title: Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa- Parlamentet om gennemførelsen af Direktiv 90/364, 90/365 og 93/96 - (Opholdsret)

eurovoc_concepts: discrimination on the basis of nationality

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 17. 03. 1999 KOM(1999)127 endelig udg. BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET OM GENNEMFØRELSEN AF DIREKTIV 90/364, 90/365 og 93/96 (OPHOLDSRET) RESUME Retten til fri bevægelighed gjaldt i begyndelsen kun for personer, der udøvede en økonomisk aktivitet. Efter en langvarig proces, blev denne ret udvidet til at gælde for alle medlemsstaternes statsborgere, uanset om de udøver en økonomisk aktivitet. Dette skete med vedtagelsen af de tre direktiver af 28. juni 1990 om opholdsret for studerende, pensionister og andre ikke-erhvervsaktive. Denne udvidelse af opholdsretten, der er underlagt visse betingelser, er blevet højtideligt bekræftet i Maastricht-traktaten. Med indføjelse af artikel 8 A i EF-traktaten gives enhver borger en grundlæggende og personlig ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område. De betingelser og regler med hensyn til denne ret, som er fastsat i den afledte ret, er dog stadig gældende. I denne rapport forsøger vi at foretage en evaluering af gennemførelsen af de tre direktiver om opholdsret for henholdsvis studerende, pensionister og andre ikke-erhvervsaktive. Gennemførelsen af direktiverne i national ret er et første element ved vurderingen. Det kan i første omgang konstateres, at arbejdet med gennemførelsen er forløbet trægt. Kun tre medlemsstater havde gennemført direktivet rettidigt, nemlig pr. 30. juni 1992. De overtrædelsesprocedurer for manglende gennemførelse i national ret, der blev indledt af Kommissionen, blev henlagt, efterhånden som der blev vedtaget bestemmelser, der skulle gennemføre direktiverne i national ret. Mod én medlemsstat fortsatte proceduren ved Domstolen, og den pågældende medlemsstat blev dømt ved en afgørelses i 1997. For så vidt angår indholdet i gennemførelsesbestemmelserne har Kommissionen set sig nødsaget til at indlede overtrædelsesprocedure for ukorrekt gennemførelse over for 14 medlemsstater, hvilket er usædvanligt mange i betragtning af, hvilke bestemmelser det drejer sig om. De fleste af procedurerne er blevet henlagt, mere eller mindre hurtigt, som følge af de ændringer, som medlemsstaterne har foretaget i deres lovgivning. Kommissionen har dog i 1998 anlagt sager mod to af medlemsstaterne ved Domstolen. De berørte parters erfaringer, idet der med de berørte parter tænkes på borgerne og medlemsstaternes administrationer, er det andet element i en vurdering af direktivernes gennemførelse. Klager til Kommissionen og andragender til Europa-Parlamentet viser, hvilke problemer borgerne er stødt på i forbindelse med direktivernes gennemførelse: usikkerhed med hensyn til procedurerne, om indviklede opholdstilladelse, vanskeligheder med at opfylde kravene til sygeforsikring og rådighed over tilstrækkelige økonomiske midler. langsommelige procedurerne ansøgning ved og Myndighederne er selv nogle gange i tvivl om, hvilke bestemmelser der skal anvendes, og de har også vanskeligheder med at vurdere om kravene til rådighed over tilstrækkelige økonomiske midler og til sygeforsikring er opfyldt. De første konklusioner, som Kommissionen har kunnet drage med hensyn til gennemførelsen af de tre direktiver, går ud på: - at forbedre informeringen af borgerne - fortsat at sikre, at den eksisterende fællesskabsret overholdes - at gøre fællesskabsretten om fri bevægelighed for personer lettere at forstå, og at bygge den op omkring begrebet unionsborgerskab - at indlede overvejelser om grundlæggende ændringer af den eksisterende ret. Indledning Personers frie bevægelighed indebærer en ret til at rejse ind i, bevæge sig rundt i, opholde sig i og eventuelt bosætte sig i anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor den pågældende EU-borger har statsborgerskab. I forbindelse med udøvelsen af denne ret er enhver form for diskrimination på baggrund af nationalitet forbudt. Oprindelig var den ret, som en statsborger fra én medlemsstat havde til at opholde sig på en anden medlemsstats område, underlagt et krav om, at den pågældende udøvede en erhvervsaktivitet i den pågældende medlemsstat. Opholdsretten var således knyttet til retten til at udøve en erhvervsaktivitet1. Denne tilstand kunne dog ikke vare ved, for den svarede ikke helt til en af målsætningerne i artikel 3, litra c, i Rom-traktaten («fjernelse af hindringerne for den frie bevægelighed for. personer mellem medlemsstaterne. "»), og den var heller ikke i overensstemmelse med det politiske ønske om at arbejde hen imod et "borgernes Europa", der var blevet udtrykt på topmødet i Paris i 19742. Som opfølgning af denne nye opfattelse af fri bevægelighed for personer foreslog Kommissionen allerede i 19793 at udvide opholdsretten til at omfatte andre kategorier af personer, som ikke udøvede en erhvervsaktivitet, idet den anså dette for at være et vigtigt element i virkeliggørelsen af det indre marked. Men det var den dynamik, der blev skabt ved forberedelsen og vedtagelsen af Den Europæiske Fælles Akt, der tilvejebragte de nødvendige betingelser for at kunne afslutte denne proces omkring 10 år senere. Efter at have trukket sit forslag fra 1979 tilbage opdelte Kommissionen i 1989 sagsområdet og fremsatte tre nye forslag4 vedrørende henholdsvis studerende, pensionister og andre ikke-erhvervsaktive5. Disse forslag blev vedtaget af Rådet den 28. juni 1990 i form af direktiv 90/364 om opholdsret6, direktiv 90/365 om opholdsret for lønmodtagere og selvstændige, der er ophørt med erhvervsaktivitet7 og direktiv 90/366 om opholdsret for studerende8. Denne udvidelse, inden for afledt ret, af det personlige anvendelsesområde for opholdsretten blev derefter højtideligt bekræftet i EF-traktaten med artikel 8A, der blev indføjet via Maastricht-traktaten. I denne hedder det, at "enhver unionsborger har ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i denne traktat og i gennemførelsesbestemmelserne hertil». 1 Jf. f. eks. artikel 48, stk. 3, i EF-traktaten. 2 Jf. beretning fra Kommissionen om unionsborgerskabet, 21. 12. 1993, KOM(93)702 endelig udg. , punkt II. 3 KOM(79)215 endelig udg. , EFT C 207 af 17. 8. 1979, s. 14. 4EFT C 191 af 28. 7. 1989. 5 For at have en fællesbetegnelse anvendes udtrykket "andre ikke-erhversaktive" i denne beretning om personer, der er omfattet af direktiv 90/364. 6 EFT L 180 af 13. 7. 1990, s. 26. 7 EFT L 180 af 13. 7. 1990, s. 28. 8 EFT L 180 af 13. 7. 1990, s. 30. Artikel 8A giver således opholdsretten status af en grundlæggende og personlig rettighed9, uden at de tidligere retsakter under afledt ret derved forældes. Der tænkes især på direktiv 90/364 og 90/365 samt 93/9610, som har erstattet direktiv 90/366, efter at dette blev annulleret af Domstolen11. Ud over selve opholdsretten er der grund til mere generelt at gøre opmærksom på betydningen af det unionsborgerskab, der er tænkt på i artikel 8, stk. 2, der også er blevet indføjet i EF-traktaten via Maastricht-traktaten. I denne artikel hedder det, at "Unionsborgerne har de rettigheder og er underkastet de pligter, der er indeholdt i denne traktat. " En af de væsentlige rettigheder i denne sammenhæng er, som Domstolen for nylig har understreget12, "den i artikel 6 knæsatte ret til ikke inden for traktatens materielle anvendelsesområde at blive udsat for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet". Denne beretning, der er udarbejdet af Kommissionen, skal opfylde forpligtelsen til at aflægge beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af de tre direktiver, der skal søge at udvide opholdsretten til at omfatte alle borgere i EU, også selv om de ikke udøver økonomisk aktivitet, på betingelse af, at de pågældende er omfattet af en sygeforsikringsordning og råder over tilstrækkelige midler til at de ikke vil falde værtsmedlemsstatens sociale system til byrde. Det skal bemærkes, at de tre direktiver også gælder for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), og at EFTA-Tilsynsmyndigheden er i færd med at udarbejde en rapport om gennemførelsen af direktiverne i Norge, Island og Liechtenstein. Denne beretning fra Kommissionen om gennemførelsen af ovennævnte direktiver er opdelt i fire hovedafsnit: 1. en kort gennemgang af direktivernes bestemmelser; 2. en gennemgang af gennemførelsen af direktiverne i national ret, både med hensyn til det tidsmæssige forløb og de nationale gennemførelsesbestemmelsers indhold; 3. en analyse af oplysninger om direktivernes virkninger fra de "aktører", der berøres af direktiverne, dvs. unionsborgerne og de myndigheder, der er ansvarlige for spørgsmål vedrørende opholdsret; 4. status over direktivernes gennemførelse med en skitsering af fremtidige overvejelser og initiativer til forbedring af den måde, som opholdsretten fungerer på. 9 Jf. Anden rapport fra Kommissionen om unionsborgerskab, 27. 5. 1997, KOM(97) 230 endelig udg. , s. 15. 10 EFT L 317 af 18. 12. 1993, s. 59. " Dom af 7. 7. 1992, Sag C-295/90, Samling af Afgørelser 1992, s. 1-4193. 12 Dom af 12. 5. 1998, Sag C-85/96, Samling af Afgørelser 1998, s. 1-2691. 1. Direktivernes bestemmelser 1. 1. Pensionister og andre ikke-erhvervsaktive Med direktiv 90/365 og 90/364 gives der opholdsret til pensionister og andre ikke- erhvervsaktive på to betingelser: de skal råde over tilstrækkelige midler til at undgå, at de under deres ophold falder værtsmedlemsstatens sociale system til byrde, og de skal være omfattet af en sygeforsikringsordning, der dækker i værtsmedlemsstaten (artikel 1 stk. 1). Om ansøgerens midler skal anses for at være i værtsmedlemsstaternes tilstrækkelige, bedømmes sociallovgivning (artikel 1 stk. 1). til tærskelværdier i forhold samtlige risici De familiemedlemmer, der kan tage ophold sammen med indehaveren af opholdsretten, er dennes ægtefælle samt deres forsørgelsesberettigede efterkommere i lige linje og slægtninge i opstigende linje, når de forsørges af vedkommende (artikel 1, stk. 2). Opholdstilladelsens gyldighed kan begrænses til fem år, og medlemsstaten kan, hvis det er nødvendigt, kræve, at tilladelsen skal fornyes ved udløbet af de første to år af opholdet (artikel 2). Henvisningerne (artikel 2) til forskellige bestemmelser i direktiv 68/3 6013 betyder, at opholdstilladelsen skal gælde for hele den udstedende medlemsstats område, at gyldigheden ikke berøres af afbrydelser i opholdet af en varighed på ikke over seks på hinanden følgende måneder, at udstedelsen af opholdstilladelsen sker gratis eller mod betaling af et beløb, der ikke må overstige det gebyr, der betales af indenlandske statsborgere for udstedelse af identitetskort, at visa og påtegninger, der eventuelt kræves af familiemedlemmer, der ikke er statsborgere i en medlemsstat, meddeles gratis og med så få formaliteter som muligt. Ægtefæller og forsørgelsesberettigede børn har uanset nationalitet ret til at tage lønnet beskæftigelse eller udøve selvstændig virksomhed inden for hele værtsmedlemsstatens område (artikel 2). Opholdsretten gælder, så længe indehaverne af denne ret opfylder betingelserne om at have tilstrækkelige midler til rådighed og være omfattet af en tilstrækkelig sygeforsikringsordning (artikel 3). 1. 2. Studerende Omtalen af bestemmelserne i direktiv 93/96 kræver først en kort gennemgang af Domstolens retspraksis med hensyn til studerendes opholdsret. Grundlaget for studerendes opholdsret Den formulering, der anvendes af Rådet i direktiv 90/366 (((Medlemsstaterne giver (i den franske version "accordent"=give i betydningen "tildele"). opholdsret til enhver studerende») adskiller sig fra formuleringen i Kommissionens forslag fra 1989 13 Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer, EFT L 257 af 19. 10. 1968. for at udelukke studerende. giver (i den franske version "reconnaissent" = give i («Medlemsstaterne til enhver studerende»). Det har været betydningen "anerkende") opholdsret i Gravier-sagen14, at de studerendes Kommissionens vurdering efter dommen opholdsret kan udledes af forbuddet mod forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til adgang til faglig uddannelse, og den ændrede i øvrigt efter afsigelsen af denne dom sit direktivforslag fra anvendelsesområdet15. Efter Domstolens annullering af direktiv 90/36616, anvendte Kommissionen igen formuleringen fra 1989 i det forslag, den fremlagde i 199317 (medlemsstaterne giver (i den franske version "reconnaissent'-give i betydningen "anerkende") opholdsret til enhver studerende). Valget af denne formulering støttes også af dommen i Raulin-sagen af 26. 2. 199218, i hvilken Domstolen kender for ret, at "En statsborger fra en medlemsstat, som har fået adgang til faglig uddannelse i en anden medlemsstat, har i henhold til fællesskabsretten ret til at opholde sig i denne anden medlemsstat for at kunne følge den faglige uddannelse og for den periode, uddannelsen strækker sig over ». I Rådets direktiv 93/96 overtages formuleringen, hvor medlemsstaterne giver i betydningen "anerkende") ("reconnaissent'-give opholdsret (NB. ! Mens der i de franske sprogversioner anvendes henholdsvis "accordent" (give i betydningen "tildele") og "reconnaissent" (give i betydningen "anerkende"), anvendes der i de danske sprogversioner hele tiden den samme formulering, nemlig "giver" (oversætterens bemærkning)). Opholdsretten i henhold til direktiv 93/96 Opholdsretten er betinget af, at den studerende er indskrevet ved en anerkendt uddannelsesinstitution med henblik på hovedsagelig at følge en erhvervsuddannelse, og af at vedkommende er omfattet af en sygeforsikringsordning (artikel 1). For så vidt angår de midler, som den studerende råder over, kan denne vælge blot at afgive en erklæring (artikel 1). Ophavsretten gælder den pågældendes ægtefælde og, familiemedlemmer, udelukkende deres forsørgelsesberettigede børn (artikel 1). for så vidt angår Opholdstilladelsen gyldighed kan begrænses til uddannelsens varighed eller til ét år, hvis uddannelsen varer længere end et år (artikel 2, stk. 1). Der henvises til direktiv 68/360 for så vidt angår betaling for opholdstilladelse og udstedelse af visa og påtegnelser til familiemedlemmer (artikel 2, stk. 2). Den pågældendes ægtefælle og forsørgelsesberettigede børn har ret til at udøve enhver hele eller form værtsmedlemsstatens område (artikel 2, stk. 2). beskæftigelse virksomhed selvstændig lønnet for på 14 Dom af 13. 2. 1985, Sag 293/83, Samling af Afgørelser 1985, s. 593. 15 KOM(85)292 endelig udg. , EFT C 171 af 10. 7. 1985, s. 8. 16 Domstolen fandt, som anført af Europa-Parlamentet i dets søgsmål og af Kommissionen i dens skriftlige indlæg, at direktivet skulle have været udstedt med hjemmel i traktatens artikel 7, stk. 2, og ikke i medfør af artikel 235, som Rådet havde anvendt som hjemmel. Jf. ovenfor, fodnote 11. 17 KOM(93) 209 endelig udg. 18 Sag. C-357/89, Samling af Afgørelser 1992, 1-1207. Det præciseres ved implicit henvisning til Domstolens retspraksis, at studerende ikke på grundlag at direktivet kan påberåbe sig en ret til at fa udbetalt uddannelsesstøtte af værtsmedlemsstaten (artikel 3). Opholdsretten gælder, så længe indehavere af denne ret opfylder betingelserne i artikel 1 (artikel 4). 2. Gennemførelse af direktiverne i national ret Kommissionens gennemgang af de gennemførelsesbestemmelser, der er blevet vedtaget indledt i medlemsstaterne, overtrædelsesprocedurer mod næsten alle medlemsstaterne mangelfuld gennemførelse af en eller flere bestemmelser i direktiv 90/364, 90/365 og 93/96. at Kommissionen udmundet har for er i, 2. 1. Overholdelse af de i direktivet fastsatte gennemførelsesfrister I henhold til artikel 5 i direktiv 90/364, 90/365 og 90/366 skulle medlemsstaterne sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1992. Kun tre medlemsstater (Nederlandene, Danmark og Spanien) har overholdt den frist, der er fastsat i direktiverne, idet de vedtog gennemførelsesforanstaltninger i juni 1992. Kommissionen indledte overtrædelsesprocedurer over for de andre medlemsstater for manglende gennemførelse, og der blev fremsendt åbningsskrivelser i løbet af oktober 1992. Disse overtrædelsesprocedurer var begrænset til direktiv 90/364 og 90/365. fordi Europa-Parlamentet den 28. september 1990 anlagde sag med påstand om annullering af direktiv 90/366. Efter fremsendelse af åbningsskrivelse har forløbet af overtrædelsesprocedurerne for manglende gennemførelse af direktiv 90/364 og 90/365 været forskellig i de forskellige medlemsstater. Kommissionen besluttede at henlægge sagerne, efterhånden som medlemsstaterne vedtog gennemførelsesbestemmelserne19. Overtrædelsesproceduren mod Tyskland blev dog videreført. Da der ikke blev modtaget et tilfredsstillende svar på begrundet udtalelse meddelt i september 1993, anlagde Kommissionen sag ved Domstolen den 24. marts 1995. Den tyske regering gjorde gældende, at sagen skulle afvises: den anførte, at fællesskabsretten havde forrang for den nationale ret, som fastlagt i § 2, stk. 2, i Auslåndergesetz - lov om udlændinge - og anførte ligeledes, at de kompetente myndigheder i delstaterne var blevet informeret om nødvendigheden af fuldt ud at gennemføre direktiverne. 19 Datoerne for vedtagelse af gennemførelsesbestemmelser fremgår af oversigten i bilag 1 til denne beretning. I dom af 20. marts 199720 blev Tyskland dømt for ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse i national ret af direktiv 90/364 og 90/365. Den argumentation, der blev fremført af Kommissionen i denne sag, har Domstolen fuldt ud tilsluttet sig. Denne konstaterede, at "en rent generel henvisning til fællesskabsretten som i § 2, stk. 2, i Auslåndergesetz ikke kan betragtes som en gennemførelse, der sikrer fuld efterlevelse med fornøden klarhed og bestemthed af de to direktiver 90/364 og 90/365, som skal skabe rettigheder for statsborgere fra andre medlemsstater. » (præmis 36), og den har også bemærket, at «orienteringen af de relevante nationale forvaltningsmyndigheder om de to direktiver ikke i sig selv opfylder kravene til offentliggørelse, klarhed og sikkerhed i relation til de retsforhold, som reguleres i disse direktiver» (præmis 39). For så vidt angår Østrig, Finland og Sverige skulle disse lande allerede inden optagelsen i Den Europæiske Union (1. januar 1995) gennemføre direktiverne ifølge de forpligtelser, som påhvilede dem i kraft af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, der trådte i kraft den 1. januar 1994. For så vidt angår studerendes opholdsret gav Domstolens annullering af direktiv 90/366 ved dom af 7. juli 199221 Kommissionen anledning til igen at overveje, om der eventuelt skulle indledes nye overtrædelsesprocedurer for manglende gennemførelse. Da Domstolen i sin dom havde præciseret, at direktiv 90/366 fortsat skulle have retsvirkninger indtil ikrafttrædelsen af et direktiv, som var udstedt med rette hjemmel, vurderede Kommissionen, at forpligtelsen til at gennemføre direktivet stadig bestod, selv om det formelt var blevet annulleret. Kommissionen fremsendte i begyndelsen af april 1993 en skrivelse herom til de medlemsstater, som endnu ikke havde gennemført direktiv 90/366, hvori den informerede dem om sin hensigt om at indlede en overtrædelsesprocedure. Rådets vedtagelse den 29. oktober 1993 af direktiv om opholdsret for studerende22, hvis indhold stort set svarer til indholdet i direktiv 90/366, som det erstattede, skabte en ny situation med hensyn indledelse af overtrædelsesprocedurer for manglende gennemførelse: Kommissionen skulle nu basere sig på det nye direktiv 93/96, som i henhold til artikel 6 i samme skulle være gennemført senest den 31. december 1993. til I februar 1994 fremsendte Kommissionen åbningsskrivelser til Tyskland, Belgien og Frankrig, der var de eneste lande, der endnu ikke have gennemført direktivet om opholdsret for studerende. Procedurerne mod Belgien og Frankrig blev henlagt i henholdsvis 1994 og 1995. For så vidt angår Tyskland blev der fremsendt begrundet udtalelse i 1995 og en supplerende begrundet udtalelse i oktober 1996. Sagen blev først henlagt i 1997 efter ikrafttrædelsen af Verordnung af 17. juli 1997. 20 Sag C-96/95, Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland, Samling af Afgørelser 1997,1- 1653. 21 Jf. ovenfor, fodnote 11. 22 Jf. ovenfor, fodnote 10. Bortset fra Danmark, Spanien og Nederlandene, som opfyldte deres forpligtelser inden for de fastsatte frister, har alle de andre medlemsstater23 gennemført direktiv 90/364, 90/365 og 90/366-93/96 med større eller mindre forsinkelser til trods for det begrænsede antal bestemmelser, der skulle gennemføres, og til trods for at der ikke var særlige juridiske problemer med at gennemføre bestemmelserne i national ret. Denne tøven fra medlemsstaternes side med hensyn til at gennemføre direktiverne og derved udvide opholdsretten til at omfatte nye kategorier af personer hænger sandsynligvis sammen med en arv fra fortiden. I tredive år havde personers frie bevægelighed været administreret ud fra et økonomisk perspektiv og denne funktionelle mobilitet har bremset udviklingen af en personlig ret til fri bevægelighed, uafhængig af økonomiske hensyn. 2. 2. Gennemførelsesbestemmelsernes overensstemmelse med direktivet 2. 2. 2. Bestemmelser, som er blevet ukorrekt gennemført - Arten af og dokumentation for pensionisters og ikke-erhvervsaktives "midler" I artikel 1, stk. 1, første afsnit, i direktiv 90/365 og 90/364 bestemmes det, at de pågældendes opholdsret (henholdsvis pensionister og ikke-erhvervsaktive) betinges af, at de "råder over tilstrækkelige midler til at undgå, at de under deres ophold falder værtsmedlemsstatens sociale system til byrde». 12. og 3. afsnit angives det, hvorledes det bestemmes, om midlerne er tilstrækkelige. Det præciseres ingen steder i direktiverne, hvilke typer midler, der skal medregnes, og der står heller ikke noget om, hvilken form for dokumentation, de kompetente myndigheder vil kunne kræve. Som følge af formuleringen af artikel 1, stk. 1, i direktiv 90/365 og 90/364 og i betragtning af, for værtsmedlemsstaterne effektivt at kontrollere, at der hele tiden er tilstrækkelige midler til rådighed og at reagere i tilfælde, hvor de pågældende ikke længere råder over tilstrækkelige midler, er det Kommissionens holdning, at artikel 1, stk. 1, i direktiverne ikke er korrekt gennemført, hvis de nationale bestemmelser vilkårligt begrænser de kategorier af midler, der kan medregnes, eller fastsætter urimelige krav med hensyn til arten af den krævede dokumentation. som gør det muligt finde bestemmelser i direktiverne, at der Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedure mod de medlemsstater, som efter dens vurdering i varierende grad har gennemført artikel 1, stk. 1, i direktiv 90/365 og 90/364 ukorrekt (Frankrig, Italien). - Krav om fornyelse af opholdstilladelsen - pensionister og ikke-erhvervsaktive I artikel 2, stk. 1, i direktiv 90/364 og 90/365 bestemmes det, at retten til ophold fastslås ved udstedelse af et dokument, hvis gyldighed kan begrænses til fem år, og det præciseres: "Medlemsstaterne kan dog, hvis de finder det nødvendigt, kræve, at tilladelsen skal fornyes ved udløbet af de første to år af opholdet)). Kommissionen, der baserer sig på det forberedende arbejde inden direktivernes vedtagelse, fortolker fornyelse på den måde, at det er en mulighed for de kompetente myndigheder i værtsmedlemsstaterne til om nødvendigt at kontrollere visse personers 23 Der er tale om de "gamle" medlemsstater, de tolv. 10 administrative situation, hvis der på tidspunktet for den oprindelige ansøgning om opholdstilladelse var tvivl med hensyn til deres evne til på længere sigt at blive ved med at opfylde betingelserne med hensyn til sygeforsikringsordning og tilstrækkelige midler, som fastlagt i direktivernes artikel 1. På denne baggrund har Kommissionen vurderet, at en systematisk fornyelse efter to år, eller en begrænsning lige fra starten af opholdstilladelser for pensionister og ikke-erhvervsaktive ikke udgør en korrekt gennemførelse af direktiverne. En sådan begrænsning af opholdstilladelsernes gyldighed til to år, hvilket i sig selv allerede er i modstrid med direktiverne, fik desuden i nogle medlemsstaters lovgivning karakter af en mulighed, der var åben for de kompetente myndigheder, uden at det blev sikret, at den kun blev anvendt i tilfælde, hvor det var vanskeligt at vurdere situationen med hensyn til sygeforsikringsordning på det tidspunkt, hvor den oprindelige ansøgning om opholdstilladelse blev indgivet. Kommissionen har indledt overtrædelsesprocedurer med forskellige medlemsstater (Spanien, Grækenland, Italien, Portugal, Det Forenede Kongerige) for ukorrekt gennemførelse i varierende grad af artikel 2, stk. 1, i direktiv 90/364 og 90/365. - Sygeforsikringsordninger for pensionister, ikke-erhvervsaktive og studerende I artikel 1 i de tre direktiver gøres opholdsretten betinget af, at man er omfattet af en sygesikringsordning, der dækker samtlige risici i værtsmedlemsstaten)). I betragtning af den meget generelle formulering af denne bestemmelse er det Kommissionens opfattelse, at ansøgerne kan opfylde dette krav om sygeforsikringsordning på forskellige måder, selvfølgelig under forudsætning af, at kriteriet om omfanget af de dækkede risici er opfyldt. Således kan sygeforsikringsdækningen f. eks. opnås, ved at den pågældende er omfattet af en socialsikringsordning, at vedkommende har tegnet en privat sygeforsikring i sit hjemland, i værtsmedlemsstaten eller i en anden medlemsstat osv. Gennemførelsen af direktivernes bestemmelse om sygeforsikring har givet anledning til indledelse af overtrædelsesprocedurer mod: - Frankrig, fordi landets lovgivning og administrative praksis kræver, at studerende fra andre medlemsstater, der ikke er omfattet af en socialsikringsordning eller har rettigheder under en sådan, og som ikke kan fremvise en attest i henhold til forordning (EØF) nr. 1408/71 og 574/72, skal være med i den franske socialsikringsordning for studerende (regime étudiant de Sécurité sociale en France) - Luxembourg, fordi lovgivningen forekommer for restriktiv med hensyn til, hvilke typer sygeforsikringer, de ikke-erhvervsaktive kan tegne. - Studerendes erklæring om rådighed over tilstrækkelige midler I henhold til artikel 1 i direktiv 93/96 giver medlemsstaterne opholdsret «til enhver studerende, som er statsborger i en medlemsstat. Den studerende skal afgive en erklæring eller på anden tilsvarende måde efter eget valg forsikre den ansvarlige nationale myndighed om, at vedkommende råder over sådanne midler, at de under opholdet ikke vil falde værtsmedlemsstatens sociale system til byrde »24. Da der her er 24 Formuleringen svarer til formuleringen i artikel 1 i direktiv 90/366. 11 tale om en entydig formulering, og under hensyntagen til tilblivelsesprocessen, anser Kommissionen nationale gennemførelsesbestemmelser for at være i modstrid med direktivet, hvis de f. eks. fratager den studerende muligheden for at afgive en erklæring om sine midler, pålægger den studerende at fremlægge dokumentation for sine midler, fastsætter et mindstebeløb for disse ressourcer, som skal dokumenteres, eller som erklæringen skal vedrøre. Kommissionen har flere medlemsstater indledt overtrædelsesprocedurer mod (Danmark, Spanien, Finland, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige), som efter Kommissionens opfattelse i større eller mindre grad har gennemført artikel 1 i direktiv 93/96 ukorrekt. - Formaliteterne i forbindelse med ophold I direktiv 90/364, 90/365 og 93/96 henvises til artikel 3 i direktiv 68/360, i hvilket det bestemmes, at i en medlemsstat blot kræver forevisning af gyldigt identitetskort eller pas, og i princippet bør myndighederne ikke kræve oplysninger om f. eks. rejsemål, formålet med rejsen eller økonomiske midler25. indrejse I Finland var der en bestemmelse i en bekendtgørelse fra indenrigsministeriet, der generelt gav myndighederne mulighed for at kontrollere, om statsborgere fra medlemsstaterne, der søgte indrejse i Finland, opfyldte kravene vedrørende ophold. Det var Kommissionens opfattelse, at denne bestemmelse, når den blev anvendt over for personer, der var omfattet af bestemmelserne i de tre direktiver, var i modstrid med fællesskabsretten. - Opholdstilladelse I artikel 2 i de tre direktiver bestemmes det, at opholdsretten fastslås ved udstedelse af et dokument - opholdstilladelsen. Der er tale om et separat dokument, og ikke blot et stempel i passet. Der er blevet indledt en overtrædelsesprocedure mod Sverige, hvis lovgivning gjorde det muligt blot at fastslå opholdsretten med et sådant stempel. 2. 2. 3. Forløbet og gennemførelse resultaterne af overtrædelsesprocedurerne for ukorrekt Hver gang Kommissionen har indledt en overtrædelsesprocedure mod en medlemsstat er det i princippet sket i form af én enkelt procedure, der har vedrørt et eller flere punkter vedrørende et eller flere af direktiverne 90/364, 90/365 og 93/96. Disse overtrædelsesprocedurer, hvis kronologiske forløb medlemsstat for medlemsstat er opført i tabelform i bilag II, har givet følgende resultater: 25 Dom af 30. 5. 1991, Sag C-68/89, Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene, Samling af Agørelser 1991,1-2637. 12 - Nederlandene: overtrædelsesproceduren er blevet henlagt. Efter den nye bekendtgørelse om udlændinge af 30. december 1993 og ændringerne af cirkulæret om udlændinge i 1996 kan de studerende nu vælge at afgive en erklæring om deres økonomiske midler. - Grækenland: på grundlag af oplysningerne i svaret på åbningsskrivelsen er sagen blevet henlagt. De græske myndigheder har bekræftet, at den opholdstilladelse, der gives til pensionister og ikke-erhvervsaktive, og som er gyldig i en periode på fem år, kun skal fornyes i ganske særlige tilfælde, og at de kompetente myndigheder er blevet informeret herom. - Danmark: overtrædelsesproceduren er blevet henlagt efter ændringer af Indenrigsministeriets bekendtgørelse nr. 761 af 22. august 1994, foretaget ved Indenrigsministeriets bekendtgørelse nr. 684 af 12. juli 1996. Resultatet af disse ændringer er, at opholdstilladelsen bliver gyldig i fem år, og at fornyelse kun skal finde sted, hvis det er nødvendigt. - Spanien: proceduren er blevet henlagt efter vedtagelsen af Decreto Real n° 1710/1997 af 14. november 1997, som på to områder har ændret Decreto Real n° 766/1992 : disse ændringer betyder, at opholdstilladelser for pensionister og ikke- erhvervsaktive har en gyldighed på fem år, og at studerende kan vælge at afgive en erklæring om deres økonomiske midler. - Italien: da den ikke har modtaget et tilfredsstillende svar på åbningsskrivelsen og den begrundede udtalelse, har Kommissionen indbragt sagen for Domstolen. - Frankrig: da den ikke har modtaget et tilfredsstillende svar på åbningsskrivelsen og. I den begrundede udtalelse, har Kommissionen indbragt sagen for Domstolen proceduren vedrørende de studerendes sygeforsikring27 er man nu nået til stadiet med begrundet udtalelse. - Irland: overtrædelsesproceduren er blevet henlagt efter ikrafttrædelsen af European Communities (Right qf Residence for Non-Economically Active Persons) Regulations 1997. I henhold til den nye lovgivning skal studerende ikke længere fremlægge dokumentation for deres økonomiske midler. - Det Forenede Kongerige: proceduren er blevet henlagt som følge af de ændringer, der er blevet indført med Immigration (European Economic Area) (Amendment) Order 1997. Disse ændringer betyder dels, at studerende kan vælge at afgive en erklæring vedrørende deres økonomiske midler, og dels at fornyelsen af opholdstilladelsen for pensionister og ikke-erhvervsaktive, hvis dette er nødvendigt, ikke påvirker den oprindelige gyldighed af opholdstilladelsen, som er på fem år. 26 Mens sagen verserer ved Domstolen, har Kommissionen faet kendskab til en kendelse fra det franske forvaltningsråd (Conseil d'Etat) af 3. oktober 1997 - GISTI - som ophæver visse bestemmelser i bekendtgørelse (arrété) af 6. 4. 1995, som også indgår i Kommissionens søgsmål. 27 Jf. ovenfor, punkt 2. 2. 2. 13 - Portugal: proceduren er blevet henlagt efter vedtagelsen af gennemførelseslovgivning i form af lov nr. 8/98 af 13. 2. 1998 og lovdekret 250/98. De ændringer, der derved er foretaget i forhold til lovdekret nr. 60/93 af 3. 3. 1993, betyder, at opholdstilladelser til pensionister og ikke-erhvervsaktive er gyldige i fem år. - Luxembourg: overtrædelsesproceduren er blevet henlagt efter gennemførelse af ændringer i Reglement grand-ducal du 28 mårs 1972 ved Reglement grand-ducal du 3 juin 1996. Studerende kan nu vælge at afgive en erklæring om deres økonomiske midler og skal ikke som tidligere fremlægge dokumentation for disse, og ikke- erhvervsaktives muligheder for at tegne en sygeforsikring er blevet udvidet. - Finland: overtrædelsesproceduren er blevet henlagt efter gennemførelse af ændringer i lovgivningen vedrørende kontrol ved indrejse og kontrol af studerendes økonomiske midler. - Sverige: overtrædelsesproceduren af udlændingeforordningen. I den ændrede tekst behandles familiemedlemmer ens, uanset om de er statsborgere i en EØS-stat eller ej, og det præciseres, at opholdstilladelsen udstedes som et separat dokument. er blevet henlagt efter ændring to - Tyskland og Østrig: der er indledt overtrædelsesprocedurer mod disse medlemsstater for mangelfuld gennemførelse af direktiv 90/364, 90/365 et 93/96. Proceduren er i øjeblikket på stadiet med åbningsskrivelse. så der blev angår Belgien gennemgangen af ved vidt For gennemførelsesbestemmelserne ikke konstateret manglende overensstemmelse med selve bestemmelserne i direktiv 90/364, 90/365 og 93/96. Derimod har en anden overtrædelsesprocedure vedrørende den belgiske lovgivnings overensstemmelse med direktiv 68/360 om arbejdstagernes opholdsret28 også haft betydning for studerende, pensionister og andre ikke-erhvervsaktive, idet proceduren bl. a. vedrørte artikel 4 i direktiv 68/360 (frister og fremgangsmåde ved udstedelse af opholdstilladelse til arbejdstagere), som ligger meget tæt på artikel 2, stk. 1, i direktiv 90/364, 90/365 og 93/96, samt artikel 9 i direktiv 68/360 (gebyr for udstedelse af opholdstilladelse), som der henvises udtrykkeligt til i direktiv 90/364, 90/365 og 93/96. Denne overtrædelsesprocedure resulterede i, at Belgien blev dømt ved Domstolens afgørelse af 20. februar 199729. Domstolens bemærkninger vedrørende overtrædelse af direktiv 68/360 for så vidt angår praksis ved udstedelse af opholdstilladelse (to på hinanden følgende bekræftelser på registrering) og betaling for udstedelse af tilladelsen finder tilsvarende anvendelse på studerende, pensionister og andre. For at efterkomme denne dom har Belgien ændret sin lovgivning30. I øjeblikket er man i færd med at kontrollere, om den nye lovgivning er i overensstemmelse med direktiv 68/360 samt med direktiv 90/364, 90/365 og 90/366. 28 Jf. ovenfor, fodnote 13. 29 Sag C-344/95, Kommissionen mod Belgien. 30 Kongeligt dekret af 8. maj 1998, som ændrer kongeligt dekret af 8. oktober 1981 om udlændinges adgang, ophold, etablering og bortvisning. 14 Gennemførelsen af direktiv 90/364, 90/365 og 90/366-93/96 har givet anledning til indledning af overtrædelsesprocedurer mod næsten alle medlemsstaterne. Det glæder dog Kommissionen at kunne konstatere, at overtrædelsesprocedurerne i langt de fleste tilfælde har haft et positivt resultat. Medlemsstaterne har erkendt, at Kommissionens argumenter var velunderbyggede, og har i forskelligt tempo for mangelfuld i orden. Overtrædelsesprocedurerne bragt gennemførelse har således i ti tilfælde kunne henlægges. To procedurer er stadig i gang og befinder sig på stadiet med åbningsskrivelser, og kun i to tilfælde har Kommissionen indbragt sagen for Domstolen. forholdene Kommissionen må dog erkende, at overtrædelsesprocedurerne er blevet afviklet relativt langsomt, og den er opmærksom på de uheldige konsekvenser heraf: i en alt for lang periode har borgerne i EU, som følge af mangelfuld gennemførelse af direktiverne, været frataget nogle af deres rettigheder eller været udsat for urimelige administrative problemer. Kommissionens beslutning om at gøre de interne procedurer hurtigere bør i fremtiden gøre det hurtigere at få stoppet overtrædelser af fællesskabsretten. 15 3. Vurdering af direktivernes konkrete anvendelse 3. 1. Borgernes erfaring De skriftlige henvendelser, klager og andragender, som Europa-Parlamentet modtager, sendes videre til Kommissionens tjenestegrene, som således råder over en række usammenhængende men meget afslørende oplysninger for så vidt angår direktivernes praktiske anvendelse. Kommissionens tjenestegrene har i øvrigt henvendt sig til en række institutioner, der i medfør af deres arbejde er særdeles godt placeret til at indsamle oplysninger om de studerendes31 og pensionisternes32 erfaringer på området. Der er ligeledes blevet foretaget en undersøgelse blandt tidligere tjenestemænd i Kommissionen, som i forbindelse med deres pensionering har bosat sig i en anden medlemsstat end den, hvor de oprindelig kom fra eller havde deres sidste tjenestested. sammen med Eurojus-konsulenternes Disse forskellige konstateringer og tilbagemeldingerne fra EU's vejviserservice33 gjort det muligt at indkredse nedenstående problemområder. informationskilder har - Pensionisters og ikke-erhvervsaktives økonomiske midler: De første problemer for pensionister og ikke-erhvervsaktive opstår, når de gerne vil vide, hvilke krav der stilles til deres økonomiske forhold. Der fastsættes i direktiv 90/364 og 90/365 ikke noget minimumsbeløb for økonomiske midler, men der gives en regel for, hvornår de anses for tilstrækkelige. Det påhviler medlemsstaterne at omsætte denne regel til praksis. Det viser sig imidlertid, at de fleste lovgivninger til gennemførelse af direktiverne uden nærmere forklaring benytter samme formulering som i direktiverne eller henviser til en bestemmelse i den sociale lovgivning, hvormed fastsættes et minimumsbeløb for økonomiske midler eller økonomisk støtte, idet dette beløb så anvendes til at afgøre, om pensionisterne eller de ikke-erhvervsaktive opfylder kravene. Et andet problem opstår, når pensionisterne og de ikke-erhvervsaktive skal fremvise dokumentation for deres økonomiske midler. Ud over en række tilfælde med uforholdsmæssigt strenge krav, der skyldes en forkert gennemførelse af direktiverne34, viser de oplysninger, som Kommissionen modtager fra borgerne, at de kompetente myndigheder ofte kræver en dokumentation for økonomiske midler (kontoudskrifter for de seneste måneder, bankerklæring om indestående, skatteattest osv. ), der som regel må anses som overdreven i forhold til direktiverne. Under henvisning til de direktiver, hvor opholdsretten gøres betinget at, at de pågældende personer råder over tilstrækkelige midler med henblik på at undgå, at de under deres ophold falder værtsmedlemsstatens sociale system til byrde, og såfremt det ud fra et objektivt niveau vurderes, om de økonomiske midler er tilstrækkelige, er 31 Nationale Erasmus-kontorer. 32 Eurolink Age. 33 Jf. nedenfor, punkt 4. 1. 34 Jf. overtrædelsesprocedurerne i denne anledning, punkt 2. 2. ovenfor. 16 Kommissionen af den opfattelse, at de nationale myndigheder kun skal kræve dokumentation for de midler, der svarer til dette niveau. Det viser sig desuden ved gennemgangen af disse uforholdsmæssigt strenge krav, at visse myndigheder, der er ikke- kompetente med hensyn samlede økonomiske erhvervsaktives (f. eks. forhold og/eller for de seneste måneder), når de søger om opholdstilladelse. kontoudskrifter i øvrigt, at visse former for dokumentation (f. eks. Kommissionen bemærker bankerklæring om indestående) kun giver et øjebliksbillede af en situation og ikke på nogen måde beviser, om denne situation opretholdes i fremtiden. til opholdsret, undersøger pensionisters eller formuestilling I det særlige tilfælde, der vedrører de personer, som er omfattet af direktiv 90/365, gør Kommissionen opmærksom på, at pensioner er en udpræget stabil indtægtskilde, hvorfor kravet om en omfattende dokumentation således efter Kommissionens opfattelse er særdeles uforholdsmæssig for pensionisternes vedkommende. - Varigheden af pensionisters eller ikke-erhvervsaktives ophold: Mange pensionister og ikke-erhvervsaktive opholder sig i en medlemsstat hvert år i en periode på flere måneder (f. eks. i vinterperioden). Det lader til, at mange af disse pensionister og ikke-erhvervsaktive undlader at søge om opholdstilladelse, selv når opholdet varer mere end tre måneder. Denne adfærd skyldes for det meste, at de ikke ønsker at ulejlige sig med administrative procedurer og gerne vil undgå "papirnusseri". Det viser sig i øvrigt også, at de administrative myndigheder, som modtager ansøgninger om opholdstilladelse i denne situation, udsteder opholdstilladelser, der kun er gyldige i den periode, som opholdet forventes at vare, selvom det fremgår af artikel 2 i direktiv 90/364 og 90/365, at opholdstilladelserne mindst skal være gyldige i fem år. fra personer - Problemer i forbindelse med kravet om sygeforsikringsordning: Det viser sig, at pensionister og andre ikke-erhvervsaktive ofte har problemer med at få myndighederne i værtsmedlemsstaten til at anerkende deres sygeforsikringsordning. Det har for det meste været tjenestemænd35 eller personer, som havde en privat sygeforsikring, der havde problemer af denne art. Ifølge de oplysninger, som Kommissionens tjenestegrene for nylig har modtaget, har man endog i to medlemsstater bedt pensionister og ikke-erhvervsaktive om at betale til værtsmedlemsstatens sygeforsikringsordning, selvom de allerede var dækket gennem en anden ordning. Dette er et problem, som de studerende i Frankrig også er konfronteret med36. - Sygeforsikringsordningens dækning: Kommissionens tjenestegrene har bemærket, at der for en del pensionister opstår et i en medlemsstat opdager, at problem, når de efter at have taget ophold naturalydelserne i tilfælde af sygdom ikke svarer til dem, de havde ret til i deres 35 Problemet i forbindelse med tjenestemænd må anses for at være løst, eftersom Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. 06. 1998 ændrer forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 med henblik på at udvide dem til at omfatte særlige ordninger for tjenestemænd. 36 Jf. ovenfor, punkt 2. 2. 2. 17 oprindelsesland. Dette afspejler den almindelige regel om, at naturalydelser i tilfælde af sygdom ydes i henhold til værtsmedlemsstatens lovgivning. Hertil kommer, at det ofte er næsten umuligt fortsat at være dækket af en supplerende forsikring, som man på et tidligere tidspunkt har tegnet i sit oprindelsesland (forsikringsgiveren er ofte i tvivl om omfanget af deres «risiko» på grund af manglende kendskab til ydelsernes omfang i den anden medlemsstat), eller at tegne en forsikring af denne art i den medlemsstat, hvor pensionisten har taget ophold (forsikringsgiveren ønsker ikke at yde nogen supplerende forsikring på grund af de pågældende personers høje alder). - Skattepolitik: Adskillige pensionister og andre borgere uden erhvervsaktivitet har vanskeligt ved at bedoemme de skattemaessige implikationer ved at tage ophold i en anden medlemsstat og ved i vaertsmedlemsstaten. Kommissionens tjenestegrene har modtaget et vist antal klager i den henseende. skattemaessige karakteristika sig bekendt med de at goere - Uheldige konsekvenser af direktiv 90/364 og 90/365: Kommissionen har fået kendskab til en række tilfælde, hvor de myndigheder, som behandler ansøgninger om opholdstilladelse, har krævet dokumentation for de nødvendige økonomiske midler fra personer, der hverken var pensionister eller ikke- erhvervsaktive, men var lønmodtagere eller selvstændige erhvervsdrivende eller fortsat havde bopæl i den medlemsstat, hvor de havde arbejdet, og dette selvom det fremgår af de bestemmelser, der finder anvendelse på disse personer37, at de ikke skal fremlægge dokumentation for deres økonomiske midler. I de tilfælde, som Kommissionen har fået forelagt, har dens tjenestegrene gjort medlemsstaterne opmærksomme på denne «afsmitning» fra direktiv 90/364 og 90/365. fællesskabsborgere, der var gift med en statsborger En anden uheldig konsekvens er helt specifik for direktiv 90/364. Før direktiv 90/364 blev vedtaget, var i værtsmedlemsstaten, ikke underlagt fællesskabsretten, når de ikke havde nogen erhvervsaktivitet, og deres opholdstilladelse blev således udstedt i henhold til den nationale udlændingelov. I visse tilfælde var der i loven fastsat særlige bestemmelser for ægtefæller til landets egne statsborgere. Efter gennemførelse af direktiv 90/364 til national lovgivning har fællesskabsborgere, der er gift med en statsborger i værtsmedlemsstaten, og som ikke udøver nogen erhvervsaktivitet i denne stat, en personlig ret til opholdstilladelse i henhold til dette direktiv. I praksis tager de kompetente myndigheder udgangspunkt i direktivet, og anvender således med hensyn til kravet til økonomiske midler samme procedure som «normalt» for ansøgninger om opholdstilladelse fra enlige ikke-erhvervsaktive. Kommissionen har således fået kendskab til en række tilfælde, hvor den kompetente myndighed har fremlægge insisteret på, at den pågældende person dokumentation for egne økonomiske midler, og har nægtet at tage ægtefællens midler i betragtning. I andre tilfælde har myndighederne krævet, at ægtefællen kautionerede for ansøgeren eller erklærede at ville stå inde for ansøgerens økonomiske forpligtelser. Der skulle 37 Direktiv 68/360 og 73/148 for lønmodtagere og selvstændige erhvervsdrivende, forordning nr. 1251/70 og direktiv 75/34 for de personer, der bliver boende i den medlemsstat, hvor de tidligere har haft beskæftigelse. 18 findes i direktiv 90/364 ikke belæg for at administrere kravet om økonomiske midler på nogen af disse to måder, og det er heller ikke foreneligt med medlemsstaternes almindelige pligt i henhold til artikel 9 i direktiv 68/36038 til så vidt muligt at forenkle formaliteterne og procedurerne for ansøgning om opholdstilladelse. - Opholdsret for visse kategorier af studerende: Studerende, der deltager i programmer som Erasmus, Socrates og Leonardo, opholder sig i værtsmedlemsstaterne i en kortere periode, oftest mellem tre måneder (for ophold på over tre måneder skal fællesskabsborgere i henhold til fællesskabsretten søge om opholdstilladelse) og et år. Erfaringerne viser, at formaliteterne ofte trækker i langdrag, og det er således ikke sjældent, at de studerende aldrig når at modtage deres opholdstilladelse eller først modtager den lige inden, de skal hjem igen. Selvom opholdsretten ikke er betinget af dette dokument, der kun har værdi af erklæring, er denne situation ikke acceptabel. De studerende føler sig således ikke tilskyndet til at gennemgå de nødvendige formaliteter, når de ud fra oplysninger fra medstuderende ikke kan se formålet dermed. De eller forgængere under disse programmer, kompetente myndigheder gør sig på den anden side ikke klart, hvorfor opholdstilladelserne skal udleveres hurtigst muligt til de studerende. - Opholdstilladelse for studerende: De studerende beklager, at de i visse lande skal betale en afgift for hver fornyelse af opholdstilladelsen. 3. 2. Praksis i medlemsstaterne For at danne sig et fuldstændigt billede af direktivernes reelle gennemførelse er det ligeledes nødvendigt at indhente oplysninger fra brugerne af direktiv 90/364, 90/365 og 93/96, nemlig de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Kommissionen har til dette formål sendt et spørgeskema ud til medlemsstaterne, hvor de er blevet bedt om forskellige oplysninger vedrørende direktivernes gennemførelse. De vigtigste punkter i dette spørgeskema er gengivet nedenfor resumé af medlemsstaternes besvarelser (Grækenland, Irland og Luxembourg har ikke besvaret skemaet). sammen med et kort 3. 2. 1. Pensionisters og ikke-erhvervsaktives økonomiske midler: - Hvilke kategorier af egne midler tager de kompetente myndigheder i betragtning: herkomst kapitalafkast? for, (opholdsmedlemsstat, hjemland, anden medlemsstat, hvorvidt den tages i betragtning? indtægtens tredjeland) betydning royalties? andet? Har lejeindtægter? Næsten samtlige medlemsstater bekræfter i deres besvarelse på spørgeskemaet, at de tager et meget bredt udvalg af økonomiske midler i betragtning, og at midlernes egentlige oprindelse ikke er afgørende for, om de anses for tilstrækkelige. For flere medlemsstater er det afgørende, om den pågældende reelt og frit kan råde over de anførte midler. 38 Hvortil der henvises i artikel 2, stk. 2, i direktiv 90/364. 19 - Hvilke kategorier af midler bortset fra egne midler tages i betragtning: økonomisk støtte fra forældre? samlevers økonomiske bidrag? økonomisk støtte fra andre personer? andet? Medlemsstaterne giver forskellige svar med hensyn til, om andre økonomiske midler end egne midler tages i betragtning. Belgien tager inden for rammerne af direktiv 90/364 ikke sådanne midler i betragtning. Sverige følger samme princip og vil kun tage bidrag fra den pågældendes forældre i betragtning, hvis midlerne indbetales på en bankkonto, som vedkommende frit kan disponere over. Spanien begrænser sig til at tage den finansielle støtte fra forældrene i betragtning. Det skal ikke anser en sikkerhedsstillelse fra en ægtefælle som tilstrækkelige midler. i øvrigt bemærkes, at Nederlandene Medlemsstaterne kræver forskellige former for dokumentation for at tage økonomiske midler fra forældre eller andre i betragtning. - Medtager myndighederne, når de vurderer, om midlerne er tilstrækkelige, elementer, som ikke udgør egentlige midler, men materielle fordele, der bidrager til den pågældende persons evne til at dække egne behov (f. eks. ejerbolig på opholdsstedet, bolig stillet til rådighed af andre personer)? Hvis ja, beskrives vurderingen af disse elementer? Det Forenede Kongerige, Finland, Frankrig, Portugal, Sverige og i en vis udstrækning Danmark tager ved vurderingen af de økonomiske midler højde for, om den pågældende ejer sin bolig eller frit kan råde derover. Spanien tager ikke de materielle fordele, der nævnes i spørgeskemaet, i betragtning. 3. 2. 2. De studerendes økonomiske midler: Er det efter direktivets ikrafttræden blevet konstateret, at studerende, omfattet af direktivet, er blevet en byrde for samfundet? Hvis ja, hvor mange tilfælde er registreret, og hvilke foranstaltninger er truffet? Ingen medlemsstat har givet nogen oplysninger om antallet af studerende, som under deres ophold er faldet det offentlige til byrde. 3. 2. 3. Gebyr for fornyelse af de studerendes opholdstilladelse: Hvilket gebyr kræves der for udstedelse af opholdstilladelse? Kræves gebyret betalt ved hver fornyelse? Danmark, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Italien og Tyskland udsteder opholdstilladelsen vederlagsfrit, andre kræver samme gebyr for første udstedelse som for en fornyelse (Belgien, Finland, Portugal og Spanien), mens Østrig opkræver et lidt lavere gebyr for fornyelser, og Nederlandene kun kræver betaling for den første udstedelse. 20 4. Konklusioner De mange bemærkninger, som direktivernes gennemførelse her far med på vejen, må dog ikke overskygge omfanget af den frie bevægelighed, som disse nye grupper, nemlig studerende, pensionister og ikke-erhvervsaktive, nu kan drage fordel af. Selvom størstedelen af medlemsstaterne ikke råder over nogen statistik på dette område, er det et fænomen, hvis eksistens ikke kan benægtes, og som kan påvises ved hjælp af en række - ganske vist ufuldstændige - indikatorer. På grundlag af den konkrete gennemførelse af direktiv 90/364, 90/365 og 90/366- 93/96, således som det fremgår af både borgernes og de kompetente myndigheders erfaring, og med henblik på at fremme den frie bevægelighed for studerende, pensionister og ikke-erhvervsaktive, drager Kommissionen nedenstående konklusioner. 4. 1. Informationen til borgerne skal forbedres Det fremgår af de breve og klager, som Kommissionen har modtaget, at borgerne ikke er tilstrækkeligt informeret om deres rettigheder med hensyn til den frie bevægelighed. Denne manglende viden kan give sig udslag på to måder, nemlig ved at borgerne ignorerer nogle rettigheder, som de i virkeligheden har, eller modsat ved at de er overbevist om at have nogle rettigheder, som i virkeligheden er af et mindre omfang eller slet ikke eksisterer. Kvaliteten af den information, som borgerne modtager, er afgørende for, at blandt andet det indre marked fungerer efter hensigten med hensyn til den frie bevægelighed for personer. Kommissionen er meget bevidst om sin rolle i denne henseende og har førhen taget en række initiativer på dette område. Inden for rammerne af «Borger i EU»-initiativet, der blev lanceret i samarbejde med Europa-Parlamentet i november 1996 med det formål at gøre borgerne mere bevidste om deres rettigheder i Europa og især i forbindelse med det indre marked, har Kommissionen udarbejdet en brochure med titlen «Hvis jeg vil bo i et andet EU-land», der giver unionsborgerne en oversigt over deres rettigheder med hensyn til opholdstilladelse. Oplysninger om opholdsret for studerende findes også i brochuren "Hvis jeg vil studere, uddanne mig og forske i et andet EU-land". Som supplement til disse brochurer har Kommissionen sammen med medlemsstaterne udarbejdet en række nationale foldere. Disse brochurer og foldere, som er blevet udsendt i stort antal39, er et af midlerne til at forbedre det lave oplysningsniveau. Hver national folder indeholder således en angivelse af de økonomiske midler, som den pågældende medlemsstat som et minimum stiller krav om40. Kommissionens oplysningsarbejde har desuden omfattet oprettelsen af en vejviserservice, som giver borgerne41 mulighed for at henvende sig til 39 Disse foldere og brochurer, der er udgivet på de 11 officielle EU-sprog, kan gratis rekvireres ved telefonisk henvendelse på et grønt nummer i hver medlemsstat. De er ligeledes tilgængelige på Internet (http://europa. eu. int/citizens). 40 Jf. ovenfor, punkt 3. 1. 41 Via Internet og de grønne numre, jf. fodnote 39 ovenfor. 21 en ekspert for at få svar på spørgsmål om deres rettigheder, især med hensyn til opholdsret. Hver femte person, der har kontaktet denne vejviserservice, har stillet spørgsmål om opholdsretten og om praktiske problemer i forhold til de nationale myndigheder. Et nyt program, der skal efterfølge "Borger i EU"-initiativet, blev lanceret på Det Europæiske Råds møde i Cardiff med det formål at sikre en permanent dialog med borgerne og virksomhederne. Alle erfaringer og resultater fra "Borger i EU"-initiativet samles således i denne nye ordning for permanent information. Målet er at give en nem og direkte adgang til oplysninger om rettigheder i forbindelse med det indre marked og samtidig give enhver borger mulighed for at stille spørgsmål og forslag samt fortælle om egne erfaringer. Ud over de mere specifikke oplysningskampagner vil man også forsøge at gå andre veje. Svar fra Kommissionen på spørgsmål fra Europa-Parlamentet når f. eks. ikke ud til i De Europæiske Fællesskabers den brede befolkning, selvom de offentliggøres fra Tidende. Det bør derfor overvejes at sende disse svar på spørgsmål parlamentsmedlemmer hurtigst muligt videre relevante målgrupper (medlemsstater, foreninger osv. ). til de 4. 2. Den eksisterende fællesskabsret skal fortsat overholdes i enhver henseende Som led i de overtrædelsesprocedurer, som var blevet indledt på grund af ukorrekt gennemførelse af direktiverne, holder Kommissionen et vågent øje med den administrative praksis, hvilket til nye overtrædelsesprocedurer. fald kan give anledning i givet Kommissionens tjenestegrene undersøger f. eks. i øjeblikket meget nøje forskellige administrative procedurer for, hvorledes ansøgere skal dokumentere at råde over de fornødne midler42, samt en række klager fra studerende, hvoraf det fremgår, at muligheden for at afgive en erklæring om økonomiske forhold ikke forefindes i praksis, selvom det udtrykkeligt er bestemt i den nationale lovgivning43. Kommissionen vil fortsætte sit arbejde på dette område for således at sikre, at fællesskabsretten ikke alene overholdes i love og forskrifter men også i den daglige administrative praksis, som borgerne er konfronteret med. Ud over procedurerne og formaliteterne vedrørende den egentlige opholdsret vil Kommissionen også holde øje med, at unionsborgerskabet44 respekteres fuldt ud, når det drejer sig om studerende, pensionister og andre ikke-erhvervsaktive. I denne forbindelse vil det være hensigtsmæssigt at kontrollere om artikel 6 i traktaten, der forbyder al forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, virkelig anvendes på disse kategorier af personer, naturligvis bortset fra tilfælde af udelukkelse Jf. ovenfor, punkt 3. 1. I visse tilfælde er denne mulighed i øvrigt inkorporeret i den nationale lovgivning som følge af overtrædelsesproceduren, indledt af Kommissionen. 44 Jf. fodnote 12. 22 i henhold til de relevante direktiver på grund af manglende sygeforsikringsordning eller utilstrækkelige økonomiske midler. 4. 3. Fællesskabsretten skal gøres mere forståelig med hensyn til den frie bevægelighed for personer og den skal omstruktureres med udgangspunkt i begrebet borgerskab Udvidelsen af den eksisterende afledte ret med tre direktiver, der finder anvendelse på nogle nye persongrupper, har skabt endnu flere instrumenter til udøvelse af den frie bevægelighed for personer og har gjort fællesskabsretten endnu mere ugennemskuelig for både borgere og myndigheder. Kommissionen har allerede gjort opmærksom på45, at denne mangfoldighed af instrumenter skal undersøges, ikke alene på grund af de praktiske ulemper, som det medfører, men også i lyset af indførelsen af begrebet unionsborgerskab i artikel 8 A i EF-traktaten, og at det burde medføre en «revision af retten til fri bevægelighed og til bestemmelserne vedrørende unionsborgerskab))46. Dette ophold ligeledes går ind for47, skal omfatte revisionsarbejde, som Europa-Parlamentet indholdsmæssige ændringer. Der gives i det efterfølgende en forklaring på nogle af disse ændringer, der vedrører de tre direktiver, som beskrives her. i henhold 4. 4. Der bør overvejes en række indholdsmæssige ændringer af den eksisterende lovgivning til en ofte uforholdsmæssig - Pensionisters og andre ikke-erhvervsaktives økonomiske midler: Kravet til økonomiske midler i henhold til direktiv 90/364 og 90/365 giver i praksis anledning (krav om dokumentation), bl. a. i betragtning af den mekanisme til fornyelse af opholdstilladelsen, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, og i betragtning af, at opholdstilladelsen i henhold til artikel 3 kun kan opretholdes, såfremt både de nødvendige økonomiske midler og sygeforsikringen også opretholdes. Denne forhåndskontrol risikerer endog i visse tilfælde at true privatlivets fred. forhåndskontrol streng Det fremgår i øvrigt af Kommissionens undersøgelse, at myndighederne i flere medlemsstater støder på problemer, når de skal vurdere de økonomiske midlers tilstrækkelighed. Disse forskellige elementer taget i betragtning, agter Kommissionen at undersøge, om princippet om en erklæring om økonomiske forhold, der gælder for studerende, ikke også kan gælde for pensionister og ikke-erhvervsaktive48. 45 Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om opfølgningen af anbefalingerne fra gruppen på højt plan om den frie bevægelighed for personer, 1. 7. 1998, KOM(1998)403 endelig udgave. 46 Jf. ovennævnte meddelelse, s. 2. 47 Jf. punkt 3 og 4 i beslutning om den anden rapport fra Kommissionen om unionsborgerskab. 48 I rapporten fra gruppen på højt plan om den frie bevægelighed for personer (Veil-rapporten), der blev forelagt Kommissionen den 18. 3. 1997, foreslås denne mulighed (s. 26, punkt d). 23 - Pensionisters og ikke-erhvervsaktives opholdstilladelse: Et stort antal pensionister (og i et mindre omfang andre ikke-erhvervsaktive) lever i praksis en slags dobbelttilværelse, hvor de skiftevis bor i deres hjemland og i en anden medlemsstat. Det fra fravær af værtsmedlemsstaten på over seks måneder påvirker opholdstilladelsens gyldighed. fællesskabsretten49, imidlertid følger at Kommissionen vil på baggrund af de problemer, som især pensionister og ikke- erhvervsaktive er stødt på, på ny behandle spørgsmålet om tab af opholdsret i tilfælde af længere tids fravær. - De studerendes udgifter til opholdstilladelse: Således som direktiv 93/96 i øjeblikket er formuleret kan en medlemsstat, hvor en studerende fra en anden medlemsstat tager hele sin universitetsuddannelse, kræve, at den studerende for hver årlig fornyelse af opholdstilladelsen betaler samme beløb som for den første udstedelse. En studerende, der blot vil opholde sig i en anden medlemsstat i lidt over tre måneder, skal på den anden side søge om opholdstilladelse og kan blive bedt om at erlægge samme gebyr som for en almindelig 5-årig tilladelse. Kommissionen er udmærket godt klar over, at de studerendes mobilitet afhænger af deres udgifter i forbindelse dermed, og agter derfor at foreslå, at de studerende vederlagsfrit kan få udstedt og fornyet deres opholdstilladelse. - Anvendelsesområde for direktiv 93/96: Formålet med den aktuelle ordlyd af artikel 1, der henviser til anerkendte uddannelsesinstitutioner, er at udelukke de personer, der er under uddannelse andre steder end ved anerkendte uddannelsesinstitutioner, fra direktivets anvendelsesområde. Kommissionen ønsker at undgå, at personer under uddannelse støder på problemer i forbindelse med opholdsretten, og agter således at undersøge muligheden for nærmere at definere anvendelsesområdet for de studerendes opholdsret, idet der vil blive lagt særlig vægt på de administrative problemer, som praktikanter og deltagere i volontør projekter, støder på i øjeblikket. 49 Jf. punkt l. l. 24 NATIONALE FORANSTALTNINGER TEL GENNEMFØRELSE AF DIREKTIV 90/364, 90/365 OG 90/366-93/96 Bilag 1 Medlems stater Belgien Gennemførelsesforanstaltninger Gennemførelse af direktiv 90/364 og 90/365: - Arrété royal du 7 décembre 1992 modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur l'accés au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers, Moniteur beige du 22. 1. 1993, p. 1052; - Koninklijk besluit van 7 december 1992 tot wijziging van de wet van 15 december 1980 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 22. 1. 1993, p. 1052. - Arrété royal du 22 décembre 1992 modifiant 1'Arrété royal du 8 octobre 1981 sur l'accés au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers, Moniteur beige du 22. 1. 1993, p. 1053; - Koninklijk besluit van 22 december 1992 tot wijziging van het Koninklijk besluit van 8 oktober 1981 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 22. 1. 1993, p. 1053. Gennemførelse af direktiv 93/96 : - Arrété royal du 22 février 1995 modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur l'accés au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers, Moniteur beige du 15. 3. 1995, p. 5784; - Koninklijk besluit van 22 februari 1995 tot wijziging van de wet van 15 december 1980 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 15. 3. 1995, p. 5784; - Arrété royal du 22 février 1995 modifiant 1'Arrété royal du 8 octobre 1981 sur l'accés au territoire, le séjour, l'établissement et l'éloignement des étrangers, Moniteur beige du 15. 3. 1995, p. 5784; - Koninklijk besluit van 22 februari 1995 tot wijziging van het Koninklijk besluit van 8 oktober 1981 betreffende de toegang to het grondgebied, het verblijf, de vestiging en de verwijdering van vreemdelingen, Belgisch Staatsblad 15. 3. 1995, p. 5785. Danmark Justitsministeriets bekendtgørelse nr. 575 af 26. juni 1992; Indenrigsministeriets bekendtgørelse nr. 761 af 22. August 1994; Indenrigsministeriets bekendtgørelse nr. 684 af 12. juli 1996 (*). 25 Tyskland - Verordnung vom 17/07/1997 uber die allgemeine Freiziigigkeit von Staatsangehorigen der Mitgliedstaaten der Europåischen Union (Freiziigigkeitsverordnung/EG - FreizugV/EG), Bundesgesetzblatt Teil I vom 22/07/1997 Seite 1810. Grækenland Spanien Irland Italien IIpoeSpiKO 5idxayua 278/92, EiooSoc, Kai 5iap. ovf| axnv EXMSa t)7ir|K6o)v Kparøv uetaov xr)<; EOK, KOV 5ev éxouv TO 8iKaia>ua auxo pdosi akXcov 8iaxd£ecov xou KOIVOXIKOU Sucaiou fj cnovdåLpvv x\ éxouv 7tauaei xny E7iaYYeXp. axiKf| xovc, 5paaxnpi6xnxa ©q uicSrøxoi r\ \ir\ HiaGcoTOt epyatpnevoi, GE crujifiopcpæcm 7rpoi; ni; 08r\yisq xou LUHPODMOU Ei)p(07iaiKd)v Koivoxfixcov v%'apiQ\i. 90/364/EOK, 90/366/EOK Kai 90/365/EOK (OEK A' 144 xr\q 2&T\<; Avyovaxov 1992, aeX. 5). - Real Decreto 766/92. de 26 de junio. sobre entrada v permanencia en Espana de nacionales de Estados miembros de las Comunidades Europeas, BOE Num. 156, 30. 6. 1992, Pagina 22275. - Real Decreto numero 737/95 de 05/05/1995, por el que se modifica el Real Decreto 766/92, de 26 de junio, sobre entrada y permanencia en Espana de nacionales de Estados miembros de las Comunidades Europeas, Boletin Oficial del Estado numero 133 de 05/06/1995 Pagina 16547 (Marginal 13536) (*) - European Communities (Right of Residence for Non-Economically Active Persons) Reaulations 1993. SJ. 109 of 1993: - European Communities (Right of Residence for Non-Economically Active Persons") Reeulations 1997. S. I. 57 of 1997 (*). - Legge 19 febbraio 1992, n. 142, Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dalFappartenenza dell'Italia alle Comunitå europee (legge comunitaria per il 1991). - Decreto legislativo 26 novembre 1992. n. 470. Attuazione delle direttive 90/364/CEE, 90/365/CEE e 90/366/CEE in materia di diritto di soggiorno dei cittadini comunitari, dei lavorati salariati e non salariati che hanno cessato la propria attivitå professionale e degli studenti, Gazzetta Ufficiale n. 286, 4 Dicembre 1992, Pag. 12. - Legge 24 aprile 1998, n. 128, Disposizioni per l'adempimento di obblighi derivanti dall'appartenenza dell'Italia alle Comunitå europee (Legge comunitaria per 1995-1997), Gazzetta Ufficiale n. 104, 7 maggio 1998. ( ") 26 Luxembourg Neder landene Østrig Frankrig Portugal - Reglement grand-ducal du 12 février 1993 portant modification du reglement grand-ducal modifié du 28 mårs 1972 relatif aux conditions d'entrée et de séjour de certaines catégories d'étrangers faisant l'objet de conventions internationales, Memorial Grand-Ducal ANuméro 21 du 24 mårs 1993, p. 382; - Reglement grand-ducal du 03 juin 1996 portant modification du reglement grand-ducal du 28 mårs 1972 relatif aux conditions d'entrée et de séjour de certaines catégories d'étrangers faisant l'objet de conventions internationales, Memorial Grand-Ducal ANuméro 39 du 14 juin 1996 Page 1268 (*). - Besluit van 23/06/1992 tot wijziging van het vreemdelingenbesluit, Staatsblad nummer 329 van 29/06/1992 - Besluit van 30/12/1993 houdende wijziging van de vreemdelingenwet, Staatsblad nummer 8 van 06/01/1994 - Besluit van 07/07/1994. houdende wijziging van het Vreemdelingenbesluit (gewijzigde indiening aanvragen om toelating als vluchteling), Staatsblad nummer 526 van 19/07/1994 - Bundesgesetz iiber die Einreise und den Aufenthalt von Fremden (Fremdengesetz - FrG), Bundesgesetzblatt fur die Republik Osterreich, Nr. 286/1992; - Fremdengesetz 1992, Bundesgesetzblatt fur die Republik Osterreich, Nr. 838/1992; - Fremdengesetz 1997, Bundesgesetzblatt fur die Republik Osterreich, Nr. 75/1997; - Décret n° 94-211 du 11 mårs 1994 réglementant les conditions d'entrée et de séjour en France des ressortissants des Etats membres de la Communauté européenne bénéficiaires de la libre circulation des personnes, J. O. du 13 mårs 1994, p. 3989. - Arrété du 6 avril 1995 fixant les modalités d'application du décret n° 94- 211 du 11 mårs 1994 transposant les directives du Conseil des Communautés européennes des 28 juin 1990 et 29 octobre 1993 relatives au droit de séjour en France, J. O. du 15 avril 1995, p. 5993. - Décret n° 98-864 du 23 septembre 1998 modifiant le décret n° 94-211 du 11 mårs 1994 réglementant les conditions d'entrée et de séjour en France des ressortissants des Etats membres de la Communauté européenne bénéficiaires de la libre circulation des personnes, J. O. du 27 septembre 1998, p. 14743 (*). - Decreto-Lei n. ° 60/93 de 3 de Marpo. Diårio da Republica I Serie AN° 52 de 03/03/1993 Pagina 943; - Lei n° 8/98 de 13 de Fevereiro, que concede ao Governo autorizacåo para alterar o regime legal de entrada, permanéncia, saida e expulsåo de estrangeiros do territorio nacional, Diårio da Republica I Serie AN° 37 de 13. 2. 1998 Pagina 570 (**); - Decreto-Lei n° 250/98 de 11 de Agosto. Diårio da Republica I Serie A N° 184 de 11. 8. 1998 Pagina 3891 (*); 27 Finland - Ulkomaalaislaki/Utlånningslagen (378/91) 22/02/1991 - Laki ulkomaalaislain muuttamisesta/Lag om åndring av utlånningslagen (640/93) 28/06/1993 - Asetus ulkomaalaislain muuttamisesta annetun lain voimaanpanosta/Forordning om ikrafttrådande av lagen om åndring av utlånningslagen (1393/93) 22/12/1993 - Ulkomaalaisasetus/Utlånningsforordningen (142/94) 18/2/1994 - Sisåasiainministerion mååråys/Inrikesministeriets foreskrift 30. 12. 1993 Dno. 8/010/93 (*) - Sisåasiainministerion ohje/Inrikesministeriets foreskrift 18. 5. 1994 Dno. 10/010/94 (*) Sverige Det Forenede Kongerige - Utlånningslagen (1989:529) - Lagen (1992:1165) om åndring i utlånningslagen (1989:547) - Utlånningsforordningen (1989:547). De viktigaste åndringarna: SFS 1992:1166, 1993:1369 och 1994:1698 - Forordning (1998:153) om åndring i utlånningsforordningen (1989:547) (*) - The Immigration (European Economic Area*) Order 1994, S. I. 1994/1895; - The Immigration ("European Economic Area) Amendment Order 1997, S. I. 1997/2981 (*). (*) Ændring af gennemførelsesforanstaltningen, foretaget efter en overtrædelsesprocedure, indledt af Kommissionen. (**) Gennnemførelseslov, der giver regeringen mulighed for at ændre udlændingeloven. 28 C4 WD e s l e g n i r b d n I n e l o t s m o D r o f - g æ l n e H 2 e s l e g t e d n u r g e B ! e s l e l a t d u g æ l n e H 2 e s l e g e d n e r e l p p u S ! e s l e v i r k s s g n i n b å v© a\ ro o\ Ml O *n ve S ov -g r- ii ™ y v© o $j) ag 3 -S 8. 23 t * o g u £ *- o <•-> M) g w C fe S. S vi SJ « °3 O) L. S "o VI IS > Vi 60 C •a 3 00 ON vd oo vd ) r e r u d e c o r p r e t t a f m o ( e g g e b 9 9. 1 VO ON o 7 9. 1 oo ON *—< 00 ON (S t—1 VO ON r-» ON c4 ON vd oo ON vo vo ON 00 ON 00 ON es' 00 ON vd ON vd VO ON in VO ON in ) 6 9 / 3 9 ( 6 9 3. ) 6 9 / 3 9. r i d ( 00 ON ON in ON ON o m ON 5 9. 9 8 9 5. , 6 9 / 3 9. r i d ( 7 9. 8 ) g n i r k i s r o f e g y s , ) 5 6 3 4 6 3 / 0 9. r i d ( 6 9. 2 in ON in ON ON VO ON o ON o in in ON ON O r-' in ON vd in ON r-' c e g i r e g n o K -o i ti 5 "c3 c 60 HH O PH e d e n e r o F O 1 <L> T3 60 C •c "2 t e u D > C/J c ji "G >-* HH c« c« s 1 T3 H es 60 •c c« Q 60 "i cd PH C/J «l<3 ISSN 0254-1459 KOM(99) 127 endelig udg. DOKUMENTER DA 06 16 11 17 Katalognummer : CB-CO-99-127-DA-C Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg


title: Förslag till rådets beslut om godkännande på gemenskapens vägnar av ändringar av bilagorna till konventionen om skydd av Österjöområdets marina miljö (Helsingforskonventionen)

eurovoc_concepts:
Baltic Sea
environmental protection
marine environment
marine pollution
pollution from agricultural sources

formats: html pdf print

text: 22. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 176/15 II (F(cid:246)rberedande r(cid:228)ttsakter) KOMMISSIONEN F(cid:246)rslag till r(cid:229)dets beslut om godk(cid:228)nnande p(cid:229) gemenskapens v(cid:228)gnar av (cid:228)ndringar av bilagorna till konventionen om skydd av (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)dets marina milj(cid:246) (Helsingforskonventionen) (1999/C 176/16) (Text av betydelse f(cid:246)r EES) KOM(1999) 128 slutlig (cid:150) 1999/0077(CNS) (Framlagt av kommissionen den 18 mars 1999) EUROPEISKA UNIONENS R¯D HAR BESLUTAT F(cid:214)LJANDE (cid:228)ndringarna och rekommenderade parterna att godk(cid:228)nna dessa (cid:228)ndringar. med beaktande av F(cid:246)rdraget om uppr(cid:228)ttandet av Europeiska gemenskapen, s(cid:228)rskilt artikel 130r. 4, artikel 228. 2 f(cid:246)rsta me- ningen och 228. 3 f(cid:246)rsta stycket, med beaktande av kommissionens f(cid:246)rslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och av f(cid:246)ljande sk(cid:228)l: 1. Genom r(cid:229)dets beslut 94/156/EG (1) godk(cid:228)nde Europeiska gemenskapen 1974 (cid:229)rs konvention om skydd av (cid:214)stersj(cid:246)- omr(cid:229)dets marina milj(cid:246) (Helsingforskonventionen) och till- tr(cid:228)dde konventionen den. 2. Genom r(cid:229)dets beslut 94/157/EG (2) godk(cid:228)nde Europeiska gemenskapen konventionen om skydd av (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)dets marina milj(cid:246) (1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention i dess (cid:228)nd- rade lydelse) och tilltr(cid:228)dde konventionen den. 4. Enligt artikel 24. 2 i 1974 (cid:229)rs Helsingforskonvention och artikel 32. 3 i 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention skall (cid:228)ndring- arna anses vara godk(cid:228)nda om ingen av de f(cid:246)rdragsslutande parterna har rest inv(cid:228)ndningar mot (cid:228)ndringarna genom att skriftligen anm(cid:228)la s(cid:229)dana till depositarien inom den tidsfrist som fastst(cid:228)lls av Helsingforskommissionen. 5. ˜ndringarna av bilagorna III och IV till 1974 (cid:229)rs och 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention skall anses vara godk(cid:228)nda den 1 januari 1999 om ingen av de f(cid:246)rdragsslutande parterna har rest inv(cid:228)ndningar inom denna period. H˜RIGENOM F(cid:214)RESKRIVS F(cid:214)LJANDE. Artikel 1 De (cid:228)ndringar av bilagorna III och IV till 1974 (cid:229)rs Helsingfors- konvention och till 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention som Hel- singforskommissionen rekommenderade parterna att godk(cid:228)nna den 26 mars 1998 godk(cid:228)nns h(cid:228)rmed p(cid:229) Europeiska gemen- skapens v(cid:228)gnar. 3. Helsingforskommissionen antog den 26 mars 1998 (cid:228)nd- ringar till bilagorna III och IV till 1974 (cid:229)rs och 1992 (cid:229)rs Helsingforskonventioner, delgav de f(cid:246)rdragsslutande parterna ˜ndringarna bifogas detta beslut. (1) EGT L 73, 16. 3. 1994, s. 1. (2) EGT L 73, 16. 3. 1994, s. 19. C 176/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 6. 1999 HELCOM:s REKOMMENDATION 19/6 Antagen den 26 mars 1998 i enlighet med artikel 13 b i Helsingforskonventionen ˜NDRINGAR AV BILAGA III TILL HELSINGFORSKONVENTIONEN OM F(cid:214)RHINDRANDE AV F(cid:214)RORENING FR¯N JORDBRUKET HAR BESLUTAT KOMMISSIONEN a) att anta de (cid:228)ndringar av bilaga III till Helsingforskonventio- nen som bifogas denna rekommendation, SOM H˜NVISAR TILL artikel 2. 1, 2. 2, 2. 6 och 2. 7, artikel 3. 1, artikel 5, artikel 6. 1, 6. 2, 6. 6, 6. 7 och 6. 8 i 1974 (cid:229)rs Helsing- forskonvention, b) att uppmana depositarieregeringen att delge de f(cid:246)rdragsslut- ande parterna dessa (cid:228)ndringar tillsammans med kommis- sionens rekommendation att godta dem, SOM H˜NVISAR TILL artikel 2. 1, 2. 2, 2. 7 och 2. 8, artikel 3. 1, 3. 2, 3. 3, 3. 5 och 3. 6, artikel 5, artikel 6. 1, 6. 2 och 6. 4 samt artikel 15 i 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention, c) att fastst(cid:228)lla att (cid:228)ndringarna skall anses vara antagna om ingen av de f(cid:246)rdragsslutande parterna gjort inv(cid:228)ndningar mot (cid:228)ndringarna senast den 1 januari 1999, SOM ˜VEN H˜NVISAR TILL ordf(cid:246)randeskapets deklaration vid (cid:214)stersj(cid:246)-toppm(cid:246)tet 1996 samt handlingsprogrammet f(cid:246)r (cid:214)ster- sj(cid:246)staternas samarbete, d(cid:228)r det fastst(cid:228)lls att jordbruksbilagan till Helsinforskonventionen b(cid:246)r sammanst(cid:228)llas och antas s(cid:229) snart som m(cid:246)jligt, SOM ˜R MEDVETEN OM att det bland annat (cid:228)r jordbruksaktivi- teter i (cid:214)stersj(cid:246)b(cid:228)ckenet som f(cid:246)rursakar f(cid:246)rorening av vatten och luft med kv(cid:228)ve, fosfor och v(cid:228)xtskyddsmedel, och d(cid:228)ri- genom negativt p(cid:229)verkar (cid:214)stersj(cid:246)ns ekosystem, med exempel- vis eutrofiering, syrebrist och minskad biologisk m(cid:229)ngfald som f(cid:246)ljd, SOM BEAKTAR (cid:228)ndringsf(cid:246)rfarandet f(cid:246)r bilagorna till Helsing- forskonventionen enligt artikel 24 i 1974 (cid:229)rs Helsingforskon- vention och artikel 32 i 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention, SOM UPPM˜RKSAMMAR artikel 19. 2 i 1992 (cid:229)rs Helsingforskon- vention, enligt vilken den kommission f(cid:246)r (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)dets marina milj(cid:246) som uppr(cid:228)ttades i enlighet med 1974 (cid:229)rs Hel- singsforskonvention skall utg(cid:246)ra den kommission som avses i 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention, och d) att fastst(cid:228)lla att de f(cid:246)reslagna (cid:228)ndringarna skall tr(cid:228)da i kraft den 1 januari 2000, OCH HAR DESSUTOM BESLUTAT att i enlighet med detta (cid:228)ndra bilaga III till 1992 (cid:229)rs konvention om skydd av (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)- dets marina milj(cid:246) det datum de godk(cid:228)nda (cid:228)ndringarna tr(cid:228)der i kraft, om denna konvention tr(cid:228)tt i kraft tidigare (cid:228)n (cid:228)ndring- arna. KOMMISSIONEN REKOMMENDERAR F(cid:214)LJANDE: a) Danmarks, Finlands, Tysklands och Sveriges regeringar utar- betar program f(cid:246)r genomf(cid:246)randet av de (cid:229)tg(cid:228)rder som avses i del II i bilaga III senast den 1 januari 2000 och genomf(cid:246)r dem senast den 1 januari 2002, b) Estlands, Lettlands, Litauens, Polens och Rysslands regeringar utarbetar program f(cid:246)r genomf(cid:246)randet av de (cid:229)tg(cid:228)rder som avses i del II i bilaga III och genomf(cid:246)r dem s(cid:229) snabbt som m(cid:246)jligt, dock senast den 1 januari 2002 respektive den 1 januari 2001. SOM ˜VEN BEAKTAR artikel 36. 1 i 1992 (cid:229)rs Helsingforskonven- tion, KOMMISSIONEN UPPMANAR de f(cid:246)rdragsslutande parternas rege- ringar att rapportera om hur genomf(cid:246)randet fortskrider i f(cid:246)r- h(cid:229)llande till de (cid:246)verenskomna tidsfristerna. 22. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 176/17 BILAGA TILL HELCOM -REKOMMENDATION 19/6 OM ˜NDRINGAR AV BILAGA III Efter den allm(cid:228)nna rubriken i bilaga III skall orden (cid:148)Del I: f(cid:246)rebyggande av f(cid:246)roreningar fr(cid:229)n industri och kommuner(cid:148) inf(cid:246)ras. Efter del I skall f(cid:246)ljande nya best(cid:228)mmelser inf(cid:246)ras enligt f(cid:246)ljande: DEL II: F(cid:214)REBYGGANDE AV F(cid:214)RORENINGAR FR¯N JORDBRUKET Regel 1: Allm(cid:228)nna best(cid:228)mmelser I enlighet med de relevanta delarna i denna konvention skall de f(cid:246)rdragsslutande parterna till(cid:228)mpa de (cid:229)tg(cid:228)rder som avses nedan och ta h(cid:228)nsyn till de b(cid:228)sta milj(cid:246)v(cid:229)rdsmetoderna (Best Environmental Practices) och b(cid:228)sta tillg(cid:228)ngliga teknik (Best Available Technology) f(cid:246)r att minska f(cid:246)roreningarna fr(cid:229)n jordbruksverksamhet. De f(cid:246)rdragsslutande parterna skall utarbeta riktlinjer som omfattar de omr(cid:229)den som anges nedan, och rapportera till kommissionen. Regel 2: V(cid:228)xtn(cid:228)ring De f(cid:246)rdragsslutande parterna skall inf(cid:246)ra f(cid:246)ljande grundprinciper i sin nationella lagstiftning eller i sina nationella riktlinjer och anpassa g(cid:228)llande best(cid:228)mmelser i respektive land i syfte att minska de skadliga verkningarna av jordbruket p(cid:229) milj(cid:246)n. De fastst(cid:228)llda kravgr(cid:228)nserna skall anses vara grundl(cid:228)ggande minimikrav f(cid:246)r nationell lagstiftning. 1. Djurt(cid:228)thet F(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att inga g(cid:246)dsel(cid:246)verskott uppst(cid:229)r i f(cid:246)rh(cid:229)llande till m(cid:228)ngden brukbar jord m(cid:229)ste en balans uppn(cid:229)s mellan antalet djur p(cid:229) en g(cid:229)rd, och den markyta som st(cid:229)r till f(cid:246)rfogande f(cid:246)r spridning av g(cid:246)dsel. Detta f(cid:246)rh(cid:229)llande uttrycks som djurt(cid:228)thet. Det maximala antalet djur skall fastst(cid:228)llas med h(cid:228)nsyn tagen till m(cid:228)ngden fosfor och kv(cid:228)ve i g(cid:246)dseln, och gr(cid:246)dornas behov av v(cid:228)xtn(cid:228)ring. 2. G(cid:246)dsellagring G(cid:246)dsellager skall vara av s(cid:229)dan kvalitet att spill undviks. Lagringskapaciteten skall vara tillr(cid:228)cklig f(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att g(cid:246)dsel endast beh(cid:246)ver spridas n(cid:228)r v(cid:228)xterna kan tillgodog(cid:246)ra sig n(cid:228)ringen. Minimigr(cid:228)nsen skall vara 6 m(cid:229)naders lagringskapacitet. Urin- och slambrunnar skall t(cid:228)ckas eller hanteras p(cid:229) ett s(cid:228)tt som effektivt minskar ammoniak- utsl(cid:228)ppen. 3. Avloppsvatten fr(cid:229)n jordbruket och ensilagev(cid:228)tska Avloppsvatten fr(cid:229)n djurh(cid:229)llning skall antingen lagras i urin- eller slambrunnar, eller behandlas p(cid:229) l(cid:228)mpligt s(cid:228)tt f(cid:246)r att f(cid:246)rebygga f(cid:246)roreningar. Spillvatten fr(cid:229)n framst(cid:228)llning och lagring av ensilage skall samlas upp och ledas till lagrings- brunnar f(cid:246)r urin eller flytande g(cid:246)dsel. 4. Spridning av organisk g(cid:246)dsel Organisk g(cid:246)dsel (slam, fast g(cid:246)dsel, urin, avloppslam, kompost osv. ) skall spridas p(cid:229) ett s(cid:228)tt som minimerar risken f(cid:246)r f(cid:246)rlust av v(cid:228)xtn(cid:228)rings(cid:228)mnen, och skall inte spridas p(cid:229) mark som (cid:228)r frusen, vattenm(cid:228)ttad eller sn(cid:246)t(cid:228)ckt. Organisk g(cid:246)dsel skall s(cid:229) snart som m(cid:246)jligt efter spridning p(cid:229) bar mark blandas ned i marken. Perioder under vilka g(cid:246)d- selspridning (cid:228)r f(cid:246)rbjuden skall fastst(cid:228)llas. 5. Spridningsfrekvens Spridningsfrekvensen f(cid:246)r v(cid:228)xtn(cid:228)ring skall inte (cid:246)verskrida gr(cid:246)dornas n(cid:228)ringsbehov. Nationella riktlinjer skall utarbetas och omfatta g(cid:246)dslingsrekommendationer. De skall ta h(cid:228)nsyn till a) jordegenskaper, jordens n(cid:228)ringshalt, jordart och sluttningsgrad, b) klimatf(cid:246)rh(cid:229)llanden och bevattning, c) markanv(cid:228)ndning och jordbruksmetoder, inbegripet v(cid:228)xelbruksystem, d) alla potentiella yttre n(cid:228)ringsk(cid:228)llor. 6. T(cid:228)ckgr(cid:246)da under vintern I de regioner d(cid:228)r s(cid:229) beh(cid:246)vs skall den brukade arealen vara tillr(cid:228)ckligt t(cid:228)ckt av gr(cid:246)da under vinter och h(cid:246)st f(cid:246)r att effektivt minska f(cid:246)rlusterna av v(cid:228)xtn(cid:228)ring. 7. ¯tg(cid:228)rder f(cid:246)r vattenskydd och omr(cid:229)den f(cid:246)r minskning av n(cid:228)ringsutsl(cid:228)pp a) Ytvatten: Buffertzoner, strandomr(cid:229)den eller sedimentdammar skall uppr(cid:228)ttas d(cid:228)r s(cid:229) beh(cid:246)vs. b) Grundvatten: Grundvattenskyddszoner skall inr(cid:228)ttas vid behov. L(cid:228)mpliga (cid:229)tg(cid:228)rder skall fastst(cid:228)llas, t. ex. minskad g(cid:246)dslingsfrekvens, zoner d(cid:228)r g(cid:246)dselspridning f(cid:246)rbjuds, och permanenta (cid:228)ngsomr(cid:229)den. C 176/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 6. 1999 c) Omr(cid:229)den f(cid:246)r reduktion av v(cid:228)xtn(cid:228)ring: V(cid:229)tmarker skall bevaras och om m(cid:246)jligt (cid:229)terst(cid:228)llas i syfte att minska f(cid:246)rlusterna av v(cid:228)xtn(cid:228)ring och bibeh(cid:229)lla den biologiska m(cid:229)ngfalden. Regel 3: V(cid:228)xtskyddsmedel V(cid:228)xtskyddsmedel skall endast hanteras och anv(cid:228)ndas i enlighet med en nationell riskminskningsstrategi som skall utg(cid:229) fr(cid:229)n de b(cid:228)sta milj(cid:246)v(cid:229)rdsmetoderna. Strategin skall grundas p(cid:229) en inventering av befintliga problem, och skall omfatta l(cid:228)mpliga m(cid:229)l. Strategin skall bland annat omfatta f(cid:246)ljande typer av (cid:229)tg(cid:228)rder: 1. Registrering och godk(cid:228)nnande V(cid:228)xtskyddsmedel skall endast f(cid:229) s(cid:228)ljas, importeras och anv(cid:228)ndas om de registrerats och godk(cid:228)nts f(cid:246)r s(cid:229)dana (cid:228)ndam(cid:229)l av de nationella myndigheterna. 2. Lagring och hantering Lagring och hantering av v(cid:228)xtskyddsmedel skall genomf(cid:246)ras s(cid:229) att alla risker f(cid:246)r l(cid:228)ckage och spill undviks. N(cid:229)gra exempel p(cid:229) k(cid:228)nsliga omr(cid:229)den (cid:228)r transport, samt p(cid:229)fyllning och reng(cid:246)ring av utrustning. Annat spill av v(cid:228)xtskydds- medel utanf(cid:246)r det behandlade landomr(cid:229)det skall f(cid:246)rebyggas. Avfall fr(cid:229)n v(cid:228)xtskyddsmedel skall bortskaffas i enlighet med nationell lagstiftning. 3. Licenser Licens skall kr(cid:228)vas f(cid:246)r kommersiell anv(cid:228)ndning av v(cid:228)xtskyddsmedel. Kraven f(cid:246)r att erh(cid:229)lla en s(cid:229)dan licens skall omfatta l(cid:228)mplig utbildning och fortbildning om hur v(cid:228)xtskyddsmedlet skall hanteras f(cid:246)r att i m(cid:246)jligaste m(cid:229)n undvika skador p(cid:229) h(cid:228)lsa och milj(cid:246). Anv(cid:228)ndarens kunskaper om behandling och anv(cid:228)ndning av v(cid:228)xtskyddsmedel skall regelbundet uppdateras. 4. Spridningsteknik Spridningsteknik och -metoder skall vara s(cid:229)dana att o(cid:246)nskad avdrift eller spill av v(cid:228)xtskyddsmedel undviks. Inr(cid:228)t- tandet av skyddszoner utmed ytvatten skall uppmuntras. Spridning fr(cid:229)n luftfarkost skall f(cid:246)rbjudas, f(cid:246)r undantag skall tillst(cid:229)nd kr(cid:228)vas. 5. Provning av sprututrustning Regelbunden provning av sprututrustning skall uppmuntras f(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla tillf(cid:246)rlitliga resultat vid sprutning med v(cid:228)xtskyddsmedel. 6. Alternativa bek(cid:228)mpningsmetoder Utveckling av alternativa bek(cid:228)mpningsmetoder f(cid:246)r v(cid:228)xtskydd skall fr(cid:228)mjas. Regel 4: Milj(cid:246)tillst(cid:229)nd F(cid:246)r jordbruk med djurproduktion (cid:246)ver en viss storlek skall tillst(cid:229)nd kr(cid:228)vas avseende jordbrukets milj(cid:246)aspekter och milj(cid:246)p(cid:229)verkan. Regel 5: Milj(cid:246)(cid:246)vervakning De f(cid:246)rdragsslutande parterna skall utarbeta projekt f(cid:246)r utv(cid:228)rdering av (cid:229)tg(cid:228)rdernas verkan och jordbrukssektorns inver- kan p(cid:229) milj(cid:246)n. Regel 6: Utbildning, information och st(cid:246)d De f(cid:246)rdragsslutande parterna skall fr(cid:228)mja system f(cid:246)r utbildning, information och st(cid:246)d (r(cid:229)dgivning) r(cid:246)rande milj(cid:246)fr(cid:229)gor inom jordbrukssektorn. 22. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 176/19 HELCOM:s REKOMMENDATION 19/7 Antagen den 26 mars 1998 i enlighet med artikel 13 c i Helsingforskonventionen ˜NDRINGAR AV BILAGA IV TILL HELSINGFORSKONVENTIONEN KOMMISSIONEN SOM ERINRAR SIG m(cid:229)len f(cid:246)r (cid:214)stersj(cid:246)strategin f(cid:246)r uppsamlings- anl(cid:228)ggningar i hamnarna f(cid:246)r avfall fr(cid:229)n fartyg och d(cid:228)rmed f(cid:246)rbundna fr(cid:229)gor, SOM ERINRAR SIG HELCOM:s rekommendation 17/11 om upp- samligsanl(cid:228)ggningar, i vilken utvecklingen och till(cid:228)mpningen av harmoniserade, obligatoriska best(cid:228)mmelser f(cid:246)r fiskeb(cid:229)tar, nyt- tofartyg och fritidsb(cid:229)tar som inte omfattas av g(cid:228)llande best(cid:228)m- melser i fr(cid:229)ga om toalettuppsamlingssystem och uppsamlings- tankar f(cid:246)r avloppsvatten f(cid:246)reskrivs, SOM DESSUTOM ERINRAR SIG att det i HELCOM:s rekommen- dation 17/11 om uppsamlingsanl(cid:228)ggningar f(cid:246)reskrivs att obli- gatoriska best(cid:228)mmelser om att fartyg skall l(cid:228)mna allt avfall till uppsamlingsanl(cid:228)ggningar i hamnarna innan de avl(cid:246)per m(cid:229)ste fastst(cid:228)llas, med h(cid:228)nsyn tagen till s(cid:228)rskilda l(cid:246)sningar f(cid:246)r exem- pelvis passagerarf(cid:228)rjor och fartyg i n(cid:228)rtrafik, SOM ˜R MEDVETEN OM att genomf(cid:246)randet av strategin (cid:228)r en f(cid:246)ruts(cid:228)ttning f(cid:246)r en omfattande minskning av antalet opera- tionella och olagliga utsl(cid:228)pp, och d(cid:228)rf(cid:246)r (cid:228)ven f(cid:246)r skydd av (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)dets marina milj(cid:246) mot f(cid:246)roreningar fr(cid:229)n fartyg, SOM KONSTATERAR att bilaga IV till 1973 (cid:229)rs internationella konvention om f(cid:246)rhindrande av f(cid:246)roreningar fr(cid:229)n fartyg, (cid:228)nd- rad genom 1978 (cid:229)rs protokoll till den konventionen (MARPOL 73/78), endast omfattar s(cid:229)dana mindre fartyg som (cid:228)r registre- rade f(cid:246)r transport av mer (cid:228)n tio personer, SOM UPPM˜RKSAMMAR reglerna 5 och 7 i bilaga V till MARPOL 73/78 och regel 7 i bilaga IV till 1974 (cid:229)rs Helsingforskonven- tion och regel 5 i bilaga IV till 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention, i vilka de f(cid:246)rdragsslutande parterna (cid:229)tar sig att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att anl(cid:228)ggningar f(cid:246)r uppsamling av avfall och avloppsvatten tilhan- dah(cid:229)lls i deras hamnar och terminaler i (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)det p(cid:229) ett s(cid:228)tt som inte f(cid:246)rorsakar on(cid:246)dig f(cid:246)rsening f(cid:246)r fartyg, och som (cid:228)r anpassade till behoven hos de fartyg som anv(cid:228)nder dem, SOM ˜VEN KONSTATERAR att enligt artikel 19. 2 i 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention skall kommissionen f(cid:246)r skydd av (cid:214)ster- sj(cid:246)omr(cid:229)dets marina milj(cid:246), uppr(cid:228)ttad i enlighet med 1974 (cid:229)rs Helsingforskonvention, utg(cid:246)ra kommissionen enligt 1992 (cid:229)rs Helsingforskonvention, SOM BEAKTAR (cid:228)ndringsf(cid:246)rfarandet f(cid:246)r bilagorna till Helsing- forskonventionen i enlighet med artikel 24 i konventionen, HAR BESLUTAT a) att anta de nya regler 7a och 8a i bilaga IV till 1974 (cid:229)rs konvention om skydd av (cid:214)stersj(cid:246)omr(cid:229)dets marina milj(cid:246), som bifogas till denna rekommendation, b) att uppmana depositarieregeringen att delge de f(cid:246)rdragsslut- ande parterna (cid:228)ndringarna tillsammans med kommissionens rekommendation att godk(cid:228)nna dem, c) att fastst(cid:228)lla att (cid:228)ndringar skall anses vara godk(cid:228)nda om ingen av de f(cid:246)rdragsslutande parterna f(cid:246)re den 1 januari 1999 har rest inv(cid:228)ndningar, och d) att fastst(cid:228)lla att godk(cid:228)nda (cid:228)ndringar skall tr(cid:228)da i kraft den 1 januari 2000. KOMMISSIONEN HAR DESSUTOM BESLUTAT att p(cid:229) samma s(cid:228)tt (cid:228)ndra bilaga IV till 1992 (cid:229)rs konvention om skydd av (cid:214)stersj(cid:246)- omr(cid:229)dets marina milj(cid:246), det datum de godk(cid:228)nda (cid:228)ndringarna tr(cid:228)der i kraft, om denna konvention har tr(cid:228)tt i kraft f(cid:246)re dessa (cid:228)ndringar, UPPMANAR regeringarna i de l(cid:228)nder som (cid:228)r f(cid:246)rdragsslutande parter och som (cid:228)r medlemmar i Europeiska unionen att str(cid:228)va efter att utarbeta motsvarande best(cid:228)mmelser i ett r(cid:229)dsdirektiv om uppsamlingsanl(cid:228)ggningar i hamnar f(cid:246)r avfall och avlopps- vatten fr(cid:229)n fartyg, OCH UPPMANAR dessutom de f(cid:246)rdragsslutande parternas rege- ringar att rapportera om genomf(cid:246)randet av denna rekommen- dation i enlighet med rapporteringsf(cid:246)rfarandet f(cid:246)r genomf(cid:246)r- andet av (cid:214)stersj(cid:246)strategin f(cid:246)r uppsamlingsanl(cid:228)ggningar i ham- narna f(cid:246)r avfall fr(cid:229)n fartyg och d(cid:228)rmed f(cid:246)rbundna fr(cid:229)gor. C 176/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 6. 1999 BILAGA En ny regel 7a inf(cid:246)rs i bilaga IV till Helsingforskonventionen: Regel 7a: Utsl(cid:228)pp av avloppsvatten fr(cid:229)n (cid:246)vriga fartyg A. Till(cid:228)mpning Alla (cid:246)vriga fartyg, inbegripet fritidsb(cid:229)tar som inte omfattas av punkt B i regel 7 och som (cid:228)r utrustade med toaletter skall uppfylla kraven i punkterna A, C och D i regel 7 enligt f(cid:246)ljande: a) Senast den 1 januari 2005 f(cid:246)r fartyg byggda f(cid:246)re den 1 januari 2000. b) S(cid:229) snart denna regel tr(cid:228)der i kraft, f(cid:246)r fartyg byggda fr(cid:229)n och med den 1 januari 2000. B. Uppsamlingssystem f(cid:246)r toalettavlopp De fartyg som avses i punkt A skall utrustas med uppsamlingssystem f(cid:246)r toalettavlopp i enlighet med de riktlinjer som antagits av Helsingforskommissionen. C. Uppsamlingsanl(cid:228)ggningar 1. Punkt E 1 i regel 7 skall i f(cid:246)rekommande fall g(cid:228)lla f(cid:246)r de fartyg som avses i punkt A. 2. F(cid:246)r att g(cid:246)ra det m(cid:246)jligt att ansluta uppsamlingsanordningens r(cid:246)r till avloppsledningarna p(cid:229) s(cid:229)dana fartyg som avses i punkt A skall b(cid:229)da r(cid:246)rledningar utrustas med standardkopplingar f(cid:246)r avloppsledningar i enlighet med de riktlinjer som antagits av Helsingforskommissionen. En ny regel 8a inf(cid:246)rs i bilaga IV till Helsingforskonventionen: Regel 8a: Obligatorisk avl(cid:228)mning av allt avfall till uppsamlingsanl(cid:228)ggning i hamnarna A. Definitioner I denna konvention avses med 1. avfall fr(cid:229)n fartyg: allt avfall som uppst(cid:229)r i samband med fartygets drift, inbegripet spillolja fr(cid:229)n maskinrums- utrymmen, avloppsvatten och sopor enligt bilaga V i MARPOL 73/78, lastrelaterat avfall, inbegripet (men inte endast omfattande) (cid:246)verskott och spill vid lastning och t(cid:246)mning, dunnage, st(cid:246)ttor, pallar, foder- och f(cid:246)rpack- ningsmaterial, plywood, papper, papp, vajrar och st(cid:229)lband, 2. lastavfall: rester av lastmaterial p(cid:229) fartyg i lastutrymmen som f(cid:246)rblir tillg(cid:228)ngliga efter det att avlastningen avslutats. B. Avl(cid:228)mning av avfall till uppsamlingsanl(cid:228)ggning i hamn Innan fartygen l(cid:228)mnar hamnen skall de l(cid:228)mna allt avfall fr(cid:229)n fartyg som inte f(cid:229)r sl(cid:228)ppas ut i (cid:214)stersj(cid:246)n i enlighet med MARPOL 73/78 och denna konvention, till en uppsamlingsanl(cid:228)ggning i hamn. Innan de l(cid:228)mnar hamnen skall allt lastavfall l(cid:228)mnas i en uppsamlingsanl(cid:228)ggning i hamn i enlighet med kraven i MARPOL 73/78. C. Undantag 1. Myndigheterna kan till(cid:229)ta undantag fr(cid:229)n obligatorisk inl(cid:228)mning av allt avfall till en hamnuppsamlingsanl(cid:228)ggning informera med h(cid:228)nsyn till s(cid:228)rskilda villkor f(cid:246)r exempelvis passagerarf(cid:228)rjor i n(cid:228)rtrafik. Myndigheterna skall Helsingforskommissionen n(cid:228)r de utf(cid:228)rdar s(cid:229)dana undantag. 2. Om uppsamlingsanl(cid:228)ggningarna inte (cid:228)r adekvata skall fartygen ha r(cid:228)tt att p(cid:229) l(cid:228)mpligt s(cid:228)tt lagra och beh(cid:229)lla avfallet ombord f(cid:246)r att l(cid:228)mna det vid n(cid:228)sta adekvata hamnuppsamlingsanl(cid:228)ggning. Hamnmyndigheten eller operat(cid:246)ren skall f(cid:246)rse fartyget med ett dokument som upplyser om uppsamlingsanl(cid:228)ggningens brister. 3. Fartyg skall till(cid:229)tas beh(cid:229)lla sm(cid:229) m(cid:228)ngder avfall ombord, som (cid:228)r f(cid:246)r sm(cid:229) f(cid:246)r att det skall vara rimligt att l(cid:228)mna dem till uppsamlingsanl(cid:228)ggningen i hamnen