohdistettavien vastaavien investointien ohella tärkeä edellytys rautateiden kilpailukyvyn paranemiselle eurooppalaisessa tavaraliiken- teessä. 3. 5. 1. Merenkulun perusrakenteet tarkoittavat ennen kaik- kea merisatamia. Satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevassa 3. 5. 2. vihreässä kirjassa(3) on ehdotettu satamamaksuille kehys, jonka tavoitteena on mahdollistaa tasavertainen kilpailu EU:n sata- mien välillä. Satamamaksujen perimiselle voidaan luoda kehys vasta sitten, kun tiedetään, missä ja mistä satamille myön- nettävästä julkisesta tuesta puhutaan ja mitä valtiontukea annetaan. Lisäksi on lisättävä satamien kirjanpidon avoi- muutta. 3. 3. Sisävesiliikenne perusrakenteiden Euroopan komission mukaan muun muassa nykyiset 3. 3. 1. sisävesiliikenteen hinnoittelujärjestelmät eivät johda vakaviin kilpailuhäiriöihin, koska sen mielestä kustannukset ovat suhteellisen vaatimattomia ja maksut melko alhaisia. Siksi lisäuudistukset eivät ole etusijalla. Tämä sopii hyvin, sillä Mannheimin sopimuksessa määrätään, että Reinin liikenteessä ei saa periä mitään maksuja. Perusrakenteiden käyttöön liittyvien maksujen käyttöönotto edellyttää kyseisen sopimuksen sopeuttamista uuteen tilanteeseen. Asiaa hanka- loittaa se, että Sveitsi – yksi sopimuksen osapuolista – ei ole EU:n jäsen. Komission on tehtävä asiasta ehdotuksensa hankkeen kolmannessa vaiheessa. 3. 5. 3. Mielenkiintoinen on komission tämänhetkinen kanta, että satamien perusrakenteiden investointikustannukset on saatava niiden ensisijaisilta käyttäjiltä. Satamaperusrakentei- den lisäksi merenkulun käytössä on muitakin perusrakenteita kuten maailmanlaajuiset navigointijärjestelmät. Polttoaineen minimilaatuvaatimukset ja polttoaineen verotta- minen sen aiheuttamien ympäristöhaittojen mukaan ovat komission muita toisen vaiheen tavoitteita. On otettava huo- mioon, että alusten polttoaineiden minimilaatuvaatimukset on määritelty kansainvälisissä ISO-standardeissa ja että Kansainvä- linen merenkulkujärjestö IMO on jo määritellyt alusten poltto- aineiden rikkipitoisuuden ylärajat kansainvälisesti MARPOL- yleissopimuksen liitteessä VI. Kannettaessa alueellisia ympärist- (1) KOM(1998) 480 lopull. , 22. 7. 1998. (2) EYVL C 73, 9. 3. 1998, s. 38. (3) EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 17. C 116/32 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 28. 4. 1999 överoja alusten polttoaineista on otettava huomioon, että kyseiset verot ovat käyttöveroja, ja niitä voidaan näin ollen periä vain käytettäessä ko. polttoaineita jäsenvaltioiden alueve- sillä. Suurin osa kansainvälisestä – ja jopa EU:n jäsenvaltioiden välisestä – meriliikenteestä tapahtuu kansainvälisillä tai unio- nin ulkopuolisilla vesillä. 3. 5. 4. sainvälisten sopimusten valossa(1). Edellä mainittuja kysymyksiä on tarkasteltava kan- 3. 5. 5. TSK huomauttaa, että juuri tehty direktiiviehdotus, joka koskee satamiin perustettavia laivajätteen vastaanottolai- toksia, velvoittaa jätteiden luovutukseen ja korvausten mak- suun. Koordinaation parantamiseksi ehdotetaan, että jätteiden vastaanottolaitosten lopullinen hinnoittelujärjestelmä perustuu liikenneinfrastruktuurin hinnoittelua koskevan valkoisen kir- jan yleisperiaatteisiin. 4. Erityistä On tärkeää, että asianomaisten koordinoivien järjestö- 4. 1. jen edustajat osallistuvat komission neuvoa-antavan komitean järjestämiin neuvotteluihin. Komitean tehtävänä on tukea komission toimia eri kehitysvaiheissa. 4. 2. Vaikka komissio haluaa toteuttaa eri kuljetusmuotojen hinnoittelujärjestelmän kolmessa vaiheessa, eri kuljetusmuoto- jen tasavertaista kohtelua silmällä pitäen on toivottavaa, että hinnoitteluperiaatteet toteutetaan yhdenmukaisesti ja saman- aikaisesti. Toteuttamisen tulee mahdollisuuksien mukaan ta- pahtua alkulähteellä. Lentoliikenteen ja merenkulun osalta on todettava, että kyseisten kuljetusmuotojen maailmanlaajuiseen luonteeseen tulee kiinnittää huomiota. (1) Ks. mm. MARPOL-sopimus. Bryssel 24. helmikuuta 1999. 4. 3. Eräs huomionarvoinen seikka on, että epätäydellisesti toimivilla markkinoilla kustannukset on laskettava varovasti, koska tarkkuus jää aina puutteelliseksi. Siksi esimerkiksi rauta- teiden osalta tulisi kiirehtiä direktiivin 91/440/ETY täysimit- taista täytäntöönpanoa. Kun kustannuksia kohdennetaan oikeudenmukaisesti 4. 4. liikennealaa koskevan yhteisön perusrakenteiden käyttäjille, valtiontukipolitiikan perusteellinen uudistaminen on toivotta- vaa ottaen huomioon yhteisön muiden politiikkojen tavoitteet ja yhteiskunnan toimintakyky. On pidettävä huolta siitä, että käyttäjille lankeavia 4. 5. kustannuksia kohdennettaessa ei loukata erästä Euroopan unionin perusperiaatteista: henkilöiden ja tavaran vapaata liikkuvuutta. 5. Päätelmät 5. 1. Käsiteltävänä oleva valkoinen kirja ansaitsee tunnustus- ta periaatteellisesta lähtökohdasta: ”Käyttäjä maksaa kaikki aiheuttamansa kustannukset”. 5. 2. Komitean mielestä periaate voidaan ottaa käyttöön vasta sitten, kun eri kustannustekijöitä on arvioitu perusteelli- sesti ja kaikilla kuljetusmuodoilla on tasavertaiset kilpailumah- dollisuudet. 5. 3. Komitean mielestä ennen ”käyttäjä maksaa” -periaat- teen toteuttamista on oltava selvyys tulokertymän neutraali- suudesta ja keinoista, joilla siihen päästään. 5. 4. Merenkulun ja lentoliikenteen osalta komitea viittaa uudelleen kyseisten kuljetusmuotojen maailmanlaajuiseen luonteeseen, jolloin niitä koskevassa päätöksenteossa on sovel- lettava myös kansainvälisiä sopimuksia. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACCHIAVELLI 28. 4. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 116/33 LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Lausunnosta käytävän keskustelun aikana esitettiin seuraavat muutosehdotukset, annetuista äänistä: jotka saivat yli neljänneksen Kohta 3. 1. 3 Lisätään virkkeen ”Lisäksi henkilöautoliikenteen osuus – – on suuri. ” jälkeen seuraava teksti: ”Kun otetaan huomioon komission tavoite muuttaa kuljetusmuodon valintaa ympäristöystävällisempään suuntaan, henkilöautojen erottaminen suunnitellusta perusrakennekustannusten veloittamisjärjestelmästä on vaikea ymmärtää. ” Perustelu Muutoksella korostetaan ja tuetaan esittelijän ilmaisua ja todetaan ongelman ydin aiempaa selkeämmin. A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 27, ei-ääniä: 68, tyhjiä: 10. Kohta 3. 1. 3 Virkkeen ”Henkilöautojen verotus jätetään jäsenvaltioiden määrättäväksi. ” jälkeinen tekstiosuus muutetaan kuulumaan seuraavasti: ”Euroopan komission tutkimukset osoittavat, että tavarankuljetusajoneuvojen kustannuskorvaus jää huomattavasti alle niiden aiheuttamien kustannusten. Näin jää puuttumaan merkittävä osa maantieperusrakenteiden käytöstä ja siihen liittyvistä ulkoisista kustannuksista. Kyseiset kustannukset on otettava huomioon, jotta yhtäältä noudatettaisiin yhtenäisen hinnoittelun periaatetta ja toisaalta pystyttäisiin vähentämään ympäristöön kohdistuvaa rasitusta. ” Perustelu Kohdassa 3. 1 on kyse tavarankuljetusajoneuvoja ja ammattimaista henkilöliikennettä koskevista toimenpiteistä, joiden avulla on tarkoitus laatia hinnoittelujärjestelmä tavarankuljetusajoneuvoille ja ammattimaiselle henkilöliiken- teelle (kohta 3. 1. 1) ja ottaa mahdollisesti käyttöön pitkälle kehittyneitä sähköisiä tiemaksujärjestelmiä (kohta 3. 1. 2). Kohdassa 3. 1. 3 esitellään henkilöautoista aiheutuvia haittoja ja kustannuksia sekä niitä koskevia päätelmiä. Tämä on kuitenkin asiatonta kahdesta syystä: a) Yhtenäistä hinnoittelua koskevassa komission valkoisessa kirjassa käsitellään tavarankuljetusajoneuvoliikennettä ja ammattimaista henkilöliikennettä, muttei henkilöautoliikennettä. Lausunnon kohdassa 3. 1. 3 käsitellään kuitenkin yksinomaan henkilöautoliikennettä. b) Koko kohdassa 3. 1 on kyse maantieliikenteestä. Siinä ei kuitenkaan mainita lainkaan tavarankuljetusajoneuvolii- kennettä tai ammattimaista henkilöliikennettä, vaikka komissio esittää juuri näitä liikenteen aloja koskevia toimenpiteitä. A¨ änestyksen tulos Jaa-ääniä: 27, ei-ääniä: 46, tyhjiä: 7


title: Verordening (EG) nr. 400/1999 van de Commissie van 24 februari 1999 tot wijziging van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: L 49/18 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 25. 2. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 400/1999 VAN DE COMMISSIE van 24 februari 1999 tot w¶ziging van de restituties b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveran- derde vorm DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1785/81 van de Raad van 30 juni 1981 houdende een gemeenschappel¶ke ordening der markten in de sector suiker (1), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 1148/98 van de Commissie (2), en met name op artikel 19, lid 4, tweede alinea, Overwegende dat de b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker toe te passen restituties vastgesteld z¶n b¶ Verordening (EG) nr. 349/1999 van de Commissie (3); Overwegende dat toepassing van de in Verordening (EG) nr. 349/1999 neergelegde regels op de gegevens waarover de Commissie op het huidige t¶dstip beschikt, aanleiding geeft tot w¶ziging van de op dit t¶dstip geldende restitu- ties b¶ uitvoer in de zin als vermeld in de b¶lage b¶ deze verordening, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties b¶ uitvoer in onveranderde vorm van de in artikel 1, lid 1, onder a), van Verordening (EEG) nr. 1785/ 81, bedoelde producten, welke niet gedenatureerd z¶n, die vastgesteld z¶n in de b¶lage b¶ Verordening (EG) nr. 349/1999, worden gew¶zigd overeenkomstig de bedragen aangegeven in de b¶lage. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 25 februari 1999. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 24 februari 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 177 van 1. 7. 1981, blz. 4. (2) PB L 159 van 3. 6. 1998, blz. 38. (3) PB L 44 van 18. 2. 1999, blz. 6. 25. 2. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 49/19 b¶ de verordening van de Commissie van 24 februari 1999 tot wijziging van de restituties b¶ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm B(cid:246)LAGE Productcode Restitutiebedrag 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 — in EUR/100 kg — 43,13 43,04 43,13 43,04 (1) (1) (2) (1) (1) (2) — in EUR/1 % sacharose (cid:253) 100 kg — 1701 91 00 9000 0,4689 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — in EUR/100 kg — 46,89 47,17 47,17 — in EUR/1 % sacharose (cid:253) 100 kg — 1701 99 90 9100 0,4689 (1) Dit bedrag geldt voor ruwe suiker met een rendement van 92 %. Indien het rendement van de ge(cid:137)xporteerde ruwe suiker afw¶kt van 92 %, wordt het bedrag van de toe te passen restitutie berekend overeenkomstig het bepaalde in artikel 17 bis, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 1785/81. (2) Vaststelling geschorst door Verordening (EEG) nr. 2689/85 van de Commissie (PB L 255 van 26. 9. 1985, blz. 12), gew¶zigd b¶ Verordening (EEG) nr. 3251/85 (PB L 309 van 21. 11. 1985, blz. 14)


title: Verordening (EG) nr. 404/1999 van de Commissie van 24 februari 1999 tot vaststelling van de productierestitutie voor olijfolie die wordt gebruikt voor de vervaardiging van bepaalde conserven

eurovoc_concepts:
cannery
olive oil
production refund

text: 25. 2. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 49/25 VERORDENING (EG) Nr. 404/1999 VAN DE COMMISSIE van 24 februari 1999 tot vaststelling van de productierestitutie voor olijfolie die wordt gebruikt voor de vervaardiging van bepaalde conserven DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, Gelet op Verordening nr. 136/66/EEG van de Raad van 22 september 1966 houdende de totstandbrenging van een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector oli(cid:137)n en vetten (1), laatstelijk gewijzigd bij Verorde- ning (EG) nr. 1638/98 (2), en met name op artikel 20 bis, Overwegende dat in artikel 20 bis van Verordening nr. 136/66/EEG is bepaald dat een productierestitutie wordt verleend voor olijfolie die wordt gebruikt voor de vervaar- diging van bepaalde conserven; dat krachtens artikel 20 bis, lid 6, en onverminderd het bepaalde in lid 3 daarvan, het bedrag van deze restitutie om de twee maanden door de Commissie wordt vastgesteld; Overwegende dat volgens artikel 20 bis, lid 2, van voor- noemde verordening de restitutie wordt vastgesteld op basis van het verschil tussen de prijzen op de wereldmarkt en die op de markt van de Gemeenschap, waarbij reke- ning wordt gehouden met de invoerbelasting voor olijfolie van GN-code 1509 90 00 tijdens een referentieperiode en de factoren die in aanmerking zijn genomen bij de vast- stelling van de uitvoerrestituties voor bovenbedoelde olijf- olie tijdens een referentieperiode; dat het dienstig is de periode van twee maanden die onmiddellijk voorafgaat aan de periode waarin de productierestitutie wordt toege- kend als referentieperiode aan te merken; Overwegende dat de toepassing van de bovenbedoelde criteria leidt tot het vaststellen van de restitutie als hier- onder aangegeven, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Voor de maanden maart en april 1999 bedraagt de in artikel 20 bis, lid 2, van Verordening nr. 136/66/EEG bedoelde productierestitutie 44,00 EUR/100 kg. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 1 maart 1999. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 24 februari 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB 172 van 30. 9. 1966, blz. 3025/66. (2) PB L 210 van 28. 7. 1998, blz. 32


title: WRITTEN QUESTION No. 463/99 by Maria CARDONA EU aid to farms in Madeira which have suffered storm damage

eurovoc_concepts:
EAGGF Guidance Section
Madeira
agricultural holding
aid to agriculture
aid to disaster victims
bad weather
financial aid
financial loss

formats: html print