title: 1999/674/EY: Komission päätös, tehty 3 päivänä helmikuuta 1999, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 mukaisesta menettelystä (Asia IV/M.1221 - Rewe/Meinl) [tiedoksiannettu numerolla K(1999) 228] (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
Germany
application of EU law
competition law
economic concentration
merger control
retail trade

text: 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/1 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PA¨ A¨ TO¨ S, tehty 3 päivänä helmikuuta 1999, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 mukaisesta menettelystä (Asia IV/M. 1221 – Rewe/Meinl) [tiedoksiannettu numerolla K(1999) 228] (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (1999/674/EY) EUROOPAN YHTEISO¨ JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityi- sesti sen 57 artiklan 2 kohdan a alakohdan, ottaa huomioon yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97 (2), ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon 28 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa, 4) on antanut asianosaisille yrityksille tilaisuuden esittää huomau- tuksensa komission väitteistä, on kuullut keskittymiä käsittelevää neuvoa-antavaa komi- teaa (3), sekä katsoo seuraavaa: 1) REWE Internationale Beteiligungsgesellschaft mbH ja jotka ovat Rewe- REWE–Verkaufsgesellschaft mbH, Gruppen konserniyhtiöitä, tekivät 25 päivänä elokuuta 1998 asetuksen (ETY) N:o 4064/89, jäljempänä ’sulau- tuma-asetus’, 4 artiklan mukaisen ilmoituksen keskit- tymähankkeesta, jossa ne hankkivat sulautuma-asetuk- sen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla Julius Meinl AG:n koko osakepääoman. (1) EYVL L 395 30. 12. 1989, s. 1, oikaisu EYVL L 257, 21. 9. 1990, s. 13. (2) EYVL L 180, 9. 7. 1997, s. 1. (3) EYVL C 306, 23. 10. 1999. 2) 3) Komissio teki 28 päivänä syyskuuta 1998 sulautuma- asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja ETA- sopimuksen 57 artiklan mukaisesti päätöksen menette- lyn aloittamisesta tässä tapauksessa. Neuvoa-antava komitea käsitteli luonnosta 19 päivänä tammikuuta 1999. tämän päätöksen I OSAPUOLET Rewe-Gruppe, jäljempänä ’Rewe’, on yhdenvertaisten yhtiöiden muodostama konserni (Gleichordnungskon- sern), johon kuuluvat Rewe-Zentralfinanz eG ja Rewe Zentral AG sekä näiden suoraan ja välillisesti omista- mat osakkuusyritykset. Rewen toimintaan kuuluu tukku- ja vähittäiskaupan yritysten hankinta ja rahoitus sekä johtaminen erityisesti elintarvikkeiden vähittäis- kaupan alalla. Suurin osa Rewen liikevaihdosta syntyy Saksassa. Itävallassa Rewe on toiminut vuodesta 1996 lähtien tytäryhtiönsä bml Vermögensverwaltung AG:n, jäljempänä ’Billa’, välityksellä. Billa harjoittaa elintar- vikkeiden vähittäiskauppaa kauppaketjussaan, joka koostuu hypermarketeista (Merkur), supermarketeista (Billa), pienemmistä itsepalvelumyymälöistä (Emma) ja alennusmyymälöistä (Mondo) sekä kemikaaliliikkeistä (Bipa), ja on markkinajohtaja elintarvikkeiden vähittäis- kaupan alalla. 5) Julius Meinl AG, jäljempänä ’Meinl’, on lähes pelkäs- tään Itävallassa toimiva kaupparyhmä; sillä on lisäksi muutama toimipiste Italiassa. Sen kokonaisliikevaihto kertyy pääasiassa päivittäistavaroiden vähittäiskaupas- ta. Meinlilla on hypermarketteja (PamPam), supermar- ketteja (Julius Meinl und Meinl Gourmet) sekä alennus- myymälöitä (Jééé). L 274/2 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 6) 7) 8) 9) II TOIMENPIDE Rewe aikoo ostaa Meinlin koko osakekannan [. ] (*). Hankintaan kuuluu seitsemän Meinlin tytäryhtiötä. Rewelle siirtyy Meinlilta yhteensä 341 myymälää: supermarketteja, alennusmyymälöitä, hypermarketteja ja yksi herkkutavaramyymäläketju. Meinl-konsernin toimintaa Keski- ja Itä-Euroopassa holdingyhtiönä hoi- tavan Julius Meinl International AG:n ja konsernin tuotantotoiminnasta vastaavan Meinl Austria GmbH:n liiketoiminta ja osakkuusyritykset sekä Meinlin Italiassa sijaitsevat myymälät eivät kuulu ilmoitetun keskittymä- hankkeen piiriin. — vähittäiskaupan markkinat, joilla elintarvikkeiden vähittäiskaupan yritykset tuotteiden tarjoajina koh- taavat loppukäyttäjät, — hankintamarkkinat (’kysyntämarkkinat’), joilla yri- tykset kohtaavat ostajina elintarvikkeiden vähittäis- kaupan lajitelmaan kuuluvien tuotteiden valmis- tajat. A VA¨ HITTA¨ ISKAUPAN MARKKINAT III KESKITTYMA¨ 1 Asian kannalta merkitykselliset markkinat Kyseessä on sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 koh- dan b alakohdan mukainen keskittymä, koska Rewe hankkii yksinään määräysvallan Meinlissa. 10) IV YHTEISO¨ NLAAJUINEN ULOTTUVUUS Rewellä ja Meinlilla on yhdessä yli 5 000 miljoonan euron(4) maailmanlaajuinen liikevaihto (Rewe: [. ]* ja miljoonaa euroa, Meinl: [. ]* miljoonaa euroa), molempien yritysten yhteisön alueelta kertynyt liike- vaihto ylittää 250 miljoonaa euroa (Rewe: [. ]* miljoo- naa euroa, Meinl: [. ]*miljoonaa euroa). Osapuolista kumpikaan ei saa yhteisön alueelta kertyneestä liike- vaihdostaan yli kahta kolmasosaa yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta. Toimenpiteellä on siten yhteisönlaajui- nen ulottuvuus, eikä kyse ole yhteistyöstä ETA- sopimuksen mukaan. 11) V SULAUTUMA-ASETUKSEN 2 ARTIKLAN MUKAINEN ARVIOINTI Suunniteltu keskittymä vaikuttaa ennen kaikkea elin- tarvikkeiden vähittäiskauppaan Itävallassa. Komission päätöksentekokäytännön (5) mukaisesti elintarvikkei- den vähittäiskaupassa voidaan mahdollisten kilpailul- listen vaikutusten kannalta erottaa periaatteessa kahdet kokonaismarkkinat: (*) Luottamuksellisten on päätöksen tätä toisintoa toimituksellisesti muutettu merkiten muutetut kohdat hakasulkeilla. paljastamisen estämiseksi tietojen Elintarvikkeiden vähittäiskaupan alalla on olemassa erilaisia myyntimuotoja, jotka eroavat toisistaan esi- merkiksi tuoteryhmien määrän ja valikoiman sekä myyntialan suuruuden suhteen (esimerkiksi supermar- keteissa on 5 000 –10 000 tuotetta, tuoretuoteosasto ja 400–1 000 m2:n myyntiala, hypermarketeissa myyntiala on vähintään 1000 m2). Näiden myyntimuo- tojen välisten kilpailusuhteiden vuoksi lähtökohdaksi otetaan kuitenkin, kuten komission aikaisemmissakin päätöksissä (6) elintarvikkeiden vähittäiskaupan koko- naismarkkinat; niihin kuuluvat kaikki vähittäiskaupat, joiden lajitelma käsittää elintarvikkeiden vähittäiskau- palle tyypilliset elintarvike- ja muut päivittäistavara- tuotteet (toisin sanoen niiden ulkopuolelle jäävät eri- koisliikkeet kuten lihakaupat ja leipomoliikkeet). Keskittymän osapuolten käsityksen mukaan tuote- markkinat kuitenkin kattavat kaikki kuluttajien käytet- tävissä olevat elintarvikkeiden hankintapaikat, mukaan lukien kaikenlaiset kuluttajan lähiympäristön hankinta- paikat kuten viikoittainen vähittäiskaupan torimyynti, maataloustuotteiden torimyynti, lihakaupat, leipomo- liikkeet, huoltoasemat, luomutuotteiden myyntipisteet jne. (erikoiskauppa). Osapuolet käyttävät tässä yhtey- dessä perusteluna myös Gesellschaft für Konsumfor- schungin, jäljempänä ’GfK’, tekemää myyntimuotojen päällekkäisyyttä koskevaa analyysiä tammi- ja loka- kuun 1998 väliseltä ajalta, sen mukaan supermarkette- ja käyttää 97 prosenttia ostajista, mutta 60 prosenttia supermarkettien asiakkaista tekee ostoksia myös liha- kaupoissa, 75 prosenttia leipomoliikkeissä ja 18 pro- senttia hedelmä- ja vihanneskaupoissa. Hypermarket- tien ja alennusmyymälöiden asiakkaat käyttävät liha- kauppoja, leipomoliikkeitä ja hedelmä- ja vihannes- kauppoja vastaavassa määrin. Lihakauppoja käyttää 60 prosenttia ostajista, leipomoliikkeitä 72 prosenttia, ja näistä asiakkaista 98 prosenttia tekee ostoksia super- marketeissa, noin 78 prosenttia hypermarketeissa ja 85 prosenttia alennusmyymälöissä. (4) Liikevaihdot laskettiin sulautuma-asetuksen 5 artiklan 1 kohdan ja liikevaihdon laskemista koskevan komission tiedonannon (EYVL C 66, 2. 3. 1998, s. 25) mukaisesti. Jos liikevaihdot ovat ajalta ennen 1. 1. 1999, ne on laskettu keskimääräisen ecu-vaihtokurssin perusteella ja muutettu euroiksi suhteessa 1:1. (5) Esim. asia IV/M. 803 — Rewe/Billa, EYVL C 306, 15. 10. 1996, s. 4; asia IV/M. 1071 — Spar/Pro, EYVL C 49, 14. 2. 1998, s. 13. (6) Esim. päätös 97/277/EY — Kesko/Tuko, EYVL L 110, 26. 4. 1997, s. 53 alkaen, johdanto-osan 18 kappale ja sitä seuraavat johdanto- osan kappaleet; Rewe/Billa ja Spar/Pro, ks. alaviite 5; asia IV/M. 1303 - ADEG/Edeka, EYVL C 385, 11. 12. 1998, s. 5. 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/3 Komission tutkimusten mukaan Itävallassa ei kuiten- kaan ole sellaisia erityisolosuhteita, jotka oikeuttaisivat poikkeamaan komission vakiintuneesta käytännöstä. Lisäksi Rewe/Billa-keskittymän osapuolet itse käyttivät komission soveltamaa markkinoiden rajaustapaa kes- kittymästä tekemässään ilmoituksessa. 15) 12) 13) 14) Muiden jäsenvaltioiden kuluttajien tapaan myös itäval- talaiset kuluttajat odottavat elintarvikkeiden vähittäis- myynniltä jakelutoimintaa, johon kuuluu tietyn, elin- tarvikkeista ja muista päivittäistavaratuotteista koostu- van lajitelman tarjonta. Myöskään itävaltalaisen kulut- tajan kannalta erikoisliikkeistä kuten lihakaupoista tai leipomoliikkeistä tehtävät ostokset eivät korvaa laajemmalla pohjalla olevaa ostostentekoa supermarke- tissa tai muissa elintarvikkeiden vähittäiskaupan myyn- timuodoissa, joissa kuluttaja saa kaikki tarvitsemansa tuotteet yhdestä myymälästä (’One Stop Shopping’). GfK-Institutin (kotitalousotanta) tekemän tutkimuksen mukaan kertakulutushyödykkeiden kokonaismyynti kuukaudessa on Itävallan alueella noin 11,7 miljardia Itävallan s˘illinkiä, mistä vain 10 prosenttia on peräisin erikoisliikkeistä. Lisäksi erikoisliikkeiden tarjonta kes- kittyy yleensä tiettyyn tuotteeseen tai tiettyyn tuote- ryhmään eivätkä erikoisliikkeet liikeidean, myyntialan tai keskimääräisen hintatason suhteen ole suorassa kilpailuasemassa vähittäiskaupan elintarvikkeiden myyntimuotojen kanssa. Erikoisliikkeiden tarjonta toi- mii näin ollen ensi sijassa elintarvikkeiden vähittäis- myynnin täydentäjänä. Keskittymän osapuolten esittämät ostomuotojen käyttöä koskevat luvut merkitsevät ainoastaan sitä, että joilta asiaa tiedusteltiin, tekevät ostoksia kuluttajat, supermarkettien tai elintarvikkeiden vähittäiskaupan muiden myyntimuotojen lisäksi myös lihakaupoissa tai leipomoliikkeissä. Näin tulokseksi saadusta ostos- käyttäytymisen rinnakkaisuudesta ei voi kuitenkaan päätellä sitä, käyttävätkö kuluttajat erikoisliikkeitä elin- tarvikkeiden vähittäiskaupan sijasta vai täydennyksenä. Osapuolten esittämä myyntimuotojen päällekkäisyyttä koskeva analyysi ei sen vuoksi sovellu todisteeksi siitä, että elintarvikkeiden vähittäiskauppa ja erikoiskauppa olisivat toisensa korvaavia. Luvut viittaavat pikemmin- kin siihen, etteivät erikoisliikkeet ole elintarvikkeiden vähittäiskaupan myymälöitä korvaavassa asemassa. Tähän on syynä se, että 98 prosenttia erikoisliikkeiden asiakkaista tekee ostoksia myös supermarketeissa, kun supermarketteja käyttää 97 prosenttia ostajista. Jos erikoisliikkeet pystyisivät tyydyttämään kuluttajien tar- peet samalla tavoin kuin elintarvikkeiden vähittäiskau- pan myymälät, olisi odotettavissa, että erikoisliikkeiden asiakkaista huomattavasti pienempi määrä tekisi ostok- sia myös elintarvikkeiden vähittäiskaupan myymä- löissä. Keskittymän osapuolet haluavat lukea merkityksellisiin markkinoihin erityisesti myös huoltoasemien myymä- lät, mutta näiden myymälöiden osalta on todettava, että ne ovat myyntialaltaan keskimäärin vain 40–70 m2 ja niiden lajitelma on rajallinen; siinä keskitytään ainoastaan juomiin ja heräteostoksiin. Lisäksi huolto- asemien myymälöiden hintataso on yleensä noin elintarvikkeiden vähittäiskauppaa 25–30 prosenttia korkeampi. Kuluttaja on siten valmis maksamaan selvästi korkeampia hintoja (esimerkiksi juomista 50 prosenttia enemmän) erityisesti hyötyäkseen jousta- vammista aukioloajoista. Koska ostoksia huoltoasemil- la tehdään eri syistä kuin elintarvikkeiden vähittäis- myymälöissä, nämä jakelukanavat eivät ole kuluttajalle keskenään vaihtoehtoisia. Osapuolet haluavat lukea markkinoihin myös noutotukkuliikkeet; siltä osin on huomautettava, että noutotukut muodostavat oman markkinaportaansa, joka tarjoaa pääasiassa jakelupal- veluita pienille elintarvikekauppiaille, palveluyrityksil- le, pienille vähittäismyyntipisteille, ravintola-alan yri- tyksille ynnä muille vastaaville yrityksille. Lisäksi nou- totukuissa voivat tehdä ostoksia ainoastaan asiakaskor- (yleensä elinkeinonharjoittajia). Tämän tin haltijat vuoksi komissio ei ole tähänastisessa päätöksenteko- käytännössään lukenut noutotukkuja mukaan elintar- vikkeiden vähittäiskaupan kannalta merkityksellisiin markkinoihin (7). Osapuolet eivät ole esittäneet sellaisia jotka oikeuttaisivat poikkeamaan tästä näkökohtia, käytännöstä. 16) Komission tutkimusten mukaan myös tässä tapauk- sessa on perusteltua rajata markkinat myymälöihin, joiden tarjonta vastaa elintarvikkeiden vähittäiskaupan tyypillistä lajitelmaa. Kukaan kilpailijoista, joilta asiaa tiedusteltiin, ei katsonut erikoisliikkeiden, huoltoase- mien myymälöiden tai noutotukkujen olevan välittö- mässä kilpailutilanteessa elintarvikkeiden vähittäis- myymälöiden kanssa. Myös AC Nielsenin tilastollisessa vuosikirjassa Itävallan markkinaosuuksia koskevat tie- dot perustuvat elintarvikkeiden vähittäiskaupan mark- kinoihin eikä niihin ole sisällytetty erikoisliikkeitä, huoltoasemien myymälöitä tai noutotukkuliikkeitä. Elintarvikkeiden vähittäiskauppaa Itävallassa koske- vassa RegioPlanin tutkimuksessa on menetelty samoin. 17) Kysymys alennusmyymälöiden kuulumisesta merki- tyksellisiin markkinoihin voidaan jättää avoimeksi. Itävallassa alennusmyymälöissä on myytävänä keski- määrin huomattavasti vähemmän artikkeleja kuin su- permarketeissa. Lisäksi kilpailutilanteen rajallisuuteen viittaavat alhaisempi palvelutaso ja merkkituotteiden (7) Ks. alaviite 6, Kesko/Tuko, johdanto-osan 24 kappale ja sitä seuraavat johdanto-osan kappaleet. L 274/4 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 puuttuminen lajitelmasta lähes kokonaan (8). Kysy- mystä ei kuitenkaan ole tarpeen ratkaista, sillä kyseessä olevan keskittymän arviointi kilpailun kannalta ei muutu, vaikka alennusmyymälät luettaisiin tuotemark- kinoihin kuuluviksi. 18) 2 Asian kannalta merkitykselliset maantieteelli- set markkinat Komissio on käsitellyt maantieteellisten markkinoiden rajaamista jo Rewe/Billaa koskevassa päätöksessään (9) joihin ja todennut, että maantieteelliset markkinat, elintarvikkeiden vähittäiskaupan alan keskittymä vai- kuttaa, ovat kuluttajan välittömästä näkökulmasta aina ne paikalliset markkinat, joilla keskittymän osapuolet ylläpitävät myyntipisteitä. Nämä paikalliset markkinat voidaan määritellä alueeksi, jolta myyntipisteeseen pääsee autolla noin 20 minuutissa. Tässä yhteydessä komissio on tosin todennut myös, että tällaisiin paikal- lisiin markkinoihin rajoittuva tarkastelu ei anna oikeaa kuvaa elintarvikkeiden vähittäiskaupan keskittymän kilpailullisista vaikutuksista ainakaan silloin, jos useat paikalliset markkinat, joihin keskittymä vaikuttaa, ovat keskenään sellaisessa yhteydessä, että niillä on päällek- käisyyttä ja että ne kattavat saumattomasti suuremman alueen tai jopa jäsenvaltion koko alueen. Tässä yhtey- dessä on otettava erityisesti hnomioon se, että suurten vähittäiskauppaketjujen väliset kilpailusuhteet eivät ra- joitu paikalliseen kilpailuun, vaan niiden kannalta määräävä on paljon laajempi maantieteellinen ulottu- vuus. Tämä ilmenee esimerkiksi siinä, että suurissa vähittäiskauppaketjuissa lajitelmaa ohjataan pitkälle keskitetysti, ja näin ollen ainakin peruslajitelma on yksittäisillä paikallisilla markkinoilla samantapainen; lisäksi mainonta on koko maan laajuista. Rewe/Billa- hanketta koskeva kilpailullinen arviointi perustui siten komission asiaa koskevassa päätöksessä elintarvikkei- den vähittäiskaupan Itävallan laajuisiin markkinoihin. Komissio totesi tässä yhteydessä, että paikallisten tai alueellisten markkinoiden tutkiminen on jo senkin vuoksi tarpeetonta, että Rewe ei ole aiemmin toiminut Itävallassa eikä siten ole olemassa maantieteellisiä markkinoita, joilla markkinaosuudet voisivat kasvaa. 19) Nyt käsiteltävässä asiassa komission tutkimuksissa ei ole ilmennyt mitään, joka oikeuttaisi markkinoiden rajaamiseen alueellisesti. Sekä Rewe/Billan että Meinlin myymälät kattavat Itävallan koko asuttavan alueen. Sama koskee liittovaltion laajuisesti toimivia kilpailijoi- ta, Spar, ADEG ja Löwa. Tosin toisaalta Sparin ja toisaalta Rewe/Billan ja Meinlin alueelliset painopisteet ovat historiallisista syistä erilaiset. Spar on vahvempi (8) Asia IV/M. 179 – Spar/Dansk Supermarked, EYVL C 29, 6. 2. 1992, s. 18. (9) Rewe/Billa, ks. alaviite 5. Länsi-Itävallassa ja Rewe/Billalla on vahva asema Itä- Itävallassa, kuten johdanto-osan 31–36 kappaleessa tarkemmin selvitetään. Tämä ei yksinään kuitenkaan riitä perustamaan markkinoiden maantieteellistä ra- jausta alueellisiin markkinoihin. Kaikki kolme yritystä toimivat nimittäin kaikissa Itävallan osavaltioissa. Tämän lisäksi kilpailijat, joilta komissio tiedusteli asiaa, vahvistivat, että niillä on kaikkialla Itävallassa sama tai lähes sama peruslajitelma ja niiden tuotteita mainoste- taan kansallisessa televisiossa ja koko liittovaltion alueelle leviävissä mainoksissa. Komissio on lisäksi todennut, että hintatasossa Itävallan eri alueiden välillä – erityisesti Länsi-Itävallan ja Itä-Itävallan välillä – ei ole merkittäviä eroja. 20) itse ovat esittäneet markkinoiden Myös osapuolet rajaamista kansallisiksi, koko Itävallan käsittäviksi. Edellä esitetyistä syistä jäljempänä esitetyssä hankkeen kilpailullisessa arvioinnissa komission lähtökohtana pidetään elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoita koko Itävallassa. 3 Kilpailullinen arviointi 21) Keskittymän voidaan olettaa johtavan Rewe/Billa/ Meinlin määräävään markkina-asemaan elintarvikkei- den vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa. a) Markkinarakenne 22) aa) Rewe/Billa on jo nykyään johtava tuotteiden tarjoa- ja elintarvikkeiden vähittäiskaupassa Itävallassa, ja se on viime vuosina vahvistanut markkina-asemaansa entisestään. Jäsenvaltioita vertailtaessa elintarvikkeiden vähittäiskauppa Itävallassa on pisimmälle keskittynei- den joukossa. Viiden johtavan yrityksen hallussa on 80 prosentin markkinaosuus, ja pelkästään kahden suurimman tuotteiden tarjoajan hallussa lähes 60 pro- senttia. Keskittyneisyys on yhteisön korkein – poik- keuksena Suomi. 23) Elintarvikkeiden vähittäiskaupan alalla toimivat Itäval- lassa seuraavat yritykset: Keskusjohtoisella liikeketjulla Rewe/Billa on koko Itä- vallassa 1 071 myyntipistettä, joista 66 hypermarkettia (Merkur), 809 supermarkettia (Billa), 28 pienempää itsepalvelumyymälää (Emma) ja 168 alennusmyymälää (Mondo). Myös Meinl on liikeketju, ja sillä on 40 hyper- markettia (Julius Meinl), 20 Meinl-herkkutavaramyymälää sekä 9 alen- nusmyymälää (Jééé). Meinl kuuluu 14 itsenäisestä elin- tarvikkeiden vähittäiskaupan yrityksestä muodostu- vaan ZEV-Markant-ostajaryhmään, mutta aikoo erota 274 supermarkettia (PamPam), 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/5 siitä keskittymän toteuduttua. Spar-ryhmä toimii sa- moin koko Itävallan alueella, ja sillä on 1 560 myynti- pistettä, joista kuitenkin 1 103 on itsenäisten vähittäis- kauppiaiden hoitamaa. Seuraavaksi suurin maanlaajui- nen kilpailija ADEG on rakenteeltaan osuuskauppa. ADEGilla on Itävallassa 1 246 myyntipistettä, joista se kuitenkin omistaa vain hyvin pienen osan itse. Tengelmann-konsernin tytäryhtiöllä Löwalla on Itäval- lassa 285 myyntipistettä. Lisäksi Aldi-ryhmään kuulu- valla alennusmyymäläketjulla Hoferilla on Itävallassa 199 myyntipistettä. Näillä yrityksillä on kilpailijoita vain alueellisella tasolla (esimerkiksi M-Preis Tirolissa ja Pfeiffer Linzissä). 24) Komission tekemien tutkimusten mukaan osuudet elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla jakautu- vat Itävallassa seuraavasti, alennusmyymälät mukaan tai pois lukien: Yritys Markkinaosuus Markkinaosuus alennusmyymälät alennusmyymälät mukaan lukien pois lukien (%) Rewe/Billa [27–33]* [33–38]* Meinl Spar ADEG Hofer Löwa Muut [5–10]* [23–28]* [8–13]* [<15]* [<10]* [<10]* [5–10]* [27–32]* [10–15]* [<10]* [<10]* 25) 26) 27) 28) Komission tiedot markkinaosuuksista perustuvat sen itse selvittämiin liikevaihtotietoihin eivätkä poikkea merkittävästi niistä pitkälle yhtenäisistä tiedoista, jotka sisältyvät AC Nielsenin tilastolliseen vuosikirjaan (elin- tarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoista ilman alen- nusmyymälöitä), GfK:n tutkimukseen, M+M Eurodata -instituutin markkinatutkimukseen sekä RegioPlanin tutkimukseen. Osapuolet esittävät ilmoituksessaan huomattavasti al- haisemmat markkinaosuustiedot (Rewe/Billa [. ]* pro- senttia, Meinl [. ]* prosenttia). Nämä markkinaosuudet perustuvat kuitenkin osapuolten käyttämään markki- joka komission näkemyksen noiden rajaamistapaan, mukaan on virheellinen (katso johdanto-osan 10–17 kappale). Sen jälkeen kun Rewe hankki Billa-konsernin omistuk- seensa vuonna 1996, Billan markkinaosuus on noussut (alennusmyymälät mukaan lukien) noin 25 prosentista tämänhetkiseen noin 30 prosenttiin. Tämä johtuu kes- kimääräistä suuremmasta sisäisestä kasvusta (keski- määrin 50 uuden myymälän avaaminen vuosittain, vuonna 1997 peräti [yli 50]* uutta myymälää). bb) Keskittymällä Rewe/Billa lisää markkinaosuuttaan huo- mattavasti ja siten kasvattaa eroa kilpailijoihinsa entisestään. Rewe/Billan markkinaosuus kasvaa keskittymällä noin [27–33]* prosentista (alennusmyymälät mukaan lu- kien) noin [32–43]* prosenttiin, tai jos alennusmyymä- löitä ei oteta huomioon, [33–38]* prosentista [38–48]* prosenttiin. Myyntipisteiden lukumäärä nousee kol- manneksella, 1 071:sta 1 414:ään. Myyntialan koko- naismäärä kasvaa vähintään 30 prosentilla. Suurimman kilpailijan Sparin markkinaosuus on sitä vastoin noin [9–15]* prosenttia pienempi. Sparin kokonaismyyntiala on kylläkin hieman suurempi kuin osapuolilla keskittymän jälkeen. Kuitenkin Rewe/Billan liikevaihto myyntialan neliömetriä kohden on huomat- tavasti suurempi kuin sen kilpailijoilla, kuten johdanto- osan 39 kappaleessa selvitetään. Lisäksi avainalueella Itä-Itävallassa, joka on osapuolille erityisen vahva alue, Spar on merkittävästi heikommin edustettuna kuin Itävallassa keskimäärin. Jo ennen keskittymää Sparilla oli tällä alueella ainoastaan noin kolmasosa Rewe/Bil- lan markkinaosuudesta. on keskittymän Rewe/Billa/Meinlilla toteuduttua vähintään 25 prosenttia suurempi markkinaosuus kuin millään kilpailijallaan. ADEG:lla on kyllä paljon myyn- tipisteitä, mutta erittäin suuri osuus niistä on pieniä elintarvikemyymälöitä (enintään 150 m2). 29) 30) b) Osapuolten erityiset vahvuudet 31) aa) Rewe/Billa ja Meinl ovat avainalueella Itä-Itävallassa (Wien, Niederösterreich, Burgenlandin pohjoisosa) ylivoi- maisesti johtavat tuotteiden tarjoajat. Komission tutkimus- ten mukaan markkinaosuudet jakautuvat Itävallassa ja Wienissä seuraavasti: Yritys Wien Itä-Itävalta (%) Rewe/Billa [47–53]* [42–47]* Meinl Spar Löwa Muut [13–18]* [7–12]* [8–13]* [15–20]* [<15]* [<15]* [<10]* [<20]* Alennusmyymäläketju Hofer ei sisälly taulukossa esi- tettyihin lukuihin. Vaikka se otettaisiinkin laskelmassa huomioon, markkinaosuudet eivät olisi olennaisesti pienempiä. 32) Itä-Itävaltaa voidaan pitää Itävallan elintarvikekaupan avainalueena. Vaikka Itä-Itävallan pinta-ala on alle neljäsosa koko Itävallasta, sen alueella sijaitsee suurta asukastiheyttä vastaavasti yli 40 prosenttia maan elin- tarvikkeiden vähittäiskaupan myyntipisteistä ja 41 pro- senttia alan koko liikevaihdosta Itävallassa saadaan sieltä. Itä-Itävallan alueella sijaitsevalla pääkaupungilla L 274/6 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 Wienillä on erityinen merkitys elintarvikkeiden vähit- täiskaupassa. Wienin ostovoima on AC Nielsenin mu- kaan Itävallan ylivoimaisesti suurin (10). Tämä ilmenee myös siellä saavutetussa liikevaihdossa. markkinaosuus on verrattain alhainen. Näin määräävä asema Itä-Itävallassa antaa Rewe/Billalle muilla alueilla lisämahdollisuuksia vallata edelleen asemia kilpailijoil- taan ja kasvattaa niillä omaa markkinaosuuttaan. 35) 36) 37) 33) 34) erotessa Rewe/Billa/Meinlilla on Itä-Itävallassa lähes neljä kertaa suurempi markkinaosuus kuin tärkeimmällä kilpailijal- laan Sparilla, ja sillä on lähes kolminkertainen määrä myyntipisteitä. Lisäksi Spar pääsi tähänkin markkina- osuuteen vasta hankittuaan omistukseensa Konsum- kauppaketjun entiset myymälät vuonna 1995. Sitä ennen Sparin markkinaosuus oli vain noin viisi pro- senttia. Meinlin ostajaryhmästä ZEV- Markant (11) ei tämä ole Wienissä edustettuna ja muual- la Itä-Itävallassa ainoastaan vähäisessä määrin. Löwalla on Wienissä [<150]* toimipistettä, joista ainoastaan seitsemän hypermarkettia ja 38 supermarkettia, kun taas Rewe/Billa/Meinlilla on yhteensä [<500]* toimipis- tettä, joista 277 on supermarketteja ja 60 hypermarket- teja. Näin suuri määrä toimipisteitä, joka Rewe/Billa/ Meinlilla on keskittymän toteuduttua hallussaan, mer- kitsee sille ratkaisevaa kilpailuetua, sillä Wienissä ja Itä-Itävallassa on kilpailijoiden ja viranomaisten mu- kaan jäljellä enää hyvin vähän sijaintipaikkoja uusille myymälöille. Keskittymän osapuolet väittävät sitä vas- toin, että juuri Wienissä liikkeen kokonaispinta-alalle asetettu 2 500 m2:n raja on ylivoimaisesti suurin eikä markkinoille pääsylle Wienissä olisi sen vuoksi mitään merkittäviä esteitä. Se seikka, että asiaa koskevissa asetuksissa sallitaan Wienissä muita osavaltioita suu- remmat liikepinta-alat, merkitsee sitä, että pieniä ja keskisuuria kaupunkeja tai maaseutua suuremmat liike- pinta-alat ovat miljoonakaupungissa oikeutettuja kaa- voituspoliittisella ja oikeudellisilla perusteilla. Tällä asiantilalla ei kuitenkaan kyetä luomaan lisäsijainti- paikkoja uusille myymälöille. Rewe/Billa pääsee keskittymän toteuduttua sangen vahvaan asemaan Itä-Itävallassa ja varsinkin Wienissä, se vaikuttaa huomattavasti Rewe/Billan markkina- asemaan myös Itävallan kokonaismarkkinoilla. Kun Rewe/Billa on selvästi hallitsevassa asemassa Itävallan ylivoimaisesti suurimman liikevaihdon tuottavalla alu- eella, se pystyy jatkossa hankkimaan entistä suurempia voittoja tämän alueen toiminnoistaan. Näin käy erityi- sesti pääkaupungissa Wienissä, missä Rewe/Billa/Mein- lilla ei ole käytännössä enää lainkaan mainittavia kilpailijoita, onhan sillä Wienissä yhteensä noin [<500]* myymälää ja [60-71]* prosentin markkina- osuus; kahdeksalla kaupunkialueella 23:sta jopa yli 80 prosentin markkinaosuus. Niinpä tämän Itä- Itävallassa vallitsevan ylivoimaisen aseman edut ovat omiaan lisäämään Rewe/Billan voimavaroja sen kilpai- lijoihin nähden; niitä se voi käyttää alueilla, joilla sen Kuluttajien edustajien arvion mukaan myymäläketjun Rewe/Billa suuri tiheys Itä-Itävallassa ja erityisesti Wie- nissä on jo nykyään johtanut siihen, että kuluttajalla on vain rajalliset mahdollisuudet valita ostospaikkansa elintarvikkeiden vähittäiskaupan toisiinsa verrattavissa olevan tarjonnan joukosta. Niiden mukaan tällä het- kellä on vielä kuitenkin jonkinlaista kilpailua ennen kaikkea Meinl- ja Billa-myymälöiden välillä. Kuluttajien edustajien mukaan keskittymän jälkeen odotettavissa on lajitelman supistuminen, kun Meinl mukautetaan täydellisesti Billan muottiin, mutta lisäksi myös valikoi- ma kapenee tai loppukäyttäjältä viedään valinnanmah- dollisuudet jopa kokonaan. Osapuolet huomauttavat kuitenkin, että Spar on mark- kinajohtaja viidessä yhdeksästä osavaltiosta, ja Vorarl- joka bergissä sen markkinaosuus on 64 prosenttia, on merkittävästi suurempi osuus kuin Rewe/Billan markkinaosuudet Itä-Itävallassa. Osapuolten mukaan Sparilla on monilla Itävallan maaseutupaikkakunnilla 100 prosentin markkinaosuus, kun paikkakunnan ainoa elintarvikeliike on Spar-liike. Viimeinen huomau- tus on jo sen vuoksi merkityksetön, että kilpailullisen arvioinnin on perustuttava yksittäisten paikallisten markkinoiden sijasta elintarvikkeiden vähittäiskaupan kokonaismarkkinoihin Itävallassa. Osapuolten mainit- semasta Sparin markkinaosuudesta Vorarlbergissä on todettava alle 350 000 hengen asukasluku on vain noin kymmenes- osa avainalueen Itä-Itävallan asukasluvusta. Sen vuoksi Sparin verrattain suuri markkinaosuus Vorarlbergissä ei merkitse sille läheskään niin vahvaa asemaa kuin Rewe/Billalla on avainalueella Itä-Itävallassa. Vorarlbergin ensinnäkin, että ja varsinkin bb) Rewe/Billalla ja Meinlilla on kilpailijoihinsa verrattuna erityisen hyvä tehokkaiden, myyntialaltaan suurten myymä- löiden verkosto. Elintarvikkeiden vähittäiskaupan myy- mälöiden lukumäärä Itävallassa on viimeisten 30 vuo- den aikana puolittunut, kun taas supermarkettien (400–999 m2) hypermarkettien (<1 000 m2) lukumäärä on kasvanut voimakkaasti (706 vuonna 1980, mutta 1 907 vuonna 1995). Tämä merkitsee sitä, että niiden osuus myymälöiden koko- naismäärästä on noussut 5,3 prosentista 24,0 prosent- tiin. Supermarkettien ja hypermarkettien osuus liike- vaihdosta on peräti 66 prosenttia, mistä noin 27 pro- senttia on hypermarkettien tuottamaa (12). Myyntialal- taan suurten myymälöiden merkityksen kasvaminen kilpailun kannalta selittyy toisaalta kuluttajien ostosryt- (10) Ks. AC Nielsen, Statistisches Jahrbuch 1998 O¨ sterreich, s. 37. (11) Meinl on ZEV-Markantin ylivoimaisesti suurin jäsen, jonka osuus ostajaryhmän ostojen määristä on tähän saakka ollut noin 2/3. (12) Vertaa AC Nielsen, Statistisches Jahrbuch 1998 O¨ sterreich, s. 46. 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/7 min muuttumisella (viikoittainen ostoksilla käynti, varastojen täydennys kuukausittain), toisaalta väestön kaupungistumisella. Lisäksi vaikutusta on elintarvikkei- joka den vähittäiskaupan lajitelman laajentumisella, vaatii varastointimahdollisuuksia ja hyllytilaa. Tämä suosii ennen kaikkea suuria myymälöitä. Rewe/Billalla on jo ennen keskittymää huomattavasti suurempi määrä hypermarketteja (Merkur, yhteen- sä 66) kuin suurimmalla kilpailijallaan Sparilla (44 In- terspar-markettia). Keskittymän takia ero kasvaa enti- sestään, sillä Rewe/Billalle siirtyy Meinlilta 40 PamPam- hypermarkettia. Löwalla on 17 Magnet-markettia, ADEGilla 47 Contra-hypermarkettia (13). Hoferilla ei ole hypermarketteja. 43) sˇillinkiä, Rewe/Billa saavuttaa kilpailijoihinsa verrattuna jo kaik- kien myyntimuotojen keskiarvona mitattuna (pois lu- kien alennusmyymäläketju Hofer, joka on vain rajoite- tussa määrin vertailukelpoinen) suurimman liikevaih- don neliömetriä kohden (Rewe/Billa 86 000 Itävallan sˇillinkiä, Meinl Spar 53 000 Itävallan 54 000 Itävallan sˇillinkiä, ADEG 60 000 Itävallan sˇil- linkiä, Löwa 45 000 Itävallan sˇillinkiä). Hypermarke- teissa liikevaihto neliömetriä kohden on erityisen kor- kea. Rewe/Billa pääsee Merkur-marketeissaan ylivoi- maisesti suurimpaan liikevaihtoon neliömetriä kohden: 103 700 Itävallan sˇillinkiä. Interspar-markettien osalta vastaava luku on vain 56 235 Itävallan sˇillinkiä/m2, Magnet-markettien 86 700 Itävallan sˇillinkiä/m2. To- sin PamPam-myymälöiden liikevaihto neliömetriä koh- den on vain 44 000 Itävallan sˇillinkiä (14). Osapuolten mukaan Sparilla on Interspar-markettien suuremman myyntialan ansiosta näissä marketeissa huomattavasti laajempi lajitelma kuin Rewe/Billan Mer- kur-marketeissa. Spar pystyisi näin ollen tukemaan elintarvikealaa muilla aloilla saavutettujen parempien ehtojen kautta. Jos tämä väite pitäisi paikkansa, ja Sparilla olisi täten merkittäviä kilpailuetuja, olisi hyvin vaikeaa ymmärtää, miksi Merkur-markettien tuotta- vuus suhteessa myyntialaan on lähes kaksi kertaa niin korkea kuin Interspar-marketeilla, kuten edellä esitetään. Keskittymän takia Rewe/Billan jo nykyisinkin huomat- tava etumatka kilpailijoihin hypermarkettien lu- kumäärän suhteen kasvaa entisestään. 38) 39) 40) 41) 42) cc) Rewe/Billalla ja Meinlilla on kilpailijoihinsa verrattuna vahva asema kaupunkimaisissa asutuskeskuksissa; lisäksi niiden myymälät sijaitsevat erityisen hyvillä paikoilla, joita ne voivat Bipa-kemikaalimyymäläketjun ansiosta käyttää joustavasti. Komissio on todennut Rewe/Billan olevan 45) (13) Vertaa Markkinatutkimus ’Der Lebensmittelhandel in O¨ sterreich 1998’, RegioPlan Consulting, s. 90. (14) Ks. edellinen alaviite, s. 49. asutuskeskuksissa. jo ennen keskittymää erityisen vahvassa asemassa kaupunkimaisissa Keskittymän myötä Rewe/Billa-myymäläketjun tiheys kasvaa näillä alueilla entisestään. Tämä pitää paikkansa esimerkiksi seitsemän kohdalla osavaltioiden yhdeksästä pääkau- pungista; niissä sijaitsee yli 210 (toisin sanoen yli 60 prosenttia) Rewe/Billalle siirtyvistä Meinl-myymä- löistä. Samalla tavoin kuin määräävä asema Itä-Itävallassa ja Wienissä, myös tällainen asutuskeskuksiin keskittymi- nen vahvistaa Rewe/Billa/Meinlin asemaa Itävallan ko- konaismarkkinoilla. Tässä yhteydessä on otettava eri- tyisesti huomioon se, että asutuskeskuksissa elintarvik- keiden vähittäiskaupasta saatava liikevaihto on siellä asuvan väestön ostovoimaa korkeampi, koska myös työmatkalaiset, jotka asuvat alueen ulkopuolella, hank- kivat sieltä runsaasti päivittäistavaroita. Lisäksi elintar- vikkeiden vähittäiskaupan yrityksellä on asutuskeskuk- sissa huomattavia logistiikkaan liittyviä etuja, sillä se voi toimittaa tuotteita moniin myymälöihin samalla paikkakunnalla. Tämä pitää paikkansa, vaikka otettai- siin huomioon toimituksiin taajama-alueilla liittyvät haitat, jotka johtuvat erityisesti tiheästä liikenteestä ja viranomaisten harjoittamasta toimitusaikojen säänte- lystä. Nämä haitat kasvattavat kuitenkin logistiikkakus- tannuksia huomattavasti niiden elintarvikkeiden vähit- täiskaupan yritysten kohdalla, joilla on taajama-alueilla suhteellisen harva jakeluverkko. Jos otetaan lisäksi huomioon, että Rewe/Billan ja Meinlin kilpailijoiden jakeluverkosta huomattava osa ulottuu maaseutualueil- le ja jopa hankalapääsyisiin alppilaaksoihin, on lähdettävä siitä, että niiden logistiikkakustannukset ovat kokonaisuudessaan huomattavasti korkeammat kuin Rewe/BillalMeinlilla. 44) Billa-myymälöiden huomattavasti keskimääräistä pa- remmasta tuottavuudesta ilmenee, että toimipisteet sijaitsevat erityisen edullisilla paikoilla. Komission tut- kimukset, mutta myös kilpailijoiden lausunnot, vahvis- tavat tämän näkemyksen. Toimipaikan hyvä sijainti on elintarvikkeiden vähittäiskaupassa toimivan yrityksen markkina-aseman kannalta tärkeimpiä muuttujia. Tämä näkökohta on sitäkin merkittävämpi, kun ote- taan huomioon, että viranomaisten tiukka lupien- myöntämiskäytäntö rajoittaa elintarvikkeiden vähit- täismyymälöiden lisäämistä. Erityisesti rajoitetaan uu- sien myymälöiden rakentamista kaupunkien hyville sijaintipaikoille, mutta myös hypermarketeille sopiville keskusten laitama-alueille. Myymälän sijaintia pidetään hyvänä muun muassa silloin, kun se on keskeisellä paikalla (esimerkiksi kaupungin keskustan ostoskadulla) tai hyvien liiken- neyhteyksien päässä sijaitsevassa ostoskeskuksessa tai erikoismyymälöiden keskuksessa. Ostoskeskusten ve- tovoima perustuu siihen, että niissä toimii runsaasti eri alojen liikkeitä saman katon alla, ja usein ostoskeskuk- sissa on myös ravitsemisliikkeitä, urheilu- ja vapaa- ajanviettomahdollisuuksia (elämysshoppailu). Erikois- myymälöiden keskukset sijaitsevat yleensä aluekeskuk- L 274/8 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 sina toimivien pikkukaupunkien laitamilla. Ne sopivat erityisesti suurten määrien ostamiseen autoa käyttäen. 49) 46) RegioPlanin elintarvikkeiden kaupasta Itävallassa te- kemään tutkimukseen perustuvan komission arvioin- nin mukaan Rewe/Billalla ja Meinlilla yhdessä tulisi olemaan 106 myymälää RegioPlanin tutkimuksessa tarkastelluilla 181 parhaalla sijaintipaikalla; näistä 66 on Rewe/Billan ja 40 Meinlin myymälöitä. Suurimmal- la kilpailijalla Sparilla on näillä parhailla sijaintipaikoil- la 62, Hoferilla 47 ja Löwalla 20 myymälää, kun taas ADEGilla on vain viisi ja muilla pienemmillä kilpaili- joilla yhteensä 14 myymälää. Kyseiset 181 parasta si- jaintipaikkaa koostuvat RegioPlanin tutkimukses- sa 98:sta ostoskeskuksesta, 63:sta erikoismyymälöiden keskuksesta ja 20:stä kaupunkien keskustojen ostoska- dusta. Tarkasteltaessa näitä parhaiden sijaintipaikkojen kolmea tyyppiä yhdessä ilmenee lisäksi, että Meinlin hankinnan myötä Rewe/Billa yli kolminkertaistaa tähän saakka vaatimattoman edustuksensa osavaltioi- den pääkaupunkien keskustojen ostoskaduilla (poik- keuksina Innsbruck ja Bregenz). Itävallan alueellisen jakauman tarkastelu osoittaa, että Rewe/BillalMeinl on edustettuna kaikkien osavaltioiden parhailla sijaintipai- koilla suhteettoman suuressa mittakaavassa, toisin sa- noen voimakkaammin kuin sen keskimääräinen edus- tus kyseisellä alueella edellyttäisi. 47) Vähittäiskaupan yritysten myymälöiden määrä ostos- keskuksissa, erikoismyymälöiden keskuksissa ja kau- punkien keskustojen ostoskaduilla sekä myymälöiden kokonaismäärä esitetään seuraavassa taulukossa: Yritys Ostos- keskukset Erikois- myymä- löiden keskuk- set Ostos- kadut Yhteensä Rewe/Billa Meinl Rewe/Billa + Meinl Spar Hofer Löwa ADEG Muut 24 18 46 44 4 5 1 4 34 3 37 17 42 13 4 8 8 19 27 1 1 2 0 2 66 40 106 62 47 20 5 14 48) tavallisesti On oletettavaa, ettei Rewe/Billa enää Meinlin hankin- nan jälkeen jatka kaikkien Itävallan 343 Meinl- myymälän ja Wienin alueen noin 150 Meinl- myyntipisteen toimintaa elintarvikkeiden vähittäis- myymälöinä. Tarvittava rakenneuudistaminen hoide- taan tai toimipisteitä myymällä, minkä seurauksena kilpailijat voivat jatkaa kyseisten toimipisteiden toimintaa. Rewe/Billan ei ole kuitenkaan Meinlin rakenneuudistamisen jälkeen vält- tämätöntä jättää näitä toimipisteitä markkinoiden ar- moille, vaan se voi ottaa ne esimerkiksi kemikaali- myymäläketjunsa Bipan käyttöön. Näin ollen keskit- tymä estää Rewe/Billan kilpailijoita saamasta näitä toimipisteitä haltuunsa. lopettamalla Itävallassa jo todetaan, dd) Rewe/Billa on keskusjohtoinen liikeketju, toisin kuin sen tärkeimmät kilpailijat. Kuten johdanto-osan 23 kap- paleessa elintarvikkeiden vähittäiskaupan alalla toimii sekä selkeitä liikeketjuja että sekamuotoisia yrityksiä. Viimeksi mainitut ovat pääasiassa vapaaehtoisia ketjuja tai osto-osuuskuntia, joilla toisaalta on omia myymälöitä, mutta toisaalta sitovia myyntisopimuksia itsenäisten vähittäiskaup- piaiden kanssa. Liikeketjujen sekä vapaaehtoisten ketjujen ja osto-osuuskuntien omien myymälöiden liikevaihdon suhde itsenäisten vähittäiskauppiaiden liikevaihtoon on noin 75:25. Itsenäisten vähittäis- kauppiaiden myyntipisteistä suuri osa on kooltaan alle 250 m2. 50) 51) liikeketjut voivat tehdä tärkeitä yritystä Puhtaat lajitelmapolitiikka, koskevia päätöksiä (esimerkiksi hintapolitiikka, mainoskampanjat) keskitetysti ja to- teuttaa ne lyhyessä ajassa kaikissa ketjuun kuuluvissa myymälöissä. Tavarantoimittajien mukaan Rewe/Bil- lan kohdalla esimerkiksi sekä tuotteen ottaminen lajitelmaan että sen poistaminen lajitelmasta vie keskimäärin [. ]*, kun taas Sparin kohdalla tällainen lajitelman muuttaminen ryhmään kuuluvissa yrityk- sissä vie [. ]*. Lisäksi missään muussa organisaatio- muodossa kuin liikeketjussa ei todennäköisesti ole mahdollista saada kaikkia mukana olevia vähittäis- kauppiaita toimimaan täysin yhtenäisesti, sillä vähit- täismyymälöiden omistajat ovat huomattavasti itse- näisempiä kuin keskitetysti organisoidun yrityksen myymälöiden johtajat. Tämän vuoksi liikeketjut reagoimaan kilpailullisiin haasteisiin no- pystyvät peammin ja tehokkaammin. Liikeketjun on myös helpompi ottaa lajitelmaan omia merkkejä ja toteuttaa omia merkkejä koskevaa tavoit- teellista politiikkaa kuin löyhemmin organisoitujen elintarvikkeiden vähittäiskaupan ketjujen. Kuten joh- danto-osan 111 kappaleessa selvitetään, Rewe/Billalla on joissakin tuoteryhmissä keskimääräistä suurempi osuus omia tuotemerkkejä ja se on ensimmäisenä elintarvikkeiden vähittäiskaupan yrityksenä Itävallassa onnistunut tuomaan markkinoille omien tuotemerk- kien ylempään hintaryhmään kuuluvan menestykselli- sen sarjan. Omat merkit saattavat parantaa kauppiaiden kannattavuutta. Kuluttajat käyttävät tunnettujen merk- kituotteiden hintoja usein myymälän hintatason mitta- rina. Sen vuoksi kaupoilla on taipumus pitää näiden tuotteiden hinnat mahdollisimman alhaisina, jotta ku- luttajat saisivat myymälän hintatasosta edullisen vaiku- telman. Tämä johtaa tunnettujen merkkituotteiden kohdalla kapeisiin hintamarginaaleihin. Omien merk- kien kohdalla kuluttaja ei kuitenkaan voi tehdä suoria hintavertailuja. Tätä asiantilaa voidaan hyödyntää ja saavuttaa omien merkkien kohdalla yleisiä merkkituot- teita korkeampi hintamarginaali. Tätä strategiaa on erityisen helppo toteuttaa liikeketjuissa, onhan niiden 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/9 52) 53) 54) 55) keskusliikkeillä kaikkia myymälöitä koskeva täysi määräysvalta. Sekä Rewe/Billa että Meinl ovat puhtaita liikeketjuja. Niiden suurin kilpailija Spar on sen sijaan järjestäytynyt liikeketjuksi vain melko vähäisessä määrin. Itsenäiset kauppiaat hoitavat Sparin 1 560 myyntipisteestä 1 103:a. Näin ollen Rewe/Billa/Meinl kasvattaa jo ole- massa olevaa rakenteellista etulyöntiasemaansa suh- teessa Spariin entisestään. Myöskään seuraavaksi suurin kilpailija ADEG ei ole liikeketju. Löwa on kyllä järjes- täytynyt liikeketjuksi ja Tengelmann-konsernin tytär- yhtiö, mutta sen markkinaosuus on vain noin [<10]* prosenttia. Ainoa varsinainen liikeketju näiden lisäksi on M-Preis, mutta se toimii pääasiassa vain Tirolissa. ee) Reween yhdistyneellä Billalla on tukenaan huomattavia voimavaroja. Billa on kuulunut Rewe-konserniin vuo- desta 1996. Rewe on elintarvikkeiden vähittäiskaupan johtava yritys Saksassa ja yhteisön kolmanneksi suurin alan toimija. Rewe-konsernin kokonaisliikevaihto vuonna 1997 oli [. ]* miljardia euroa. Osapuolet ovat kyllä viitanneet siihen, ettei Billan ole toistaiseksi tarvinnut turvautua Rewe-konsernin taloudellisiin voi- mavaroihin. Tämä seikka ei kuitenkaan sulje pois mahdollisuutta antaa Rewe-konsernin varoja Billan käyttöön. Billan tärkein kilpailija Spar on sitä vastoin vain Itävallassa toimiva yritys, jonka kokonaisliikevaih- to on [. ]* miljardin euron luokkaa. Hofer ja Löwa ovat kyllä myös kansainvälisten, liikevaihdoltaan suurten kauppakonsernien tytäryhtiöitä. Näiden kahden yrityk- sen osalta on kuitenkin otettava huomioon, että niiden markkinaosuus on melko vähäinen. Vähän aikaa sitten myös ADEG ja saksalainen Edeka-ryhmä ovat alkaneet luoda yhteyksiä toisiinsa, mutta koska sekä Edeka että ADEG ovat rakenteeltaan osuuskuntia, asialla ei ole samanlaista vaikutusta. ff) Keskittymällä syntyvä Rewe/Billa/Meinlin määräävä asema hankintamarkkinoilla antaa sille huomattavan kilpai- luedun vähittäiskaupan markkinoilla. Kuten johdanto- osan 88 kappaleessa selvitetään, keskittymä johtaa määräävän aseman syntymiseen useilla hankintamark- kinoilla, jotka ovat elintarvikkeiden vähittäiskaupan kannalta ratkaisevan tärkeitä. Kuten johdanto-osan 71–74 kappaleessa yksityiskohtaisesti selvitetään, ase- malla hankintamarkkinoilla on ratkaisevan tärkeä mer- kitys markkina-asemalle vähittäiskaupan markkinoilla. Mitä suurempi on elintarvikkeiden vähittäiskaupan yrityksen ostojen määrä, sitä edullisemmat ostoehdot se yleensä saa ja sitä paremmat mahdollisuudet sillä on vallata lisää markkinaosuutta vähittäiskaupan markki- noilla. Tämä johtaa puolestaan kysyntävoiman vahvis- Jos yritys pääsee määräävään tumiseen entisestään. asemaan sekä vähittäiskaupan markkinoilla että han- kintamarkkinoilla, näiden kahden markkinoiden valta- 56) 57) 58) aseman yhdistelmä antaa kyseiselle yritykselle mahdol- lisuuden vallata asemia vähittäiskaupan markkinoilla vielä jäljellä olevilta kilpailijoilta tai jopa syrjäyttää ne kokonaan. c) Tuleva kehitys aa) Keskittymä kasvattaa Itävallan elintarvikkeiden vähit- täiskaupan markkinoille pääsyn esteitä entisestään. Itävallan elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoille pääsy on jo nykyisin varsin vaikeaa. Tämä koskee erityisesti pinta-alaltaan suuria myymälöitä. Ensiksi yhdeksän osavaltion kaavoitusta koskevien lakien ja rakennus- määräysten sekä liittovaltion kauppa- ja teollisuusase- tuksen perusteella annetun ostoskeskuksia koskevan asetuksen mukaisesti elintarvikkeiden vähittäiskaupan myymälöiden avaaminen riippuu viranomaisten anta- mista luvista, tietyn myyntialan ylittävien myymälöi- den perustamista rajoitetaan merkittävästi ja joissakin tapauksissa tietyn myyntialan ylittävien myymälöiden perustaminen jopa kielletään. Toiseksi jo olemassa olevien myymälöiden lisäksi varsinkin kaupunkien alueilla on käytettävissä enää hyvin rajallinen määrä sopivia sijaintipaikkoja uusille elintarvikkeiden vähit- täismyymälöille. Nämä seikat muodostavat huomatta- van esteen elintarvikkeiden vähittäiskaupan markki- noille pääsylle Itävallassa. Lisäksi elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinat ovat Itävallassa jo nykyään- kin varsin keskittyneet. Osapuolet kiistävät näiden markkinoille pääsyn estei- den olemassaolon ja viittaavat erityisesti siihen, että Rewe/Billa on onnistunut viime vuosien aikana avaa- maan Itävallassa vuosittain keskimäärin 50 uutta myymälää ja kasvattamaan markkinaosuuttaan 25 prosentista 30 prosenttiin sisäisen kasvun kautta. Asi- asta on todettava ensinnäkin, että yksikään Rewe/Billan kilpailija ei ole onnistunut laajentumaan ja perusta- maan uusia myymälöitä vastaavassa määrin. Edelleen on otettava huomioon, että uusien myymälöiden koh- dalla kyse oli supermarketeista eikä pinta-alaltaan suurista myymälöistä. Rewe/Billan sisäisen kasvun osalta yleensä osapuolet ovat lisäksi itse maininneet, että useita pienehköjä Billa-myymälöitä on suljettu ja korvattu suuremmilla. Tästä kaikesta seuraa, että Rewe/Billalla on kilpailijoihinsa verrattuna strategisia etuja, joilla se voi tietyssä määrin tasoittaa laajentumi- sen esteenä olevia vaikeuksia Itävallan markkinoilla. Ottaen huomioon olemassa olevat markkinoille pääsyn esteet ei ole yllättävää, että ulkomaisten yritysten aikaisemmat pyrkimykset päästä Itävallan markkinoille ovat epäonnistuneet. Kuluneiden vuosien tapahtumat osoittavat, ettei tämä ole onnistunut edes kansainväli- sesti toimivilta ketjuilta (sveitsiläinen Denner ja ranska- lainen Carrefour 70-luvulla, saksalainen Hurler Huma- myymälöineen 80-luvulla ja sveitsiläinen Migros 90- luvulla). Myös Tengelmannin tytäryhtiöllä Löwalla, joka on toiminut Itävallassa 70-luvulta lähtien, on vaikeuksia vakiinnuttaa asemaansa markkinoilla pit- käaikaisesti. Sen markkinaosuus on edelleen selvästi alle 10 prosenttia. Saksalaisella Edekalla oli ennen sen osakkuutta ADEGissa Itävallassa ainoastaan kaksi L 274/10 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 kohtalaisen menestyksellisesti toimivaa elintarvikkei- den vähittäismarkettia. Saksalainen kauppayritys Lidl on parhaillaan aloittamassa toimintaansa elintarvikkei- den vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa. Sen osalta on kuitenkin todettava, että toiminta rajoittuu toistai- seksi harvoihin myymälöihin ja päästiin aloittamaan vasta vuosikausia kestäneiden ponnistelujen jälkeen. Lukuun ottamatta Reweä vuonna 1996 ja uusinta tulokasta Lidliä Itävallan markkinoille ei ole kuluneiden kahden vuosikymmenen aikana onnistunut pääsemään yksikään suuri kauppaketju. 63) Komissio on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen nyttemmin vahvistamassa päätöksessä 94/449/EY (15) jäljempänä ’Kali + Salz -päätös’ (16), tunnustanut, että keskittymää, jonka olisi tavallisesti katsottava luovan ostavalle yritykselle määräävän markkina-aseman tai vahvistavan sitä, ei voida pitää tällaisen aseman aiheut- tajana, jos tämä yritys väistämättä saisi määräävän aseman tai vahvistaisi sitä siinäkin tapauksessa, että keskittymä kiellettäisiin. Tässä mielessä keskittymää ei yleensä voida pitää kilpailurakenteen heikkenemisen syynä, jos on varmaa, että 59) 60) 61) 62) Keskittymällä elintarvikkeiden vähittäiskaupan markki- nat Itävallassa keskittyvät huomattavasti entisestään ja uusien yritysten markkinoille pääsy vaikeutuu edelleen. Näin ollen Rewe/BillalMeinlin liikkumavaran ei voida olettaa kaventuvan mahdollisen kilpailun takia. bb) Odotettavissa on, että keskittymällä syntyvän Rewe/Bil- la/Meinlin markkina-asema vahvistuu lähitulevaisuudessa edelleen. Elintarvikkeiden vähittäiskaupan myymälöiden lukumäärä on Itävallassa laskenut jo vuosia (esimerkik- si vuoden 1996 alusta vuoden 1997 loppuun 3,7 pro- senttia). Rewe/Billa on jo ennen keskittymää ainoa voimakkaasti joka avaa vuosittain itsenäisesti keskimäärin 50 uutta myymälää. Muut suuret alan yritykset ovat sen sijaan lopettaneet myymälöitään. laajentuva alan palvelun tarjoaja, Kun Meinlin myyntipisteet liitetään kokonaan Rewe/ Billa-konserniin, on odotettavissa, että ne vahvistavat markkina-asemaansa huomattavasti. Kun Meinlin osto- jen määrät keskittymän jälkeen yhdistetään Rewe/Bil- lan huomattavasti suurempiin ostomääriin, Meinlin tämänhetkiset myyntipisteet pääsevät hyötymään selvästi edullisemmista ostoehdoista. 64) 65) d) Syy-yhteys Myyjät ovat vastanneet komission väitetiedoksiantoon, ettei kyseinen keskittymä olisi syynä Rewe/Billa/Mein- lin määräävän markkina-aseman syntymiseen elintar- vikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa. Meinlilla on nykyisessä muodossaan, levinneisyy- dessään ja suuruudessaan merkittäviä kilpailuhaittoja paljon suurempiin kilpailijoihinsa nähden. Jos Meinl katoaa markkinoilta tai sen on mitoitettava toimintansa uudelleen, markkinaosuudet saisi pääasiassa Rewe/Billa Meinlin myymälöiden historiallisen ja maantieteellisen jakautuman vuoksi. Ei ole olemassa muitakaan, kilpai- lun kannalta vähemmän vahingollisia hankintavaihto- ehtoja, sillä ainoa kyseeseen tuleva kiinnostunut ostaja olisi Spar. Se on kuitenkin Itävallan kokonaismarkki- noilla markkinaosuuksien suhteen Rewe/Billaa vastaa- vassa asemassa, se on erityisen vahvassa asemassa Länsi-Itävallassa ja sitä paitsi sen myyntiala on Rewe/ Billaa suurempi. — haltuunotettava yritys katoaisi nopeasti markki- noilta, jollei joku muu yritys ota sitä haltuunsa, — haltuunottava yritys saisi haltuunotettavan yrityk- sen markkinaosuuden, jos tämä katoaisi markki- noilta, — yritysoston toteuttamiselle ei ole olemassa kilpai- lulle vähemmän vahinkoa aiheuttavaa muuta vaih- toehtoa. Samalla komissio teki Kali + Salz -päätöksessä selväksi, että tällainen tilanne syntyy ainoastaan poikkeusta- pauksissa. Tavallisestihan voidaan olettaa, että keskit- tymä, jonka seurauksena määräävä markkina-asema syntyy tai vahvistuu, on myös syynä kilpailurakenteen heikkenemiseen. Todistustaakka syy-yhteyden puuttu- misesta on näin ollen keskittymän osapuolina olevilla yrityksillä. Ensiksi on todettava, että kyseessä olevassa tapauksessa kyse ei olisi, toisin kuin Kali + Salz -päätöksen kohdalla, kokonaisen yrityksen mahdollisesta katoamisesta markkinoilta. Jo vuonna 1996 konserni jaettiin kahtia ja perustettiin osakonserni Julius Meinl Austria Indu- strie GmbH. Tämän yhtiön alaisuuteen sijoitettiin konsernin tuotantotoimiala, johon kuuluvat seuraavat yritykset: Julius Meinl Kaffee- und Tee Vertriebs GmbH (paahdettu kahvi ja tee), Julius Meinl Nahrungsmittel- produktion GmbH (ennen kaikkea marmeladi, hedel- mämehut, Julius Meinl Fleischwerke GmbH (liha ja makkara) sekä Julius Meinl Großhandels GmbH (omien merkkien myynti). Lisäksi Julius Meinl Austria Industrie GmbH:lla on 33,3 pro- senttia Meinl Bank AG:n osakkeista sekä 100 prosenttia Copem Compagnie de Participation Européenne Meinl BV:n osakkeista; tällä puolestaan on 49 prosenttia Julius Investment NV:n osakkeista. Tämä hallitsee Julius Meinl International AG:tä, joka toimii Meinl-konsernin Keski- ja Itä-Euroopan toimintojen holdingyhtiönä. Meinliin jäänyt vähittäiskaupan konserniala edustaa näin ollen vain osaa Meinl-konsernin liiketoiminnasta tislaamotuotteet ja viini), (15) EYVL L 186, 21. 7. 1994, s. 38, johdanto-osan 70 kappale ja sitä seuraavat kappaleet. (16) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 31. 3. 1998, yhdis- tetyt asiat C-68/94 ja C-30/95, Ranska ym. v. komissio, Kok. 1998, s. I-1375. 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/11 ja osakkuusyrityksistä. Sen vuoksi Meinlin katoami- sessa Itävallan elintarvikkeiden vähittäiskaupan mark- kinoilta on kysymys johdon päätöksestä luopua liike- toiminnasta, jonka kehitys ei ole vastannut sen odotuk- sia. Tällaisessa tapauksessa, jota ei koske failing compa- ny defence -periaate (maksukyvyttömän yrityksen pelastamista koskeva periaate), vaan failing division defence (maksukyvyttömän toimialan pelastaminen), on asetettava erityisen korkeat vaatimukset todisteille, joiden perusteella voidaan vedota syy-yhteyden puuttu- miseen. Muussa tapauksessahan kaikkia keskittymiä, joissa on kyse kannattamattomaksi mainitun liiketoi- minnan alan myymisestä, voitaisiin perustella sulautu- mien valvontaoikeuden kannalta sillä, että myyjä il- moittaa lopettavansa liiketoimintansa kyseisellä alalla ilman keskittymää. Osapuolten esittämät seikat eivät sovellu perusteeksi syy-yhteyden puuttumiselle. Edellä esitettyjen yleisten näkökohtien lisäksi osapuolet eivät ole millään tavoin osoittaneet, että Meinl katoaisi markkinoilta lyhyellä tähtäimellä joka tapauksessa, jollei jokin toinen yritys hanki sitä omistukseensa. Saattaa pitää paikkansa, että Meinlin taloudellinen tilanne on viime vuosina huonontunut. Keskittymän osapuolet eivät ole kuiten- kaan tuoneet ilmi mitään sellaisia seikkoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä Meinlin olevan jo tällä hetkellä tai lähitulevaisuudessa maksukyvytön. Pikem- minkin voidaan olettaa, että Meinl-konsernin suunni- teltu erottaminen sen elintarvikkeiden vähittäiskaupan alan toiminnoista Itävallassa perustuu konsernin joh- don strategiseen päätökseen. Vuonna 1996 toteutettu Meinl-konsernin aiheen rakennenuudistus päätellä, että konsernin jakamisella kahteen osakonser- niin valmisteltiin jo silloin Meinlin elintarvikkeiden vähittäiskaupan toimintojen myöhemmän myymisen mahdollistamista. Meinlin vuoden 1996 toimintaker- tomuksesta ilmenee, että Meinlin tappiota tuottavat toiminnot Itävallassa erotettiin kannattavista, pääoma- tilanteeltaan huomattavasti vahvemmista ja strategi- sesti tärkeämmistä toiminnoista, jotka koottiin yhteen osakonserniin Julius Meinl Austria Industrie GmbH. Näistä syistä johtuen pelkkä viittaus Meinlin nykyisessä muodossaan, levinneisyydessään ja suuruudessaan kohtaamiin merkittäviin kilpailuhaittoihin paljon suu- rempiin kilpailijoihinsa nähden ei riitä perustelemaan tarvetta lakkauttaa Meinlin elintarvikkeiden vähittäis- kaupan toiminta joka tapauksessa. antaa Myöskään osapuolten esittämä käsitys, jonka mukaan pääasiassa Rewe/Billa saisi Meinlin markkinaosuudet Meinlin myymälöiden historiallisen ja maantieteellisen jakautuman vuoksi, ei komission näkemyksen mukaan ole vakuuttava. Mainitsevathan osapuolet samalla itse- kin, että Spar tulee kysymykseen mahdollisena ostaja- ehdokkaana. Näin ollen edes osapuolten esittämien seikkojen perusteella ei voida lähteä siitä, että Rewe/Bil- la saisi joka tapauksessa Meinlin markkinaosuudet. Tilanne kilpailun kannalta ei sen vuoksi suinkaan ole samanlainen suunnitellun keskittymän toteutuessa tai jäädessä toteutumatta. 66) 67) asemansa vuoksi ottaa huomioon. Kuten komissio on Kali + Salz -päätöksessä selkeästi esittänyt, se asettaa tiukat vaatimukset todisteille siitä, ettei ostajayrityksen lisäksi kyseeseen tule vaihtoehtoisia ostajia. Myös Eu- roopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut tämän näkemyksen (17). Osapuolten esittämät seikat eivät missään tapauksessa vastaa näitä vaatimuksia. Osapuo- let eivät ole antaneet selvitystä siitä, minkä ostajaehdok- kaiden kanssa Meinl-konserni on neuvotellut, eivätkä siitä, mistä syystä neuvottelut ovat jääneet tuloksetto- miksi. Osapuolten viitatessa siihen, että Spar ei alun perinkään tule kysymykseen kilpailun kannalta vähemmän haitallisena ostajavaihtoehtona, ne ovat ennakoineet toimivaltaisen kilpailuviranomaisen suo- rittamaa kilpailullista arviointia. Ottaen huomioon Rewe/Billan ja Sparin väliset edellä kuvatut erot tällai- nen johtopäätös ei sitä paitsi ole mitenkään itsestään selvä. 69) Näin ollen keskittymän osapuolet eivät ole täyttäneet yhtäkään komission Kali + Salz -päätöksessä sovelta- masta kolmesta edellytyksestä, jotka oikeuttavat veto- amaan syy-yhteyden puuttumiseen. Suunniteltu keskit- tymä on sen vuoksi myös syynä Rewe/Billa/Meinlin määräävän markkina-aseman syntyyn elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa. e) Päätelmä 70) Edellä esitetyistä syistä on odotettavissa, että suunnitel- tu keskittymä johtaa Rewe/Billa/Meinlin määräävään markkina-asemaan elintarvikkeiden vähittäiskaupassa Itävallassa. B HANKINTAMARKKINAT 71) Edullisempiin ostoehtoihin johtavan kysyntävoiman käyttö ei sinänsä ole kokonaistaloudelliselta kannalta katsoen haitallista. Erityisesti jos tavarantoimittajat ovat hyvin keskittyneitä ja kysyntävoimaa omaaviin ostajiin kohdistuu niiden omilla myyntimarkkinoilla tehokasta kilpailua, jonka vuoksi niiden on siirrettävä ostoissa saavuttamansa edut omille asiakkailleen, ky- syntävoima voi estää monopoli- tai oligopolivoittojen syntymisen tarjontapuolella (18). Jos kysyntävoimaa omaavalla yrityksellä on omilla myyntimarkkinoillaan vahva asema, jota kilpailu ei enää riittävästi rajoita, ostoissa saatujen etujen ei enää kuitenkaan voida odottaa siirtyvän asiakkaille. 68) Perusteltu ei ole myöskään keskittymän osapuolten viittaus siihen, ettei Rewe/Billalle myynnille olisi ole- massa kilpailun kannalta vähemmän vahingollista ei voitaisi markkina- vaihtoehtoa, koska Sparia (17) Ks. alaviite 15. (18) Ks. esimerkiksi ’The Welfare Consequences of the Exercise of Buyer Power’; Paul Dobsonin, Michael Watersonin ja Alex Chun tutkimus Office of Fair Tradingille, syyskuu 1998, s. 17 ja seuraavat sivut. L 274/12 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 72) 73) 74) 75) 76) Vähittäiskaupan markkinoiden ja hankintamarkkinoi- den välillä vallitsee selvä riippuvuus vähittäiskaupan tasolla. Vähittäismyymälöiden tekemien ostojen määrä riippuu niiden markkinaosuuksista vähittäiskaupan markkinoilla, ja määrät ovat sitä suurempia, mitä suurempi on vähittäiskauppiaan markkinaosuus kysei- sillä markkinoilla. Mitä suurempia ostomäärät ovat, sitä edullisemmat ovat yleensä tavarantoimittajan vähittäiskauppiaalle myöntämät ostoehdot. Edullisia ostoehtoja puolestaan voidaan käyttää eri tavoin paran- tamaan markkina-asemaa kaupan markkinoilla (esi- merkiksi sisäisen tai ulkoisen kasvun kautta, mutta myös kilpailijoita vastaan suunnattujen hintakampan- joiden avulla). Aseman parantuminen vähittäiskaupan markkinoilla puolestaan johtaa entistä parempiin osto- ehtoihin jne. Edellä kuvailtu kierre johtaa yhä suurempaan keskitty- miseen sekä vähittäiskaupan markkinoilla että hankin- tamarkkinoilla. Siitä koituu lyhytaikaista hyötyä loppu- käyttäjille, koska vähittäiskaupan markkinoilla voidaan käydä jonkin aikaa kiihkeää pudotuspeliä, jonka aikana kysyntävoimaa omaavan vähittäiskaupan on pakko siirtää saamansa ostoedut kuluttajille. Tätä kestää kui- tenkin vain niin kauan kunnes vähittäiskaupan markki- noilla päästään rakenteeseen, joka johtaa kilpailun selvään vähenemiseen (se on tässä tapauksessa yhden yrityksen määräävään asemaan). Tämän jälkeen loppu- käyttäjää ei enää tarvitse ottaa huomioon, koska tällä on enää hyvin vähän vaihtelumahdollisuuksia. Kysyntävoima antaa vähittäiskaupalle lisäksi huomat- tavaa vaikutusvaltaa sen suhteen, mitä tuotteita tulee markkinoille ja mitkä tuotteet siten ovat kuluttajan saatavilla. Tuotteilla, joita määräävässä asemassa oleva ostaja ei ota lajitelmaansa, ei käytännössä ole mahdolli- suuksia saavuttaa loppukäyttäjää, koska tavarantoimit- jakelukanavia. Siten tajalla määräävässä asemassa oleva ostaja päättää viime kädessä uusien tuotteiden menestymismahdollisuuk- sista. ei ole vaihtoehtoisia kannalta täysin keskenään korvattavissa. Kuten johdan- to-osan 13 kappaleessa todetaan, vähittäiskaupan ta- solla kuluttajat pitävät kuitenkin tärkeimpänä elintar- vikkeiden vähittäiskaupan erityistä jakelupalvelua eli sitä, että lajitelma käsittää sekä elintarvikkeita että muita tuotteita (’One Stop Shopping’). Hankintamark- kinoilla markkinoiden rajaaminen tapahtuu kuitenkin lailla. Niillä rajaamisen kannalta ratkaisevaa on eri valmistajan mahdollisuus vaihdella tarjontaansa sekä sen myyntivaihtoehtoja. Valmistajat valmistavat yleensä yksittäisiä tuotteita tai tuoteryhmiä (esimerkiksi meijerituotteita, leipää ja leivonnaisia) eivätkä pysty helposti muuntamaan tuotantoaan toisenlaisten tuot- teiden valmistamista varten. Meijerituotteiden tuottaja esimerkiksi ei voi aloittaa leivän ja leivonnaisten val- mistusta ilman huomattavia investointeja ja uutta tietotaitoa. Elintarvikkeiden vähittäiskauppias kyllä pyrkii täydelliseen tuotelajitelmaan, koska asiakkaiden kysyntä kohdistuu lajitelmaan. Kauppias ei kuitenkaan pysty hankkimaan täydellistä lajitelmaa vain yhdeltä valmistajalta. Tämän vuoksi ei voida puhua elintarvik- keiden vähittäiskaupan yhtenäisistä hankintamarkki- noista. 77) Komission tutkimukset ovat vahvistaneet, että markki- noiden rajaaminen tuoteryhmien perusteella on yleensä selkeä vaihtoehto ja tavallisesti erotetaan toisistaan seuraavat tuoteryhmät: — liha ja makkara — siipikarja ja munat — leipä ja leivonnaiset (tuoreet ja säilyvät leivonnaiset, mutta ei pakasteet) — meijerituotteet (maito, voi, jogurtti, rahka, maito- pohjaiset tuorejälkiruuat, kaikki juustolajit) — tuoreet hedelmät ja vihannekset — olut — viini ja väkevät 1 Asian kannalta merkitykselliset tuotemarkki- nat — alkoholittomat juomat (mukaan lukien kivennäis- vesi) Nämä markkinat käsittävät päivittäistavaroiden myyn- nin valmistajalta tukku- ja vähittäiskauppiaista ja muis- ta yrityksistä muodostuville asiakkaille. — makeiset — kuumat juomat (kahvi ja tee) Komission vakiintuneen käytännön ja yhteisöjen tuo- mioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti markkinat on määriteltävä ensisijaisesti kuluttajan kannalta. Elin- tarvikkeiden vähittäiskauppiaiden tavallisesti kysymät tuotteet tai tuoteryhmät eivät tosin ole loppukuluttajan — peruselintarvikkeet (muun muassa jauhot, sokeri, makaroni, riisi, mausteet) — säilykkeet (säilykepurkkeihin tai muihin pakkauk- siin säilötyt elintarvikkeet lukuun ottamatta pakas- teita) 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/13 — pakasteet (mukaan lukien jäätelö) — lastenruoat — eläinten ruoat — ihonhoitotuotteet (muun muassa rasvat ja voiteet, joiden tarkoitus on ensisijaisesti kauneudenhoito) ja kosmetiikka (meikit ja hajusteet) — pesu-, siivous- ja puhdistusaineet — muut kemikaalituotteet (eli muut kuin edellä maini- tut, esimerkiksi reseptittä myytävät lääkkeet, luon- taistuotteet, henkilökohtaiseen hygieniaan tarkoite- tut tuotteet) — supermarketeille tyypilliset muut tuotteet kuin elin- tarvikkeet (esimerkiksi vaatteet, sanoma- ja aika- kauslehdet, vapaa-ajantuotteet). Myös tuotteiden tarjoajat voidaan jaotella tuoteryh- mien perusteella. Tuoretuotteiden tarjonta on raken- teeltaan erittäin hajanaista ja muodostuu pääasiassa pienistä ja keskisuurista yrityksistä etenkin liha- ja makkaratuotteiden, meijerituotteiden sekä leivän ja leivonnaisten alalla. Muiden kuin elintarvikkeiden alalla (esimerkiksi pesu-, puhdistus- ja siivousaineissa, ihon- hoitotuotteissa, eläinten ruoissa) sen sijaan toimii pääasiassa suuria kansainvälisiä valmistajia. Muiden tuoteryhmien tarjontarakenne on sekoitus näistä, mutta yleensä (19) sille on tunnusomaista vähäisempi keskittyneisyys kuin ostopuolelle. Myös elintarvikkei- den vähittäiskaupan hankintapuoli on yleensä järjestäy- tynyt edellä mainittujen tuoteryhmien mukaisesti. Elintarvikkeiden vähittäiskauppa ei yleensä ole ainoa jakelukanava, jonka kautta kyseisten tuotteiden valmis- tajat voivat myydä tuotteitaan. Muita jakelukanavia ovat esimerkiksi erikoisliikkeet, noutotukut, muut tuk- kuliikkeet, ravintola-ala, kemikaaliliikkeet tai vienti. Vaikka jakelukanavien merkitys vaihtelee tuoteryhmit- täin (ks. taulukko johdanto-osan 95 kappaleessa), elintarvikkeiden vähittäiskauppa on useimpien tuote- ryhmien selvästi tärkein jakelukanava yli 50 prosentin osuudellaan. Jakelukanavien erilainen jakaantuminen viittaa sekin siihen, että hankintamarkkinat on rajattava tuoteryhmittäin. On otettava huomioon, että valmistajan kannalta eri jakelukanavat eivät välttämättä ole keskenään vaihdet- tavissa. Pakkauskoko, tuotteen koostumus ja pakkaus poikkeavat toisistaan (ja edellyttävät toisinaan erikois- koneita tai muita tuotantovälineitä), myyntistrategiat ovat erilaisia (esimerkiksi elintarvikkeiden vähittäis- jakelukanavat ovat myymälöissä ja ravintola-alalla), 78) 79) 80) (19) Poikkeuksen muodostavat toisinaan erittäin pienet ja Itävallassa vähämerkityksiset tuoteryhmät esimerkiksi kala. erilaisia ja vaativat erilaista tietämystä ja yhteyksiä, ja lisäksi logistiikka on erilaista, mikä kaikki vaikeuttaa jakelukanavien välistä vaihdettavuutta. Komission saa- mat tiedot osoittavat, että uuden jakelukanavan käyt- töönotto edellyttää toisinaan pitkäaikaista markkinoi- den työstämistä. Useat tuotteet (erityisesti heräteostok- set ja merkkituotteet) on tarkoitettu myytäviksi suoraan loppukäyttäjälle. Näille tuotteille on elintarvikkeiden vähittäiskaupan lisäksi vain vähän vaihtoehtoisia jake- lukanavia (yleensä erikoisliikkeet, muiden kuin elintar- vikkeiden osalta myös kemikaaliliikkeet, mahdollisesti myös noutotukut). Komission tutkimusten mukaan useimmissa elintarvikkeiden vähittäiskaupan tuoteryh- missä asiakkaan menetystä ei voida nopeasti ja ongel- mitta korvata muiden jakelukanavien kautta tapahtu- valla myynnillä. Jos jakelukanavien vaihto yleensä on mahdollista, se näyttäisi päinvastoin edellyttävän osittain suuriakin investointeja sekä tuotannon ja myynnin kustannusrakenteen järjestämistä uudelleen. Tämä viittaa siihen, että ainakin tietyissä tuoteryhmissä lähtökohta on elintarvikkeiden vähittäiskaupan erilliset hankintamarkkinat. 81) Tämän vuoksi komissio katsoo, että hankintamarkki- nat voidaan jakaa erillisiin tuotemarkkinoihin edellä kuvailtujen tuoteryhmien perusteella. Tämä ei merkitse sitä, etteikö joillain näistä markkinoista olisi samanlai- sia rakenteita eikä estä niiden yhdistämistä analyysissä. Edellä esitetyistä syistä on lisäksi painavia syitä olettaa, että elintarvikkeiden vähittäiskaupan hankintamarkki- nat voidaan erotella jakelukanavien mukaan, joten hankintamarkkinat voivat muodostaa erilliset markki- nansa. Tämä voidaan kuitenkin jättää huomiotta, koska kilpailuongelmia ilmaantuu jo kaikki jakelukanavat käsittävillä hankintamarkkinoilla. 2 Asian kannalta merkitykselliset maantieteelli- set markkinat 82) Osapuolilta saatujen tietojen mukaan hankintamarkki- Itävallan nat ovat Euroopan talousalueen laajuiset. liityttyä yhteisöön sekä tavarantoimittajien että vähit- täiskauppiaiden on voitu todeta suuntautuneen ene- nevässä määrin Euroopan markkinoille. Tästä todistaisi myös elintarvikkeiden viennin lisääntyminen etenkin Saksaan. Samaan aikaan osapuolet kuitenkin ilmoitta- vat, että vaikka Rewe otti haltuunsa Billan yli kaksi vuotta sitten, yritysten ostojen yhteenlaskettu määrä on alle kaksi prosenttia Billan ostojen kokonaismäärästä elintarvikkeiden ja muiden tuotteiden alalla. Tämän lisäksi osapuolet ovat esittäneet, että itävaltalaiset tuo- temerkit ja siten itävaltalaiset tuottajat ovat Rewe/Billan L 274/14 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 lajitelman erittäin keskeinen tunnusmerkki, koska ku- luttajat kysyvät yhä enemmän itävaltalaisia ja alueellisia tuotteita. Tämän vuoksi Rewe/Billa osapuolten mukaan harjoittaa tiivistä yhteistyötä alueellisten ja paikallisten tarjoajien, kuten leipomoiden, myllyjen, makkaran- ja kinkuntuottajien sekä veden pullottajien kanssa. Hedelmien ja vihannesten alalla Rewe/Billa sanoo korostavansa tuoreutta ja siten lyhyempien kuljetus- matkojen vuoksi itävaltalaisia tuotteita. Nyt kun Billa on siirtynyt Rewen omistukseen, monet asiakkaat kiinnittävät osapuolten mukaan entistä enemmän huo- miota itävaltalaiseen laatuun, ja itävaltalaisten tuottei- den korkean laadun ansiosta niitä usein suositaan kansainvälisten toimittajien sijasta. 83) Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että kaikkien jäljempänä tarkasteltujen tuoteryhmien hankintamark- kinoita on pidettävänä kansallisina. Tämä johtuu toi- saalta siitä, että kuluttajat suosivat itävaltalaisia tuottei- ta ja tuotelajitelma on siten sen mukainen. Lisäksi itävaltalaiset elintarvikkeiden vähittäiskauppiaat osta- vat pääasiassa itävaltalaisilta tavarantoimittajilta. AC Nielsenin tietojen mukaan itävaltalaiset elintarvikkei- den vähittäiskauppiaat ostavat yli 80 prosenttia seuraa- vista tuoteryhmistä (20) puhtaasti kotimaisilta tarjoajil- ta: liha ja makkara, meijerituotteet, alkoholittomat juomat, olut, leipä ja leivonnaiset, hedelmät ja vihan- nekset sekä kahvi. Silloinkin kun ostetaan kansainväli- siltä valmistajilta (esimerkiksi merkkituotteiden valmis- tajilta), tämä tapahtuu lähes aina niiden itävaltalaisten haaraliikkeiden kautta. Itävaltalaiset valmistajat (erityi- sesti elintarvikkeiden valmistajat) myyvät selvästi suu- rimman osan tuotannostaan Itävallassa. Ne ovat suun- tautuneet Itävallan markkinoille ja ottavat huomioon 8 miljoonan asukkaan erityiset kulutustottumukset. Ainoastaan 8,4 prosenttia Itävallassa tuotetuista elin- tarvikkeista myydään ulkomailla. 84) Todiste siitä, että hankintamarkkinat ovat Itävallan laajuiset, on myös se, että erityisesti joidenkin tuore- tuotteiden hinnat ovat Itävallassa korkeampia kuin Saksassa. Tiedottajan mukaan Billa maksaa itävaltalai- sista hedelmistä ja vihanneksista [. ]* prosenttia enemmän kuin mitä se maksaisi vastaavista tuotteista muualla yhteisössä Itävallan ulkopuolella. Kilo sianli- haa maksaa Itävallassa siten [. ]* enemmän kuin yh- teisössä keskimäärin. Tiedottajan mukaan itävaltalais- ten tuotteiden hinnat ovat keskimäärin 20 prosenttia korkeampia kuin yhteisön markkinahinnat. 85) 86) Kansainväliset merkkituotteet sekä elintarvikkeiden että muiden tuotteiden alalla ostetaan yleensä valmista- jayritysten itävaltalaisilta haaraliikkeiltä/tytäryhtiöiltä eikä niitä tuoda itse maahan. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että elintarvikkeiden vähittäisketjut odot- tavat valmistajilta palveluja, kuten valikoiman ylläpito ja markkinatutkimukset, jotka voidaan hoitaa vain olemalla paikan päällä. Kansainväliset valmistajat neu- vottelevat tällaisesta juuri Itävallan markkinoille koot- tavasta tuote- ja palvelupaketista Itävallan elintarvikkei- den vähittäiskaupan edustajien kanssa vuosittain. Lisä- todiste on se, että kansainvälisten merkkituotteiden hankintamarkkinat ovat kansalliset, erityisesti elintar- vikkeiden alalla kansainväliset tuotemerkit ovat usein pelkkiä kattomerkkejä. Tuotteiden sisältö vaihtelee maittain erilaisten makutottumusten mukaisesti. Ko- missio on todennut, että esimerkiksi Saksan markki- noille valmistettuja kahvilaatuja tai valmisruokia kuten myöskään eläinten ruokia ei samanlaisista pakkauksista huolimatta voida myydä Itävallassa ja päinvastoin. Hankintamarkkinoiden avautuminen, jota ennakoitiin asiassa Rewe/Billa (21) tehdyssä päätöksessä, ei ole toteutunut. Tässä yhteydessä on lisäksi toistaiseksi merkittävää, että vaikka Rewe otti haltuunsa Billan yli kaksi vuotta sitten, yritysten ostojen yhteenlaskettu määrä on alle kaksi prosenttia Billan ostojen koko- naismäärästä elintarvikkeiden ja muiden tuotteiden alalla. Osapuolet ovat lisäksi itse todenneet, että ostojen tekeminen ulkomailta on edelleen hankalaa esimerkiksi tullaukseen ja pakkaamiseen liittyvien muodollisuuk- sien vuoksi. Kansainvälisten merkkituotteiden osalta on aiheellista määritellä maantieteelliset markkinat ottaen huomioon tarjoajien mahdollisuudet käyttää muita jakelukanavia loppukäyttäjän tavoittamiseksi (22). Nyt tarkasteltavassa asiassa ainoastaan käyttämällä Itävallassa vastaavia jakelukanavia, joista elintarvikkeiden vähittäiskauppa on tärkein. kuluttajat tavoittaa voidaan 87) Kuvailtujen rakenteellisten erikoispiirteiden vuoksi ko- mission lähtökohtana ovat Itävallan kansalliset hankin- tamarkkinat. 3 Kilpailullinen arviointi 88) On lähdettävä siitä, että keskittymä johtaa Rewe/Billa/ Meinlin määräävän markkina-aseman syntyyn tai vah- vistumiseen seuraavassa kuvailluilla yhdeksällä itävalta- laisella hankintamarkkinalla. (20) Tässä esitetyt tuoteryhmät eivät täysin vastaa edellä lueteltuja tuoteryhmiä. (21) Ks. alaviite 5. (22) Ks. komission päätös 97/2771EY, alaviite 6, johdanto-osan 37 kappale. 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/15 a) Markkinarakenne 93) aa) Itävallan hankintamarkkinoilla tavarantoimittajapuoli on huomattavasti vähemmän keskittynyt kuin kysyntäpuoli erityisesti elintarvikkeiden vähittäiskaupan kysynnän osalta. Tarjonnan rakenne on erilainen eri tuoteryhmissä. Useimpien tuoteryhmien osalta (joitain poikkeuksia on erityisesti muiden kuin elintarvikkeiden osalta esimer- kiksi eläinten ruoissa) voidaan todeta, että valmistajien puolella keskittyminen on selvästi vähäisempää kuin kysyjien puolella. Julkaisussa ’Cash Almanach’ (23), joka on alan yritysten mukaan kattavin luettelo muun muassa elintarviketarjoajista Itävallassa, on kaikille tuoteryhmille lueteltu keskimäärin 22 valmistajaa tuo- teryhmää kohti. Tuoteryhmissä meijerituotteet, liha/ makkara ja peruselintarvikkeet valmistajia on lueteltu 40–50, makeisten, viinin/väkevien ja säilykkeiden osal- ta on lueteltu noin 30–40 ja oluen sekä leivän/leivon- naisten osalta noin 20 (24). Huomattava osa valmistajis- ta on pieniä yrityksiä, joiden liikevaihto on alle 7–8 miljoonaa euroa. Meijerituotteiden, lihan ja makkaran, siipikarjan ja munien, leivän ja leivonnaisten sekä oluen tarjoajat/val- mistajat Itävallassa ovat harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta itävaltalaisia yrityksiä, jotka ovat keskittyneet kotimaan markkinoille ja ovat kansainvälisesti katsoen pieniä tai keskisuuria yrityksiä. Muutama saksalainen yritys (erityisesti Etelä-Saksasta) toimittaa myös Itäval- lan markkinoille. Suuret kansainväliset yritykset ovat poikkeus (esimerkiksi meijerituotteissa ennen kaikkea Danone, vähäisemmässä määrin myös KraftJacobsSu- chard, jolle meijerituotteet ovat lähinnä sivutuote). Makeisten, alkoholittomien juomien, kahvin ja teen, viinin ja väkevien, peruselintarvikkeiden, säilykkeiden ja pakasteiden tuoteryhmissä kansainväliset konsernit (esimerkiksi Nestlé, KraftJacobsSuchard, MasterFoods) ja itävaltalaiset valmistajat (esimerkiksi Inzersdorfer, Felix Austria, Darbo, Mautner Markhof, Manner) ovat kuitenkin samalla lailla edustettuina. 89) 90) 91) 92) Elintarvikkeiden vähittäiskaupan jakelukanavalla näitä valmistajia vastassa on alle kymmenen elintarvikkeiden vähittäisketjua, joista vain viisi (Rewe/Billa, Meinl, Spar, ADEG, Löwa) toimii koko Itävallan laajuisesti. Muiden jakelukanavien tarjoajat eivät komission käytettävissä olevien tietojen perusteella ole noutotukkuja lukuun ottamatta erityisen keskittyneitä. Erityisesti erikoisliik- keiden ja ravintola-alan osalta kyseessä ovat pääasiassa pienet ja keskisuuret yritykset. Noutotukuista Metro on ainoa mainitsemisen arvoinen tarjoaja Itävallassa, mutta tämän jakelukanavan merkitys on kaiken kaikki- aan vähäinen (osuus kaikissa tuoteryhmissä noin 10 prosenttia). Viennin alalla voi toimia yksittäisiä suuryri- tyksiä, mutta tämänkin jakelukanavan merkitys on paljon vähäisempi kuin elintarvikkeiden vähittäiskau- pan (osuus kaikissa tuoteryhmissä noin 13 prosenttia). 94) bb) Elintarvikkeiden vähittäiskauppa on elintarviketoimit- tajien ylivoimaisesti tärkein jakelukanava. Jakelukanavien merkitys vaihtelee tuoteryhmittäin. Yksittäisten jakelu- kanavien tuoteryhmäkohtainen merkitys, joka perus- tuu valmistajien komission tutkimuksissa antamiin vastauksiin ja jossa otetaan huomioon valmistajien liikevaihto, esitetään seuraavassa taulukossa: (%) Elintar- vikkeiden Erikois- vähittäis- liikkeiden kaupan osuus osuus Ravin- tola- alan osuus Muiden myyntika- navien osuus Tuoteryhmä Meijerituotteet Leipä ja leivonnaiset Alkoholittomat juomat Kuumat juomat Peruselin- tarvikkeet Lastenruoat 64 33 50 62 65 31 3 35 6 0,5 5 0 7 0 3 2 17 19 10 0 0 0 30 30 27 18,5 20 69 (josta kemikaali- liikkeiden osuus 66 %) 41 (josta kemikaali- liikkeiden osuus 32 %) 30 (josta kemikaali- liikkeiden osuus 19 %) 60 (josta kemikaali- liikkeiden osuus 44 %) Kansainväliset yritykset vastaavat suurimmasta osasta erityisesti muiden kuin elintarvikkeiden (ihonhoito- tuotteet, kosmetiikka, henkilökohtainen hygienia, pesu-, puhdistus- ja siivousaineet), mutta myös lasten- ruokien ja eläinten ruokien tarjonnasta. Näilläkin aloilla toimii kuitenkin joitain (pienempiä) itävaltalaisia tuot- tajia. Eläinten ruoat 52 Pesu-, puhdistus- ja siivousaineet 70 (23) ’Cash Almanach für Handel, Gewerbe und Industrie ’98’, julkaisija Handelsmagazin Cash, Manstein Zeitschriften Verlagsges. mbH, Perchtoldsdorf. (24) Leivän/leivonnaisten osalta on kuitenkin todettava, että tähän eivät sisälly varsinkaan pienet valmistajat, jotka myyvät tuottei- taan ainoastaan tai lähes ainoastaan omissa leipomoissaan tai toimivat elintarvikkeiden vähittäiskaupan paikallisina toimitta- jina. Ihonhoito ja kosmetiikka 40 0 0 L 274/16 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 Prosenttiosuudet osoittavat, että elintarvikkeiden vähit- täiskauppa on tärkein jakelukanava kaikissa tuoteryh- missä lastenruokia sekä ihonhoitoa ja kosmetiikkaa lukuun ottamatta. Siihen verrattuna muiden jakeluka- navien merkitys on selvästi vähäisempi. Taulukko perustuu noin 200 tutkittuun vastaukseen. Tiedot pohjautuvat kaikki jakelukanavat käsittäviin hankintamarkkinoihin, vaikka markkinoiden erottele- miselle jakelukanavittain on vahvoja perusteita, kuten edellä selvitetään. 95) 96) 97) Komission tutkimukset ovat osoittaneet, että jakeluka- navien vaihtamiseen liittyy huomattavia vaikeuksia. Jo pakkaukseen, tuotteen koostumukseen ja pakkausko- koon liittyvät erot jakelukanavien välillä estävät nopean ja kitkattoman vaihtamisen. Merkittävämpiä ovat kui- tenkin eri jakelukanavien logistiset ja myyntirakentee- seen liittyvät erot, jotka asettavat yrityksille erilaisia vaatimuksia. Esimerkiksi erillinen kuljetuskalusto on tarpeen, jos muutaman elintarvikkeiden vähittäiskau- pan keskusvaraston sijasta halutaan toimittaa suoraan pienemmille ostajille. Samoin myyntihenkilöstön lu- kumäärä, tiedot ja yhteydet ovat eri jakelukanavilla erilaiset. Eri jakelukanavat edellyttävät myös loppu- käyttäjille suunnatun mainonnan erilaistamista. Näistä syistä ja koska elintarvikkeiden vähittäiskaupan osuus mainittujen tuoteryhmien myynnistä Itävallassa on suuri, valmistajien on yleensä vaikea korvata ’mene- tettyä’ elintarvikkeiden vähittäiskaupan asiakasta. Val- mistajat, joilta asiaa tiedusteltiin, totesivat voivansa korvata vaivattomasti vain pienet elintarvikkeiden vähittäismyymälät (osuus liikevaihdosta keskimäärin alle 5 prosenttia). Näiden tietojen mukaan jo sellaiset elintarvikkeiden vähittäismyymälät, joiden osuus liike- vaihdosta on 5–10 prosenttia, ovat vaikeammin kor- vattavissa. Vaihto toiseen jakelukanavaan ei yleensä ole mahdollista kuvailtujen vaikeuksien vuoksi. Tämän lisäksi erityisesti – sekä kansainväliset että itävaltalaiset – suuret valmistajat ovat yleensä jo saavuttaneet erittäin kattavan jakeluasteen kaikilla jakelukanavilla ja ovat edustettuina kaikissa suurissa elintarvikkeiden vähit- täiskaupan myymälöissä. Tämä osoittaa selvästi, että valmistajan mahdollisuudet vaihtaa ostajaa ovat Itäval- lassa paljon vähäisemmät kuin ostajan mahdollisuudet vaihtaa valmistajaa. 98) cc) Rewe/Billalla on jo ennen keskittymää suurimmat markkinaosuudet hankintamarkkinoilla ja keskittymällä selvästi. Markkinaosuuksien tarkka osuudet kasvavat määrittäminen hankintamarkkinoilla on vaikeaa. Ko- missio kysyi noin 300:lta elintarvikkeiden valmistajalta pääasiassa Itävallassa (25), kuinka suuren osan liikevaih- dostaan ne saavuttavat Rewe/Billan ja Meinlin kautta. Tutkimuksen perusteella Rewe/Billan ja Meinlin osuus valmistajien liikevaihdosta eri tuoteryhmissä on keski- määrin seuraavassa taulukossa esitetyn kaltainen. Tuoteryhmä Rewe/ Billan osuus Meinlin osuus (%) Rewe+ Meinl yhteensä Meijerituotteet [15–25] [< 10] [25–35] Leipä ja leivonnaiset [20–30] [< 10] [30–40] Alkoholittomat juomat [20–30] [< 10] [25–35] Kuumat juomat [25–35] [< 10] [25–35] Peruselintarvikkeet [20–30] [< 10] [25–35] Lastenruuat [25–35] [< 5] [30–40] Lemmikkieläinten ruuat [25–35] [< 5] [25–35] Pesu-, puhdistus- ja siivousaineet [20–30] [< 5] [25–35] Ihonhoito ja kosmetiikka [25–35] [< 5] [30–40] 99) Keskimääräinen osuus liikevaihdosta, jonka tavarantoi- mittajat edellä mainituissa tuoteryhmissä saavuttavat Rewe/Billan kautta, kasvaa keskittymällä huomattavasti ja sitä kautta myös riippuvaisuus Rewe/Billasta asiak- kaana. Elintarvikkeiden alalla näiden tuoteryhmien liikevaihto on lähes 40 prosenttia elintarvikkeiden vähittäiskaupan ja erikoisliikkeiden kokonaisliikevaih- dosta (26). Taulukossa mainituista kolmesta muiden kuin elintarvikkeiden tuoteryhmästä pesu-, puhdistus- ja siivousaineet sekä ihonhoito ja kosmetiikka muodos- tanevat suhteessa suurimman osan muiden kuin elin- tarvikkeiden liikevaihdosta. Myös tästä syystä voidaan katsoa, että näillä hankintamarkkinoilla on huomatta- vaa merkitystä. 100) Keskiarvojen lisäksi on todettava, että huomattava määrä tavarantoimittajista on Rewe/Billasta riippuvai- sempi kuin mitä keskiarvot osoittavat. Esimerkiksi meijerituotteiden osalta runsas kolmasosa tavarantoi- mittajista saavuttaa yli [. ]* prosenttia liikevaihdostaan pelkästään Rewe/Billan kautta. Keskittymän jälkeen tämä koskee jopa lähes puolta tavarantoimittajista, vaikka hankintakäyttäytyminen ei muuttuisikaan. 101) Komissio kysyi valmistajilta, kuinka suuri on oltava tietyn ostajan osuus liikevaihdosta, jotta myyntikana- van vaihtaminen käy vaikeaksi. Kävi ilmi, että jos osuus liikevaihdosta on keskimäärin vähintään 22 prosenttia, (25) Tällä tarkoitetaan sekä itävaltalaisia yrityksiä että kansainvälisten yritysten itävaltalaisia haaraliikkeitä. Asiaa tiedusteltiin myös muilta eurooppalaisilta valmistajilta. (26) Vertaa markkinatutkimus ’Der Lebensmittelhandel in O¨ sterreich 1998’, RegioPlan Consulting, s. 24 alkaen. 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/17 ostajan korvaaminen toisella merkitsee huomattavia taloudellisia menetyksiä tai ei ole ylipäänsä mahdollis- ta. Osapuolet ovat esittäneet, että taloudellisessa mie- toimivan valmistajan on kyettävä lessä realistisesti kestämään enintään noin 20 prosentin suuruinen liikevaihdon pieneneminen. Komissio lähtee siitä, että nyt käsiteltävässä tapauksessa – ottaen myös huo- mioon tarjontarakenteen mainituilla hankintamarkki- noilla ja määräävän aseman muodostumisen vähittäis- kaupan markkinoilla – Rewe/Billan asema hankinta- markkinoilla keskittymän jälkeen on niin suuri, että syntyy määräävä markkina-asema tai jo olemassa oleva määräävä asema vahvistuu. 102) Tässä on ensinnäkin otettava huomioon, että menet- täessään suuren asiakkaan valmistajien vaihtoehdot ovat vähissä. Elintarvikkeiden vähittäiskaupassa varsin- kin jos kyseisen yrityksen tuotteet jo sisältyvät suurim- man kilpailijan eli Sparin lajitelmaan, jäljelle jäävät vain pienemmät kilpailijat, joiden hankinnat tuskin muodostavat suurta osaa liikevaihdosta. Jakelukanavan vaihto taas on vaikeaa, merkitsee kustannuksia eikä sitä yleensä voida toteuttaa ainakaan nopeasti. Myöskään viennin aloittaminen, mikä oli osapuolten esittämä vaihtoehto, ei ole lyhyellä aikavälillä realistista. Vienti- markkinoiden aikaansaaminen edellyttää tavallisesti läsnäoloa paikan päällä sekä tiivistä ja kustannuksia aiheuttavaa markkinoiden muokkaamista. Komission käytössä olevat tiedot osoittavat, että tyydyttävän tuon- nin aikaansaaminen esimerkiksi Saksaan voi kestää noin viisi vuotta. Tämä osoittaa, että tavarantoimitta- jien puolella ollaan jo nyt erittäin riippuvaisia Rewe/Bil- la/Meinlista ja keskittymän takia riippuvaisuus kasvaa entisestään. 103) Rewe/Billa ja Meinl sitä vastoin eivät ole riippuvaisia yksittäisistä tavarantoimittajista. Rewe-konsernin suu- rin tavarantoimittaja, Nestlé-ryhmä, kattaa ilmoituksen mukaan ainoastaan noin [. ]* prosenttia sen ostomää- ristä. Meinlin osalta suurin tavarantoimittaja kattaa noin [. ]* prosenttia ostomäärästä. Tämä osoittaa, että tavarantoimittajat ovat huomattavasti riippuvaisempia Rewe/Billa/Meinlista kuin päinvastoin. Tämä on taval- lista suurissa elintarvikkeiden vähittäiskaupan yrityk- sissä (27). Kaupan lajitelman joustavuus on selvästi suurempi kuin valmistajan tuotannon ja myynnin joustavuus. Tämä johtaa siihen, että kaupan on selvästi helpompi luopua ostoista kuin valmistajan on luopua tuotannosta. Tämä suhteellistaa merkittävästi markki- naosuuksien tarkastelua. 104) Osapuolet esittävät toiselta puolen, että he ovat riippu- vaisia tietyistä valmistajista. Tämä koskee merkkituot- (must carry) teiden valmistajia, joiden ’pakollisia’ tuotteita on pidettävä myynnissä, koska muuten Rewe/Billa ja Meinl voivat menettää asiakkaita. Koska itävaltalaiset suosivat itävaltalaisia tuotteita, samasta syystä osapuolet sanovat toisaalta olevansa riippuvai- sia itävaltalaisista tuottajista. Jälkimmäinen väite ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Voi olla, että Rewe/Billa ja Meinl eivät voi luopua itävaltalaisista tuotteista etenkään tuoretuotteiden osalta (esimerkiksi meijeri- tuotteet ja leipä). Tämä ei kuitenkaan merkitse riippuvaisuutta yksittäisistä tavarantoimittajista. Ko- missio on todennut, että nimenomaan tuoretuotteiden alalla on runsaasti jotka ovat osapuolten kannalta mahdollisia tavarantoimittajia. Siten keskittymän osapuolilla on riittävästi valinnan- varaa, vaikka ne menettäisivät yksittäisiä tavarantoi- mittajia. itävaltalaisia tarjoajia, 105) Missä määrin kauppias on riippuvainen merkkituottei- den valmistajista, riippuu siitä, millaisia seurauksia kauppiaalle koituu siitä, että tiettyjä merkkejä ei ole saatavilla. Tämän vuoksi on tärkeää, miten asiakkaat reagoivat kyseisen tuotteen puuttumiseen. Ostosten tekoon kuluva aika on keskeinen tekijä erityisesti elintarvikkeiden kaupassa. Suosiossa ovat myymälät, tuotteet yhdestä joista saadaan kaikki paikasta tällaisessa Stop myymälässä ei ole kuluttajan haluamaa merkkituotet- ta, on arvioitava, 1) luopuuko asiakas ostoksesta tai siirtää sen myöhemmäksi, 2) hakeeko asiakas toisen myyntipisteen, jossa haluttua tuotetta myydään, mutta muuten pysyy uskollisena ’omalle’ kauppiaalleen, 3) siirtää kaikki ostoksensa vähitellen toiseen liikkee- seen vai 4) ostaa muuta kuin haluamaansa merkkiä olevan tuotteen (28). tarvittavat Shopping). (One Jos 106) Vastaus riippuu toisaalta kyseisen tuotteen merkityk- sestä asiakkaalle ja toisaalta vaihtoehtoisten hankin- talähteiden olemassaolosta. Elintarvikkeissa tuoteseli- tyksen merkitys on melko vähäinen, koska elintarvik- keita ostetaan usein ja niiden osalta ostamisen helppous on yleensä tärkeämpää kuin muut tekijät kuten hinta ja laatu. Tämä pätee erityisesti silloin, jos asiakkaan lähistöllä on lähestulkoon vain yhden ainoan kauppa- ketjun myymälöitä. Tämän vuoksi voidaan olettaa, että merkkituotteiden poistamisesta lajitelmasta aiheutuu vähemmän vahinkoa kauppiaille kuin valmistajille, koska kauppiaalla on yleensä paremmat vaihtelumah- dollisuudet kuin valmistajalla (29). (27) Näin Dobson Consultingin väliaikaisessa raportissa, joka koskee tutkimusta ’Buyer power and its impact on competition in the food retail distribution sector of the European Union’, s. 27. (28) Vertaa OECD:n tausta-asiakirja ’Roundtable on buying power’, 1998, s. 9 ja seuraavat sivut. (29) Ks. edellinen alaviite, s. 11 ja seuraavat sivut. L 274/18 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 107) 108) 109) b) Osapuolten erityiset vahvuudet aa) Rewe/Billalla on hankintamarkkinoilla rakenteellisia kilpailuetuja, joita sen kilpailijoilla ei ole. Rewe/Billa on keskusjohtoinen liikeketju, joka voi päättää tuotelajitel- man kaltaisista tärkeistä kilpailutekijöistä keskitetysti. Jos Rewe/Billan keskusliikkeessä päätetään ottaa tietty tuote lajitelmaan, komission saamien tietojen mukaan kestää vain noin kaksi viikkoa, kunnes kyseinen tuote on saatavissa maanlaajuisesti kaikissa Billan myymä- löissä. Suurimman kilpailijan Sparin toiminta sen sijaan on paljon vähemmän keskitettyä, koska suurin osa (71 prosenttia) Spar-myymälöistä on itsenäisten kaup- piaiden hoidossa. Uuden tuotteen saaminen Sparin tuotelajitelmaan edellyttää tuottajalta neuvotteluita kolmella eri tasolla Sparin organisaatiossa eli keskus- alueellisten Spar-organisaatioiden liikkeen kanssa, kanssa ja yksittäisten Spar-kauppiaiden kanssa. Tämän vuoksi kestää paljon kauemmin ([. ]*) ennen kuin uusi tuote Spar- myymälöitä. Spar ei yleensä pysty takaamaan tuottei- den 100-prosenttista saatavuutta, mihin Billa pystyy vaivatta. Siten Rewe/Billa on Itävallassa uusien tuottei- den markkinoillepääsyn kannalta korvaamaton ja se on valmistajiin verrattuna paremmassa kilpailuasemassa tuotelajitelman kaikenlaisten muutosten suhteen. saatavissa joukossa suuressa on bb) Määräävä markkina-asema Itä-Itävallan/Wienin alu- eella vahvistaa Rewe/Billa/Meinlin asemaa Itävallan kysyn- tämarkkinoilla. Komissio on tullut siihen tulokseen, että Itävallan laajuinen saatavuus edellyttää kaikilta 98 kappaleessa luetelluilta tuoteryhmiltä ilman muuta sitä, että ne ovat saatavilla myös Itä-Itävallan/Wienin alueella. Kuten johdanto-osan 32 kappaleessa selvi- tetään, Itävallan kansantalouden painopiste sijaitsee tällä alueella. AC Nielsenin mukaan tällä alueella syntyy 41 prosenttia Itävallan elintarvikkeiden vähittäiskau- pan liikevaihdosta (yksistään Wienin osuus tästä on 20 prosenttia). Kansallisessa markkinointistrategiassakin on järkeä ainoastaan, jos tuote todella on saatavilla koko maassa. 110) Muutamaa yritystä (30) lukuun ottamatta kaikki mainit- tujen tuoteryhmien valmistajat vastasivat komissiolle, että riittävä edustus Itä-Itävallassa ja erityisesti Wienissä ei ole mahdollista, elleivät tuotteet kuulu Rewe/Billa/ Meinlin lajitelmaan. Ennen keskittymää Meinl oli vaih- toehto sellaisille yrityksille, joiden tuotteita ei myyty Rewe/Billassa, erityisesti koska se oli hyvin edustettuna Wienin alueella. Nyt tämä vaihtoehto häviää. Muut kilpailijat ovat Itä-Itävallassa ja erityisesti Wienissä liian heikkoja muodostaakseen todellisen vaihtoehdon osapuolille (markkinaosuudet enintään [< 20] prosent- tia [Spar] taikka [< 12] prosenttia tai alle [ADEG, Löwa]). Hofer tai muut elintarvikkeiden vähittäiskau- pan ulkopuoliset jakelukanavat eivät johdanto-osan 102 kappaleessa selvitetyistä syistä ole näille valmista- jille vaihtoehto. 111) Rewe/Billa käyttää kaupan omia merkkejään strategisesti pienentääkseen jo nytkin vähäistä riippuvaisuuttaan tavaran- toimittajista. Omien merkkien markkinaosuus Itäval- lassa on ilmoituksen tekijöiden mukaan keskimäärin joka tarjoaa noin [< 10] prosenttia (ilman Hoferia, lähes yksinomaan omia merkkejään mutta ei voi käyttää niitä seuraavassa kuvaillulla tavalla strategisesti merkkituotteiden valmistajia vastaan). Billan omien merkkien osuus on tietyissä tuoteryhmissä selvästi yli keskiarvon: Tuoteryhmä Billa Merkur Mondo Emma Bipa (%) Meijerituotteet [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* Hedelmät, vihannek- set [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* Viini/väkevät [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* Lemmikkieläinten ruuat Henkilökohtainen hygienia [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* [. ]* 112) Omien merkkien yleinen kehitys ja kasvava merkitys johtavat siihen, että valtatasapaino kauppiaiden ja valmistajien välillä siirtyy kauppiaiden hyväksi. Kaup- pias valmistuttaa omia merkkejä omien määräystensä mukaisesti ja varustaa ne omalla tunnusmerkillään. Asiakas ei ole missään kosketuksessa varsinaisen val- joka siten on korvattavissa lähes mistajan kanssa, ongelmitta. Tämä ilmenee komission saamasta esimer- kistä, joka koskee Billan omaa merkkiä ’Heidi Teebut- ter’, jota tuottavat lähes samanlaisissa pakkauksissa sekä itävaltalainen että alankomaalainen valmistaja. Siten kauppias käytännössä kilpailee suoraan merkki- tuotteen valmistajan kanssa. Vaikutus vastaa integroi- tumista taaksepäin valmistajatasolle (31). (30) Tällaisia ovat pienehköt tuoretuotteiden valmistajat, jotka myyvät tuotteitaan vain alueellisesti Länsi-Itävallassa, yritykset, jotka toimittavat vain Hoferille, ja muutama yritys, joka myy tuottei- taan pääasiassa muulla tavalla kuin elintarvikkeiden vähittäiskau- pan kautta. 113) Omien merkkien olemassaolo uhkaa erityisesti hei- kompia merkkejä, jotka eivät kuulu ’pakollisiin’ tuottei- siin. Tällaiset merkit on suhteellisen helppo korvata (31) Vertaa alaviite 28, s. 13. 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/19 omilla merkeillä. Siten omat merkit ovat tällaisten tuotteiden myyntiin pääsyn kannalta valmistajille vielä pahempi uhka kuin ’pakollisten’ merkkituotteiden val- mistajille. C OSAPUOLTEN TARJOAMA SITOUMUS 114) Komissio on saanut todellisia esimerkkejä siitä, että joissain tuoteryhmissä Billa on tarkoituksella poistanut lajitelmastaan vähemmän tärkeitä merkkejä tai valmis- tajien ’heikompia’ merkkejä (sekä kansainvälisten merkkituotteiden valmistajien että itävaltalaisten tuot- teita) ja korvannut ne omilla tuotemerkeillään. ’Pakolli- sia’ tuotteita ei yleensä poisteta lajitelmasta, koska niitä tarvitaan hyllyissä katseenvangitsijoina. Niiden osuutta kuitenkin lasketaan niin alas kuin se katseenvangitse- mistehtävän kannalta on mahdollista esimerkiksi pie- nentämällä valikoimaa. Omien merkkien määrää taas voidaan samanaikaisesti nostaa huomattavasti. 115) dd) Keskittymällä syntyvä määräävä markkina-asema vähit- täiskaupan markkinoilla vahvistaa Rewe/Billa/Meinlin ase- maa hankintamarkkinoilla. Kuten johdanto-osan 21–70 kappaleessa kuvataan, keskittymä johtaa määräävän aseman syntymiseen elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa. Suuremmat markkinaosuudet vähittäiskaupan alalla, jotka Rewe/Billan saavuttaa kes- kittymällä, kasvattavat osapuolten hankintoja. Mitä suurempia Rewe/Billan hankinnat ovat, sitä riippuvai- sempia valmistajat ovat siitä ostajana ja sitä helpompi sen on saada lisäparannuksia ostoehtoihinsa. c) Syy-yhteys 116) Kuten johdanto-osan 62–69 kappaleessa esitetään, osapuolet eivät täytä elintarvikkeiden vähittäismarkki- noilla yhtään komission Kali + Salz päätöksessä asetta- masta kolmesta edellytyksestä, jotka oikeuttavat veto- amaan syy-yhteyden puuttumiseen. Suunniteltu keskit- tymä on siten varsinainen syy Rewe/Billa/Meinlin määräävän aseman syntymiseen seuraavassa luetelluilla Itävallan hankintamarkkinoilla. d) Päätelmä 117) Tämän vuoksi on lähdettävä siitä, että keskittymän takia Rewe/Billa/Meinl saavuttaa määräävän aseman tai vahvistaa määräävää asemaansa meijerituotteiden, leivän ja leivonnaisten, alkoholittomien juomien, kuu- lastenruokien, mien juomien, peruselintarvikkeiden, eläinten ruokien, pesu-, puhdistus- ja siivousaineiden sekä ihonhoidon ja kosmetiikan hankintamarkkinoilla. 1 Sitoumus 118) Poistaakseen komission epäilyt aiotun keskittymän suhteen osapuolet ovat tehneet seuraavat sitoumukset: varten ’Meinl luovuttaa Rewe/Billalle elintarvikkeiden vähit- täiskaupan harjoittamista ainoastaan ne myymälänsä, jotka oli merkitty 26 päivänä tammikuu- ta 1999 toimitetussa luettelossa (liite 1) luovutettaviksi myymälöiksi. Liitteessä 1 luetellut myymälät ovat Itä-Itävallan ulkopuolisia Meinlin myymälöitä (Wien, Nieder-O¨ sterreich, pohjoinen Burgenland). Rewe/Billa sitoutuu käyttämään ainoastaan näitä myymälöitä elin- tarvikkeiden vähittäismyymälöinä. jatkavat jollaisina ne Meinl luovuttaa Rewe/Billalle liitteessä 2 luetellut myymälänsä, jotka muutetaan kolmen kuukauden ku- luessa Rewe/Billan keskittymän hyväksymisestä Bipa- myymälöiksi, toimintaansa määrittämättömän ajan. Rewe/Billa sitoutuu siihen, että ennen muutoksen toteuttamista se ei käytä yhtään Bipalle tarkoitetuista 45:stä Meinlin myymälästä Rewe/ Billan elintarvikemyymälänä. Rewe/Billa sitoutuu sii- hen, ettei se missään vaiheessa muutoksen toteuttami- sen jälkeen muuta yhtään Bipalle tarkoitetuista 45:stä Meinlin myymälästä elintarvikemyymäläksi. Jos Rewe/ Billa ei halua jatkaa liitteessä 2 lueteltujen myymälöiden toimintaa kemikaaliliikkeinä, se sitoutuu myymään ne Rewe/Billasta riippumattomalle kolmannelle. Jos myynti kolmannelle ei ole mahdollista, nämä myynti- pisteet voidaan sulkea tai vuokrata sekä vähittäiskau- pan markkinoilla että hankintamarkkinoilla Rewe/Bil- lasta riippumattomille kilpailijoille samoin kuin muilla kuin elintarvikkeiden vähittäismarkkinoilla toimiville yrityksille. Rewe/Billa toimittaa komissiolle kirjallisen selvityksen Bipalle siirtyvien Meinlin myymälöiden liiketoiminnan kehityksestä joka kuudes kuukausi 28 päivään helmi- kuuta 2001 asti ja sen jälkeen joka kahdestoista kuukausi 28 päivään helmikuuta 2004 asti. Selvitykset sisältävät kaikki tiedot, joita komissio tarvitsee tarkis- taakseen, käyttääkö Rewe/Billa liitteessä 2 lueteltuja myymälöitä kemikaaliliikkeinä. Meinl vastaa itse liitteessä 3 lueteltujen myymälöiden liiketoiminnasta ja sitoutuu määräämättömäksi ajaksi olemaan luovuttamatta yhtään liitteessä 3 luetelluista myymälöistä Rewe/Billalle tai sen konserniyhtiöille. Meinl voi kuitenkin myydä liitteessä 3 luetellut myymälät Rewe/Billasta riippumattomille yrityksille edellyttäen, että asianomainen kilpailuviranomainen on tarkistanut myynnin. L 274/20 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 Meinl ja Rewe/Billa sitoutuvat määrittämättömäksi ajaksi jatkamaan toimintaansa vähittäiskaupan markki- noilla ja hankintamarkkinoilla toisistaan riippumatto- masti. [Päätöksen luottamuksellisessa toisinnossa selvi- tetään tässä kohtaa tarkemmin osapuolten asiaan liit- tyvät sitoumukset]. Meinl toimittaa komissiolle kirjallisen selvityksen myymälöittensä liiketoiminnan kehityksestä joka kuu- des kuukausi 28 päivään helmikuuta 2001 asti ja sen jälkeen joka kahdestoista kuukausi 28 päivään helmikuuta 2004 asti. Selvitykset sisältävät kaikki tiedot, joita komissio tarvitsee tarkistaakseen, noudat- taako Meinl antamiaan sitoumuksia. ’ 2 Arviointi 119) Osapuolten antaman sitoumuksen perusteella Rewe/ Billa saa haltuunsa 162 Meinlin yhteensä 341 myymälästä. Luovutettavien myymälöiden vuotuinen bruttoliikevaihto on yhteensä [. ]* miljoonaa Itävallan s˘illinkiä, mikä vastaa 41:tä prosenttia Meinlin myymä- löiden kokonaisliikevaihdosta. On kuitenkin otettava huomioon, että 45 näistä 162 myymälästä muutetaan Bipa-kemikaaliliikkeiksi. Näiden myymälöiden elintar- vikkeiden vähittäiskaupasta kertynyt liikevaihto vastaa 7:ää prosenttia Meinlin elintarvikkeiden vähittäiskau- pan kokonaisliikevaihdosta. Tämän vuoksi Rewe/Billa saa todellisuudessa vain 34 prosenttia Meinlin elintar- kokonaisliikevaihdosta. vikkeiden Siten Rewe/Billan markkinaosuus elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa kasvaa nyt noin 2,5 prosenttia kasvun alunperin ilmoitetussa hankkeessa ollessa 7 prosenttia. vähittäiskaupan 120) Meinl säilyy 179 myymälällään todellisena kilpailijana elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla Itäval- lassa. Meinl keskittää elintarvikkeiden vähittäiskaupan toimintansa Itä-Itävaltaan, jossa yrityksen asema oli jo aikaisemmin vahvempi kuin alueen ulkopuolella. Myymällä 162 myymäläänsä Rewe/Billalle Meinl saa lisäksi tuloja, joiden avulla se voi toteuttaa tarvittavat saneeraustoimenpiteet ja ehkä laajentaa ja parantaa asemaansa Itä-Itävallassa. alueilla, joilla Rewe/Billan hypermarketketju Merkur ei ole yhtä vahvasti edustettuna. RegioPlanin tutkimuk- sessa esitetyillä keskeisillä toimipaikoilla Rewe/Billa saa puolet Meinlin toimipaikoista ostoskeskuksissa, erikoismyymälöiden keskuksissa ja kaupunkien kes- kustojen ostoskaduilla. Tämäkin kasvu rajoittuu kui- tenkin Itä-Itävallan avainalueen ulkopuolisille toimipai- koille. 123) Markkinaosuuden selvästi pienemmäksi jäävä kasvu vähittäiskaupan markkinoilla johtaa hankintamarkki- noilla siihen, että tavarantoimittajien riippuvaisuus Rewe/Billasta johdanto-osan 99 kappaleessa lueteltujen tuoteryhmien ostajana ei juurikaan kasva. Kysyntäpo- tentiaalilla, joka Rewe/Billalla tarkistetun keskittymän jälkeen olisi, ei olisi tuntuvaa vaikutusta Rewe/Billan asemaan hankintamarkkinoilla. Tämän lisäksi Rewe/ Billa ei myöskään voisi laajentaa vahvaa asemaansa Itä-Itävallassa. Meinl toimii kysyjänä hankintamarkki- noilla, vaikkakin aiempaa vähäisemmässä määrin, ja säilyy tavarantoimittajien kannalta vaihtoehtoisena os- tajana erityisesti Wienissä omaamansa vahvan aseman vuoksi. Tämän vuoksi voidaan lähteä siitä, että Rewe/ Billan asema hankintamarkkinoilla keskittymän jälkeen on suuruusluokaltaan sellainen, että määräävää mark- kina-asemaa ei synny eikä jo olemassa oleva määräävä asema vahvistu. 124) Kolmannet ovat esittäneet, että 45:n Meinlin myymälän luovuttaminen Rewe/Billalle ja niiden muuttaminen Bipa-myymälöiksi vahvistaa Rewe/Billan asemaa neljän muun kuin elintarviketuotteen – lastenruokien, eläin- ten ruokien, pesu-, puhdistus- ja siivousaineiden sekä ihonhoidon ja kosmetiikan – hankintamarkkinoilla tavalla, joka vähintäänkin muistuttaa alkuperäistä han- ketta. 125) 121) Tämän lisäksi 117 Meinlin myymälää, jotka siirtyvät Rewe/Billalle ja joiden toimintaa elintarvikkeiden vähit- täismyymälöinä tämä jatkaa, sijaitsevat Itä-Itävallan avainalueen ulkopuolella. Siten markkinaosuus kasvaa sellaisilla alueilla, joilla Rewe/Billalla on tähän asti ollut heikompi asema. Itä-Itävallan avainalueella Rewe/Billan vahva asema sen sijaan ei vahvistu entisestään, koska siellä Rewe/Billalle ei luovuteta elintarvikkeiden vähit- täiskaupoiksi tarkoitettuja myymälöitä. Lisäksi Meinlil- la on Itä-Itävallassa 179 myymälää. 122) Lisäksi on otettava huomioon, että hypermarkettien määrän kasvu jää 16 PamPam-hypermarkettiin eikä 40:een, kuten aluksi ilmoitettiin. Tämän lisäksi kasvu tapahtuu Itä-Itävallan avainalueen ulkopuolella niillä Ensiksi on todettava, että kilpailulliselta kannalta kat- sottuna keskittymä koskee Meinlin vähittäiskaupan markkinoilla ja niitä vastaavilla hankintamarkkinoilla omaaman aseman haltuunottoa. Tämän vuoksi han- kintamarkkinoiden tarkastelussa voidaan ottaa huo- mioon vain luovutettujen Meinlin myymälöiden osuus kysynnän määrästä. Sulautumaoikeudellisen tarkaste- lun puitteissa ei sitä vastoin voida ottaa huomioon spekulatiivisia suurempia kysyntämääriä, jotka mah- dollisesti syntyisivät kyseisten myymälöiden muutta- misen jälkeen. Tämän suhteen ei sitä paitsi voida esittää varmoja väitteitä. Tämä merkitsee sitä, että yhteensä enintään 41 prosenttia Meinlin kysyntämäärästä han- kintamarkkinoilla voidaan siirtää Rewe/Billalle edellyt- täen, että asema hankintamarkkinoilla on suhteessa asemaan vähittäiskaupan markkinoilla. Tästä seuraa, 23. 10. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 274/21 että Rewe/Billan asema mainittujen muiden kuin elin- tarviketuotteen hankintamarkkinoilla kasvaa kolmen tuotteen osalta vähemmän kuin prosentilla ja pesu-, puhdistus- ja siivousaineiden osalta alle 1,5 prosentilla. Jos lisäksi otetaan huomioon, että näillä markkinoilla tarjontapuolella toimii – toisin kuin elintarvikkeiden alalla – pääasiassa suuria kansainvälisiä konserneja, mainitunkaltaisen kysyntäpotentiaalin kasvun ei voida päätellä johtavan Rewe/Billan aseman sulautumaoikeu- dellisesti merkittävään vahvistumiseen. 126) Kolmannet ovat lisäksi esittäneet, että 45:n Meinlin liikkeen haltuunotto ja niiden muuttaminen Bipa- myymälöiksi johtaa kilpailuongelmiin kemikaalituot- teiden kaupassa Itävallassa. 127) Komissio varasi 28 päivänä syyskuuta 1998 tehdyssä päätöksessä itselleen oikeuden tutkia aloitetun menet- telyn puitteissa tarkemmin kemikaalituotteiden mark- kinoita. Komissio on tekemiensä tutkimusten perus- teella tullut tulokseen, ettei keskittymä johda kilpailu- ongelmiin kemikaalituotteiden alalla Itävallassa. Koska Meinlilla ei ole kemikaaliliikkeitä, alunperin ilmoitettu keskittymähanke ei voi johtaa markkinaosuuksien kas- vuun tarjontapuolella. Mitä tulee alunperin ilmoitetun keskittymähankkeen perusteella todettuun kasvuun neljän muun kuin elintarviketuotteen – lastenruokien, eläinten ruokien, pesu-, puhdistus- ja siivousaineiden sekä ihonhoidon ja kosmetiikan – hankintamarkkinoil- la, se ei vahvista Rewe/Billan asemaa kemikaalituottei- den alalla sulautumaoikeudellisesti merkittävällä taval- la, koska asema tarjontapuolella ei muutu. 128) Annettu sitoumus ei sekään johda toisenlaiseen ar- viointiin. Tämä pitää paikkansa myös silloin, jos tarkas- tellaan vain kemikaalituotteiden markkinoita. Kemi- kaalituotteiden markkinoiden arvo Itävallassa on tällä hetkellä arviolta vajaa miljardi euroa (13 miljardia Itävallan s˘illinkiä). Kemikaalimarkkinoilla toimii Itäval- lassa kolme päätarjoajaa, joiden markkinaosuudet ovat suunnilleen yhtä suuret: Sitoumuksen perusteella Rewe/Billa saa 45 myymälää, joita Meinl käyttää tällä hetkellä elintarvikkeiden vähit- täismyymälöinä, mutta joiden toimintaa elintarvikkei- den vähittäismyymälöinä Rewe/Billa ei saa enää jatkaa. Jos oletetaan, että Rewe/Billa muuttaa kaikki 45 saa- maansa myymälää Bipa-myymälöiksi ja kaikki 45 myymälää saavuttavat kemikaaliliikkeiden Itävallassa keskimääräisen liikevaihdon, joka on 727 000 euroa (10 miljoonaa Itävallan s˘illinkiä) kemikaaliliikettä koh- den (33), Bipan liikevaihto kasvaisi 32 miljoonaa euroa (450 miljoonaa Itävallan s˘illinkiä). Tällainen Bipan liikevaihdon hypoteettinen kasvu ei vastaa edes 3,5:tä prosenttia kemikaalituotteiden kaupasta Itävallassa. Vaikka perustaksi asetettaisiin Bipa-myymälöiden kes- kimääräinen myymäläkohtainen liikevaihto, osuus olisi vain hiukan suurempi, hiukan yli 4 prosenttia. Meinlin 45 myymälän muuttaminen Bipa-myymälöiksi mah- dollistaisi siten Rewe/Billalle nykyisen markkinajohta- jan dm-Drogeriemarkt GmbH:n kannoilla pysymisen olettaen, että saadut ja muutetut myymälät pysyvät yhtä menestyvinä kuin tähänastiset Bipa-myymälät. 129) Tämän vuoksi komissio on päätellyt, että ehdotettu sitoumus soveltuu estämään määräävän aseman synty- misen tai sellaisen vahvistumisen elintarvikkeiden vähittäiskaupan markkinoilla Itävallassa samoin kuin johdanto-osan 117 kappaleessa luetelluilla hankinta- markkinoilla. VI YHTEENVETO 130) Edellä esitetyistä syistä on lähdettävä siitä, että jos osapuolten antama sitoumus täytetään, suunniteltu keskittymä ei johda määräävän markkina-aseman syn- jonka seurauksena tehokas tyyn tai vahvistumiseen, kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyy. Keskittymä on siten julistetta- va tällä edellytyksellä sulautuma-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan ja ETA-sopimuksen 57 artiklan nojalla yh- teismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan sovel- tuvaksi, — dm-Drogeriemarkt GmbH, jossa Sparilla on 33 prosentin osuus, on 39–43 prosentin markkina- osuudellaan ja [. ]* myymälällään suurin tarjoaja, ON TEHNYT TA¨ MA¨ N PA¨ A¨ TO¨ KSEN: — Rewe/Billaan kuuluva Bipa on 33–35 prosentin markkinaosuudellaan ja oman ilmoituksensa mu- kaan 340 (32) myymälällään toiseksi suurin tarjoaja, 1 artikla — Schlecker on kemikaalituotteiden ketju, jolla on 22–28 prosentin markkinaosuus ja noin 550 myymälää. Julistetaan ilmoitettu keskittymä, jossa yritys REWE Internatio- nale Beteiligungsgesellschaft mbH ja REWE-Verkaufsgesell- schaft mbH hankkivat yksinomaiseen määräysvaltaansa Julius Meinl AG:n koko osakepääoman, yhteismarkkinoille ja ETA- (32) Muiden lähteiden mukaan jopa 370 myymälää. (33) Itävallan laajuisesti AC Nielsenin arvion mukaan. L 274/22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23. 10. 1999 sopimuksen toimintaan soveltuvaksi edellyttäen, että osapuol- ten antama ja tämän päätöksen johdanto-osan 118 kappa- leessa toistettu sitoumus täytetään. REWE-Verkaufsgesellschaft mbH Domstraße 20 D-50668 Köln 2 artikla Tehty Brysselissä 3 päivänä helmikuuta 1999. Tämä päätös on osoitettu seuraaville: REWE Internationale Beteiligunsgesellschaft mit beschränkter Haftung Domstraße 20 D-50668 Köln Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen