title: Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om tillämpningen av direktiven 90/364, 90/365 och 93/96 - (Rätt till bosättning)

eurovoc_concepts: discrimination on the basis of nationality

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 17. 03. 1999 KOM(1999)127 slutlig RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM TILLÄMPNINGEN AV DIREKTIVEN 90/364, 90/365 och 93/96 (RÄTT TILL BOSÄTTNING) SAMMANFATTNING Rätten till fri rörlighet var ursprungligen förbehållen personer som utövade en ekonomisk verksamhet, men efter en lång process utvidgades denna rätt till alla medborgare i medlemsstaterna, även om de inte utövade en ekonomisk verksamhet. Detta är vad de tre direktiven av den 28 juni 1990 åstadkommit för rätten till bosättning för studerande, pensionärer och andra icke-yrkesverksamma. Denna utvidgning av bosättningsrätten på vissa villkor bekräftades högtidligen i Maastrichtfördraget, där artikel 8 a i EG-fördraget ger alla medborgare grundläggande rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. Villkoren för och detaljerna kring denna rätt, såsom den framgår av den sekundära EG-rätten, fortsätter emellertid att vara tillämplig. Den här rapporten är ett försök att utvärdera tillämpningen av de tre direktiven om bosättningsrätt för studerande, pensionärer och andra icke-yrkesverksamma. Införlivandet av direktiven är det första som granskas. Man kan till att börja med konstatera att själva arbetet med införlivandet har varit mödosamt. Det var bara tre medlemsstater som i rätt tid hade införlivat direktiven vid den angivna tidsfristen den 30 som kommissionen inledde mot de övriga medlemsstaterna, har därefter avskrivits ett efter ett, allteftersom staterna vidtagit åtgärder för att införliva direktiven. Mot en medlemsstat gick förfarandet hela vägen till EG-domstolen och avslutades med att en dom 1997 gick emot den staten. juni 1992. Överträdelseförfarandena icke-införlivande, för Vad sedan avser innehållet i införlivandeåtgärderna har kommissionen tvingats inleda överträdelseförfaranden för felaktigt införlivande mot 14 medlemsstater, vilket är en onormalt hög andel för de berörda bestämmelserna. De flesta av förfarandena har efterhand avslutats, allt eftersom medlemsstaterna har ändrat sina lagstiftningar. Gentemot två medlemsstater var kommissionen dock tvungen att gå hela vägen till EG-domstolen under 1998. Den andra faktorn som granskas vad gäller tillämpningen av direktiven är vilka erfarenheter de som omfattas av direktivet, det vill säga medborgarna och myndigheterna i medlemsstaterna, har haft. Klagomålen till kommissionen och framställningarna till Europaparlamentet avslöjar de svårigheter som medborgarna har ställts inför vid tillämpningen av direktiven: en osäkerhet om vilka förfaranden som gäller, längden och komplexiteten i förfarandena för att erhålla uppehållstillstånd, svårigheter att uppfylla villkor för sjukförsäkring samt tillgångar. Myndigheterna själva är ibland osäkra över vilka bestämmelser som skall tillämpas och ställs inför svårigheter, i synnerhet när det gäller att bedöma villkor för tillgångar och sjukförsäkring. De första slutsatser som kommissionen kunnat dra om tillämpningen av de tre direktiven går i följande fyra riktningar: - förbättra informationen till medborgarna, - fortsätta att tillse att gällande gemenskapsrätt efterlevs, - göra gemenskapsrätten om fri rörlighet för personer lättare att förstå och bygga upp den kring begreppet unionsmedborgarskap, - inleda diskussioner om grundläggande ändringar av den gällande existerande rätten. Inledning Den fria rörligheten för personer omfattar rätten att resa in i, runt i, vistas i och, i förekommande fall, bosätta sig i en annan medlemsstat än den där personen är medborgare. I utövandet av denna rättighet är all diskriminering som grundas på nationalitet förbjuden. Ursprungligen var rätten för en medborgare i en medlemsstat att bosätta sig inom en annan medlemsstat i Europeiska gemenskapen (huvudsakligen) beroende av att personen utövade en ekonomisk verksamhet i den senare staten. Bosättningsrätten var på så sätt en följd av rätten att utöva en yrkesverksamhet. tillstånd kunde dock Detta sakernas inte överensstämde med ett av målen i artikel 3 c i Romfördraget ("hindren för fri rörlighet för. personer. avskaffas") och inte heller med den politiska vilja som kom till uttryck vid toppmötet i Paris 1974 om att gå vidare mot ett "Medborgarnas Europa". 2 inte vara för evigt, eftersom det Som en återspegling av denna nya uppfattning om personers rätt till fri rörlighet beslutade kommissionen 19793 att utvidga bosättningsrätten till andra kategorier av personer, som inte utövade en ekonomisk verksamhet, eftersom kommissionen ansåg att detta utgjorde ett viktigt framsteg i förverkligandet av den inre marknaden. Men det skulle bli dynamiken i förberedelsen för och antagandet av Europeiska enhetsakten som skapade de nödvändiga förutsättningarna för att slutföra processen något decennium senare. Efter att ha dragit tillbaka sitt förslag från 1979 splittrade kommissionen upp förslaget genom att 1989 lägga fram tre nya förslag4 om studerande, pensionärer och andra icke-yrkesverksamma5, vilket ledde till att rådet den 28 juni 1990 antog direktiv 90/364 om rätt till bosättning6, 90/365 om rätt till bosättning för anställda och egenföretagare som inte längre är yrkesverksamma7 samt 90/366 om rätt till bosättning for studerande8. Denna utvidgning i den sekundära EG-rätten av personkretsen för bosättningsrätten bekräftades senare högtidligt på EG-fördragsnivå genom artikel 8a, som infördes genom Maastrichtfördraget: "Varje unionsmedborgare skall ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i detta fördrag och i bestämmelserna om genomförande av fördraget. " Artikel 8a bekräftar därigenom bosättningsrätten som en grundläggande och personlig rättighet9, utan att därför göra instrumenten i sekundärrätten som antagits senare 1 Se, till exempel, artikel 48. 3 i EEG-fördraget. 2 Se kommissionens rapport om unionsmedborgarskap, 21. 12. 1993, KOM(93)702 slutlig, punkt II. 3 KOM(79)215 slutlig, EGT C 207, 17. 8. 1979, s. 14. 4 EGT C 191, 28. 7. 1989. 5 Av bekvämlighetsskäl används här begreppet "andra icke-yrkesverksamma" för att beteckna personer som omfattas av direktiv 90/364. 1 6EGTL 180, 13. 7. 1990, s. 26. 7 EGT L 180, 13. 7. 1990, s. 28. 8 EGT L 180, 13. 7. 1990, s. 30. 9 Se kommissionens andra rapport om unionsmedborgarskap, 27. 5. 1997, KOM(97) 230 slutlig, s. 15. obsoleta. Detta gällde i synnerhet direktiven 90/364, 90/365 och 93/9610, som kommit att ersätta 90/366 efter det att domstolen ogiltigförklarat det direktivet11. Utöver uppehållstillståndet i sig finns det skäl att generellt påminna om betydelsen av medborgarskapet i unionen som anges i artikel 8. 2, tillika infört i EG-fördraget genom Maastrichtfbrdraget, enligt vilket "Unionsmedborgarna skall ha de rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i detta fördrag". En av de grundläggande rättigheterna i detta avseende är, vilket nyligen bekräftats av domstolen12, "den i artikel 6 i fördraget föreskrivna rättigheten att inte diskrimineras på grund av nationalitet inom ramen för fördragets tillämpningsområde i materiellt hänseende". Med den föreliggande rapporten uppfyller kommissionen sin skyldighet att rapportera till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av de tre direktiven. Direktiven syftar till att utvidga bosättningsrätten till att omfatta alla gemenskapsmedborgare, även de som inte utövar någon ekonomisk verksamhet, under förutsättning att de har en sjukförsäkring och tillräckliga tillgångar för att inte ligga socialbidragssystemet i värdmedlemsstaten till last. Man kan notera att direktiven även gäller inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och att Eftas tillsynsmyndighet håller på att utarbeta en rapport om tillämpningen av direktiven i Norge, Island och Liechtenstein. Den här rapporten från kommissionen om tillämpningen av de ovannämnda direktiven kan delas in i fyra delar: 1. En kortfattad redogörelse för innehållet i direktiven. 2. En genomgång av införlivandet av direktiven i nationell rätt, både vad avser tidsramen för detta arbete och innehållet i de nationella åtgärder som vidtagits. 3. En analys av informationen från direktivens "aktörer", det vill säga unionens medborgare och de myndigheter som är behöriga i bosättningsfrågor, om hur direktiven fungerar. 4. En sammanfattning av tillämpningen av direktiven med skissering av hur framtiden kan gestalta sig och hur bosättningsrätten kan förbättras i framtiden. 10EGTL317, 18. 12. 1993, s. 59 11 Dom den 7. 7. 1992, Mål C-295/90, Rec. 1992, s. 1-4193. 12 Dom den 12. 5. 1998, Mål C-85/96, Rec 1998, s. 1-2691. 1. Innehållet i direktiven 1. 1. Pensionärer och andra icke-yrkesverksamma Genom direktiven 90/365 och 90/364 ges bosättningsätt till pensionärer och andra icke-yrkesverksamma på två villkor: de skall ha tillräckliga tillgångar för att undvika att ligga socialbidragssystemet i värdmedlemsstaten till last under den tid de bor där och de skall omfattas av en heltäckande sjukförsäkring som gäller i värdmedlemsstaten (artikel 1. 1). Tillgångarna skall anses vara tillräckliga, om de överstiger den nivå under vilken värdmedlemsstaten far bevilja sina medborgare socialbidrag (artikel 1. 2). De personer som får medfölja innehavaren av bosättningsrätten är dennes maka/make samt avkomlingar och släktingar i tidigare led som är beroende av dem för sin försörjning (artikel 1. 2). Rätten till bosättning får begränsas till fem år och om medlemsstater anser detta nödvändigt, kan de kräva "omprövning" av tillståndet vid utgången av de två första årens bosättning (artikel 2). Det framgår av en hänvisning (artikel 2) till olika bestämmelser i direktiv 68/360/EEG13 att tillståndet gäller för hela territoriet, att dess giltighet inte påverkas av att bosättningen avbryts under kortare sammanhängande perioder än sex månader, att tillståndet skall utfärdas gratis eller mot en avgift som inte får överstiga den som tas ut för ett identitetskort till medborgarna i värdmedlemsstaten, att de visa som i förekommande fall krävs för de familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstater skall utfärdas gratis och så enkelt som möjligt. Make/maka och de barn som är beroende av en medborgare som har rätt till uppehållstillstånd inom en medlemsstats territorium skall ha rätt att påbörja vilken verksamhet som helst (artikel 2). Uppehållstillståndet skall fortsätta att gälla så länge innehavaren uppfyller kraven på tillräckliga tillgångar och en heltäckande sjukförsäkring (artikel 3). 1. 2. Studerande Presentationen av bestämmelserna i direktiv 93/66 kräver en kort inledning om det bidrag som EG-domstolen gjort till grundvalen för studerandes rätt till bosättning. Grundvalen för studerandes rätt till bosättning Den formulering som rådet valde i direktiv 90/366 (". skall medlemsstaterna bevilja rätt att bosätta sig för varje studerande") skiljer sig från kommissionens förslag från 1989 där medlemsstaterna skulle "erkänna" rätten att bosätta sig. Kommissionen ansåg sedan Gravier-målet14 att bosättningsrätten kunde härledas ur förbudet mot diskriminering av medlemsstaternas medborgare vad avser tillträde till yrkesutbildning och hade, för övrigt, ändrat sitt förslag till direktiv efter det domslutet för att utesluta 13 Rådets direktiv av den 15 oktober 1968 om avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för medlemsstaternas arbetstagare och deras familjer, EGT L 257, 19. 10. 1968. 14 Dom av den 13. 2. 1985, Mål 293/83, Rec 1985, s. 593. skulle "erkänna" bosättningsrätten). Kommissionen studerande från tillämpningsområdet15. När domstolen upphävde direktiv 90/36616, upprepade kommissionen sin formulering från 1989 i förslaget till direktiv 199317 (att sin medlemsstaterna formulering bekräftad genom domen den 26 februari 1992 i Raulin-målet18, där domstolen fastställde att en medborgare i en medlemsstat som har fått tillträde till en yrkesutbildning i en annan medlemsstat, enligt gemenskapsrätten har rätt att bosätta sig i denna andra medlemsstat så länge utbildningen varar. Texten i direktiv 93/96, som rådet antog, använder just formuleringen att medlemsstaterna "erkänner" rätten till bosättning. fick Detalj bestämmelserna om rätten till bosättning enligt direktiv 93/96 Rätten till bosättning är underkastad villkoret att den studerande skall vara inskriven vid en erkänd utbildningsanstalt för att i första hand delta i yrkesutbildning där samt att han/hon omfattas av en sjukförsäkring (artikel 1). Vad gäller tillgångarna, kan den studerande välja att göra en enkel förklaring (artikel 1). Bosättningsrätten gäller även för den studerandes make/maka och, vad avser övriga familjemedlemmar, endast deras försörjningsberoende barn (artikel 1). Uppehållstillståndet kan begränsas till att endast gälla under den tid studierna i fråga pågår eller till ett år, om kursen varar längre (artikel 2. 1). Vad gäller kostnaderna för uppehållstillståndet och bestämmelserna för utfärdande av visa till familjemedlemmar hänvisar direktivet till direktiv 68/360 (artikel 2. 2). Maken/makan och de barn som är beroende av en medborgare som har rätt till uppehållstillstånd skall ha rätt att påbörja vilken verksamhet som helst inom denna medlemsstats territorium (artikel 2. 2). Det anges särskilt, med en underförstådd hänvisning till domstolens praxis, att direktivet från värdmedlemsstaten för studerande som innehar uppehållstillstånd (artikel 3). skall medföra någon till uppehället till bistånd inte rätt Uppehållstillståndet skall gälla så länge som innehavaren uppfyller villkoren enligt artikel 1 (artikel 4). 15 KOM(85)292 slutlig, EGT C 171, 10. 7. 1985, s. 8. 16 Domstolen ansåg, som Europaparlamentet hade framhållit i sin talan och kommissionen i sitt memorandum, att direktivets skulle ha grundats på artikel 7. 2 i fördraget och inte artikel 235, den rättsliga grund som rådet hade godkänt, se ovan not 11. 17 KOM(93) 209 slutlig 18 Mål. C-357/89, Rec. 1992 1-1207. 2. Införlivandet av direktiven i nationell rätt Kommissionens genomgång av medlemsstaternas införlivandeåtgärder har lett till att kommissionen inlett förfaranden om fördragsbrott mot i princip samtliga medlemsstater för felaktigt införlivande av en eller flera bestämmelser i direktiven 90/364, 90/365 och 93/96. 2. 1. Respekterande av direktivens tidsfrist för införlivande Enligt artikel 5 i direktiven 90/364, 90/365 och 90/366 skulle medlemsstaterna senast den 30 juni 1992 sätta de lagar och andra författningar i kraft som var nödvändiga för att följa direktiven. Endast tre medlemsstater (Nederländerna, Danmark och Spanien) respekterade den tidsfrist som fastställdes i direktiven genom att anta införlivandeåtgärder under juni månad 1992. Gentemot övriga medlemsstater inledde kommissionen talan om fördragsbrott för Underlätelse att införliva direktiven och den formella underrättelsen skickades ut till dem under oktober 1992. Dessa fördragsbrottsförfaranden inskränktes till direktiven 90/364 och 90/365 eftersom Europaparlamentet lade in en ogiltighetstalan mot direktiv 90/366 den 28 september 1990. formella underrättelsen utvecklades Efter den för Underlätelse att införliva direktiven 90/364 och 90/365 olika för olika medlemsstater. Allt eftersom medlemsstaterna vidtog åtgärder för att införliva direktiven beslutade kommissionen att lägga ned förfarandet19. fördragsbrottsförfarandena fördragsbrottsförfarandet vidare. Då inget löpte dock Vad avser Tyskland tillfredsställande svar givits på det motiverade yttrandet i september 1993, anhängiggjorde kommissionen målet inför domstolen den 24 mars 1995. Den tyska regeringen ansåg att talan var ogrundad: den hävdade att gemenskapsrätten ägde företräde framför nationell rätt, vilket fastställs i artikel 2. 2 i Ausländergesetz - utlänningslagen - och noterade för övrigt att behöriga myndigheter i delstaterna hade informerats om att de var tvungna att tillämpa direktiven fullt ut. Genom en dom den 20 mars 199720 dömde domstolen Tyskland för att inte inom föreskriven tid ha anpassat lagar och andra förordningar för att införliva direktiven 90/364 och 90/365 i nationell rätt. Den argumentation som kommissionen anförde i målet godtogs fullt ut av domstolen. Domstolen konstaterade till exempel att enbart en hänvisning till gemenskapsrätten, såsom i artikel 2. 2 i Ausländergesetz, inte utgör ett införlivande som tillräckligt tydligt och noggrant kan garantera en effektiv tillämpning av de två direktiven 90/364 och 90/365, vilka syftar till att skapa rättigheter till förmån 191 tabellen i bilaga 1 i föreliggande rapport anges infbrlivningsdatumen. 20 Mål C-96/95, Kommissionen mot Tyskland, REG 1997,1-1653. för medborgare från andra medlemsstater (domskäl 36) och vidare att information till behöriga nationella myndigheter inte ensamt uppfyller kraven på offentlighet, tydlighet och säkerhet vad avser de rättsliga situationer som skapas av direktiven (domskäl 39). Vad gäller Finland, Sverige och Österrike var de redan före sin anslutning till Europeiska unionen (1 januari 1995) skyldiga att införliva direktiven enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, som trädde i kraft den 1 januari 1994. När det så gäller studerandes rätt till bosättning ledde domstolens dom av den 7 juli 199221, varigenom domstolen upphävde direktiv 90/366, till att kommissionen såg över frågan om huruvida den skulle inleda fördragsbrottsförfaranden för Underlätelse att införliva direktivet. Eftersom domstolen i sin dom hade sagt att verkan av direktiv 90/366 upprätthölls provisoriskt till dess att det ersatts av ett direktiv som antagits på en lämplig rättslig grund, ansåg kommissionen att skyldigheten att införliva direktivet kvarstod, även om det formellt hade ogiltigförklarats. I början av april 1993 riktade kommissionen en skrivelse med det innehållet till de medlemsstater som ännu inte hade införlivat direktiv 90/366, och informerade dem om att den tänkte inleda fördragsbrottstalan mot dem. När rådet den 29 oktober 1993 antog direktiv 93/96 om rätt till bosättning för studerande22, med i princip samma innehåll som direktiv 90/366, som det ersatte, skapades en ny situation vad gäller fördragsbrottsförfarandena om Underlätelse att införliva direktiv. Kommissionen var därefter tvungen att bygga på det nya direktiv 93/96, som enligt sin artikel 6 skulle vara införlivat senast den 31 december 1993. I februari 1994 skickade kommissionen ut en formell underrättelse till Tyskland, Belgien och Frankrike, de enda medlemsstater som ännu inte hade införlivat direktivet om rätt till bosättning for studerande. Förfarandena mot Belgien och Frankrike lades ned 1994 och 1995. Tyskland å sin sida fick ta emot ett motiverat yttrande i juli 1995 och ett kompletterande motiverat yttrande i oktober 1996. Ärendet lades inte ned förrän 1997, efter det att Verordnung av den 17 juli 1997 hade trätt i kraft. Med undantag for Danmark, Nederländerna och Spanien, som fullgjorde sina skyldigheter inom de föreskrivna tidsramarna var alla andra medlemsstater23 mer eller mindre sena med att införliva direktiven 90/364, 90/365 och 90/366- 93/96, trots det begränsade antalet bestämmelser som skulle införlivas och trots att det inte fanns några särskilda juridiska svårigheter med att införliva bestämmelserna i nationell rätt. Orsaken till denna brist på beredvillighet hos medlemsstaterna att införliva direktiven och att därmed utsträcka rätten till bosättning till nya personkategorier står troligen att finna i det historiska arvet. I 30 år har människors fria rörlighet styrts av ekonomiska överväganden, och denna funktionella rörlighet har bromsat utvecklingen av en personlig rätt till fri rörlighet, oberoende av alla ekonomiska hänsyn. 21 Se not 11 ovan. 22 Se not 10 ovan. 23 De "gamla" medlemsstaterna, de tolv. 2. 2. Införlivandeåtgärdernas överensstämmelse med direktiven 2. 2. 2. Bestämmelser som införlivats felaktigt - Typen av och bevisen för pensionärers och icke-yrkesverksammas tillgångar I artikel 1. 1 i direktiven 90/365 och 90/364 sägs i första stycket att rätten till bosättning för de berörda (pensionärer respektive icke-yrkesverksamma) betingas att de "har tillräckliga tillgångar för att undvika att ligga socialbidragssystemet i värdmedlemsstaten till last under den tid de bor där". Styckena 2 och 3 anger vilken mekanism man skall tillämpa för att bestämma den nivå från vilken dessa tillgångar skall anses vara tillräckliga. I direktiven sägs inte på något sätt vilken typ av tillgångar som kan beaktas och inte heller sägs något om vilka bevis som myndigheterna kan kräva. Mot bakgrund av lydelsen av artikel 1. 1 i direktiv 90/365 och 90/364 och med tanke på att det i direktiven finns bestämmelser som gör det möjligt för värdmedlemsstaten att effektivt kontrollera att tillgångarna kontinuerligt är disponibla och att reagera om de berörda personerna inte längre förfogar över tillräckliga tillgångar, anser kommissionen att artikel 1. 1 i direktiven inte införlivats på ett korrekt sätt genom de nationella bestämmelser som godtyckligt begränsar de kategorier av tillgångar som kan beaktas eller som inför överdrivna krav på de bevis som måste företes. Kommissionen har inlett fördragsbrottsförfarande mot de medlemsstater som den menade på olika sätt hade införlivat artikel 1. 1 i direktiven 90/365 och 90/364 på ett felaktigt sätt (Frankrike, Italien). - Omprövning av uppehållstillståndet för pensionärer och icke-yrkesverksamma I artikel 2. 1 i direktiven 90/364 och 90/365 sägs att rätten till bosättning skall fastställas genom ett uppehållstillstånd, vars giltighet kan begränsas till fem år. Vidare sägs att "[m]edlemsstater får. , då de anser detta nödvändigt, kräva omprövning av tillståndet vid utgången av de två första årens bosättning". Med stöd i förarbetena till direktiven tolkar kommissionen omprövningen så att det rör sig om en möjlighet för de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten att, om nödvändigt, kontrollera den administrativa situationen för vissa personer, om vilka det vid utfärdandet av uppehållstillståndet föreligger tvivel på att de på ett hållbart sätt skall kunna uppfylla villkoren på sjukförsäkring och tillgångar som anges i artikel 1 i direktiven. Mot den bakgrunden anser kommissionen att en systematiskt omprövning efter två år, eller en a priori-begränsning till två år av giltigheten för uppehållstillståndet för pensionärer och införlivande av direktiven. Denna begränsning till två år av giltigheten för uppehållstillståndet står i sig själv i strid med direktiven och är i några medlemsstaters lagstiftning dessutom av den typen att den är en möjlighet som är öppen för de behöriga myndigheterna i de fall där sjukförsäkringen är svår att bedöma när den första begäran om uppehållstillstånd lämnas in. icke-yrkesverksamma, utgör ett felaktigt 10 Kommissionen har inlett flera fördragsbrottsförfaranden mot olika medlemsstater (Grekland, Italien, Portugal, Spanien, Förenade kungariket) för olika typer av felaktigt införlivande av artikel 2. 1 i direktiven 90/364 och 90/365. - Sjukförsäkring för pensionärer, icke-yrkesverksamma och studerande Artikel 1 i samtliga tre direktiv villkorar bosättningsrätten med att man måste "omfattas av en heltäckande sjukförsäkring som gäller i värdmedlemsstaten". Med tanke på den allmänt hållna bestämmelsen anser kommissionen att det finns flera olika möjligheter för berörda personer att uppfylla sjukförsäkringsvillkoret, så länge som det relativa kriteriet "heltäckande" är uppfyllt. Sjukförsäkringen kan till exempel vara ett resultat av att den berörda personen omfattas av en socialförsäkring, att han har tecknat en privat sjukförsäkring i sitt hemland, i värdmedlemsstaten eller i ytterligare en annan medlemsstat etc. Införlivandet av direktivsbestämmelsen om sjukförsäkring har legat till grund för flera inledda fördragsbrottsförfaranden: - Mot Frankrike eftersom dess lagstiftning och förvaltningspraxis kräver att studerande från andra medlemsstater, som inte omfattas av en socialförsäkring eller har rätt till socialförsäkring och som inte kan förete ett bevis enligt förordningarna (EEG) nr 1408/71 och 574/72 skall tillhöra det franska socialförsäkringssystemet för studerande. - Mot Luxemburg, vars lagstiftning föreföll alltför restriktiv vad gäller formerna av sjukförsäkring som icke-yrkesverksamma kunde omfattas av. - Studerandes försäkran om tillgångar Enligt artikel 1 i direktiv 93/96 skall medlemsstaterna erkänna rätten till bosättning för "varje studerande som är medborgare i en medlemsstat. [och som] försäkra[r] vederbörande myndighet i landet genom en förklaring eller på något annat likvärdigt sätt efter eget val att han eller hon har tillräckligt stora tillgångar för att undvika att bli en börda för värdmedlemsstatens socialbidragssystem under den tid de bor där. "24 Mot bakgrund av den helt klara lydelsen av denna bestämmelse och med tanke på hur den uppstått, anser kommissionen att nationella införlivandebestämmelser strider mot den när de t. ex. fråntar den studerande rätten att göra en försäkran om sina tillgångar, tvingar honom att förete bevis på tillgångar eller till och med anger ett visst minsta tillgångsbelopp som bevisen skall visa på eller försäkran hänvisa till. Kommissionen har inlett fördragsbrottsförfaranden mot medlemsstater (Danmark, Finland, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Spanien, Förenade kungariket), som enligt kommissionen på olika sätt har införlivat artikel 1 i direktiv 93/96 på ett felaktigt sätt. 24 Lydelsen är identisk med den i artikel i direktiv 90/366. 11 - Formaliteterna i samband med bosättningen Direktiven 90/364, 90/365 och 93/96 hänvisar till artikel 3 i direktiv 68/360, där det sägs att inresa skall tillåtas mot uppvisande av enbart giltigt identitetskort eller pass och i princip inte skall ge anledning till frågor från myndigheterna om, till exempel, målet för eller syftet med resan eller disponibla tillgångar. 25 I Finland gav en forordning från inrikesministeriet myndigheterna ett allmänt tillstånd att kontrollera om medborgare i medlemsstater som ville komma in i Finland uppfyllde villkoren för bosättning. Kommissionen ansåg att denna bestämmelse, när den tillämpades på personer som omfattades av bestämmelser i de tre direktiven, stod i strid med gemenskapsrätten. - Uppehållstillstånd: I artikel 2 i de tre direktiven sägs att rätten till bosättning fastställs med ett dokument kallat uppehållstillstånd. Det handlar alltså om ett separat dokument och inte en stämpel i passet. Ett fördragsbrottsförfarande inleddes mot Sverige, vars lagstiftning tillät användandet av en stämpel i passet för att fastslå rätten till bosättning. 2. 2. 3. Fördragsbrottsförfarandena för felaktigt införlivande och resultatet av dem: När kommissionen har inlett ett fördragsbrottsförfarande mot en medlemsstat görs det i princip efter ett entydigt förfarande, inriktat på ett eller flera klagomål avseende ett eller flera av direktiven 90/364, 90/365 och 93/96. Förfarandena anges i kronologisk ordning, medlemsstat för medlemsstat, i tabellen i bilaga 2 till föreliggande rapport. De har gett följande resultat: - Nederländerna: kunde avslutas. Enligt den nya utlänningsfbrordningen av den 30 december 1993 och ändringen 1996 i cirkuläret om utlänningar, kan studerande nu välja att göra en försäkran om sina tillgångar. fördragsbrottsförfarandet - Grekland: På grundval av de klarlägganden som inkom som svar på den formella underrättelsen, kunde förfarandet avslutas. De grekiska myndigheterna bekräftade att det uppehållstillstånd med fem års giltighet som utfärdades till pensionärer och icke yrkesverksamma endast i undantagsfall är föremål för en omprövning och att detta är innehållet i de anvisningar som ges till de behöriga myndigheterna. - Danmark: Förfarandet avslutades efter ändringarna av kungörelse nr 761 av den 22 augusti 1994 genom kungörelse nr 684 av den 12 juli 1996. Dessa ändringar ledde till att uppehållstillståndet utfärdas på fem år till pensionärer och icke-yrkesverksamma och att en omprövning bara sker när så krävs. 25 Dom av den 30. 5. 1991, Mål C-68/89, kommissionen mot Nederländerna, Rec. 19911-2637. 12 - Spanien: Förfarandet kunde avslutas efter det kungliga dekretet nr 1710/1997 av den 14 november 1997, som ändrar det kungliga dekretet nr 766/1992 på två punkter: dels utfärdas uppehållstillstånd till pensionärer och icke-yrkesverksamma på fem år, dels kan studerande välja att göra en försäkran om sina tillgångar. - Italien: Då inget tillfredsställande svar på den formella underrättelsen och det motiverade yttrandet inför domstolen. inkommit, beslutade kommissionen att väcka talan - Frankrike: Då inget tillfredsställande svar på de formella underrättelserna och det motiverade yttrandet inför domstolen26. Det särskilda förfarandet om studerandes sjukförsäkring27 ligger nu på stadiet för ett motiverat yttrande. inkommit, beslutade kommissionen att väcka talan Irland: Fördragsbrottsförfarandet kunde avslutas - tack vare att European Communities (Right of Residence for Non-Economically Active Persons) Regulations 1997 trädde i kraft. Enligt den nya lagstiftningen behöver studerande inte längre förete bevis på sina tillgångar. - Förenade kungariket: Förfarandet avslutades efter de ändringar som infördes genom Immigration (European Economic Area) (Amendment) Order 1997. Av ändringarna följer för studerande att de kan välja mellan att lämna in en försäkran om sina tillgångar och av uppehållstillståndet, som begränsas till nödvändiga fall, inte påverkar den ursprungliga giltighetstiden för uppehållstillståndet, som är fem år. icke-yrkesverksamma omprövningen pensionärer och för att - Portugal; Förfarandet kunde avslutas efter behörighetslag nr 8/98 av den 13 februari 1998 och förordningen nr 250/98. Av dessa följer att de ändringar som dessa akter innebär för förordning nr 60/93 av den 3 mars 1993 att uppehållstillståndet som utfärdas till pensionärer och icke-yrkesverksamma gäller i fem år. - Luxemburg : Fördragsbrottsförfarandet kunde avslutas tack vare de ändringar av förordningen av den 28 mars 1972 som infördes genom en förordning av den 3 juni 1996. Ändringarna innebär dels att studerande kan välja att göra en försäkran avseende sina tillgångar och inte längre, som krävdes enligt den tidigare lagstiftningen, förete bevis på dem, dels att möjligheterna för icke-yrkesverksamma att teckna en sjukförsäkring har utökats. - Finland: Fördragsbrottsförfarandet kunde avslutas tack vare ändringar i lagstiftningen om kontroller av inresa i landet samt av studerandes tillgångar. 26 Under förfarandet inför domstol fick kommissionen kännedom om en regeringsrättsdom (Conseil d'Etat) av den 3 oktober 1997 - GISTI - som upphävde vissa bestämmelser i förordningen av den 6 april 1995, vilken också omfattades av kommissionens talan. 27 Se punkt 2. 2. 2. 13 - Sverige: Förfarandet om fördragsbrott kunde avslutas tack vare ändringar i utlänningsförordningen. I den ändrade texten görs inte längre åtskillnad mellan familjemedlemmar beroende på om de är medborgare i en EES-stat eller ej, och det preciseras att uppehållstillståndet utfärdas i form av ett separat dokument. - Tyskland och Österrike: Två fördragsbrottsförfaranden inleddes mot de två medlemsstaterna för felaktigt införlivande av direktiven 90/364, 90/365 och 93/96. Förfarandet befinner sig på stadiet för formell underrättelse. Vad gäller Belgien avslöjade granskningen av införlivandeåtgärderna inga problem avseende själva förenligheten med bestämmelserna i direktiven 90/364, 90/365 och 93/96. Dock fick ett annat förfarande, rörande den belgiska lagstiftningens förenlighet med direktiv 68/360, om arbetstagares bosättningsrätt28, även betydelse för studerande, pensionärer och andra icke-yrkesverksamma så tillvida att förfarandet bland annat avsåg artikel 4 i direktiv 68/360 (detaljer kring och giltighetstid för utfärdande av uppehållstillstånd för arbetstagare), vars innehåll ligger nära artikel 2. 1 i direktiven 90/364, 90/365 och 93/96 samt artikel 9 för uppehållstillstånd), som direktiven 90/364, 90/365 och 93/96 hänvisar direkt till. i direktiv 68/360 (kostnad Detta fördragsbrottsförfarande utmynnade i att Belgien fälldes genom domstolens dom av den 20 februari 199729. Domstolens slutsatser om överträdelsen av direktiv 68/360 vad gäller detaljerna kring utfärdande av uppehållstillstånd (system med kontinuerliga registreringar) och kostnaden för tillståndet bör anses analogt tillämpligt på studerande, pensionärer och andra. För att rätta sig efter domslutet ändrade Belgien sin lagstiftning30. Granskningen av denna nya lagstiftnings överensstämmelse med direktiv 68/360 och även direktiven 90/364, 90/365 och 90/366 pågår. Införlivandet av direktiven 90/364, 90/365 och 90/366-93/96 har lett till fördragsbrottsförfaranden mot i princip samtliga medlemsstater. Kommissionen konstaterar dock med tillfredsställelse att dessa förfaranden i de allra flesta fall har gett positiva resultat. Medlemsstaterna har erkänt det välgrundade i kommissionens argumentering och har "korrigerat" sina införlivandeåtgärder, om än i olika takt. Fördragsbrottsförfarandena för felaktigt införande har således kunnat avslutas i tio fall, två förfaranden pågår ännu, på stadiet för formella underrättelser, och bara i två fall har kommissionen väckt talan inför domstolen. 28 Se not 13 ovan. 29 Mål C-344/95, kommissionen mot Belgien. 30 Kungligt dekret av den 8 maj 1998 om ändring av kungligt dekret av den 8 oktober 1981 om tillträde till territoriet, bosättning, etablering och avlägsnande av utlänningar. 14 Dock anser kommissionen att de nämnda förfarandena har varit relativt långsamma och den är medveten om nackdelarna med denna långsamhet. Alltför införlivanden av länge har unionens medborgare, på grund av felaktiga direktiven, varit inför oberättigade administrativa svårigheter. Kommissionens beslut att påskynda sina till ett snabbare slut på i framtiden interna förfaranden bör överträdelser av gemenskapsrätten. förvägrade vissa av sina rättigheter eller ställts leda 15 3. Utvärdering av den konkreta tillämpningen av direktiven 3. 1. Medborgarnas erfarenheter till Europaparlamentet, information om den praktiska Genom skrivelser, klagomål och framställningar som vidarebefordrats till kommissionen, förfogar denna över visserligen ofullständig men tillämpningen av direktiven31. ändå avslöjande Kommissionen har bland annat vänt sig till institutioner som genom uppdrag är särskilt lämpade för att samla in information bland studerande32 och pensionärer. En enkätundersökning har också genomförts bland tidigare tjänstemän vid kommissionen, som vid pensioneringen bosatt sig i en annan medlemsstat än ursprungsstaten eller den stat där de hade sin tjänstgöring vid pensioneringen. Dessa olika informationskällor, som kompletteras av uppgifter från nätverket av Eurojus-rådgivare samt informationen från avdelningen för service till medborgarna, har gjort det möjligt att identifiera följande problemområden: - Pensionärers och icke-yrkesverksammas tillgångar Pensionärer och icke-yrkesverksamma ställs inför en första svårighet som består i att veta hur stora tillgångar som de måste förfoga över. I direktiven 90/364 och 90/365 anges inget minimibelopp utan bara vilken princip som skall tillämpas för att bestämma om tillgångarna är tillräckliga eller ej. Det är upp till medlemsstaterna att konkret utforma en sådan regel. Det verkar dock som om de flesta lagar om införlivande bara upprepar direktivens formulering utan att precisera dem ytterligare, alternativt hänvisar de till bestämmelser i sociallagstiftningen som anger ett lägsta belopp för tillgångar eller bidrag, som syftar till att bestämma om pensionärerna eller de icke-yrkesverksamma uppfyller villkoren för tillgångar. Ett annat problem är de bevis på tillgångar som pensionärer och icke-yrkesverksamma måste kunna förete. Förutom fall av alltför stränga beviskrav, som har sitt ursprung i ett felaktigt införlivande av direktiven34, visar uppgifterna från medborgare till kommissionen att behöriga myndigheter relativt ofta kräver bevis på tillgångar (kontoutdrag för de senaste månaderna, bankintyg om kontobehållning, skatteintyg etc), som oftast måste betraktas som alltför stränga i förhållande till direktiven. Med hänvisning till att rätten till bosättning är beroende av att man har tillräckliga tillgångar för att undvika att ligga socialbidragssystemet i värdmedlemsstaten till last och med tanke på att bedömningen av begreppet "tillräckliga" görs utifrån en objektiv nivå, anser kommissionen att de nationella myndigheterna skall begränsa sig till att kräva in bevis på tillgångar som motsvarar den nivån. Mot denna bakgrund förefaller det alltför strängt av de myndigheter som har ansvar för bosättningsfrågor att utföra en 31 Nätverket av Eurojus-rådgivare har också lämnat information till kommissionen. 32 Nationella Erasmus-kontor. 33 Eurolink Age. 34 Se de förfaranden om fördragsbrott som inletts i detta avseende, punkt 2. 2 ovan. 16 undersökning om hela den ekonomiska eller förmögenhetsmässiga situationen (t. ex. kontoutdrag för de senaste månaderna) för pensionärer och icke-yrkesverksamma som ansöker om uppehållstillstånd. Kommissionen noterar också att vissa bevis (t. ex. bankintyg på ett visst tillgodohavande) bara är en ögonblicksbild och knappast bevisar något om framtiden. När det gäller specialfallet med personer som omfattas av direktiv 90/365 noterar kommissionen att pensioner är inkomstkällor som kännetecknas av sin stabilitet. Kommissionen anser därför att kravet på flera olika bevis på tillgångar är särskilt omotiverat när det gäller pensionärer. - Varaktigheten av pensionärers och icke-yrkesverksammas vistelse Vissa pensionärer och icke-yrkesverksamma brukar uppehålla sig i en medlemsstat under ett visst antal månader varje år (till exempel under vintern). Det förefaller som om många av dem, även när de stannar i mer än tre månader, underlåter att ansöka om uppehållstillstånd. Ett sådant beteende beror oftast på att man vill undvika besvärliga myndighetsförfaranden och "pappersexercis". Det verkar för övrigt som om de myndigheter som far en begäran om uppehållstillstånd från personer i ovannämnda situation utfärdar uppehållstillstånd till den beräknade uppehållstiden, trots att det framgår av artikel 2 i direktiven 90/364 och 90/365 att giltighetsperioden för ett sådant uppehållstillstånd inte far vara mindre än fem år. som är begränsade - Sjukförsäkringsvillkor Det verkar som om pensionärer och icke-yrkesverksamma ofta ställs inför svårigheter med att få sin sjukförsäkring erkänd i värdmedlemsstaten. De som oftast ställts inför dessa problem har varit offentligt anställda35 eller personer som omfattats av en privat sjukförsäkring. Enligt information som nyligen inkommit till kommissionen har pensionärer och icke yrkesverksamma i två medlemsstater till och med har varit tvungna att betala in avgifter till värdmedlemsstatens sjukförsäkringssystem, trots att de redan omfattas av en annan sjukförsäkring. Detta är samma typ av problem som studerande i Frankrike ställs inför36. - Omfattningen av sjukförsäkringen Kommissionens uppmärksamhet har riktats mot de svårigheter som vissa pensionärer ställts inför när de, sedan de väl bosatt sig i en medlemsstat, upptäcker att vårdförmånerna vid sjukdom där är mindre än de som de hade rätt till i sin ursprungliga medlemsstat. Detta är en avspegling av den allmänna regeln att vårdförmåner vid sjukdom utgår enligt lagstiftningen i bosättningslandet. Till detta skall läggas att det ofta är omöjligt att behålla en i ursprungsmedlemsstaten (försäkringsgivarens fruktan rörande "riskens" omfattning på tilläggsförsäkring tecknats tidigare som 35 Problemet med offentligt anställda bör numera betraktas som regel eftersom rådets förordning (EG) nr 1606/98 av den 29 juni 1998 ändrade förordningarna (EEG) nr 1408/71 och (EEG) nr 574/72 för att utvidga deras tillämpning till att omfatta särskilda system för offentligt anställda. 36 Se ovan, punkt 2. 2. 2. 17 grund av okunskap om förmånernas omfattning i den andra medlemsstaten) och att teckna en sådan försäkring i den medlemsstat som han eller hon bosätter sig i (för gammal för att teckna en sådan tilläggsförsäkring). - Beskattningen: En del pensionärer och andra icke-yrkesverksamma personer har svårigheter med att förstå hur en bosättning I en annan medlemsstat påverkar dem ekonomiskt och hur beskattningssystemet i den mottagande medlemsstaten fungerar. Ett antal klagomål gällande dessa frågor har skickats till komissionens avdelningar. - Oönskade effekter av direktiven 90/364 och 90/365 Kommissionen har fått kännedom om ett antal fall där de myndigheter som behandlar ansökningar om uppehållstillstånd har krävt bevis på tillgångar av personer som vare sig varit pensionärer eller icke-yrkesverksamma, utan utövat en verksamhet, antingen som anställd eller som egenföretagare eller som till och med fortsatt att vara bosatta i den medlemsstat som de tidigare varit verksamma i. Det framgår dock av de instrument som är tillämpliga på sådana personer37, att dessa inte behöver visa att de har vissa tillgångar. I de fall som kommit till dess kännedom har kommissionen gjort medlemsstaterna uppmärksamma på denna "smitta" från direktiven 90/364 och 90/365. en person inte gemenskapsmedborgare gifta med En annan oavsedd effekt gäller särskilt direktiv 90/364. Förr, det vill säga före direktiv 90/364, omfattades i inte utövade en ekonomisk värdmedlemsstaten av gemenskapsrätten om de verksamhet, utan deras uppehållsrätt grundades på nationell utlänningslagstiftning. I vissa fall innehöll den lagstiftningen särskilda bestämmelser för utlänningar som gift sig i den nationella med inhemska medborgare. Sedan direktiv 90/364 införlivats lagstiftningen har dock en gemenskapsmedborgare, som gift sig med en medborgare i värdmedlemsstaten och som inte utövar en ekonomisk verksamhet, en självständig bosättningsrätt på grundval av detta direktiv. I praktiken tillämpar de behöriga myndigheterna bestämmelserna i direktivet på dessa personer och tillämpar samma förfarande för att kontrollera tillgångar som i "standardfallet" för en ansökan om uppehållstillstånd från en enskild person som inte utövar en ekonomisk verksamhet. Kommissionen har fått kännedom om fall där den behöriga myndigheten insisterat på att den sökande personen skall förete bevis på egna tillgångar och vägrat ta hänsyn till att tillgångarna kom från maken/makan. I andra fall krävde myndigheten att den sökande ställde säkerhet eller uppvisade ett försörjningsintyg från sin make/maka. Ett sådant sätt att kontrollera tillgångar, illustrerat av dessa två fall, kan svårligen motiveras av bestämmelserna i direktiv 90/364 och förefaller knappast förenligt med medlemsstaternas allmänna skyldighet enligt artikel 9 i direktiv 68/36038 att så långt som möjligt förenkla formaliteterna och tillvägagångssättet för att få uppehållstillstånd. 37 Direktiven 68/360 och 73/148 för arbetstagare och egna företagare, förordning nr 1251/70 och direktiv 75/34 för personer som stannar kvar i den stat där de tidigare har bedrivit ekonomisk verksamhet. 38 Till vilken artikel 2. 2 i direktiv 90/364 hänvisar. 18 - Vissa studerandes rätt till bosättning Studerande som deltar i program som Erasmus, Sokrates och Leonardo stannar i värdlandet några månader, oftast mellan tre månader (om uppehållet är avsett att vara längre än tre månader måste unionsmedborgarna ansöka om uppehållstillstånd) och ett år. Erfarenheten visar att formaliteterna ofta drar ut på tiden. Det är inte ovanligt att studerande aldrig får sitt uppehållstillstånd eller får det först strax innan det är dags att återvända till hemlandet. Även om rätten till bosättning inte är betingat av utfärdandet av ett uppehållstillstånd, som bara fyller ett anmälningssyfte, är det icke desto mindre ett missförhållande. Den information som studerande får från sina lärare eller föregångare i programmen innebär knappast att de uppmuntras att genomföra en åtgärd som de inte förstår syftet med. Och vad avser myndigheterna, förefaller de knappast inse varför utfärdandet av uppehållstillstånd till studerande måste påskyndas. - Uppehållstillstånd för studerande I vissa medlemsstater klagar studerande över att de måste betala en avgift varje gång som de förnyar uppehållstillståndet. 3. 2. Förvaltningspraxis i medlemsstaterna För att få en helhetsbild av den faktiska tillämpningen av direktiven, måste man dessutom få in information från de som verkligen tillämpar direktiven 90/364, 90/365 och 93/96, nämligen de berörda myndigheterna i medlemsstaterna. Därför skickade kommissionen ut ett frågeformulär till medlemsstaterna, där man bad om information i samband med tillämpningen av direktiven. Nedan följer de viktigaste frågeställningarna med en kort sammanfattning av svaren från medlemsstaterna (Grekland, Irland och Luxemburg har inte svarat på frågeformuläret). 3. 2. 1. Pensionärers och icke-yrkesverksammas tillgångar - Vilka typer av egna tillgångar beaktas av behöriga myndigheter: kapitalinkomster, hyresintäkter, ursprung (bosättningsland, ursprungsland, andra medlemsstater, tredje land) bedömningen? upphovsrätter, tillgångarnas Påverkar annat? En genomgång av svaren på frågeformuläret visar att nästan alla medlemsstater beaktar olika typer av tillgångar och att deras ursprung i sig inte inverkar på bedömning av huruvida de är tillräckliga eller ej. För flera av medlemsstaterna är den avgörande faktorn om den berörda personen kan förfoga fritt över tillgångarna eller ej. - Vilka andra typer av tillgångar än egna tillgångar beaktas: ekonomiskt stöd från föräldrar, ekonomiskt bistånd från make/maka, ekonomiskt stöd från tredje man, andra? Medlemsstaterna lämnar olika svar när det gäller att beakta andra tillgångar än egna tillgångar. Belgien beaktar inte tillgångar inom ramen för direktiv 90/364. Sverige intar samma principiella ståndpunkt och beaktar bara stöd från föräldrar till den berörda personen 19 om stödet sätts in på ett konto som den enskilde förfogar fritt över. I Spanien tar man endast hänsyn till ekonomiskt stöd från föräldrar. Man kan notera att Nederländerna inte betraktar ett åtagande från make/maka som tillräckliga tillgångar. För att beakta tillgångar som kommer från föräldrar eller tredje man kräver medlemsstaterna olika former av bevis. - Beaktar de behöriga myndigheterna olika faktorer som inte är direkta tillgångar (t. ex. att man äger sin bostad eller har rätt till gratis bostad) utan snarare materiella förmåner som bidrar till den berörda personens förmåga att klara sin försörjning, när det gäller att bedöma om tillgångarna är tillräckliga? Om ja, på vilket sätt? Frankrike, Österrike, Portugal, Finland, Sverige och Förenade kungariket samt, i viss utsträckning, Danmark tar i bedömningen av om tillgångarna är tillräckliga hänsyn till om personen i fråga äger eller fritt kan disponera sin bostad. Spanien beaktar inte de materiella faktorer som nämns i frågeformuläret. 3. 2. 2. Studerandes tillgångar / hur många fall har studerande sedan åtgärderna för införlivande av direktiven 90/366-93/96 trätt i kraft, vänt sig till det allmänna för stöd och vilka åtgärder har vidtagits? Ingen medlemsstat har lämnat information om antalet studerande som under sin vistelse i landet har fått stöd från det allmänna. 3. 2. 3. Kostnaden för studerande att förnya sitt uppehållstillstånd Vad kostar det att utfärda ett uppehållstillstånd? Tas denna avgift ut varje gång tillståndet förnyas? Danmark, Tyskland, Frankrike, utfärdar uppehållstillståndet gratis. Bland övriga medlemsstater tar vissa av dem ut samma avgift första gången som vid förnyelse av tillståndet (Belgien, Spanien, Portugal, Finland), medan Österrike tar ut en något reducerad förnyelseavgift och Nederländerna endast tar ut en avgift första gången. Italien och Förenade kungariket 20 4. Slutsatser De anmärkningar om tillämpningen av direktiven som gjorts ovan bör dock inte skymma det faktum att den fria rörligheten har en mycket stor betydelse för dessa nya grupper, dvs. studerande, pensionärer och icke-yrkesverksamma. Även om de flesta medlemsstater inte kan uppvisa statistik om detta är det icke desto mindre en faktisk företeelse, som, om än bara delvis, påvisas av ett antal indikatorer. Med stöd av den konkreta tillämpningen av direktiven 90/364, 90/365 och 90/366- 93/96, såsom denna framgår av såväl medborgarnas som de behöriga myndigheternas erfarenheter, och med inriktning på att främja den fria rörligheten för studerande, pensionärer och icke-yrkesverksamma drar kommissionen följande slutsatser. 4. 1. Förbättra informationen riktad till medborgarna De skrivelser och klagomål som riktats till kommissionen visar att det föreligger en brist på information till medborgarna om den faktiska omfattningen av deras rättigheter till fri rörlighet. Denna okunskap kan fungera på två sätt: dels kan medborgarna vara okunniga om sina faktiska rättigheter, men de kan omvänt också tro sig ha rättigheter som i realiteten är begränsade eller till och med inte existerar. En väl fungerande marknad inom området för fri rörlighet för enskilda personer är bland annat beroende av kvaliteten på informationen till medborgarna. Kommissionen är medveten om den roll som den måste spela i det avseendet och har redan tidigare tagit vissa initiativ. Inom ramen för initiativet "Medborgarnas Europa", som presenterades i samarbete med Europaparlamentet i november 1996, med syfte att informera medborgarna om deras rättigheter i Europa och i synnerhet i förbindelse med den inre marknaden, utarbetade kommissionen en informationsskrift om att bo i ett annat land i Europeiska unionen, där medborgarna i unionen gavs en översikt över sina rättigheter när det gäller bosättning. Uppgifter om uppehållstillstånd för studerande finns också i informationsskriften "Att studera, yrkesutbilda sig och forska i ett annat land i Europeiska unionen" I samarbete med medlemsstaterna har kommissionen utarbetat länderspecifika faktablad som kompletterar informationsskrifterna. De och faktabladen har fått en bred spridning39 och är ett medel att förbättra informationen till medborgarna. I faktabladen om varje specifikt land anges sålunda det minimibelopp som gäller för tillgångar där40. Kommissionens av en serviceavdelning41, där medborgarna kan vända sig till experter för att få svar på frågor om sina rättigheter, särskilt vad gäller rätten till bosättning. informationsarbete omfattar bland annat inrättandet 39 Informationsskrifterna och faktabladen finns på unionens elva officiella språk och kan erhållas utan kostnad i varje medlemsstat genom att man ringer motsv. ett 020-nummer. De finns även utlagda på Internet (http://europa. eu. int/citizens). 40 Se ovan, punkt 3. 1. 41 Via 020-nummer och Internet, se not 39 ovan. 21 En av fem som har vänt sig till serviceavdelningen har tagit upp bosättningsfrågor och praktiska svårigheter som de stött på hos nationella myndigheter. Vid Europeiska rådet i Cardiff startades ett nytt program som skulle ersätta initiativet "Medborgarnas Europa", detta för att skapa ett permanent verktyg för dialog med medborgarna och företagen. Denna dialog inbegriper allt det som man har uppnått genom "Medborgarnas Europa" i ett permanent informationsverktyg. Målet är att skapa en direkt och smidig tillgång till information om de rättigheter som följer av den inre marknaden och att samtidigt erbjuda var och en möjligheten att ställa frågor och att bidra med erfarenhet och förslag. Vid sidan av särskilda informationskampanjer bör man även fortsättningsvis söka andra vägar. Exempelvis har kommissionens svar på frågor från parlamentet knappast nått allmänheten, även om de offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Man skulle kunna överväga att snabbt sprida svaren på frågor från parlamentet till relevanta målgrupper (medlemsstater, föreningar etc. ). 4. 2. Fortsätta att tillse att gällande gemenskapsrätt efterlevs: Som ett led i förfarandena för fördragsbrott på grund av felaktig tillämpning av direktiven följer kommissionen noga förvaltningspraxis som, i förekommande fall, kan leda till nya fördragsbrottsförfaranden. Som exempel kan nämnas att kommissionen för närvarande noggrant granskar olika typer av krav på bevis på tillgångar42 samt ett antal klagomål från studerande, varur framgår att rätten att lämna en förklaring om tillgångar inte respekteras i praktiken, även om det uttryckligen anges i den nationella lagstiftningen43. Kommissionen kommer även tillse att gemenskapsrätten respekteras, inte bara vad gäller lagar och andra bestämmelser utan även daglig förvaltningspraxis, som medborgarna ställs inför. fortsättningsvis att arbeta för att Utöver förfaranden och formaliteter kring uppehållstillstånd i egentlig bemärkelse, skall kommissionen bevaka att unionsmedborgarskapets44 rättigheter när det gäller studerande, pensionerade och andra som inte är aktivt verksamma, respekteras fullt ut. Här är viktigt att se till att den i artikel 6 i fördraget föreskrivna rättigheten att inte diskrimineras på grund av nationalitet tillämpas för dessa medborgarkategorier, täcker naturligtvis med förbehåll för undantag fastlagda sjukförsäkring och tillgångar. i de direktiv som 42 Se ovan, punkt 3. 1. 431 vissa fall har denna möjlighet till och med inforts i den nationella lagstiftningen efter det att kommissionen inlett ett fördragsbrottsförfarande. 44 Se ovan, not 12 22 4. 3. Att göra gemenskapsrätten om personers fria rörlighet lättare att förstå och att bygga upp den kring begreppet medborgarskap: Genom att de tre direktiven gäller för nya personkategorier har den sekundära gemenskapsrätten utvidgats och antalet instrument rörande fri rörlighet för personer blivit fler. Detta har i sin tur inneburit att gemenskapsrätten blivit mera ogenomskinlig, inte bara för medborgarna utan även för myndigheterna. Kommissionen har redan noterat45 att det större antalet instrument, bortsett från att det lett till praktiska olägenheter, bör granskas igen mot bakgrund av att artikel 8a i EG- fördraget inför begreppet unionsmedborgarskap och bör leda till en genomgång av rätten för bestämmelser om medborgarskap46. Detta granskningsarbete, som Europaparlamentet har uttryckt sitt fulla stöd47 för, bör omfatta djupgående förändringar. Vissa av dessa ändringar, avseende de tre granskade direktiven, beskrivs kortfattat nedan. rörlighet och bosättning ramen inom till fri 4. 4. Inleda diskussioner om grundläggande ändringar av den gällande rätten: - Pensionärers och andra icke-yrkesverksammas tillgångar: Tillgångsvillkoret i direktiven 90/364 och 90/365 leder till en praxis och en kontroll (krav på att förete olika former av bevis) som vid första påseendet ofta verkar överdrivet, särskilt om man beaktar omprövningsmekanismen i artikel 1. 2 och den tydliga kopplingen som görs i artikel 3 mellan bosättningsrätten och uppfyllandet av villkoren om tillgångar och sjukförsäkring. Denna kontroll riskerar till och med i vissa fall att inkräkta på skydd för privatlivet. framgår Vidare att förvaltningspraxisen i flera medlemsstater uppvisar svårigheter vad gäller bedömningen av vad som skall anses vara tillräckliga tillgångar. som kommissionen genomförde av den undersökning Mot bakgrund av dessa olika faktorer har kommissionen för avsikt att undersöka om principen med en förklaring om tillgångar, som den som gäller för studerande, inte icke också skulle kunna utvidgas yrkesverksamma48. till att gälla även för pensionärer och - Pensionärers och icke-yrkesverksammas uppehållstillstånd I praktiken har det visat sig att många pensionärer (och i mindre omfattning även andra icke-yrkesverksamma) bor omväxlande i sin ursprungliga medlemsstat och i en annan 45 Kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om uppföljningen av rekommendationerna från expertgruppen på hög nivå för fri rörlighet för personer, 1. 7. 1998, KOM(1998)403 slutlig. 46 Se meddelandet ovan, s. 2. 47 Se punkterna 3 och 4 i resolutionen av den 2. 7. 1998 om kommissionens andra rapport om unionsmedborgarskap. 48 Rapporten från expertgruppen på hög nivå (Veil-rapporten) om fri rörlighet för personer, som lades fram för kommissionen den 18. 3. 1997, föreslår den lösningen (s. 26, punkt d). 23 medlemsstat. Det framgår dock av gemenskapsrätten49 att om man är frånvarande från värdmedlemsstaten av uppehållstillståndet. sex månader, påverkar det giltigheten i mer än Med beaktande av de svårigheter som pensionärer och icke-yrkesverksamma har ställts inför kommer kommissionen åter att granska frågan om hur dessa perioder av frånvaro påverkar giltigheten av uppehållstillståndet. - Kostnaden för studerandes uppehållstillstånd Enligt den nuvarande lydelsen av direktiv 93/96 kan en studerande i en medlemsstat, som genomför alla sina universitetsstudier i en annan medlemsstat av denna senare avkrävas att vid varje årlig förnyelse av uppehållstillståndet betala samma avgift som vid det första utfärdandet. I gengäld måste varje studerande, som bara stannar en kortare period men längre än tre månader ansöka om uppehållstillstånd och kan då avkrävas samma avgift som för ett vanligt uppehållstillstånd som gäller i fem år. Kommissionen är medveten om att studerandes rörlighet är beroende av de kostnader som denna rörlighet medför och kommer att granska möjligheterna till att göra uppehållstillstånd och förnyelsen av dem gratis för studerande. - Tillämpningsområdet för direktiv 93/96: Den nuvarande lydelsen av artikel 1, som hänvisar till erkända utbildningsanstalter, leder till att personer som utbildar sig vid andra utbildningsanstalter än de erkända utesluts från direktivets tillämpningsområde. Kommissionen är angelägen om att undvika att rörligheten för personer som genomgår målinriktad utbildning ställs inför hinder avseende bosättningsrätten och kommer därför att undersöka möjligheten att närmare definiera tillämpningsområdet för studerandes rätt till bosättning, med särskild hänsyn tagen till de administrativa svårigheter som praktikanter och personer som deltar i frivilligprojekt nu möter. 49 Se punkt 1. 1. 24 NATIONELLA ÅTGÄRDER FÖR INFÖRLIVANDE AV DIREKTIVEN 90/364, 90/365 OCH 90/366-93/96 Bilaga 1 Medlemsstat Belgien Införlivandeåtgärd Införlivande av direktiven 90/364 och 90/365: - Arrété royal du 7 décembre 1992 modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur 1'accés au territoire, le séjour, l'établissement et 1'éloignement des étrangers, Moniteur beige, 22. 1. 1993, s. 1052; - Koninklijk besluit van 7 december 1992 tot wijziging van de wet van 15 december 1980 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 22. 1. 1993, s. 1052. - Arrété royal du 22 décembre 1992 modifiant 1'Arrété royal du 8 octobre 1981 sur Paccés au territoire, le séjour, 1'établissement et Péloignement des étrangers, Moniteur beige du 22. 1. 1993, s. 1053; - Koninklijk besluit van 22 december 1992 tot wijziging van het Koninklijk besluit van 8 oktober 1981 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 22. 1. 1993, s. 1053. Införlivande av direktiv 93/96: - Arrété royal du 22 février 1995 modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur l'accés au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers, Moniteur beige du 15. 3. 1995, s. 5784; - Koninklijk besluit van 22 februari 1995 tot wijziging van de wet van 15 december 1980 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 15. 3. 1995, s. 5784; - Arrété royal du 22 février 1995 modifiant 1'Arrété royal du 8 octobre 1981 sur l'accés au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers, Moniteur beige du 15. 3. 1995, s. 5784; - Koninklijk besluit van 22 februari 1995 tot wijziging van het Koninklijk besluit van 8 oktober 1981 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 15. 3. 1995, s. 5785. Danmark Justitsministeriets bekendtgorelse nr. 575 af 26. Juni 1992; Indenrigsministeriets bekendtgorelse nr. 761 af 22. August 1994; Indenrigsministeriets bekendtgorelse nr. 684 af 12. Juli 1996 (*). 25 Tyskland Grekland Spanien Irland Italien - Verordnung vom 17/07/1997 uber die allgemeine Freizusigkeit von Staatsangehörigen der Mitgliedstaaten der Europäischen Union (Freiziigigkeitsverordnung/EG - FreiziigV/EG), Bundesgesetzblatt Teil I vom 22/07/1997 Seite 1810. ripoe5piK6 8idxaY(xa 278/92, Eicoöoc; Kai 5ianovf| cTrjv EXXd6a \)7inK6©v Kpatcbv u. eM>v xr\q EOK, 7cou 8ev é%ouv TO SiKaia>u. a aoxö pdaei dXlcov Siaxd^ecov xou KOIVOTIKOU SIKOUOU r\ CTtovbåC,ovv r\ k%ovv navaei xnv S7tayYe>4iaxiKf| xovq Spaaxnpioxnxa (oq p-iaOcoxoi r\ [ir\ p-iaOcoxoi spyaConevoi, ae <iup. p. öp(p(j0cjn 7ipo<; xiq 05r\y\Bq TOD S\)npouX. iou E\)pco7taiLKév KOIVOTTITOJV vn'apiQ[i. 90/364/EOK, 90/366/EOK Kai 90/365/EOK (OEK A' 144 Tnq 28r\q Auyouaxou 1992, oeX,. 5). - Real Decreto 766/92. de 26 de junio. sobre entrada v permanencia en Espana de nacionales de Estados miembros de las Comunidades Europeas, BOE Num. 156, 30. 6. 1992, Pågina 22275. - Real Decreto numero 737/95 de 05/05/1995, por el que se modifica el Real Decreto 766/92, de 26 de junio, sobre entrada y permanencia en Espana de nacionales de Estados miembros de las Comunidades Europeas, Boletin Oficial del Estado numero 133 de 05/06/1995 Pågina 16547 (Marginal 13536) (*) - European Communities (Right of Residence for Non-Economically Active Persons^) Reeulations 1993. S. I. 109 of 1993: - European Communities (Right of Residence for Non-Economically Active Persons) Reeulations 1997. S. I. 57 of 1997 (*). - Legge 19 febbraio 1992, n. 142, Disposizioni per 1'adempimento di obblighi derivanti daU'appartenenza delHtalia alle Comunitå europee (legge comunitaria per il 1991). - Decreto legislativo 26 novembre 1992. n. 470. Attuazione delle direttive 90/364/CEE, 90/365/CEE e 90/366/CEE in materia di diritto di soggiorno dei cittadini comunitari, dei lavorati salariati e non salariati che hanno cessato la propria attivitå professionale e degli studenti, Gazzetta Ufficiale n. 286, 4 Dicembre 1992, Pag. 12. - Legge 24 aprile 1998, n. 128, Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia alle Comunitå europee (Legge comunitaria per 1995-1997), Gazzetta Ufficiale n. 104, 7 maggio 1998. 26 Luxemburg Neder länderna Österrike Frankrike Portugal - Réglement grand-ducal du 12 février 1993 portant modification du réglement grand-ducal modifié du 28 mars 1972 relatif aux conditions d'entrée et de séjour de certaines catégories d'étrangers faisant 1'objet de conventions internationales, Memorial Grand-Ducal ANuméro 21 du 24 mars 1993, s. 382; - Réglement grand-ducal du 03 iuin 1996 portant modification du réglement grand-ducal du 28 mars 1972 relatif aux conditions d'entrée et de séjour de certaines catégories d'étrangers faisant 1'objet de conventions internationales, Memorial Grand-Ducal A Numéro 39 du 14juin 1996 Page 1268 (*). - Besluit van 23/06/1992 tot wijziging van het vreemdelingenbesluit, Staatsblad nummer 329 van 29/06/1992 - Besluit van 30/12/1993 houdende wijziging van de vreemdelingenwet, Staatsblad nummer 8 van 06/01/1994 - Besluit van 07/07/1994. houdende wijziging van het Vreemdelingenbesluit (gewijzigde indiening aanvragen om toelating als vluchteling), Staatsblad nummer 526 van 19/07/1994 - Bundesgesetz iiber die Einreise und den Aufenthalt von Fremden (Fremdengesetz - FrG), Bundesgesetzblatt fur die Republik Österreich, Nr. 286/1992; - Fremdengesetz 1992, Bundesgesetzblatt fur die Republik Österreich, Nr. 838/1992; - Fremdengesetz 1997, Bundesgesetzblatt fur die Republik Österreich, Nr. 75/1997; - Décret n° 94-211 du 11 mars 1994 réglementant les conditions d'entrée et de séjour en France des ressortissants des Etats membres de la Communauté européenne bénéficiaires de la libre circulation des personnes, J. O. du 13 mars 1994, s. 3989. - Arrété du 6 avril 1995 fixant les modalités d'application du décret n° 94- 211 du 11 mars 1994 transposant les directives du Conseil des Communautés européennes des 28 juin 1990 et 29 octobre 1993 relatives au droit de séjour en France, J. O. du 15 avril 1995, s. 5993. - Décret n° 98-864 du 23 septembre 1998 modifiant le décret n° 94-211 du 11 mars 1994 réglementant les conditions d'entrée et de séjour en France des ressortissants des Etats membres de la Communauté européenne bénéficiaires de la libre circulation des personnes, J. O. du 27 septembre 1998, p. 14743 (*). - Decreto-Lei n. ° 60/93 de 3 de Marco. Diårio da Republica I Serie A N° 52 de 03/03/1993 Pågina 943; - Lei n° 8/98 de 13 de Fevereiro, que concede ao Governo autorizacäo para alterar o regime legal de entrada, permanéncia, saida e expulsäo de estrangeiros do territörio nacional, Diårio da Republica I Serie A N° 37 de 13. 2. 1998 Pågina 570 (**); - Decreto-Lei n° 250/98 de 11 de Agosto, Diårio da Republica I Serie A N° 184 de 11. 8. 1998 Pågina 3891 (*); 27 Finland - Ulkomaalaislaki/Utlänningslagen (378/91) 22/02/1991 - Laki ulkomaalaislain muuttamisesta/Lag om ändring av utlänningslagen (640/93) 28/06/1993 - Asetus ulkomaalaislain muuttamisesta annetun lain voimaanpanosta/Förordning om ikraftträdande av lagen om ändring av utlänningslagen (1393/93) 22/12/1993 - Ulkomaalaisasetus/Utlänningsförordningen (142/94) 18/2/1994 - Sisäasiainministeriön määräys/Inrikesministeriets föreskrift 30. 12. 1993 Dno. 8/010/93 (*) - Sisäasiainministeriön ohje/Inrikesministeriets föreskrift 18. 5. 1994 Dno. 10/010/94 (*) Sverige Förenade kungariket - Utlänningslagen (1989:529) - Lagen (1992:1165) om ändring i utlänningslagen (1989:547) - Utlänningsförordningen (1989:547). De viktigaste ändringarna: SFS 1992:1166, 1993:1369 och 1994:1698 - Förordning (1998:153) om ändring i utlänningsförordningen (1989:547) (*) - The Immigration (European Economic Area) Order 1994. S. I. 1994/1895; - The Immigration fEuropean Economic Area) Amendment Order 1997. S. I. 1997/2981 (*). (*) Ändring av införlivandåtgärden efter det överträdelseförfarande som inleddes av kommissionen. (**) En fullmaktslag som ger regeringen rätt att ändra lagstiftningen om utlänningar. 28 OS W) ja M VO o o in vo JO o C?V vo JO o e > eu u 4» •c e « £ Ml s jg !53 e s •O C « k. « en "cB "O :«S la "C eu > :0 E o <U CS •a c « c2 e « E E 05 C/3 1 'o t a r e v i t o M i e d n a r t t y 1 e d n a r e t t e l p m o K i e s l e t t ä r r e d n u en "ö3 C o fe tö s JU 'o <D - g i g n ä h n Ä v a e d n a r ö g n e l o t s m o d 00 Ov vd 00 Ov vd VO Ov ö v a. l m a s ( 7 9. 1 ) a n e d n a r a f r ö f å v t e d 9 9. 1 00 Ov 00 Ov VO Ov r-H. —1 OV tN 00 Ov vd Ov vd VO o> 00 OV 00 OV «N 00 Ov vd Ov vd VO Ov iri VO Ov iri OV ) 6 9 / 3 9 ( 6 9. 3 ) 5 6 3 , 4 6 3 / 0 9. r i d ( ) 6 9 / 3 9. r i d ( Ov Ov 5 9. 9 6 9. 2 r- Os ö 00 OV Ov T3 CA H 'E CD -4-> C/i o cö c tu cö Q o. c/} 2 fe 8 9 5. , 6 9 / 3 9. r i d ( 7 9. 8 g n i r k ä s r ö f k u j s in Ov in OV c--' ov Ov Ö vo Ov ö »n Ov ir> OV ö T—t ir> Ov IT) Ov vd <u 00 °C > e d a n e r ö F t e k i r a g n u k "O <D CÖ e <D T3 <U 13 o c. 2 "c3 *•-» 1 *0 13 C cd "c fe I—t h-1 ^e ISSN 1024-4506 KOM(99) 127 slutlig DOKUMENT SV 06 16 11 17 Katalognummer : CB-CO-99-127-SV-C Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg


title: Proposta de Decisão do Conselho relativa à aprovação, em nome da Comunidade, das alterações aos anexos da Convenção para a protecção do meio marinho na zona do Mar Báltico (Convenção de Helsínquia)

eurovoc_concepts:
Baltic Sea
environmental protection
marine environment
marine pollution
pollution from agricultural sources

formats: html pdf print

text: 22. 6. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 176/15 II (Actos preparat(cid:243)rios) COMISSˆO Proposta de Decisªo do Conselho relativa (cid:224) aprova(cid:231)ªo, em nome da Comunidade, das altera(cid:231)ıes aos anexos da Conven(cid:231)ªo para a Protec(cid:231)ªo do Meio Marinho na Zona do Mar BÆltico (Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia) (1999/C 176/16) (Texto relevante para efeitos do EEE) COM(1999) 128 final (cid:151) 1999/0077(CNS) (Apresentada pela Comissªo em 18 de Mar(cid:231)o de 1999) O CONSELHO DA UNIˆO EUROPEIA, essas altera(cid:231)ıes (cid:224)s partes contratantes e recomendou a estas que as aceitassem; Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o n. o 4 do seu artigo 130. oR em conjun(cid:231)ªo com o n. o 2, primeiro per(cid:237)odo, e o n. o 3, primeiro parÆgrafo, do artigo 228. o, Tendo em conta a proposta da Comissªo, Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu, (1) Considerando que, pela Decisªo 94/156/CE do Conselho (1), a Comunidade Europeia aderiu (cid:224) Conven(cid:231)ªo para a Pro- tec(cid:231)ªo do Meio Marinho na Zona do Mar BÆltico de 1974 (Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia) e se tornou parte na Conven(cid:231)ªo em. ; (2) Considerando que, pela Decisªo 94/157/CE do Conselho (2), a Comunidade Europeia celebrou a Conven(cid:231)ªo para a Pro- tec(cid:231)ªo do Meio Marinho na Zona do Mar BÆltico (Con- ven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia revista em 1992) e se tornou parte na Conven(cid:231)ªo em. ; (3) Considerando que, em 26 de Mar(cid:231)o de 1998, a Comissªo de Hels(cid:237)nquia adoptou altera(cid:231)ıes aos anexos III e IV da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 e de 1992, comunicou (4) Considerando que, nos termos do n. o 2 do artigo 24. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 e do n. o 3 do artigo 32. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, uma altera(cid:231)ªo serÆ considerada aceite no termo de um per(cid:237)odo determinado pela Comissªo de Hels(cid:237)nquia, excepto se, durante esse pe- r(cid:237)odo, uma parte contratante objectar (cid:224) altera(cid:231)ªo atravØs de notifica(cid:231)ªo escrita ao depositÆrio; (5) Considerando que as altera(cid:231)ıes aos anexos III e IV da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 e de 1992 serªo consi- deradas aceites em 1 de Janeiro de 1999, a menos que, atØ essa data, uma parte contratante a elas objecte, DECIDE: Artigo 1. o As altera(cid:231)ıes aos anexos III e IV da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 e da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, cuja aceita(cid:231)ªo a Comissªo de Hels(cid:237)nquia recomendou em 26 de Mar(cid:231)o de 1998, sªo aceites em nome da Comunidade Europeia. O texto das altera(cid:231)ıes Ø anexado (cid:224) presente decisªo. (1) JO L 73 de 16. 3. 1994, p. 1. (2) JO L 73 de 16. 3. 1994, p. 19. C 176/16 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 22. 6. 1999 RECOMENDA˙ˆO HELCOM 19/6 Adoptada em 26 de Mar(cid:231)o de 1998, de acordo com a al(cid:237)nea b) do artigo 13. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia ALTERA˙(cid:213)ES AO ANEXO III DA CONVEN˙ˆO DE HELS˝NQUIA RELATIVO AOS REGULAMENTOS PARA PREVEN˙ˆO DA PO- LUI˙ˆO DE ORIGEM AGR˝COLA A COMISSˆO, RELEMBRANDO os n. os 1, 2, 6 e 7 do artigo 2. o, o n. o 1 do artigo 3. o, o artigo 5. o e os n. os 1, 2, 6, 7 e 8 do artigo 6. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974, RELEMBRANDO TAMB(cid:201)M os n. os 1, 2, 7 e 8 do artigo 2. o, os n. os 1, 2, 3, 5 e 6 do artigo 3. o, o artigo 5. o, os n. os 1, 2 e 4 do artigo 6. o e o artigo 15. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, RELEMBRANDO AINDA a declara(cid:231)ªo da PresidŒncia da Cimeira do Mar BÆltico de 1996 e o programa de ac(cid:231)ªo para a coo- pera(cid:231)ªo entre os Estados do Mar BÆltico, que apelam para uma elabora(cid:231)ªo e adop(cid:231)ªo urgentes do anexo da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia relativo (cid:224) agricultura, CONSCIENTE de que as actividades agr(cid:237)colas na zona de drena- gem do Mar BÆltico sªo responsÆveis, nomeadamente, pela polui(cid:231)ªo da Ægua e do ar por azoto, f(cid:243)sforo e produtos fito- farmacŒuticos, com efeitos negativos no ecossistema do Mar BÆltico, incluindo a eutrofiza(cid:231)ªo, a diminui(cid:231)ªo do teor de oxi- gØnio e a redu(cid:231)ªo da diversidade biol(cid:243)gica, TENDO EM CONSIDERA˙ˆO o procedimento de altera(cid:231)ªo dos anexos da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia estabelecido no artigo 24. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 e no artigo 32. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, CONSTATANDO que, nos termos do n. o 2 do artigo 19. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, a Comissªo para a Pro- tec(cid:231)ªo do Meio Marinho do Mar BÆltico institu(cid:237)da pela Con- ven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 Ø a comissªo institu(cid:237)da pela Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, DECIDE: a) Adoptar as altera(cid:231)ıes ao anexo III da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)n- quia constantes do apŒndice (cid:224) presente recomenda(cid:231)ªo; b) Solicitar ao Governo depositÆrio que comunique as altera- (cid:231)ıes (cid:224)s partes contratantes com a recomenda(cid:231)ªo da co- missªo para aceita(cid:231)ªo; c) Determinar que as altera(cid:231)ıes serªo consideradas aceites caso nenhuma das partes contratantes a elas levante objec(cid:231)ıes atØ 1 de Janeiro de 1999; d) Determinar que as altera(cid:231)ıes aceites entrarªo em vigor em 1 de Janeiro de 2000. DECIDE TAMB(cid:201)M alterar em conformidade o anexo III da Con- ven(cid:231)ªo para a Protec(cid:231)ªo do Meio Marinho na Zona do Mar BÆltico de 1992 na data da entrada em vigor das altera(cid:231)ıes aceites, caso a Conven(cid:231)ªo entre em vigor antes das referidas altera(cid:231)ıes, INSTA: a) Os Governos da Dinamarca, Finla(cid:136)ndia, Alemanha e SuØcia a elaborarem programas de aplica(cid:231)ªo das medidas referidas na parte II do anexo III atØ 1 de Janeiro de 2000 e a procede- rem (cid:224) respectiva implementa(cid:231)ªo atØ 1 de Janeiro de 2002; b) os Governos da Est(cid:243)nia, Let(cid:243)nia, Litua(cid:136)nia, Pol(cid:243)nia e Rœssia a elaborarem programas de aplica(cid:231)ªo das medidas referidas na parte II do anexo III e a procederem (cid:224) respectiva implemen- ta(cid:231)ªo tªo rapidamente quanto poss(cid:237)vel, mas, o mais tardar, atØ 1 de Janeiro de 2002 e 1 de Janeiro de 2001, respecti- vamente. TENDO IGUALMENTE EM CONSIDERA˙ˆO o n. o 1 do artigo 36. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, SOLICITA aos Governos das partes contratantes que apresentem relat(cid:243)rio sobre os progressos da implementa(cid:231)ªo, de acordo com os prazos acordados. 22. 6. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 176/17 AP˚NDICE (cid:192) RECOMENDA˙ˆO HELCOM 19/6 RELATIVA (cid:192)S ALTERA˙(cid:213)ES DO ANEXO III A seguir ao t(cid:237)tulo geral do anexo III, inserir o seguinte subt(cid:237)tulo «Parte I: Preven(cid:231)ªo da polui(cid:231)ªo de origem industrial e urbana». A seguir (cid:224) parte I sªo inseridos os seguintes novos regulamentos: PARTE II: PREVEN˙ˆO DE ORIGEM AGR˝COLA Regulamento 1: Disposi(cid:231)ıes gerais Em conformidade com as partes relevantes da presente conven(cid:231)ªo, as partes contratantes aplicarªo as medidas a seguir definidas e tomarªo em considera(cid:231)ªo a melhor prÆtica ambiental (MPA) e a melhor tecnologia dispon(cid:237)vel (MTD), a fim de reduzir a polui(cid:231)ªo decorrente das actividades agr(cid:237)colas. As partes contratantes devem elaborar orienta(cid:231)ıes contendo os elementos especificados infra e comunicÆ-las (cid:224) comissªo. Regulamento 2: Nutrientes das plantas As partes contratantes integrarªo os princ(cid:237)pios bÆsicos a seguir enunciados na legisla(cid:231)ªo ou orienta(cid:231)ıes nacionais, adaptando-os (cid:224)s condi(cid:231)ıes prevalecentes no pa(cid:237)s, a fim de reduzir os efeitos negativos da actividade agr(cid:237)cola no ambiente. Os requisitos especificados serªo considerados uma base m(cid:237)nima para a legisla(cid:231)ªo nacional. 1. Densidade animal A fim de garantir que a produ(cid:231)ªo de estrume nªo seja excessiva em rela(cid:231)ªo (cid:224) superf(cid:237)cie de terra arÆvel, deve existir um equil(cid:237)brio entre o nœmero de animais numa explora(cid:231)ªo agr(cid:237)cola e a superf(cid:237)cie de terra arÆvel dispon(cid:237)vel para aplica(cid:231)ªo de estrume, expressa como densidade animal. O nœmero mÆximo de animais deverÆ ser especificado tendo em considera(cid:231)ªo o teor de f(cid:243)sforo e azoto no estrume e as necessidades das culturas em nutrientes. 2. Armazenamento do estrume O armazenamento do estrume deve ser feito de forma a evitar perdas. A capacidade de armazenamento deve ser suficiente para garantir que o estrume s(cid:243) serÆ aplicado quando as plantas podem utilizar os nutrientes. O n(cid:237)vel m(cid:237)nimo a exigir deverÆ ser uma capacidade de armazenamento de seis meses. Os dep(cid:243)sitos de urina e chorume deverªo ser cobertos ou tratados por um mØtodo que reduza eficientemente as emissıes de amon(cid:237)aco. 3. `guas residuais agr(cid:237)colas e efluentes de ensilagem As Æguas residuais dos estÆbulos deverªo ser retidas em dep(cid:243)sitos de urina ou chorume ou tratadas de forma adequada para evitar a polui(cid:231)ªo. Os efluentes da prepara(cid:231)ªo e armazenamento de forragens devem ser recolhidos e canalizados para dep(cid:243)sitos de urina ou chorume. 4. Aplica(cid:231)ªo de adubos orga(cid:136)nicos Os adubos orga(cid:136)nicos (chorume, estrume s(cid:243)lido, urina, lamas de depura(cid:231)ªo, compostos, etc. ) devem ser aplicados de forma a minimizar o risco de perda de nutrientes das plantas e nªo deverªo ser aplicados em solos gelados, saturados de Ægua ou cobertos de neve. Os adubos orga(cid:136)nicos deverªo ser incorporados, tªo depressa quanto poss(cid:237)vel, ap(cid:243)s a aplica(cid:231)ªo em solos nus. Serªo definidos per(cid:237)odos em que nªo sªo autorizadas aplica(cid:231)ıes. 5. Taxas de aplica(cid:231)ªo de nutrientes As taxas de aplica(cid:231)ªo de nutrientes nªo deverªo exceder as necessidades das culturas. Deverªo ser elaboradas orienta(cid:231)ıes nacionais com recomenda(cid:231)ıes para a fertiliza(cid:231)ªo, que deverªo ter em conta os seguintes aspectos: a) Condi(cid:231)ıes dos solos, teor de nutrientes nos solos, tipo de solos e declives; b) Condi(cid:231)ıes climÆticas e irriga(cid:231)ªo; c) Utiliza(cid:231)ªo das terras e prÆticas agr(cid:237)colas, incluindo sistemas de rota(cid:231)ªo de culturas; d) Todas as fontes externas potenciais de nutrientes. 6. Culturas de cobertura de Inverno Nas regiıes relevantes, a Ærea cultivada deverÆ ser adequadamente coberta por culturas no Inverno e Outono, a fim de permitir uma redu(cid:231)ªo efectiva da perda de nutrientes das plantas. 7. Medidas de protec(cid:231)ªo dos recursos h(cid:237)dricos e zonas com redu(cid:231)ªo de nutrientes a) `guas superficiais: deverªo, se necessÆrio, ser criadas zonas-tampªo, zonas rip(cid:237)colas ou bacias de sedimenta(cid:231)ªo; b) `guas subterra(cid:136)neas: deverªo, se necessÆrio, ser criadas zonas de protec(cid:231)ªo das Æguas subterra(cid:136)neas; deverªo ser estabelecidas medidas apropriadas, nomeadamente taxas de fertiliza(cid:231)ªo reduzidas, zonas em que Ø proibido aplicar estrume e zonas de pastagem permanente; C 176/18 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 22. 6. 1999 c) Zonas com redu(cid:231)ªo de nutrientes: deverªo ser conservadas e, sempre que poss(cid:237)vel, recuperadas zonas hœmidas, a fim de permitir a redu(cid:231)ªo das perdas de nutrientes das plantas e de manter a diversidade biol(cid:243)gica. Regulamento 3: Produtos fitofarmacŒuticos Os produtos fitofarmacŒuticos apenas devem ser usados e manuseados de acordo com uma estratØgia nacional de redu(cid:231)ªo de riscos, que se basearÆ na melhor prÆtica ambiental (MPA). A estratØgia deverÆ basear-se num inventÆrio dos problemas existentes e definir metas adequadas. DeverÆ incluir medidas como: 1. Registo e aprova(cid:231)ªo Os produtos fitofarmacŒuticos s(cid:243) poderªo ser vendidos, importados ou aplicados depois de registados e aprovados para esse fim pelas autoridades nacionais. 2. Armazenamento e manuseamento O armazenamento e manuseamento dos produtos fitofarmacŒuticos devem processar-se de forma a prevenir o risco de derrame ou fuga. O transporte, o enchimento e a limpeza do equipamento, nomeadamente, sªo opera(cid:231)ıes cruciais. A dispersªo de produtos fitofarmacŒuticos fora da Ærea de terra agr(cid:237)cola tratada deve ser evitada. Os res(cid:237)duos dos produtos fitofarmacŒuticos devem ser eliminados de acordo com a legisla(cid:231)ªo nacional. 3. Licen(cid:231)as SerÆ necessÆria uma licen(cid:231)a para a utiliza(cid:231)o comercial de produtos fitofarmacŒuticos. Para a obten(cid:231)ªo da licen(cid:231)a serªo exigidas habilita(cid:231)ıes e forma(cid:231)ªo adequadas nos mØtodos de manuseamento de produtos fitofarmacŒuticos com um m(cid:237)nimo de impacto na saœde e no ambiente. Os conhecimentos dos utilizadores relativamente ao manuseamento e utiliza(cid:231)ªo dos produtos fitofarmacŒuticos deverªo ser actualizados regularmente. 4. TØcnicas de aplica(cid:231)ªo As tØcnicas e prÆticas de aplica(cid:231)ªo devem ser concebidas de forma a evitar o arrastamenteo ou escorrŒncias acidentais de produtos fitofarmacŒuticos. DeverÆ incentivar-se o estabelecimento de zonas de protec(cid:231)ªo ao longo das Æguas superficiais. A aplica(cid:231)ªo aØrea serÆ proibida, podendo ser concedidas autoriza(cid:231)ıes em casos excepcionais. 5. Ensaio do equipamento de pulveriza(cid:231)ªo Deve promover-se a realiza(cid:231)ªo de ensaios do equipamento de pulveriza(cid:231)ªo a intervalos regulares, a fim de garantir um resultado fiÆvel ao proceder-se (cid:224) pulveriza(cid:231)ªo com produtos fitofarmacŒuticos. 6. MØtodos de controlo alternativos DeverÆ ser incentivado o desenvolvimento de mØtodos alternativos de controlo fitossantÆrio. Regulamento 4: Licen(cid:231)as ambientais As explora(cid:231)ıes agr(cid:237)colas com uma produ(cid:231)ªo pecuÆria superior a um determinado n(cid:237)vel deverªo estar sujeitas a licenciamento relativamente aos aspectos e impactos ambientais. Regulamento 5: Controlo ambiental As partes contratantes devem desenvolver projectos para avaliar os efeitos das medidas e os impactos do sector agr(cid:237)cola no ambiente. Regulamento 6: Forma(cid:231)ªo, informa(cid:231)ªo e servi(cid:231)o de extensªo As partes contratantes promoverªo sistemas de forma(cid:231)ªo, informa(cid:231)ªo e extensªo (servi(cid:231)o de aconselhamento) sobre questıes ambientais no sector agr(cid:237)cola. 22. 6. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 176/19 RECOMENDA˙ˆO HELCOM 19/7 Adoptada em 26 de Mar(cid:231)o de 1998, de acordo com a al(cid:237)nea c) do artigo 13. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia ALTERA˙(cid:213)ES AO ANEXO IV DA CONVEN˙ˆO DE HELS˝NQUIA A COMISSˆO, RELEMBRANDO os objectivos da estratØgia bÆltica relativa (cid:224)s instala(cid:231)ıes portuÆrias de recep(cid:231)ªo de res(cid:237)duos dos navios e questıes conexas, RELEMBRANDO TAMB(cid:201)M a Recomenda(cid:231)ªo Helcom 17/11 rela- tiva (cid:224)s instala(cid:231)ıes de recep(cid:231)ªo, que preconiza o desenvolvi- mento e a aplica(cid:231)ªo de regras harmonizadas e obrigat(cid:243)rias para os navios de pesca, embarca(cid:231)ıes de servi(cid:231)o e embarca(cid:231)ıes de recreio nªo abrangidos pela regulamenta(cid:231)ªo existente em matØria de sistemas de reten(cid:231)ªo dos esgotos dos lavabos e reservat(cid:243)rios de reten(cid:231)ªo de efluentes. RELEMBRANDO AINDA que a Recomenda(cid:231)ªo Helcom 17/11 re- lativa (cid:224)s instala(cid:231)ıes de recep(cid:231)ªo refere a necessidade de se elaborarem regras obrigat(cid:243)rias de entrega do lixo produzido nos navios em instala(cid:231)ıes portuÆrias de recep(cid:231)ªo antes de os navios abandonarem o porto, tendo em considera(cid:231)ªo disposi- (cid:231)ıes especiais para, por exemplo, os ferries de passageiros e os navios afectos a viagens de curta dura(cid:231)ªo, CONSCIENTE de que a implenta(cid:231)ªo da estratØgia constitui um requisito prØvio para a redu(cid:231)ªo substancial do nœmero de des- cargas operacionais e ilegais e, em consequŒncia, para a pro- tec(cid:231)ªo do meio marinho da zona do Mar BÆltico contra a polui(cid:231)ªo causada por navios, CONSTATANDO que o anexo IV da Conven(cid:231)ªo Internacional para a Preven(cid:231)ªo da Polui(cid:231)ªo por Navios de 1973, com as altera(cid:231)ıes introduzidas pelo respectivo Protocolo de 1978 (Mar- pol 73/78), apenas abrange, quanto aos pequenos navios, os certificados para o transporte de mais de 10 pessoas, CIENTES das regras 5 e 7 do anexo V da Marpol 73/78, do regulamento 7 do anexo IV da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974 e do regulamento 5 do anexo IV da Conven(cid:231)ªo de Hel- s(cid:237)nquia de 1992, em virtude das quais as partes contratantes se comprometem a garantir a disponibiliza(cid:231)ªo de instala(cid:231)ıes para a recep(cid:231)ªo de lixo e efluentes nos seus portos e terminais da zona do Mar BÆltico, aptas a satisfazerem as necessidades dos navios que as utilizem sem lhes causarem atrasos indevidos, CONSTATANDO TAMB(cid:201)M que, nos termos do n. o 2 do artigo 19. o da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, a Comissªo para a Protec(cid:231)ªo do Meio Marinho do Mar BÆltico, institu(cid:237)da pela Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1974, Ø a comissªo institu(cid:237)da pela Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia de 1992, TENDO EM CONSIDERA˙ˆO o procedimento de altera(cid:231)ªo dos anexos da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia estabelecido no artigo 24. o da Conven(cid:231)ªo, DECIDE: a) Adoptar os novos regulamentos 7 A e 8 A a incluir no anexo IV da Conven(cid:231)ªo para a Protec(cid:231)ªo do Meio Marinho na Zona do Mar BÆltico de 1974, constantes do apŒndice (cid:224) presente recomenda(cid:231)ªo; b) Solicitar ao Governo depositÆrio que comunique as altera- (cid:231)ıes (cid:224)s partes contratantes com a recomenda(cid:231)ªo da co- missªo para aceita(cid:231)ªo; c) Determinar que as altera(cid:231)ıes serªo consideradas aceites caso nenhuma das partes contratantes a elas levante objec(cid:231)ıes atØ 1 de Janeiro de 1999; d) Determinar que as altera(cid:231)ıes aceites entrarªo em vigor em 1 de Janeiro de 2000. DECIDE TAMB(cid:201)M alterar em conformidade o anexo IV da Con- ven(cid:231)ªo para a Protec(cid:231)ªo do Meio Marinho na Zona do Mar BÆltico de 1992 na data da entrada em vigor das altera(cid:231)ıes aceites, caso a conven(cid:231)ªo entre em vigor antes das referidas altera(cid:231)ıes, SOLICITA aos Governos das partes contratantes que sejam Es- tados-Membros da Uniªo Europeia que procurem integrar re- gras correspondentes numa directiva comunitÆria relativa (cid:224)s instala(cid:231)ıes portuÆrias de recep(cid:231)ªo de res(cid:237)duos dos navios, SOLICITA aos Governos das partes contratantes que apresentem relat(cid:243)rio sobre a implementa(cid:231)ªo da presente recomenda(cid:231)ªo, de acordo com o modelo de relat(cid:243)rio sobre a aplica(cid:231)ªo da estra- tØgia bÆltica relativa (cid:224)s instala(cid:231)ıes portuÆrias de recep(cid:231)ªo de res(cid:237)duos dos navios e questıes conexas. C 176/20 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 22. 6. 1999 (cid:201) inserido um novo regulamento 7A no anexo IV Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia: Regulamento 7A: Descarga de efluentes por outros navios AP˚NDICE A. Cumprimento Todos os outros navios, incluindo embarca(cid:231)ıes de recreio, nªo referidos no ponto B do regulamento 7 e que estejam equipados com WC devem satisfazer as disposi(cid:231)ıes dos pontos A, C e D do regulamento 7, nos prazos a seguir definidos: a) 1 de Janeiro de 2005, para navios constru(cid:237)dos antes de 1 de Janeiro de 2000; e b) Na data da entrada em vigor do presente regulamento, para navios constru(cid:237)dos em ou ap(cid:243)s 1 de Janeiro de 2000. B. Sistemas de reten(cid:231)ªo para WC Os navios referidos no ponto A devem ter WC equipados com sistemas de reten(cid:231)ªo de efluentes em conformidade com as orienta(cid:231)ıes aprovadas pela Comissªo de Hels(cid:237)nquia. C. Instala(cid:231)ıes de recep(cid:231)ªo 1. O ponto E. 1 do regulamento 7 aplicar-se-Æ, conforme adequado, aos navios referidos no ponto A. 2. Para que as condutas das instala(cid:231)ıes de recep(cid:231)ªo possam ser ligadas (cid:224)s condutas de descarga dos navios referidos no ponto A, ambas devem estar munidas de uma uniªo universal de descarga em conformidade com as orienta(cid:231)ıes aprovadas pela Comissªo de Hels(cid:237)nquia. (cid:201) inserido um novo regulamento 8A no anexo IV da Conven(cid:231)ªo de Hels(cid:237)nquia: Regulamento 8A: Descarga obrigat(cid:243)ria de todos os res(cid:237)duos numa instala(cid:231)ªo portuÆria de recep(cid:231)ªo A. Defini(cid:231)ıes Para efeitos do presente regulamento, entende-se por: 1. «Res(cid:237)duos dos navios», todos os res(cid:237)duos produzidos no servi(cid:231)o do navio, incluindo res(cid:237)duos de hidrocarbonetos dos espa(cid:231)os de mÆquinas, efluentes e lixo, tal como definido no anexo V da Marpol 73/78, res(cid:237)duos associados (cid:224) carga, incluindo, mas nªo se limitando a, excedentes de carga/descarga e derrames, cobros de porªo, pontaletes, paletes, forros, material de embalagem, contraplacados, papel, cartªo, arames e cintas de a(cid:231)o. 2. «Res(cid:237)duos da carga», os restos das matØrias transportadas como carga nos compartimentos de carga remanescentes das opera(cid:231)ıes de descarga. B. Descarga de res(cid:237)duos em instala(cid:231)ıes portuÆrias de recep(cid:231)ªo Antes de os navios sa(cid:237)rem do porto, deve proceder-se (cid:224) descarga numa instala(cid:231)ªo portuÆria de recep(cid:231)ªo de todos os res(cid:237)duos produzidos no navio cuja descarga no mar nªo seja permitida na zona do Mar BÆltico nos termos da Marpol 73/78 e da presente Conven(cid:231)ªo. Antes de os navios abandonarem o porto, deve proceder- se (cid:224) descarga de todos os res(cid:237)duos da carga numa instala(cid:231)ªo portuÆria de recep(cid:231)ªo em conformidade com as prescri(cid:231)ıes da Marpol 73/78. C. Isen(cid:231)ıes 1. A administra(cid:231)ªo pode conceder isen(cid:231)ıes da obriga(cid:231)ªo de descarga de todos os res(cid:237)duos numa instala(cid:231)ªo portuÆria de recep(cid:231)ªo, tendo em conta a necessidade de disposi(cid:231)ıes especiais, por exemplo, para os ferries de passageiros afectos a viagens de curta dura(cid:231)ªo. A administra(cid:231)ªo comunicarÆ (cid:224) Comissªo de Hels(cid:237)nquia as isen(cid:231)ıes concedidas. 2. Caso as instala(cid:231)ıes de recep(cid:231)ªo sejam inadequadas, os navios terªo o direito de conservar e armazenar adequa- damente os res(cid:237)duos a bordo para entrega na instala(cid:231)ªo portuÆria de recep(cid:231)ªo adequada seguinte. A autoridade portuÆria ou o operador deverªo entregar ao navio um documento em que seja averbada a inadequa(cid:231)ªo das instala(cid:231)ıes de recep(cid:231)ªo. 3. DeverÆ ser autorizada a conserva(cid:231)ªo a bordo de quantidades diminutas de res(cid:237)duos cuja descarga em instala(cid:231)ıes portuÆrias de recep(cid:231)ªo nªo seja razoÆvel


title: Reglamento (CE) n° 576/1999 de la Comisión de 17 de marzo de 1999 por el que se establecen valores globales de importación para la determinación del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas

eurovoc_concepts:
fresh fruit
fresh vegetable
import price
reference price

formats: pdf print

text: 18. 3. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 72/7 REGLAMENTO (CE) No 576/1999 DE LA COMISI(cid:222)N de 17 de marzo de 1999 por el que se establecen valores globales de importaci(cid:155)n para la determinaci(cid:155)n del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas LA COMISI(cid:222)N DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 3223/94 de la Comisi(cid:155)n, de 21 de diciembre de 1994, por el que se establecen disposiciones de aplicaci(cid:155)n del r(cid:130)gimen de importaci(cid:155)n de frutas y hortalizas (1), modificado en (cid:156)ltimo lugar por el Reglamento (CE) no 1498/98 (2), y, en particular, el apar- tado 1 de su art(cid:146)culo 4, Considerando que el Reglamento (CE) no 3223/94 esta- blece, en aplicaci(cid:155)n de los resultados de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay, los crite- rios para que la Comisi(cid:155)n fije los valores a tanto alzado de importaci(cid:155)n de terceros pa(cid:146)ses correspondientes a los productos y per(cid:146)odos que se precisan en su Anexo; Considerando que, en aplicaci(cid:155)n de los criterios antes los valores globales de importaci(cid:155)n deben indicados, fijarse en los niveles que figuran en el Anexo del presente Reglamento, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Art(cid:146)culo 1 Los valores globales de importaci(cid:155)n a que se refiere el art(cid:146)culo 4 del Reglamento (CE) no 3223/94 quedan fijados seg(cid:156)n se indica en el cuadro del Anexo. Art(cid:146)culo 2 El presente Reglamento entrar(cid:145) en vigor el 18 de marzo de 1999. El presente Reglamento ser(cid:145) obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 17 de marzo de 1999. Por la Comisi(cid:155)n Franz FISCHLER Miembro de la Comisi(cid:155)n (1) DO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) DO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. L 72/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 18. 3. 1999 del Reglamento de la Comisi(cid:155)n, de 17 de marzo de 1999, por el que se establecen los valores globales de importaci(cid:155)n para la determinaci(cid:155)n del precio de entrada de determinadas frutas y hortalizas ANEXO C(cid:155)digo NC 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 C(cid:155)digo pa(cid:146)s tercero (1) Valor global de importaci(cid:155)n (EUR/100 kg) 052 204 212 624 999 068 999 220 999 052 204 999 052 204 212 600 624 999 052 600 999 039 064 388 400 404 508 512 528 720 999 052 388 400 512 528 624 999 72,0 36,5 54,0 122,8 71,3 97,8 97,8 269,5 269,5 112,5 158,7 135,6 48,9 47,4 49,5 39,9 47,5 46,6 42,2 57,4 49,8 105,2 56,2 109,6 77,7 85,0 82,4 87,9 86,2 82,1 85,8 133,1 62,5 75,4 66,3 74,3 74,3 81,0 (1) Nomenclatura de pa(cid:146)ses fijada por el Reglamento (CE) no 2317/97 de la Comisi(cid:155)n (DO L 321 de 22. 11. 1997, p. 19). El c(cid:155)digo «999» significa «otros or(cid:146)genes»


title: Komission asetus (EY) N:o 583/1999, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1999, jäsenvaltioille neuvoston asetuksen (EY) N:o 723/97 mukaisesti maksettavan yhteisön rahoitusosuuden enimmäismäärästä

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
EU financing
action programme
agricultural expenditure
member country

text: L 72/28 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 18. 3. 1999 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 583/1999, annettu 17 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta 1999, j(cid:132)senvaltioille neuvoston asetuksen (EY) N:o 723/97 mukaisesti maksettavan yhteis(cid:148)n rahoitusosuuden enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132)st(cid:132) EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon j(cid:132)senvaltioiden toimintaohjelmien toteut- tamisesta EMOTR:n tukiosaston menojen valvonnan osalta 22 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 723/97 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdassa, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) on kuullut asiassa Rahastokomiteaa, asetuksen (EY) N:o 723/97 1 artiklassa s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n, ett(cid:132) yhteis(cid:148) osallistuu kuluihin, jotka aiheutuvat j(cid:132)senvaltioille uusista yhteis(cid:148)velvoitteista aiheutuvien uusien toimin- taohjelmien toteuttamisesta; saman asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa rahastokomiteaa kuultuaan komissio vahvistaa kutakin vuotuista er(cid:132)(cid:132) varten yhteis(cid:148)n rahoitusosuuden enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132)n, ottaen huomioon k(cid:132)ytett(cid:132)viss(cid:132) olevat m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)rahat ja toimien j(cid:132)senvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta; kyseinen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) my(cid:148)nne- t(cid:132)(cid:132)n komission asetuksen (EY) N:o 1780/97 (2) 3 artiklan s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n, ett(cid:132) mukaisesti, jossa on annettu m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ykset asetuksen (EY) N:o 723/97 soveltamisesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1890/98 (3); kyseiset j(cid:132)sen- valtiot ovat toimittaneet komissiolle asianmukaiset tiedot vuodelta 1999, ja ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetuksen liitteess(cid:132) vahvistetaan kansallisina valuut- toina yhteis(cid:148)n rahoitusosuuden enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132), joka maksetaan j(cid:132)senvaltioille asetuksessa (EY) N:o 723/97 s(cid:132)(cid:132)dettyjen EMOTR:n tukiosaston menojen valvonnan toimintaohjelmien toteuttamisesta aiheutuneista kuluista. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan seitsem(cid:132)nten(cid:132) p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) sen j(cid:132)lkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteis(cid:148)jen viralli- sessa lehdess(cid:132). T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 17 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) maaliskuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 108, 25. 4. 1997, s. 6 (2) EYVL L 252, 16. 9. 1997, s. 20 (3) EYVL L 245, 4. 9. 1998, s. 28 18. 3. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 72/29 Yhteis(cid:148)n rahoitusosuuden enimm(cid:132)ism(cid:132)(cid:132)r(cid:132) vuodeksi 1999 asetuksen (EY) N:o 723/97 mukaisesti LIITE J(cid:132)senvaltio Yhteis(cid:148)n rahoitusosuus (1) Vaihtokurssi (2) Yhteis(cid:148)n rahoitusosuus (3) Kans. val. Tammikuu 1999 Euroa Belgia Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxemburg Alankomaat Portugali It(cid:132)valta Suomi 29 220 000 BEF 4 065 138 DEM 17 000 000 GRD 535 627 432 ESP 17 836 433 FRF 763 641 IEP 40,3399 1,95583 329,689 166,386 6,55957 0,787564 5 736 728 625 ITL 1936,27 7 168 000 LUF 331 619 NLG 294 517 958 PTE 2 336 500 ATS 1 830 500 FIM 40,3399 2,20371 200,482 13,7603 5,94573 724 345 2 078 472 51 564 3 219 186 2 719 147 969 624 2 962 773 177 690 150 482 1 469 049 169 800 307 868 Yhteens(cid:132) — — 15 000 000