title: Alueiden komitean lausunto aiheesta Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn lujittaminen tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja innovaatioiden avulla"

eurovoc_concepts:
competitiveness
economic and social cohesion
innovation
research policy
technological change

formats: html pdf print

text: 14. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 198/41 52. Vaatimus poistokaasujen raskasmetalli-, dioksiini- ja furaanipitoisuuden mittaamisesta vähintään kahdesti vuodessa, kuten 11 artiklassa todetaan, vaikuttaa merkille pantavalta suhteessa jätevettä koskeviin tiukkoihin mittausvaatimuksiin. Jätteenpoltto-olosuhteiden erittäin suuren vaihtelun vuoksi tulisi alueiden komitean mielestä poistoilman ja jäteveden mittaustarvetta selvittää vielä tarkemmin asiantuntijaryhmässä. 53. Lopuksi alueiden komitea korostaa vielä kerran komis- sion ehdotuksen myönteisiä puolia ja muistuttaa, että vaarallis- ten ja vaarattomien jätteiden polttoa koskeva kaikkia sitova direktiivi on hyväksyttävä mahdollisimman pian. Lisäksi komi- tea kiinnittää huomiota siihen, että direktiiviehdotuksen entistä tiukemmat ympäristövaatimukset lisäävät paikallis- ja aluevi- ranomaisten kuluja silloin, kun ne vastaavat niin polttolaitos- ten perustamisesta ja toiminnasta kuin laitosten ympäristövai- kutusten valvonnasta. Bryssel 10. maaliskuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER Alueiden komitean lausunto aiheesta Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle ”Yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn lujittami- nen tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja innovaatioiden avulla” (1999/C 198/09) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle aiheesta ”Yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn lujittaminen tutkimuksen, teknologi- sen kehittämisen ja innovaatioiden avulla” KOM(1998) 275 lopull. , ottaa huomioon komission 8. kesäkuuta 1998 tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 15. heinäkuuta 1998 ja 18. marraskuuta 1998 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 c artiklan kolmannen kohdan nojalla tekemät päätökset antaa aiheesta lausunto ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 5:n ”Sosiaalipolitiikka – Kansanterveys – Kuluttajansuo- ja – Tutkimus – Matkailu” tehtäväksi, ottaa huomioon vuotta 1998 koskevan vuosikertomuksen ”Euroopan unionin toiminta tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla” KOM(1998) 439 lopull. , ottaa huomioon ehdotukset neuvoston päätöksiksi erityisohjelmista, joilla pannaan täytäntöön tutkimus- ta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskeva Euroopan yhteisön viides puiteohjelma (1998–2002) – KOM(1998) 305 lopull. , ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta ”Ensimmäinen Euroopan innovaatioita koskeva toiminta- suunnitelma” CdR 68/97 fin (1), (1) EYVL C 244, 11. 8. 1997, s. 9. C 198/42 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 7. 1999 ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta ”Ensimmäinen kertomus taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta 1996” CdR 76/97 fin, ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta ”Ehdotus parlamentin ja neuvoston päätökseksi tutkimus- ta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevasta viidennestä puiteohjelmasta (1998–2002)” CdR 158/97 fin (1), ottaa huomioon valiokunta 5:n marraskuun 9. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 278/98 rev. 2, jonka esittelijät olivat Ulla Olander, Nicole Morichaud (valiokunta 6) ja Jan Tindemans (valiokunta 1), hyväksyi 10. –11. maaliskuuta 1999 pitämässään 28. täysistunnossa (maaliskuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Tausta 1. 1. Tiedonannollaan komissio osoittaa haluavansa vahvis- taa epäsuotuisten alueiden kilpailukykyä yksinkertaistamalla elinkeinoelämän T&K-toiminnan ja innovaation integroimista. Tavoitteena on, että yritykset panostaisivat enemmän T&K-toi- mintaan. Innovaatiot edellyttävät toteutuakseen laajaa tutki- musta vaikeuksista, joita yritykset kohtaavat pyrkiessään lisäämään T&K- ja innovaatiotoimintaansa. 1. 2. Työpaikkoja luovat ensisijaisesti pienet ja keskisuuret yritykset, ja sen vuoksi niille tulee pyrkiä luomaan paikallis- ja aluetasolla mahdollisuudet käyttää nykytekniikkaa ja tehdä innovaatioita. Paikallis- ja aluetason innovaatiokulttuurin luomiseen 1. 3. kuuluu mm. yhteyksien luominen pienten ja keskisuurten yritysten ja niiden toimialoihin liittyvän tiedeyhteisön välille. Alueiden komitea on samaa mieltä komission lähtökohdasta, jonka mukaan tietostrategiat sopeutetaan asianomaisten aluei- den taloudelliseen kehitykseen. Samalla ne ovat osa laajempaa eurooppalaista ulottuvuutta jäsenvaltioiden T&K-järjestelmien välityksellä (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 h artiklan mukaisesti). 1. 6. Koska T&K- ja innovaatiomahdollisuudet ovat voimak- kaasti keskittyneet vauraille alueille, nämä hyötyvät eniten EU:n T&K- ja innovaatiopolitiikasta. Se saattaa lisätä jo valmiiksi vauraiden alueiden talouskasvua, kun taas epäsuotuisat alueet jäädä talouden ja tekniikan kehityksessä yhä uhkaavat enemmän jälkeen. Komission tiedonanto on haaste, jolla pyritään murtamaan tällainen malli huonossa asemassa olevien alueiden eduksi. Tämän vuoksi alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyy- 1. 7. tensä komission ehdotukseen luoda yhteiset, koordinoidut puitteet koheesiolle, kilpailukyvylle sekä T&K-toiminnalle ja innovaatiolle EU:n rakennerahastojen suuntaviivojen määrittä- misen pohjaksi sekä vertailukohdan löytämiseksi arvioitaessa, miten T&K- ja innovaatiotoiminta on sisällytetty rakennerahas- tojen toimintaan. Alueiden komitea arvostaa komission tavoitetta, jonka 1. 8. mukaan mahdollisimman monet tahot osallistuisivat ehdotus- ten laatimiseen rakennerahastojen suuntaviivoiksi vuosiksi 2000–2006. T&K- ja innovaatiopanokset auttavat osaltaan ratkaisemaan yhteiskunnallisia ongelmia. Uusien rakennera- hasto-ohjelmien suuntaviivat on muotoiltava aiempaa selvem- min sellaisiksi, jotta ohjelmat vastaavat paikallisiin ja alueelli- siin yhteiskunnallisiin tarpeisiin ja tukevat yhteisön politiikkaa. Keskustelun jatkaminen komission ja alueiden komitean välillä on erittäin tärkeää tulevien rakennerahasto-ohjelmien tarjoa- mien mahdollisuuksien toteuttamiseksi. Alueiden komitean lausunnossa aiheesta ”Ensimmäi- 1. 4. nen kertomus taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiosta 1996” (2) kehotettiin parantamaan rakennepolitiikan ja muiden koko yhteisöä koskevien politiikan alojen yhteensovittamista, jotta epäsuotuisille alueille voitaisiin laatia yhtenäisesti koordi- noituja toimia. 2. Yleistä 1. 5. Koheesiopolitiikan tavoitteena on tasoittaa alueiden välisiä kehityseroja ja edistää epäsuotuisten ja maaseutualuei- den kehitystä. Koheesiopolitiikan tärkeimmät rahoitusvälineet rakennerahastot, koheesiorahasto ja yhä enenevässä ovat määrin EIP. (1) EYVL C 379, 15. 12. 1997, s. 26. (2) CdR 76/97 fin — EYVL C 379, 15. 12. 1997, s. 34. 2. 1. Alueiden komitea kannattaa komission peruslähtökoh- taa, jonka mukaan koheesiopolitiikka olisi muutettava sellai- seksi, että sillä edistetään taloudellista toimintaa epäsuotuisilla alueilla. 2. 2. Komitea painottaa paikallis- ja aluetason T&K-toimin- nan ja innovaatioiden välistä yhteyttä, ja huomauttaa jo nyt, että kuntien ja alueiden kannalta tärkeimmät kannanotot koskevat uusien rakennerahasto-ohjelmien yksityiskohtia ja niiden muutoksia. 14. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 198/43 2. 3. Kaikki tutkimukset osoittavat, että yhä kilpailupainot- teisemmassa maailmassa tutkimus- ja kehittämistoiminta sekä innovaatiot ovat välttämättömiä kansainvälisen kilpailun tiu- kentuessa. Tutkijoiden sekä pk-yritysten ja teollisuuden väliset suhteet ovat äärimmäisen monitahoisia, ja niitä tulee yksinker- taistaa, jotta käyttöön otetuilla tukijärjestelmillä voidaan saada aikaan merkittäviä tuloksia. Erityisesti tulee kehittää tuotteiden ja tuotantoprosessien laatua muun muassa liittämällä yhteen yhteisön ohjelmat ja jäsenvaltioiden aloitteet siten, että huo- mioon otetaan ensisijaisesti puutteellisimmin kehittyneillä alueilla olevat yhteisöt. 2. 4. Tutkimuspolitiikan alueellisen ulottuvuuden vahvista- minen on sopusoinnussa EU:n toimintalinjojen tehokkuuskri- teerien kanssa. Entistä suuremman huomion keskittäminen epäsuotuisten alueiden kilpailukykyyn on puolestaan EU:n politiikan oikeudenmukaisuusperiaatteiden mukaista. Tästä huolimatta komission tiedonannosta saa sen käsityksen, että ehdotetuissa strategisissa puitteissa yhteenkuuluvuuden ja kil- pailukyvyn lujittamiseksi tutkimuksen, teknologisen kehittä- misen ja innovaatioiden avulla pyritään enemminkin tiukenta- maan rakennerahastojen alueohjelmia kuin edistämään aluei- den T&K-toimintaa ja innovaatioita. Ei ole myöskään vielä osoitettu, voidaanko epäsuotuisten alueiden mahdollisuuksia parantaa rahoituksen saamiseksi T&K-toimintaa koskevasta viidennestä puiteohjelmasta. Muodollisuudet aiempiin puiteohjelmiin osallistumiseksi ovat olleet niin monimutkaisia ja aikaa vieviä, että ne ovat ennem- minkin pelottaneet epäsuotuisat alueet pois hakijoiden joukos- ta kuin lisänneet kyseisten alueiden mahdollisuuksia osallistua T&K-toimintaan ja innovaatioihin. Hakemusten hyväksyminen on ollut usein kuin arpapeliä. Sama koskee Keski- ja Itä- Euroopan alueiden kanssa toteutettavia kumppanuushankkei- ta. Tilannetta pitää korjata yhteisön uusissa ohjelmissa. 2. 5. Alueiden komitea korostaa, että useat asiakirjan analyy- seistä ja johtopäätöksistä ovat merkityksellisiä myös alueille, jotka eivät tosin ole ”kasvualueita”, mutta eivät myöskään ”epäsuotuisia alueita” termin suppeassa merkityksessä. Euroo- pan tuleva kehitys uhkaa jakaa Euroopan kahtia vahvoihin kasvualueisiin, jotka ovat hajautuneet maanosan eri puolille ja yleensä keskittyneet suurkaupunkialueiden ympärille, sekä muuhun Eurooppaan. Tällaisen jaon voi havaita selvästi jo nyt useissa yhteisöön kuuluvissa pitkälle kehittyneissä maissa. 2. 6. T&K ja innovaatiot ovat elinkeinoelämän kilpailukyvyn kehittämisen perusta. Pienet ja keskisuuret yritykset voivat saada aikaan edistystä monilla eri aloilla. Ne voivat esim. – uudenaikaistaa tuotantoa – sopeutua uudenlaiseen, esim. ympäristönäkökohdat huo- mioon ottavaan kysyntään – kehittää tekniikkaa markkinaosuuksien säilyttämiseksi jne. Vaikka yritykset ovat T&K- ja alueelliset/paikalliset ohjelmat 2. 7. ja innovaatiopanosten pääasiallinen kohderyhmä, T&K ja innovaatio ovat yhtä tärkeitä sellaisilla aloilla kuin ympäristö, terveys, perusraken- teet, energia ja aluesuunnittelu. Tämän vuoksi yhteisön, jäsen- valtioiden ohjelmat tulee koordinoida toissijaisuusperiaatteiden mukaisesti. EU:n Päättävistä viranomaisista alue- ja paikallisviranomaiset ovat lähimpänä taloudellisia toimijoita ja tavallisia kansalaisia. T&K ja innovaatio kuuluvat myös yleensä alue- ja paikallisviran- omaisten päätäntävaltaan. Innovaatioprosesseja voidaan lisäksi hyödyntää kaikilla niillä politiikan aloilla, jotka kuuluvat alue- ja paikallisviranomaisten päätäntävaltaan (yleissivistävä ja ammatillinen koulutus, ympäristö, aluesuunnittelu, paikallinen kehitystyö ja pienyritysten tukeminen). 2. 8. Alueiden komitea panee merkille, että panostaminen EU:n T&K-ohjelmaan on ollut tuloksekasta esimerkiksi tietty- jen Pohjoismaiden alueiden sekä Irlannin, Portugalin, Espanjan ja Kreikan alueiden välisessä yhteistyössä. Tavoitteen 1 piiriin kuuluvilta alueilta oli vuonna 1997 osallistujia 47 prosentissa neljännestä puiteohjelmasta rahoitettavista hankkeista. Samana (kaikkiaan vuonna 56 478:sta) Irlannin, Portugalin, Espanjan, Kreikan ja muiden maiden alueiden välillä. solmittiin 13 463 yhteistyösuhdetta 2. 9. Alueiden komitea katsoo, että T&K ja innovaatio tulee liittää osaksi alueellisia tuotantojärjestelmiä. Komitea yhtyy komission johtopäätökseen (13 kohta), jonka mukaan alueet, joilla on vaikeuksia vetää puoleensa runsaasti lisäarvoa tuotta- via toimintoja, voivat saavuttaa erityisen hyviä tuloksia ni- veltämällä T&K- ja innovaatiostrategiansa taloudelliseen suun- nitteluunsa. Alueiden komitea korostaa myös, että T&K-toimintaa 2. 10. ja innovaatiota tukevien toimien liittämistä osaksi alueiden tuotantorakennetta ei saa nähdä yksipuolisesti ”teknisenä” täytäntöönpanokysymyksenä. Kyseessä on enemmänkin tietä- myksen ja tekniikan soveltaminen kuin niiden levittäminen. Erityisen tärkeää on vaikuttaa alueellisesti paikalliseen ja alueelliseen ajattelutapaan ja asenteisiin, jotka voivat kyseisillä alueilla usein aiheuttaa vahvaa uudenlaisen ajattelun ja muutos- ten vastustusta. Muutoksille kielteinen ympäristö voi aiheuttaa sen, että voimakkaatkaan panostukset eivät tuota toivottua tulosta. 2. 11. Edelleen on tärkeää, että epäsuotuisten alueiden pai- kallis- ja alueviranomaiset panostavat voimakkaasti alueen infrastruktuurin ajanmukaistamiseen, samalla kun ne ryhtyvät konkreettisiin ponnistuksiin yritystoiminnan myönteisen kehi- tyksen edistämiseksi. Tätä ei tule tehdä pelkästään infrastruk- tuuri-termin varsinaisessa merkityksessä (liikenneyhteydet, tie- totekniikka jne. ), vaan myös sellaisen ”kulttuurisen” infrastruk- tuurin rakentamiseksi, joka täyttää hyvinkoulutetun, nuoreh- kon työvoiman alueen ”elämäntyylille” asettamat vaatimukset. 2. 12. Alueiden komitea korostaa mahdollisuutta ottaa Eu- roopan tiedekeskukset aktiivisesti ja määrätietoisesti mukaan yhteisön T&K- ja rakennerahasto-ohjelmiin. USA:han ja Japa- niin verrattuna Eurooppa ei näytä vielä tarpeeksi kiinnittäneen huomiota tiedekeskuksiinsa, vaikka niiden lukumäärä on lisääntynyt runsaat 30 prosenttia viimeisten 3–4 vuoden aikana. C 198/44 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 7. 1999 2. 13. Kansainvälisellä yhteistyöllä yhdysvaltalaisten ja japa- nilaisten tiedekeskusten kanssa voi olla tiedekeskuksille hyvin- kin suuri merkitys. Kansainvälisten konsortioiden (tai Euroo- pan taloudellisten etuyhtymien, ETEY:jen) perustamisella on ollut suuri merkitys pienten ja keskisuurten yritysten mahdolli- suuksille osallistua EU:n T&K- ja innovaatio-ohjelmiin. voidaan hyötyä, tarvitaan sekä yritysten että tutkijoiden yh- teisiä panostuksia, joissa toimet suunnataan molemmille osa- puolille sopeuttamalla tarjonta pk-yritysten tarpeisiin muun muassa valistustyön avulla. Ei ole tehokasta tukea pieniä ja keskisuuria yrityksiä piittaamatta siitä, mitä tapahtuu laborato- rioissa ja tiedekeskuksissa, tai päinvastoin. Erityistä 3. Tiedonannon tavoitteet 3. 1. Koheesiopolitiikka on rakennesuuntautuneisuutensa vuoksi lähtökohdaltaan pitkän aikavälin politiikkaa. Parhaista käytännöistä ja menettelyistä T&K- ja innovaatiotoiminnan integroimiseksi alueiden elinkeinoelämään on saatavissa tietoja eurooppalaisesta tietokannasta, joka on nyt kaikkien alueiden käytettävissä. 3. 2. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä komission pyrkimyksiin epäsuotuisten alueiden kilpailukyvyn parantami- seksi ja T&K-toiminnan sekä innovaation integroimiseksi aluei- den elinkeinoelämään. Komissio haluaa osoittaa, että käyttämällä yhteisön välineitä toisiaan täydentävästi vaikute- taan suotuisasti koheesioon ja kilpailukykyyn. Komitea arvos- taa myös sitä, että komissio osoittaa, miten yhteisön jäsenyyttä hakevat maat voivat hyötyä merkittävästi niistä paikallisista ja alueellisista kokemuksista, joita on kerätty EU:n tukiessa T&K-toimintaa ja innovaatiota epäsuotuisilla alueilla. 3. 3. Viidennen puiteohjelman ohjelmakausi sijoittuu vuo- siin 1998–2002 ja uuden rakennepolitiikan ohjelmakausi vuosiin 2000–2006. Se voi olla haitta, vaikka rakennerahastoja koskevan yleisasetuksen mukaan suunnitelmia voidaan muut- taa ajan mittaan. Lisäksi asetuksessa säädetään virallisesta arvioinnista ohjelmakauden puolivälissä. Tätä ei tule kuiten- kaan käsittää valtakirjaksi, joka oikeuttaa muuttamaan T&K- toiminnalle ja innovaatioille laadittavia suuntaviivoja tai sääntelemään suunnitelmien mukauttamista. 3. 4. Komission mukaan uusi tavoite 3 kattaa nykyisen tavoitteen 4 ja Adaptin tarjoamat mahdollisuudet. Tämän vuoksi on syytä korostaa, että tämänhetkisten ehdotusten mukaan tavoitetta 3 ei voida soveltaa tavoite 1- ja 2 -alueilla. Ehdotuksen mukaan uusi tavoite 3 koskee ainoastaan alueita, joihin sovelletaan siirtymäsäännöksiä, sekä tavoitteiden 1 ja 2 piiriin kuulumattomia alueita. Kahden jälkimmäisen alue- ryhmän alueviranomaisilla tulee siten olemaan vaikeuksia sovittaa yhteen valtakunnalliset tavoite 3 -suunnitelmat sekä T&K- ja innovaatiostrategian alueelliset tarpeet. 4. Katsaus aiempiin ja nykyisiin aloitteisiin 4. 1. 2. On paljon merkkejä siitä, että pohjoisen ja etelän väliset erot ovat kasvamassa tietotekniikan alalla. Pienyritysten täytyy lisätä osallistumistaan T&K-toimintaan ja innovaatioi- den kehittämiseen, mitä viranomaiset voivat helpottaa esimer- kiksi edistämällä sähköistä kaupankäyntiä. Alueiden komitea tähdentää, miten tärkeää on laatia yksittäiset hankkeet siten, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on mahdollisuus osallis- tua niihin. Mitä suurempia hankkeet taloudellisesti ja sisällölli- sesti ovat, sitä vaikeampaa pienten yritysten on osallistua niihin käytännöllisistä ja taloudellisista syistä. 4. 1. 3. Niissä toimissa, joita komissio päättää toteuttaa, on ensisijaisesti otettava huomioon tarve saada selkeää tietoa nykyistä helpommin. Sen vuoksi ne tulee keskitetysti koota aluetasolla luetteloiksi, jotka on mukautettu pienten ja keski- suurten yritysten ja teollisuuden tarpeisiin. Luetteloista tulee myös käydä ilmi organisaatiot, jotka toimivat T&K-toiminnan ja pk-yritysten välisinä yhteyspisteinä, mahdolliset tuet, nykyi- set verkostot, joihin yritykset voivat liittyä, tutkijakoulutus- mahdollisuudet sekä mahdollisuudet ottaa tutkijoita yrityk- seen. Monilla kunnilla ja alueilla on kokemuksia RIS- ja RITTS-hankkeiden luomista kasvumahdollisuuksista. RIS- ja RITTS-alueiden verkosto on koonnut suuren määrän koke- muksia, joita epäsuotuisat alueet voivat hyödyntää lisätäkseen pienten ja keskisuurten yritysten osallistumista EU-ohjelmiin. 4. 1. 4. Rakennerahastojen ensimmäisessä vaiheessa EU tuki vain T&K-keskuksia ja -hankkeita. Toisessa vaiheessa EU:n kiinnostus tekniikan levittämistä ja innovaatiotoimia samoin kuin yliopistojen ja korkeakoulujen sekä elinkeinoelämän välisinä yhteistyöeliminä toimivia keskuksia kohtaan lisääntyi. EU:n tarkoituksena oli tuolloin auttaa elinkeinoelämää luo- maan yhteyksiä yliopistojen ja korkeakoulujen T&K-resurssei- hin. EU:n T&K- ja innovaatiopolitiikan kolmannen vaiheen kynnyksellä ohjelmakautta 2000–2006 päämääränä on laajentaa T&K-toiminnan ja inno- vaatioiden yhteyksiä mm. rahoitusjärjestelmiin ja huipputek- niikkayrityksiin sekä henkilöstön ammattikoulutukseen. rakennerahastojen ennen 4. 1. Rakennerahastot – aiemmat ja nykyiset toimet Komissio osoittaa, että vauraimpien jäsenmaiden 4. 1. 1. heikoimpienkin alueiden T&K-järjestelmät ovat kysyntäpainot- teisempia kuin köyhimmissä jäsenmaissa. Jotta tutkimuksesta 4. 1. 5. Alueiden komitea korostaa, että pienyritysten ei voida katsoa olevan rakenteellisesti erillään suurista yrityksistä, joiden alihankkijoina ne usein toimivat. Siksi suuret yritykset kannattaa ottaa mukaan hankkeisiin, jotta uuden tekniikan käyttöönottoa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä voitaisiin helpottaa ja tukea. 14. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 198/45 4. 2. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva yhteisön puiteohjelma 4. 2. 1. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevaan yhteisön neljänteen puiteohjelmaan paneutuvassa selvityksessä komissio osoittaa, että Espanja ja Kreikka ovat edistyneet merkittävästi tietotekniikan sekä biolääketieteen ja terveyden aloilla, kun taas esimerkiksi teollisuus-, materiaali- ja biotekno- logian aloilla on vielä parantamisen varaa. Neljännen puiteoh- jelman osalta suurimman hyödyn epäsuotuisille alueille ovat tuottaneet tarvehakuiset CRAFT-toimet, joilla tarkoitetaan pie- nyritysten hyväksi toteutettuja teknologian edistämistoimenpi- teitä. Muita tehokkaita toimenpiteitä ovat varsinkin koulutus, tutkijoiden vapaa liikkuvuus, innovaatioiden edistäminen, tut- kimustulosten levittäminen sekä tutkijaverkostot. 4. 2. 2. Alueiden komitea voi myös todeta tyytyväisenä, että komissio on päättänyt käydä vuoropuhelua muun muassa alueiden komitean kanssa EU:n viidettä puiteohjelmaa kehit- täessään. Vuoropuhelu on osoittanut, että puiteohjelman lähtökohtana olevat haasteet ja mahdollisuudet ovat samoja paikallis- ja aluetasolla. Muun muassa on tärkeää selvittää suurten ja pienten kaupunkien ja maaseudun välistä yhteistyötä sekä pienyritysten edellytyksiä käyttää hyödykseen tutkimustu- loksia. Alueiden komitea näkee myönteisenä teknologian tutkimusinstituutin (IPTS) perustamiseen Sevillaan. Instituutin päätehtävänä on kehittää tekniikkaa koskevia tulevaisuustutki- muksia ja tutkia teknologian, työllisyyden ja kilpailukyvyn välisiä yhteyksiä. 4. 2. 3. Vuonna 1997 yhteisön tutkimuspolitiikkaan tehtiin perusteellisia muutoksia, sillä Amsterdamin sopimuksella ja Agenda 2000 muutettiin tutkimusalan oikeusperustaa, -asiakirjalla vahvistettiin tutkimuksen, innovaation ja koulu- tuksen avainasema EU:ssa. Innovaatiota koskevan EU:n toimin- taohjelman toteuttamisessa saavutettu edistys on saanut paikal- liset ja alueelliset toimijat luomaan Eurooppaan yrittäjyyttä ja innovaatioita suosivaa ilmapiiriä. Myös joulukuussa 1997 julkaistussa T&K-osoittimia koskevassa kertomuksessa esi- tetään kokonaisvaltaisesta näkökulmasta valittua tietoa ja vertailevia analyysejä yhteisön ja jäsenvaltioiden tutkimustoi- minnasta. Kertomus on toiminut paikallisten ja alueellisten T&K- ja innovaatiopainopisteiden määrittelyn pohjana. jotka kehittävät tärkeää korostaa niiden paikallisten ja alueellisten ryhmitty- mien merkitystä, täydentävää toimintaa tärkeissä T&K- ja innovaatiokeskittymissä. Näin voidaan saada paikalliset ja alueelliset toimijat huomaamaan, miten T&K-toi- minnalle ja innovaatiolle annettava tuki voidaan liittää osaksi oman alueen tuotantorakennetta. 6. T&K-toiminnan ja innovaatioiden liittäminen osaksi alueiden talouskehitystä 6. 1. T&K ja innovaatiot – yhteinen vastuu 6. 1. 1. Alueiden komitea yhtyy komission analyysiin, joka osoittaa, että paikallisten ja alueellisten elinten täytyy liittää T&K ja innovaatiot alueensa kehitysstrategiaan yhteisön aluei- den välisten erojen kasvun pienentämiseksi. Innovaatiota kos- kevalla vihreällä kirjalla ja toimintasuunnitelmalla sekä Euroo- pan aluekehityssuunnitelmalla (ESDP) on huomattava merkitys T&K-toiminnan ja innovaation rakennetuen suuntaviivoille. Rakennerahastojen toimintastrategiaan kuuluu politiikan eri alojen yhdentäminen. On myös tarpeen koordinoida politiikan eri aloja alue- ja paikallistasolla. 6. 1. 2. ESDP-asiakirjassa (kesäkuulta 1997) ehdotetaan, että rakennetukea myönnettäisiin a) tietotekniikan saatavuuden pa- rantamiseksi ja tietoisuuden lisäämiseksi tietoyhteiskunnan haasteista ja mahdollisista eduista alueilla, joilla tietoyhteiskun- ta ei ole vielä tunnettu käsite, b) tekniikkakeskusten perustami- seksi, korkeakouluopetuksen, sovelletun T&K-toiminnan, in- novaatiokeskusten ja elinkeinoelämän välisten yhteyksien pa- rantamiseksi kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla, c) vähim- mäistason saavuttamiseksi korkeakouluopetukseen pääsyssä ja tutkimus- ja innovaatiokeskusten palveluissa syrjäisillä tai harvaan asutuilla alueilla sekä d) yleissivistävän ja ammattikou- lutuksen tason parantamiseksi osana yhtenäistä kehittämisstra- tegiaa alueilla, joilla taso on matala. Uusia rakennerahastoja neuvotteluja 6. 1. 3. käydään nyt ripeässä tahdissa. Tämän vuoksi alueiden komitea korostaa, että kunnat ja alueet tulee todella ottaa mukaan neuvotteluihin, ja innovaatiopanokset saadaan liitettyä rakennerahastoihin ohjelmakaudeksi 2000–2006. jotta T&K- koskevia 5. Jäsenvaltioiden ja alueiden kilpailukyvyn ja koheesion kehittäminen 5. 1. Alueiden komitea arvostaa sitä, että komissio osoittaa tavoitteen 2 piiriin kuuluvien alueiden voineen hyödyntää suurkaupunkien tarjoamia taloudellisia etuja ja maaseutu- ja rannikkoalueiden pystyneen hyödyntämään muita etuja. Tällöin ympäristötekniikka ja matkailu ovat olleet mer- kittävässä asemassa. Tietotekniikka- ja biotekniikkayritysten määrän voimakkaaseen lisäämiseen suuntautuneet tiedekes- kukset ovat osaltaan edistäneet epäsuotuisten alueiden paikal- lista ja alueellista kehitystä kaupallistamalla yliopistojen ja T&K-toimintaan keskittyvien yritysten tutkimustuloksia. Aluei- den komitean mielestä tällaiset esimerkit osoittavat, että on 7. Kolme painopistealuetta 7. 1. Innovaatioiden edistäminen 7. 1. 1. Alueiden komitea puoltaa koheesiopolitiikan muut- tamista siten, että pienennetään yhteisön alueiden välisiä eroja tekniikan ja tietotekniikan alalla keskittämällä EU:n panostus uuden tekniikan ja tietotekniikkaratkaisujen kysyntähakuisiin järjestelmiin sekä edistämällä alueellisella ja paikallisella tasolla kokonaisvaltaiseen laatujohtamiseen tähtäävää toimintatapaa. C 198/46 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 14. 7. 1999 Tutkimusinstituuttien ja pk-yritysten välistä yhteistyötä olisi kannustettava ja yhteisvaikutusta parannettava uusien yritysten perustamista sekä yritysten vakauttamista ja vahvistamista varten annettavien ja alueellisesti etusijalle asetettuihin T&K- keskittymiin kuuluvien tärkeiden yritysten kasvua edistävien yritystukien välillä. Tietotekniikan käyttöä paikallisyhteisöjen eri ryhmien hyväksi olisi edistettävä esimerkiksi yleisölle tiedottamisessa, koulutustavoitteiden edistämisessä ja sähköi- sen kaupankäynnin lisäämisessä. Alueiden komitea huomaut- taa, että ohjelman päättyessä vuonna 1998 lähes 8 000 pienyritystä osallistuu tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevaan neljänteen puiteohjelmaan. Runsaat 60 prosenttia näistä yrityksistä ei ole koskaan aiemmin osallistu- nut yhteisön eikä oman maansa T&K-ohjelmiin valtakunnalli- sella, alue- tai paikallistasolla. 7. 2. Verkottumisen ja teollisuusyhteistyön kehittäminen 7. 2. 1. Alueiden komitea huomauttaa, että elinkeinoelämän ja korkeakoulujen välinen yhteistyö mainitaan Ruotsin korkea- koululaissa korkeakoulujen ”kolmantena tehtävänä”. Tällaisella yliopistojen ja yritysten alueellisten keskittymien välisellä yh- teistoiminnalla tiedekeskuksissa on hyvin merkittävä rooli alueen tuotantojärjestelmässä. Tiedekeskuksissa tutkijat, yri- tykset, rahoittajat ja konsultit tekevät päivittäin tiivistä yhteis- työtä, mikä on uusien työpaikkojen luomisen tärkeä edellytys tekniikka- ja tutkimuspainotteisissa yrityksissä. Tällaisesta tie- dekeskusyhteistoiminnasta saatujen hyvien kokemusten levit- tämisen olisi oltava tärkeä osa T&K- sekä innovaatiotoimintaa uuden rakennerahastokauden aikana. 7. 2. 2. Eurooppa-neuvoston Amsterdamin ja Luxemburgin kokouksissa innovaatiopanosten rahoitukselle antaman vah- van tuen ansiosta EIP:n, Euroopan investointirahaston ja yhteisön resursseja on myönnetty innovatiivisten huipputek- nologiayritysten käyttöön vuosina 1998–1999. Alueiden ko- mitea korostaa, että ne täydentävät merkittävällä tavalla neljän- nessä puiteohjelmassa T&K-toimintaan osoitettuja resursseja. Alueiden komitea katsoo, että alue- ja paikallisviranomaiset edistävät osaltaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta tukemalla tietojen levittämistä T&K-toiminnasta ja innovaatioi- den tuloksista niillä politiikan aloilla, jotka kuuluvat niiden päätäntävaltaan (koulutus, ympäristö, maankäyttö, paikallinen kehitystyö ja pienyritysten tukeminen). Rakennerahastojen olisi kannustettava alueiden välisten ja rajanylittävien yhteyk- sien luomiseen T&K-toiminnan ja elinkeinoelämän välille näiden alojen tietojen vaihtamiseksi jotka myös esitellään T&K-toiminnan viidennen puiteohjelman Innovation Relay Centres ”avaintoimintakokonaisuuksina”. -verkon on myös oltava maantieteellisesti laaja niin, että sen toiminta pk-yritysten piirissä tehostuu. Sellaiset yhteisön verkostot kuin tekniikanvälityskeskukset, euroneu- vontakeskukset ja yritysinnovaatiokeskukset (BIC, Business In- novation Center) voivat myös tukea epäsuotuisten alueiden pienyrityksiä. ja levittämiseksi, tarpeeksi 7. 3. Henkilöstöresurssien kehittäminen Alueiden komitea korostaa tarvetta luoda opiskeli- 7. 3. 1. joille, tutkijaopiskelijoille ja kokeneille tutkijoille pk-yrityksissä mahdollisuuksia lopputöihin ja harjoitteluihin. Tähän olisi päästävä siten, että yhteisöaloitteiden rakennetuen avulla edis- tetään T&K:n ja korkeakoulujen välistä vaihtotoimintaa kehit- tyneillä ja epäsuotuisilla alueilla. Euroopan yhteisöjen yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) resursseilla olisi tuettava näitä pyrki- myksiä kohdentamalla pienyrityksiin suoria toimia epäsuotui- silla alueilla. Kansainvälisissä konsortioissa (ETEY:t) pienet ja keskisuuret yritykset voivat harjoittaa tutkimusta ja investoida jatko- ja täydennyskoulutukseen sekä pätevöitymiseen. 7. 3. 2. Neljäntenä puiteohjelmakautena vuosittain noin 6 500 tutkijaa on saanut tukea tutkimusteitse tapahtuvaan koulutukseen, ja lisäksi noin 5 600 tutkijaa vuosittain on saanut Marie Curie -apurahan avulla tilaisuuden päästä hyö- dyntämään yhteisön T&K-toiminnan tarjoamia mahdollisuuk- sia puiteohjelmasta myönnetyn rahoituksen kautta. Alueiden komitean mielestä on erittäin tärkeää, että yritykset, tutkijao- piskelijat ja tutkijat saisivat uusien rakennerahasto-ohjelmien avulla tällaisen mahdollisuuden epäsuotuisilla alueilla. Se edis- täisi esimerkiksi tietotekniikan kehitystä sekä ammattikoulujen ja tiedekeskuksien osallistumista innovaatioprosessiin kunkin alueen tärkeimmissä T&K-yritysryhmittymissä. 8. Komission päätelmät 8. 1. Alueiden komitea kannattaa komission tiedonannon 25 kohdassa lueteltuja neljää tavoitetta ja erityisesti läheisyys- periaatteen huomioon ottamista. Koska suurin osa ehdotetuista toimista toteutetaan kunnissa ja alueilla, on tärkeää antaa niille tarpeeksi aikaa ja mahdollisuuksia osallistua omaa aluettaan koskevien uusien rakennerahasto-ohjelmien suunnitteluun ennen uuden ohjelmakauden alkua 1. tammikuuta 2000. 8. 2. Tiedekeskuksien väliselle kansainväliselle yhteistyölle tulisi alueiden komitean näkemyksen mukaan myöntää tukea rakennerahastoista. Olisi myös vahvistettava ja lisättävä mah- dollisuuksia perustaa Cordis-tietopalvelun puitteissa tiedekes- kuksia, korkeakouluja sekä yrityksiä käsittäviä T&K-keskitty- miä koskevia alueellisia Internet-sivuja. Myös korkeakoulu- ja tutkijakoulutustasoista etäopiskeluverkoista olisi voitava saada tietoa Cordis-tietopalvelusta. On kuitenkin tärkeää huomata, että tulevaisuuden etäopiskelussa käytetään pääasiassa tieto- verkkoihin tukeutuvia viestimiä, jotka mahdollistavat tietoko- neitse suoran yhteyden koulutuksen järjestäjän ja ”loppu- käyttäjän” välillä silloin, kun se sopii käyttäjälle. Koulutuksen järjestäjät voivat olla missä päin maailmaa tahansa, ja vuorovai- kutus voi siitä huolimatta jatkua häiriintymättä. 9. Alueiden komitean päätelmät 9. 1. Alueiden komitea toteaa tyytyväisenä, että komissio aikoo käydä vuoropuhelua alueiden komitean kanssa uusista 14. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 198/47 rakennerahasto-ohjelmista vuosiksi 2000–2006 luodessaan suuntaviivat koheesiolle ja kilpailukyvylle sekä T&K-toiminnal- le ja innovaatiolle. Tämä osoittaa, että ne haasteet ja mahdolli- jotka sisältyvät yhtenäisten puitteiden laatimiseen suudet, koheesiolle, kilpailukyvylle, T&K-toiminnalle ja innovaatiolle, ovat samoja kuin paikallis- ja aluetasolla. 9. 5. Alueiden komitea korostaa tarvetta kehittää suuntavii- voja pienille ja keskisuurille yrityksille ja laitoksille tarkoitettu- jen innovatiivisten ammattikoulutusohjelmien edistämiseksi. Komitea katsoo, että innovaatioprosessien arvioiminen ja yleisölle tunnetuksi tekeminen on yhdistettävä alueellisiin koulutusohjelmiin. Alueiden komitea on selvittänyt tarkasti yhteisön aluei- 9. 2. den välisten erojen kasvua tekniikan ja tietotekniikan alalla. Komitea yhtyy komission kantaan, että on välttämätöntä parantaa viranomaisten ja taloudellisten toimijoiden kykyä laatia strategiset kehykset T&K-toiminnan ja innovoinnin saattamiseksi osaksi taloustoimintaa. Kaikki tutkimukset osoit- tavat, että yhä kilpailupainotteisemmassa maailmassa tutki- mus- ovat välttämättömiä kansainvälisessä kilpailussa selviytymiseksi. Alueiden komitea on tämän vuoksi tyytyväinen komission jonka mukaan koheesiopolitiikkaa olisi peruslähtökohtaan, muutettava. kehittämistoiminta innovaatiot sekä ja 9. 3. Alueiden komitea kannattaa sinänsä T&K- ja innovaati- opolitiikan alueellisen ulottuvuuden todellista vahvistamista. Alueiden komitea katsoo, että parhaan mahdollisen tiedon antamiseksi alueellisille toimijoille T&K-toiminnasta ja inno- vaatiosta Euroopan tiedekeskuksille on tarjottava mahdollisuus osallistua yhteisön T&K- ja rakennerahasto-ohjelmiin. Tiede- keskusyhteistyötä myös USA:n ja Japanin kanssa tulee tukea. Monissa maissa yhteistoiminnan puute valtion rahoittamien tutkimusinstituuttien ja korkeakoulujen välillä sekä yritysten kanssa tehtävän yhteistyön puute on kehitystä hidastava epäkohta, tiedekeskusyhteistyötä lisäämällä. Tutkijoiden sekä pk-yritysten ja teollisuuden väliset suhteet ovat äärimmäisen monitahoisia, ja niitä tulee yksinker- taistaa, jotta käyttöön otetuilla tukijärjestelmillä voidaan saada aikaan merkittäviä tuloksia. voidaan korjata joka Alueiden komitea on toiminut aktiivisesti tietoteknii- 9. 4. kan kehityksen ja elinikäisen oppimisen hyväksi. Tätä taustaa vasten sekä työn uudelleenorganisoinnista ja jäsenvaltioiden työllisyyssuunnitelmista annetun vihreän kirjan ja komission muiden julkaisujen perusteella komitea korostaa rakenteellis- ten toimien tarvetta yritysten ja instituutioiden auttamiseksi selviytymään vaikeuksista, joita sopeutuminen uusiin työn organisoinnin muotoihin niille aiheuttaa. Bryssel 11. maaliskuuta 1999. Kehittyneiden ja epäsuotuisten alueiden välisten erojen 9. 6. pienentämiseksi tekniikan ja tietotekniikan alalla T&K- ja innovaatiopolitiikka on voitava liittää osaksi alueiden tärkeim- piä T&K-ryhmittymiä ja tuotantojärjestelmiä. Tästä syystä alueiden komitea katsoo, että suuntaviivat T&K-toiminnan ja innovaation sisällyttämiseksi tuleviin rakenneohjelmiin tulee laatia siten, että pyritään luomaan vakaa, alhaalta ylöspäin etenevä toimintamenetelmä, jossa otetaan huomioon erityisesti pk-yritysten tarpeet eri alojen tuotantojärjestelmässä. Rakenne- rahastovälineiden ja viidennen T&K-toiminnan puiteohjelman avaintoimintojen väliset koordinointimahdollisuudet tulee sel- vittää suuntaviivoissa, ja mahdollisuudet kutsua paikallisia sekä alueellisia edustajia avaintoimintojen johtoryhmiin tulee tutkia. Eräät Euroopan unionin alueet kehittävät parhaillaan pontevas- ti erittäin hyödyllistä järjestelmää, jonka ansiosta T&K-toimin- taa ja innovaatiota koskeva tieto saadaan eri alojen (tutkijoiden, yritysten, kuntien jne. ) ulottuville. AK:n mielestä yhteisön toimielinten olisi suhtauduttava myönteisesti kyseisiin tarmok- kaisiin pyrkimyksiin, ja niiden olisi käynnistettävä tukitoimia alueille, jotka osoittavat toteuttavansa vastaavia toimia ja joilla on tarjota konkreettisia, tehokkaita ratkaisuja. 9. 7. Alueiden komitea osallistuu mielellään prosessiin, jossa laaditaan suuntaviivat T&K-toiminnan ja innovaatioiden käyt- töönotolle koheesiopolitiikassa ja uusissa rakennerahasto- ohjelmissa. Alueiden komitea katsoo, että paikallis- ja alueta- solla on välttämätöntä löytää toimintamuotoja, jotka antavat tutkijayhteisölle ja yrityksille selkeämmän käsityksen niiden yhteisistä eduista ja yhtymäkohdista, ja ottaa käyttöön väli- neitä, joiden avulla yritykset voivat hyödyntää tiedeyhteisön tarjoamaa osaamista. Tämä on ratkaiseva tekijä sellaisen kehityksen aikaansaamiseksi, joka mahdollistaa EU:n alueiden välisen koheesion ja EU:n kilpailukyvyn lisäämisen maailman- markkinoilla. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER


title: Ψήφισμα σχετικά με την καταστροφή στο όρος Cermis (Ιταλία) και την απόφαση του Αμερικανικού Στρατοδικείου

eurovoc_concepts:
Autonomous Province of Trento
Italy
United States
aircraft
military court
vocational guidance

text: C 175/250 EL Επι´σηµη Εφηµερι´δα των Ευρωπαι¨κω´ ν Κοινοτη´των 21. 6. 1999 Πε´µπτη, 11 Μαρτι´ου 1999 ζητει´ να κληθει´ εκ νε´ου να γνωµοδοτη´σει σε περι´πτωση που το Συµβου´λιο προτι´θεται να επιφε´ρει 3. σηµαντικε´ς τροποποιη´σεις στην προ´ταση της Επιτροπη´ς· 4. αναθε´τει στον Προ´εδρο´ του να διαβιβα´σει την παρου´σα γνω´ µη στο Συµβου´λιο και στην Επιτροπη´. 5. Αεροπορικο´ δυστυ´χηµα στο Cermis B4-0272, 0295 και 0317/99 Ψη´ φισµα σχετικα´ µε την καταστροφη´ στο ο´ρος Cermis (Ιταλι´α) και την απο´ φαση του Αµερικα- νικου´ Στρατοδικει´ου Το Ευρωπαι¨κο´ Κοινοβου´λιο, − ε´χοντας υπο´ψη το προηγου´µενο ψη´φισµα´ του της 19ης Φεβρουαρι´ου 1998 σχετικα´ µε την τραγωδι´α στο Monte Cermis (1), που προκλη´θηκε στις 3 Φεβρουαρι´ου 1998 απο´ ε´να αµερικανικο´ στρατιωτικο´ αεροσκα´ φος που ε´κοψε το καλω´ διο ενο´ς τελεφερι´κ στο ο´ρος Cernis µε αποτε´λεσµα να χα´σουν τη ζωη´ τους 20 πολι´τες ιταλικη´ς, βελγικη´ς, γερµανικη´ς, αυστριακη´ς, ολλανδικη´ς και πολωνικη´ς εθνικο´τητας, A. λαµβα´νοντας υπο´ψη ο´τι, µε την απο´φαση του Αµερικανικου´ Στρατοδικει´ου του Camp Lejeune, ο χειριστη´ς του αεροσκα´φους απαλλα´χθηκε των κατηγοριω´ ν που τον βα´ρυναν, Β. υπενθυµι´ζοντας ο´τι οι ε´ρευνες των ιταλικω´ ν δικαστικω´ ν αρχω´ ν ει´χαν δει´ξει σαφω´ ς ο´τι παραβια´στηκαν οι κανο´νες πτη´σεως και ο´τι αυτο´ προκα´ λεσε την καταστροφη´, Γ. υπενθυµι´ζοντας ο´τι ο χειριστη´ς και το πλη´ρωµα του αµερικανικου´ στρατιωτικου´ αεροσκα´φους δικα´στηκαν απο´ αµερικανικο´ στρατοδικει´ο δυνα´µει της Συ´µβασης του Λονδι´νου του 1951 που συνη´φθη απο´ τα κρα´τη µε´λη του ΝΑΤΟ σχετικα´ µε το καθεστω´ ς των ενο´πλων τους δυνα´ µεων και που επιτρε´πει στη χω´ ρα των στρατιωτικω´ ν να ασκει´ πλη´ρη ποινικη´ και πειθαρχικη´ δικαιοδοσι´α, ∆. λαµβα´νοντας υπο´ψη ο´τι ο Προ´εδρος των ΗΠΑ ει´χε προσωπικω´ ς εγγυηθει´ τον καταλογισµο´ των ευθυνω´ ν και την αποζηµι´ωση των οικογενειω´ ν των θυµα´ των, εκφρα´ζει την απογοη´τευση´ του γι’ αυτη´ν την απο´φαση που, ε´τσι ο´πως διατυπω´ θηκε, αποκλει´ει 1. οποιαδη´ποτε ευθυ´νη για µια καταστροφη´ που προκα´λεσε τον θα´ νατο 20 αµα´χων πολιτω´ ν και ει´ναι απαρα´δεκτη για τις οικογε´νειες των θυµα´ των· ζητει´ να εφαρµο´σουν οι αµερικανικε´ς αρχε´ς ο´λες τις διαθε´σιµες διαδικασι´ες, δικαστικε´ς και 2. διοικητικε´ς, προκειµε´νου να συµπληρωθου´ν και επεκταθου´ν οι ε´ρευνες σχετικα´ µε την καταστροφη´ αυτη´, ω´ στε να διευκρινιστου´ν οι α´µεσες και ε´µµεσες ευθυ´νες και να εξασφαλιστει´ η δι´καιη αποζηµι´ωση των οικογενειω´ ν των θυµα´των· λαµβα´νει υπο´ σηµει´ωση τις δηλω´ σεις του Προε´δρου των ΗΠΑ σχετικα´ µε την αθωωτικη´ για τον 3. χειριστη´ απο´φαση και ζητει´ απο´ την Αµερικανικη´ Κυβε´ρνηση να αποζηµιω´ σει χωρι´ς καθυστε´ρηση τις οικογε´νειες των θυµα´ των· ζητει´ απο´ τα κρα´ τη µε´λη εκει´να της Ευρωπαι¨κη´ς )νωσης που ει´ναι µε´λη και του ΝΑΤΟ να αναλα´ βουν 4. µια συντονισµε´νη πρωτοβουλι´α για την αναθεω´ ρηση της Συ´µβασης του Λονδι´νου, ω´ στε να διασφαλιστει´ ο πραγµατικο´ς καταλογισµο´ς των ευθυνω´ ν σε περιπτω´ σεις ατυχηµα´των η´ παραβα´σεων των νο´µων απο´ τις ε´νοπλες δυνα´µεις της Συµµαχι´ας που σταθµευ´ουν στις δια´φορες χω´ ρες· καλει´ το Συµβου´λιο και την Επιτροπη´, απο´ κοινου´ µε τις κυβερνη´σεις των ενδιαφεροµε´νων κρατω´ ν 5. µελω´ ν, να προωθη´σουν µια κοινη´ δρα´ση µε σκοπο´ την ενι´σχυση των ειδικω´ ν κανονισµω´ ν ασφαλει´ας που πρε´πει να διε´πουν τα στρατιωτικα´ γυµνα´ σια, το´σο αεροπορικα´ ο´σο και χερσαι´α, σε περιοχε´ς κατοικου´µενες απο´ α´µαχο πληθυσµο´· αναθε´τει στον Προ´εδρο´ του να διαβιβα´ σει το παρο´ν ψη´φισµα στο Συµβου´λιο, στην Επιτροπη´, στις 6. κυβερνη´σεις και τα κοινοβου´λια της Αυστρι´ας, του Βελγι´ου, της Γερµανι´ας, της Ιταλι´ας, της Ολλανδι´ας και της Πολωνι´ας καθω´ ς και στον Προ´εδρο των Ηνωµε´νων Πολιτειω´ ν και στον Γενικο´ Γραµµατε´α του ΝΑΤΟ. (1) ΕΕ C 80 της 16. 3. 1998 σελ. 247


title: Parecer do Comité das Regiões sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa às instalações portuárias de recepção de resíduos dos navios e de resíduos da carga»

eurovoc_concepts:
harbour installation
industrial waste
load
waste

text: 14. 7. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 198/27 4. 10. O Comité das Regio˜ es considera que o transporte deve deixar de ser considerado como mero elemento subsidia´rio da actividade industrial e comercial, devendo ser lançadas iniciativas favora´veis a um transporte racional e compatı´vel com o ambiente. Bruxelas, 11 de Março de 1999. O Presidente do Comité das Regio˜es Manfred DAMMEYER Parecer do Comité das Regio˜ es sobre a «Proposta de directiva do Conselho relativa às instalaço˜ es portua´rias de recepça˜ o de resı´duos dos navios e de resı´duos da carga» (1999/C 198/06) O COMITE´ DAS REGIO˜ ES, Tendo em conta a «Proposta de directiva do Conselho relativa às instalaço˜ es portua´rias de recepça˜o de resı´duos dos navios e de resı´duos da carga» [COM(1998) 452 final — 98/0249 (SYN)] (1); Tendo em conta a decisa˜o do Conselho, de 6 de Agosto de 1998, de consulta´-lo sobre o assunto, nos termos da primeira alı´nea do artigo 198. o-C do Tratado que institui a Comunidade Europeia; Tendo em conta a decisa˜o da Mesa de 15 de Julho de 1998 de incumbir a Comissa˜o 3 «Redes Transeuropeias, Transportes e Sociedade da Informaça˜o» de elaborar o presente parecer; Tendo em conta o projecto de parecer (CdR 362/98 rev. 1) adoptado pela Comissa˜o 3 em 22 de Janeiro de 1999 (relatores: G. Niederbremer e R. Ervelä); Considerando a resoluça˜o do Conselho, de 8 de Junho de 1993, sobre uma polı´tica comum de segurança marı´tima (2), onde se defende que uma melhoria da disponibilidade e da utilizaça˜o das instalaço˜ es portua´rias de recepça˜o na Comunidade faz parte das medidas priorita´rias a aplicar neste contexto; Considerando a Directiva 95/21/CE do Conselho relativa à aplicaça˜o, aos navios que escalem os portos da Comunidade ou naveguem em a´guas sob jurisdiça˜o dos Estados-Membros, das normas internacionais respeitantes à segurança da navegaça˜o, à prevença˜o da poluiça˜o e às condiço˜ es de vida e de trabalho a bordo dos navios (inspecça˜o pelo Estado do porto)(3), segundo a qual navios que representem uma ameaça desproporcionada de danos para o meio marinho na˜o devem sair para o mar; Considerando a Convença˜o Internacional para a Prevença˜o da Poluiça˜o por Navios de 1973 e o seu Protocolo de 1978 (MARPOL 73/78), que definem, nomeadamente, regras e condiço˜ es para a descarga de resı´duos no mar, ficando ainda as partes contratantes obrigadas a garantir a disponibilidade de instalaço˜ es portua´rias de recepça˜o; Considerando a Convença˜o para a Protecça˜o do Meio Marinho na Zona do Mar Ba´ltico (Convença˜o de Helsı´nquia 1974/1992), que, com a sua entrada em vigor em 1 de Janeiro de 2000, introduzira´ prescriço˜ es estritas de entrega de resı´duos para todos os navios que façam escala nos portos do Ba´ltico; Considerando a recomendaça˜o 17/11 da Comissa˜o de Helsı´nquia (HELCOM — Comissa˜o para a protecça˜o do ambiente marinho na regia˜o do Mar Ba´ltico), de 13 de Março de 1996, para introduça˜o de um sistema de taxas u´ nico para tratamento e eliminaça˜o de resı´duos dos navios; (1) JO C 271 de 31. 8. 1998, p. 79. (2) JO C 271 de 7. 10. 1993, p. 1. (3) JO L 157 de 7. 7. 1995, p. 1. C 198/28 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 14. 7. 1999 Considerando a declaraça˜o da IV Conferência Internacional para Protecça˜o do Mar do Norte, realizada em Esbjerg, em 8 e 9 de Junho de 1995, para elaboraça˜o de um sistema u´ nico para o desenvolvimento financeiro da utilizaça˜o de instalaço˜ es de recepça˜o nos portos do Mar do Norte, com vista a melhorar a utilizaça˜o adequada das instalaço˜ es portua´rias de recepça˜o e a evitar distorço˜ es de concorrência; Considerando que o relato´ rio da Agência Europeia do Ambiente «Europe’s Environment — The Dobris Assessment» de 1995 aponta as descargas derivadas do funcionamento dos navios como uma das causas principais de poluiça˜o por hidrocarbonetos, especialmente nas rotas de navegaça˜o e nos portos, adoptou na 28. a reunia˜o plena´ria de 10 e 11 de Março de 1999 (sessa˜o de 11 de Março), por unanimidade, o presente parecer. 1. Introduça˜o 1. 1. Com o desenvolvimento industrial e a crescente globa- lizaça˜o da economia, os mares e os oceanos têm vindo a ser cada vez mais utilizados de forma intensiva como fornecedores de matéria prima, meio de transporte, fonte de alimentaça˜o e espaço de entretenimento. Consequentemente, o nı´vel de poluiça˜o marinha aumentou consideravelmente nos u´ ltimos anos. Cerca de um terço das trocas comerciais dentro da comunidade efectuam-se mediante transporte marı´timo, sendo este, portanto, o segundo modo de transporte mais importante na Europa, depois do transporte rodovia´rio de mercadorias. De acordo com um relato´ rio efectuado para a Comissa˜o, em cerca de 700 portos comerciais da Comunidade o nu´ mero de escalas de navios para carga e descarga de mercadorias totaliza anualmente, pelo menos, 750 000. Os portos comunita´rios registam ainda anualmente um nu´ mero de escalas de ferries de automo´ veis e passageiros estimado em 900 000. Estima-se ainda que estes navios produzem anualmente entre 5 e 7 milho˜ es de toneladas de resı´duos de hidrocarbonetos e 1 milha˜o de resı´duos so´ lidos. Actualmente, apenas uma pequena parte destes resı´duos é entregue nos portos onde estes navios fazem escala. Uma grande parte dos resı´duos na˜o entregues em terra é lançada ou descarregada no mar. Assim, a poluiça˜o marinha por navios é proporcionalmente mais significativa do que a poluiça˜o derivada de derrames de crude. 1. 2. Foram concluı´das convenço˜ es internacionais de modo a evitar a contı´nua poluiça˜o marinha. Contudo, os comandan- tes e as tripulaço˜ es na˜o cumprem todas as disposiço˜ es e regras existentes e alguns portos na˜o dispo˜ em de instalaço˜ es de recepça˜o adequadas. 1. 3. O Comité das Regio˜ es verifica, portanto, que os acordos internacionais padecem de um elevado défice de execuça˜o. 1. 4. O objectivo da proposta da Comissa˜o é reduzir as descargas para o mar de resı´duos dos navios e de resı´duos da carga, protegendo, desta forma, o meio marinho. 2. Sı´ntese da directiva 2. 1. A aplicaça˜o uniforme das disposiço˜ es acordadas inter- nacionalmente — completadas, em parte, por prescriço˜ es comunita´rias especı´ficas — é um importante pilar da polı´tica comunita´ria no domı´nio da segurança marı´tima. Os esforços da Comissa˜o concentram-se na aplicaça˜o eficaz da Convença˜o MARPOL e na transposiça˜o dos objectivos aı´ formulados. 2. 2. A directiva apresentada pela Comissa˜o sobre as insta- laço˜ es portua´rias de recepça˜o de resı´duos dos navios e de resı´duos da carga (COM(1998) 452 final) propo˜ e assegurar medidas adequadas para protecça˜o dos mares e oceanos através da aplicaça˜o coerente do direito internacional. Tal pode ser alcançado melhorando-se a disponibilidade e a utilizaça˜o das instalaço˜ es portua´rias de recepça˜o. Ao contra´rio da MARPOL 73/78, a presente directiva 2. 3. na˜o estabelece disposiço˜ es relativas à descarga e ao lançamento de resı´duos no mar, mas concentra-se no tratamento dado aos navios durante a sua escala nos portos comunita´rios. As disposiço˜ es legais actualmente em vigor na˜o têm 2. 4. sido, até agora, suficientemente eficazes para impedir descargas operacionais ilegais dos navios. Deste modo, a MARPOL 73/78 na˜o estabelece, por exemplo, qualquer obrigaça˜o jurı´dica para que os navios eliminem os seus resı´duos oleosos antes de deixarem um porto. A questa˜o dos custos de eliminaça˜o esta´ regulamentada de forma heterogénea nos portos comunita´rios, o que pode levar a distorço˜ es de concorrência. O facto de os custos serem suportados pela colectividade contraria o princı´- pio do poluidor-pagador. 2. 5. A Comissa˜o pretende suprir esta lacuna com a presente proposta de directiva para os portos europeus, a qual contém os seguintes pontos principais: Cada navio esta´, em princı´pio, obrigado a entregar 2. 5. 1. nos portos todos os resı´duos do seu funcionamento e todos os resı´duos da sua carga. 2. 5. 2. Independentemente da utilizaça˜o efectiva das insta- laço˜ es portua´rias de eliminaça˜o dos resı´duos, cada navio paga uma taxa fixa que pode ser cobrada em conjunto com as taxas portua´rias ou separadamente (sistema «No special fee»). A directiva viabiliza igualmente a instituiça˜o de sistemas mistos, os quais sa˜o compostos por uma taxa fixa e uma taxa adicional cobrada directamente de acordo com o princı´pio do poluidor-pagador. A taxa de eliminaça˜o dos resı´duos pode ser reduzida para os navios «amigos do ambiente», pois estes produzem menos resı´duos. 2. 5. 3. Os portos devem dispor de instalaço˜ es de recepça˜o suficientes para os resı´duos dos navios e para os resı´duos da carga. Um instrumento importante para uma melhor dispo- 2. 5. 4. nibilidade das instalaço˜ es portua´rias de recepça˜o sa˜o os planos de recepça˜o e gesta˜o dos resı´duos elaborados pelos portos e que sa˜o efectuados com base nas necessidades dos utilizadores regulares desses mesmos portos. Os Estados-Membros contro- lara˜o e avaliara˜o esses planos. Devera´ realizar-se uma nova avaliaça˜o pelo menos em cada três anos e sempre que ocorram mudanças sensı´veis no funcionamento do porto. 14. 7. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 198/29 2. 5. 5. O sistema de informaça˜o e de controlo entre os portos esta´ a ser concluı´do. Os navios que na˜o entreguem os seus resı´duos num porto sera˜o sujeitos no porto de escala seguinte a um controlo mais aprofundado. 3. Concluso˜ es 3. 1. O Comité das Regio˜ es verifica que apesar da conclusa˜o de uma série de acordos internacionais, persiste uma considera´vel lacuna na sua aplicaça˜o, na˜o estando, portanto, até agora assegurada a protecça˜o do meio marinho. O Comité das Regio˜ es acolhe, por outro lado, favora- 3. 2. velmente o facto de 3. 2. 1. com a presente proposta de directiva os portos ficarem sujeitos à obrigaça˜o de disporem de instalaço˜ es de recepça˜o suficientes para os resı´duos dos navios e para os resı´duos da carga e de os navios ficarem, ao mesmo tempo, sujeitos à obrigaça˜o de utilizar estas mesmas instalaço˜ es. Com estas medidas é, assim, de aguardar uma considera´vel diminuiça˜o da poluiça˜o do meio marinho; 3. 2. 2. planos de recepça˜o e de gesta˜o dos resı´duos; os portos ficarem sujeitos à obrigaça˜o de elaborarem se ter encontrado a nı´vel comunita´rio uma regula- 3. 2. 3. mentaça˜o, que estabelece prescriço˜ es mais especı´ficas para os portos e para os Estados portua´rios, no que diz respeito à disponibilidade de instalaço˜ es de recepça˜o adequadas, acom- panhadas pelo princı´pio de entrega obrigato´ ria dos resı´duos e de um sistema de controlo eficaz. 3. 3. O Comité das Regio˜ es apoia a abordagem da Comissa˜o orientada para os portos, bem como as suas consideraço˜ es pragma´ticas, polı´ticas e jurı´dicas, pois as descargas de resı´duos dos navios e de resı´duos da carga no mar esta˜o directamente ligadas com a disponibilidade e acessibilidade das instalaço˜ es de recepça˜o nos portos. Uma considera´vel melhoria desta situaça˜o permitiria reduzir eficazmente as descargas no mar. Esta concepça˜o vem, portanto, completar a abordagem da MARPOL. 3. 4. O Comité das Regio˜ es insta a que 3. 4. 2. as diferenças existentes nos sistemas de tarifaça˜o dos diversos Estados-Membros ou nos portos da Comunidade na˜o tenham consequências negativas na concorrência, de modo a respeitar as caracterı´sticas essenciais de cada porto, como a sua dimensa˜o, a situaça˜o geogra´fica e estratégica e o volume de carga e descarga de mercadorias; a directiva possibilite a cooperaça˜o entre os portos, 3. 4. 3. de forma a conservar a competitividade dos portos mais pequenos ou dos portos especiais, particularmente se houver a possibilidade de estabelecer um plano u´ nico para conjuntos de portos geograficamente pro´ ximos; 3. 4. 4. os planos de recepça˜o e gesta˜o dos resı´duos na˜o sejam reavaliados a intervalos fixos, mas sejam objecto de adaptaça˜o sempre que surjam novas condiço˜ es; 3. 4. 5. acordos e documentos justificativos da entrega dos resı´duos em Estados terceiros sejam aceites pelos Estados- -Membros, desde que estes acordos sejam satisfato´ rios e fia´veis. Convém comprovar que se tratam de acordos de boa qualidade, que tomam em consideraça˜o as regras ecolo´ gicas e os princı´- pios de gesta˜o dos resı´duos. Esta prova seria fornecida mediante apresentaça˜o de um certificado elaborado pela Comunidade que atestaria a suficiente qualidade do acordo celebrado com o paı´s terceiro; 3. 4. 6. a Comissa˜o mantenha os Estados-Membros regular- mente informados sobre alteraço˜ es relativas aos certificados de qualidade da Comunidade, bem como sobre os acordos e documentos justificativos com Estados terceiros; o processo de notificaça˜o ja´ existente da IMO seja 3. 4. 7. utilizado para informar a Comissa˜o de modo a minimizar as despesas burocra´ticas; a presente directiva se baseie na regulamentaça˜o da 3. 4. 8. Convença˜o de Helsı´nquia e que seja feita referência expressa a esta mesma convença˜o; no que toca às taxas de resı´duos dos navios, a criaça˜o 3. 4. 1. de sistemas de recuperaça˜o dos custos com taxas fixas constitua a regra e que os sistemas mistos com cobrança simultânea de taxas adicionais sejam utilizados apenas a tı´tulo excepcional; um nu´ mero o maior possı´vel de Estados na˜o mem- 3. 4. 9. bros possa participar na presente regulamentaça˜o, uma vez que a poluiça˜o do meio marinho tem consequências transfron- teiriças. Bruxelas, 11 de Março de 1999. O Presidente do Comité das Regio˜es Manfred DAMMEYER