title: Direktiva Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov

eurovoc_concepts:
air quality
environmental protection
prevention of pollution
soil pollution
storage of waste
waste disposal
water pollution

text: 228 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 31999L0031 16. 7. 1999 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 182/1 DIREKTIVA SVETA 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlaganju odpadkov na odlagališčih SVET EVROPSKE UNIJE JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 130s(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije (1), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora (2), v skladu s postopkom, določenim v členu 189c Pogodbe (3), ker Resolucija Sveta z dne 7. maja 1990 (4) o politiki o odpadkih pozdravlja in podpira strateški dokument Skup- nosti ter poziva Komisijo, da predlaga merila in standarde za odstranjevanje odpadkov z odlaganjem na odlagališčih; ker Resolucija Sveta z dne 9. decembra 1996 o politiki o odpadkih meni, da naj bi se v prihodnosti po vsej Skupno- sti odpadki odlagali na odlagališča le varno in nadzoro- vano; ker naj bi se spodbujalo preprečevanje nastajanja odpad- kov, njihovo recikliranje in regeneriranje ter uporabo regeneriranega materiala in energije, da se varujejo naravni viri in preprečuje potratna raba zemljišč; (1) (2) (3) (4) ker naj bi se posvetilo več pozornosti sežiganju komunal- nih in nenevarnih odpadkov, kompostiranju, pridobivanju bioplina in predelavi blata iz rečnih strug, jezer ali morja; (10) (1) UL C 156, 24. 5. 1997, str. 10. (2) UL C 355, 21. 11. 1997, str. 4. (3) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 19. februarja 1998 (UL C 80, 16. 3. 1998, str. 196), Skupno stališče Sveta z dne 4. junija 1998 (UL C 333, 30. 10. 1998, str. 15) in Sklep Evropskega parlamenta z dne 3. februarja 1999 (UL C 150, 28. 5. 1999, str. 78). (4) UL C 122, 18. 5. 1990, str. 2. (5) (6) (7) (8) (9) ker je treba v skladu z načelom plačila za obremenjevanje med drugim upoštevati vso škodo, ki jo povzroči okolju odlagališče; ker naj bi se, podobno kakor druge oblike obdelovanja odpadkov, odlaganje na odlagališčih ustrezno spremljalo in urejalo, da se preprečijo ali zmanjšajo možni škodljivi vplivi na okolje in tveganje za zdravje ljudi; ker je treba sprejeti ustrezne ukrepe, da se prepreči zapuščanje, odmetavanje ali nenadzorovano odstranjeva- nje odpadkov; ker mora biti temu primerno omogočeno spremljanje odlagališč glede na snovi, ki jih vsebujejo tam odloženi odpadki, ker naj bi take snovi, če je le mogoče, reagirale le predvidljivo; ker naj bi se zmanjšale količina in nevarne lastnosti odpad- kov, ki so namenjeni odlaganju na odlagališčih, če je to primerno; ker naj bi se olajšalo ravnanje z odpadki in povečala njihova regeneracija; ker naj bi se spodbujala uporaba obdelovalnih postopkov za zagotovitev, da je odlaganje na odlagališčih združljivo s cilji te direktive; ker je sortiranje vključeno v definicijo obdelave; ker naj bi bile države članice sposobne izvajati načelo bli- žine in samozadostnosti pri odstranjevanju svojih odpad- kov na ravni Skupnosti in na nacionalni ravni, v skladu z Direktivo Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (5); ker je treba slediti ciljem te direktive in jih pojasniti z vzpostavitvijo ustrezne celovite mreže obratov za odstranjevanje, ki bo temeljila na visoki stopnji varstva okolja; ker bi neskladje med tehničnimi standardi za odstranjeva- nje odpadkov z odlaganjem na odlagališčih in nižjimi stro- ški, ki so z njim povezani, lahko povzročilo povečano odstranjevanje odpadkov v objektih in napravahz nizkimi in tako ustvarilo možnost okoljevarstvenimi standardi nastanka resne nevarnosti za okolje zaradi prevoza (5) UL L 194, 25. 7. 1975, str. 39. Direktiva, kot je bila nazadnje spremenjena z Odločbo Komisije 96/350/ES (UL L 135, 6. 6. 1996, str. 32). 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 229 odpadkov na večje razdalje, kakor je potrebno, in zaradi neustreznih načinov odstranjevanja; opraviti pregled in preveriti, ali odlagališče izpolnjuje pogoje iz navedenega dovoljenja; (11) ker je torej treba na ravni Skupnosti določiti tehnične stan- darde za odlaganje odpadkov na odlagališčih, da se varuje, ohranja in zboljša kakovost okolja v Skupnosti; (19) ker naj bi se v vsakem primeru preverilo, ali se odpadki lahko odložijo na odlagališče, ki so mu namenjeni, zlasti pri nevarnih odpadkih; (12) ker je treba jasno določiti zahteve, ki jih morajo izpolnje- vati odlagališča glede lokacije, prilagajanja, upravljanja, nadzorovanja, zapiranja ter preventivnih in zaščitnih ukrepov za kratkoročno in dolgoročno varovanje okolja pred vsakršno nevarnostjo, predvsem pred onesnaževa- njem podtalnice s pronicanjem izcedne vode v tla; (13) ker je treba glede na navedeno jasno opredeliti razrede odlagališč, ki jih je treba upoštevati, in vrste odpadkov, ki se bodo prevzemale na odlagališčih raznih razredov; (14) ker naj bi mesta za začasno skladiščenje odpadkov izpol- njevala ustrezne zahteve Direktive 75/442/EGS; (20) ker je treba za preprečitev ogrožanja okolja uvesti enoten postopek za prevzem odpadkov na podlagi postopka za razvrstitev odpadkov, sprejemljivih za različne kategorije odlagališč, ki predvsem zajema standardizirane mejne vrednosti; ker je zato treba dovolj zgodaj vzpostaviti dosle- den in standardiziran sistem za razvrščanje, vzorčenje in analiziranje odpadkov, da se omogoči izvajanje te direk- tive; ker morajo biti merila za prevzem še posebno natančna glede inertnih odpadkov; (21) ker države članice lahko, dokler ne vpeljejo analitskih metod ali mejnih vrednosti, potrebnih za razvrščanje, za namene te direktive ohranijo ali sestavijo nacionalne sezname odpadkov, ki so sprejemljivi ali nesprejemljivi za odlaganje na odlagališčih, ali določijo vključno z mejnimi vrednostmi merila, podobna tistim, ki jih ta direktiva določa za enoten postopek za prevzem; (15) ker v skladu z Direktivo 75/442/EGS regeneracija primer- nih inertnih ali nenevarnih odpadkov z njihovo uporabo pri prenavljanju in zasipavanju ali pri gradnji ne pomeni nujno odlaganja na odlagališču; (22) ker naj bi tehnični odbor pripravil merila za prevzem nekaterih nevarnih odpadkov na odlagališča za nenevarne odpadke; (16) ker naj bi se med drugim za zmanjšanje globalnega segrevanja, storilo vse potrebno, da se zmanjša nastajanje metana na odlagališčih, tako da se zmanjša odlaganje biorazgradljivih odpadkov na odlagališčih in zahteva uvedba nadzora odlagališčnih plinov; (23) ker je treba za čas obratovanja in čas po zaprtju odlagališča vzpostaviti skupne postopke spremljanja, da se ugotovijo vsi možni škodljivi vplivi odlagališča na okolje in sprejmejo ustrezni sanacijski ukrepi; (17) (18) ker naj bi ukrepi za zmanjšanje odlaganja biorazgradljivih odpadkov na odlagališča spodbujali tudi ločeno zbiranje splošno, biorazgradljivih regeneracijo in recikliranje; odpadkov, sortiranje na ker je treba zaradi posebnosti odstranjevanja odpadkov z odlaganjem na odlagališčih vpeljati poseben postopek za izdajo dovoljenj za vse razrede odlagališč v skladu s sploš- nimi pogoji za izdajo dovoljenj iz Direktive 75/442/EGS in splošnimi pogoji Direktive 96/61/ES o celovitem prepre- čevanju in nadzorovanju onesnaževanja (1); ker mora pris- tojni organ še pred pričetkom obratovanja odlagališča (1) UL L 257, 10. 10. 1996, str. 26. (24) ker je treba opredeliti, kdaj in kako naj bi se odlagališče zaprlo ter obveznosti in odgovornosti upravljavca po zaprtju odlagališča; (25) ker naj bi za odlagališča, ki so bila zaprta pred dnevom pre- nosa te direktive, ne veljale določbe te direktive o zapira- nju; (26) ker naj bi se prihodnji pogoji za obratovanje obstoječih odlagališč uredili s predpisi, zato da se v določenem obdobju sprejmejo potrebni ukrepi za prilagoditev takih odlagališč tej direktivi na podlagi načrta prilagoditve odla- gališča; 230 (27) SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 ker upravljavcem obstoječih odlagališč, ki so v skladu z obveznimi nacionalnimi predpisi, enakovrednimi tistim iz člena 14 te direktive, že predložili dokumentacijo iz člena 14(a) te direktive pred njeno uveljavitvijo in ki jim je pristojni organ dovolil nadaljevanje obratovanja, ni treba ponovno predložiti te dokumentacije in pristojnim orga- nom ni treba izdati novega dovoljenja; SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 Splošni cilj (28) ker naj bi upravljavec s finančnim zavarovanjem ali temu enakovrednim ukrepom zagotovil izpolnitev vseh obvez- nosti iz dovoljenja, vključno tiste, ki se nanašajo na postopek zapiranja odlagališča in njegovo upravljanje po zaprtju; (29) ker naj bi se sprejeli ukrepi za zagotovitev, da plačilo za odlaganje odpadkov na odlagališče pokriva vse stroške, povezane z gradnjo in obratovanjem objektov in naprav, vključno, kolikor je mogoče, s finančnim zavarovanjem ali enakovrednim ukrepom, ki ga mora zagotoviti upravljavec odlagališča, in tudi ocenjene stroške zaprtja odlagališča, vključno z upravljanjem po zaprtju; (30) ker se ocenjeni stroški, ki bodo vključeni v plačilo upravljavcu, lahko omejeni na določeno obdobje, če pris- tojni organ meni, da odlagališče po vsej verjetnosti ne bo povzročalo nevarnosti za okolje dlje od tega obdobja; (31) ker je treba zagotoviti, da se izvedbeni predpisi te direktive pravilno uporabljajo po vsej Skupnosti ter da upravljavci odlagališč in njihovo osebje pri usposabljanju in izobraže- vanju pridobijo vse potrebno znanje; (32) ker mora Komisija uvesti standardni postopek za prevzem odpadkov in določiti standardno razvrstitev odpadkov, ki se lahko odlagajo na odlagališčih, v skladu s postopkom odbora, določenim v členu 18 Direktive 75/442/EGS; (33) ker se mora uskladitev prilog te direktive znanstvenemu in tehničnemu napredku ter standardizacija metod spremlja- nja, vzorčenja in analiziranja sprejeti po istem postopku odbora; (34) ker morajo države članice Komisiji pošiljati redna poročila o izvajanju te direktive, pri čemer morajo posvetiti posebno pozornost nacionalnim strategijam, ki naj bi jih pripravile na podlagi člena 5; ker na podlagi teh poročil Komisija poroča Evropskemu parlamentu in Svetu, 1. Zaradi izpolnjevanja zahtev Direktive 75/442/EGS, zlasti čle- nov 3 in 4, je cilj te direktive s strogimi obratovalnimi in tehnič- nimi zahtevami o odpadkih in odlagališčih zagotoviti ukrepe, postopke in smernice za preprečevanje ali zmanjševanje, kolikor je mogoče, čezmerne obremenitve okolja, zlasti onesnaževanja površinskih voda, podtalnice, tal in zraka, in na globalno okolje, vključno z učinkom tople grede, ter tudi tako posledično ogroža- nje zdravja ljudi pri odlaganju odpadkov na odlagališče med celotno obratovalno dobo; 2. Glede tehničnih značilnosti odlagališč ta direktiva vsebuje ustrezne tehnične zahteve za tista odlagališča, za katera velja Direktiva 96/61/ES, zato da bolj podrobno opredeli splošne zahteve omenjene direktive. Šteje se, da so zahteve Direktive 96/61/ES izpolnjene, če so izpolnjene zahteve te direktive. Člen 2 Opredelitve Posamezni pojmi v tej direktivi imajo naslednji pomen: (a) „odpadek“ je kakršna koli snov ali predmet, zajet z Direktivo 75/442/EGS; (b) (c) „komunalni odpadki“ so gospodinjski odpadki in drugi odpadki, ki so zaradi svoje narave ali sestave podobni gospodinjskim odpadkom; „nevarni odpadki“ so kakršnikoli odpadki, ki so zajeti s čle- dne Sveta nom 1(4) Direktive 12. decembra 1991 o nevarnih odpadkih (1); 91/689/EGS z (d) „nenevarni odpadki“ so odpadki, ki niso zajeti z odstavkom c; (e) „inertni odpadki“ so odpadki, ki se fizikalno, kemično ali biološko bistveno ne spreminjajo. Inertni odpadki ne bodo razpadli, zgoreli ali kako drugače kemijsko ali fizikalno reagirali, se ne bodo biološko razgradili in ne bodo škodljivo vplivali na druge snovi, s katerimi bodo prišli v stik, na način, ki bi lahko povzročil onesnaženje okolja ali škodoval zdravju ljudi. Skupno izluževanje in vsebnost onesnaževal v odpadkih ter ekotoksičnost izcedne vode morajo biti zane- marljivi in zlasti ne smejo ogrožati kakovosti površinskih voda in/ali podtalnice; (1) UL L 377, 31. 12. 1991, str. 20. Direktiva, kot je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 94/31/ES (UL L 168, 2. 7. 1994, str. 28). 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 231 (f) „podzemno skladišče“ je stalno skladišče odpadkov v globokem podzemnem prostoru, kakršni so rudniki soli ali kalija; (p) „pristojni organ“ je tisti organ, ki ga država članica določi za odgovornega za izvrševanje nalog iz te direktive; (g) „odlagališče“ je odlagališče odpadkov za odlaganje odpadkov na ali v tla (to je pod zemljo), vključno z: (q) „tekoči odpadki“ so kakršnikoli odpadki v tekoči obliki, vključno z odpadnimi vodami, vendar brez blata; — internim odlagališčem odpadkov (to je odlagališče, na katero proizvajalec odpadkov sam odlaga odpadke na kraju proizvodnje), in (r) „redko poseljeno območje“ je območje: — stalnim odlagališčem (to je več kakor eno leto), ki se uporablja za začasno skladiščenje odpadkov, vendar brez: — objektov in naprav, kjer se odpadki raztovorijo, zato da se lahko pripravijo za nadaljnji prevoz za regeneracijo, obdelavo ali odstranjevanje drugje, in — skladiščenja odpadkov pred regeneracijo ali obdelavo za praviloma manj kakor tri leta, ali — skladiščenja odpadkov pred odlaganjem za manj kakor eno leto; — z manj kakor 500 prebivalci na občino ali naselje in ne več kakor petimi prebivalci na kvadratni kilometer, in — na katerem je razdalja do najbližjega urbanega naselja z najmanj 250 prebivalci na kvadratni kilometer najmanj 50 kilometrov ali na katerem je bistveni del leta dostop do teh najbližjih naselij po cesti težak zaradi slabih vremenskih razmer. Člen 3 Področje 1. Države članice uporabljajo to direktivo za vsa odlagališča, kot so opredeljena v členu 2(g). (h) „obdelava“ so fizikalni, termični, kemični ali biološki procesi vključno s sortiranjem, ki spremenijo lastnosti odpadkov, zato da se zmanjša njihova prostornina ali nevarne lastnosti, da se laže ravna z njimi ali da se poveča regeneracija; 2. Brez vpliva na obstoječo zakonodajo Skupnosti ni predmet te direktive: (i) (j) „izcedne vode“ so vse tekočine, ki pronicajo skozi odložene odpadke in odtekajo iz odlagališča ali se v njem zadržujejo; — nanašanje blata, vključno z blatom iz čistilnih naprav in greznic ter blatom iz rečnih strug, jezer ali morja, in podob- nih snovi zaradi gnojenja ali zboljševanja tal, „odlagališčni plin“ so vsi plini, ki nastajajo zaradi odloženih odpadkov; (k) „izlužek“ je raztopina, pridobljena z laboratorijskim testom izluževanja; (l) „upravljavec“ je fizična ali pravna oseba, ki je odgovorna za odlagališče, v skladu z notranjo zakonodajo države članice, v kateri je odlagališče; od priprave do upravljanja po zaprtju so upravljavci lahko različne osebe; (m) „biorazgradljivi odpadki“ so kakršnikoli odpadki, ki se lahko aerobno ali anaerobno razgradijo, kakršni so prehranski in vrtnarski odpadki ter papir in karton; (n) „imetnik“ je proizvajalec odpadkov ali fizična ali pravna oseba, ki jih ima v posesti; (o) „prosilec“ odlagališče v skladu s to direktivo; je vsaka oseba, ki zaprosi za dovoljenje za — uporaba primernih inertnih odpadkov pri prenavljanju, zasipavanju ali gradnji odlagališč, — odlaganje nenevarnega blata iz rečnih strug, jezer ali morja ob manjših vodnih poteh, in nenevarnega blata v površinske vode, vključno z rečnim dnom in podtaljem, iz katerih je bilo odstranjeno, — odlaganje neonesnažene zemlje ali nenevarnih inertnih odpadkov, ki nastajajo pri raziskovanju in izkoriščanju, obde- lavi in skladiščenju mineralnih surovin ter v kamnolomih. 3. Brez vpliva na Direktivo 75/442/EGS lahko države članice po lastni izbiri izjavijo, da se odlaganje nenevarnih odpadkov, kot ga opredeli odbor, ustanovljen po členu 17 te direktive, ki niso inertni odpadki ter nastajajo pri raziskovanju, izkoriščanju, obde- lavi in skladiščenju mineralnih surovin in v kamnolomih in ki se odlagajo tako, da se preprečuje onesnaževanje okolja ali nevarnost za zdravje ljudi, lahko izvzame iz predpisov Priloge I v točkah 2, 3. 1, 3. 2 in 3. 3 k tej direktivi. 232 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 4. Brez vpliva na Direktivo 75/442/EGS lahko države članice po lastni izbiri izjavijo, da se člen 6(d), člen 7(i), člen 8(a)(iv), člen 10, člen 11(1)(a), (b) in (c), člen 12(a) in (c), točki 3 in 4 Priloge I, Pri- loga II (razen 3. stopnja iz točke 3 in točka 4) in točke 3 do 5 Pri- loge III k tej direktivi deloma ali v celoti ne uporabljajo za: odstavku 2, predvsem z recikliranjem, kompostiranjem, proiz- vodnjo bioplina ali regeneracijo snovi/energije. V 30 mesecih od datuma, določenega v členu 18(1), Komisija Evropskemu parla- mentu in Svetu pošlje poročilo, ki združuje nacionalne strategije. (a) otoška odlagališča za nenevarne ali inertne odpadke s skupno zmogljivostjo do 15 000 ton ali odloženo letno količino do 1 000 ton, če je to edino odlagališče na otoku in če je name- njeno izključno za odlaganje odpadkov, nastalih na tem otoku. Ko je skupna zmogljivost tega odlagališča izkoriščena, vsako na otoku zgrajeno novo odlagališče izpolnjuje zahteve te direktive; (b) odlagališča za nenevarne in inertne odpadke na redko poseljenih območjih, če je odlagališče namenjeno odlaganju odpadkov, ki nastajajo le na tem redko poseljenem območju. Najpozneje dve leti po datumu, določenem v členu 18(1), države članice uradno obvestijo Komisijo o seznamu otokov in redko poseljenih območij, ki so izvzeti. Komisija objavi seznam otokov in redko poseljenih območij. 5. Brez vpliva na Direktivo 75/442/EGS lahko države članice po lastni izbiri izjavijo, da se podzemno skladišče, kot je opredeljeno v členu 2(f) te direktive, lahko izvzame iz določb člena 13(d), Pri- loge I v točki 2 (razen prve alinee) in točkah 3 do 5 ter Priloge III v točkah 2, 3 in 5 k tej direktivi. Člen 4 Razredi odlagališč Vsako odlagališče se razvrsti v enega od naslednjih razredov: — odlagališče za nevarne odpadke, — odlagališče za nenevarne odpadke, — odlagališče za inertne odpadke. 2. Ta strategija zagotavlja, da se mora količina biorazgradljivih komunalnih odpadkov, ki se odlagajo na odlagališčih, zmanjšati na: (a) 75 % skupne količine (po teži) biorazgradljivih komunalnih odpadkov, proizvedenih leta 1995 ali zadnje leto pred letom 1995, za katero so na voljo standardizirani podatki Eurostat, najpozneje pet let po datumu, določenem v členu 18(1); (b) 50 % skupne količine (po teži) biorazgradljivih komunalnih odpadkov, proizvedenih leta 1995 ali zadnje leto pred letom 1995, za katero so na voljo standardizirani podatki Eurostat, najpozneje osem let po datumu, določenem v členu 18(1); (c) 35 % skupne količine (po teži) biorazgradljivih komunalnih odpadkov, proizvedenih leta 1995 ali zadnje leto pred letom 1995, za katero so na voljo standardizirani podatki Eurostat, najpozneje petnajst let po datumu, določenem v členu 18(1). Dve leti pred datumom iz odstavka (c) Svet ponovno pregleda zgornji cilj na podlagi poročila Komisije o praktičnih izkušnjah, ki jih imajo države članice pri uresničevanju ciljev, določenih v odstavkih (a) in (b). Če je to primerno, je poročilu priložen predlog za potrditev ali spremembo tega cilja, da se zagotovi visoka stopnja varstva okolja. Države članice, ki so leta 1995 ali zadnje leto pred letom 1995, za katero so na voljo standardizirani podatki Eurostat, na odlaga- lišča odložile več kakor 80 % svojih zbranih komunalnih odpad- kov, lahko odložijo uresničitev ciljev, določenih v odstavku (a), (b) ali (c), za največ štiri leta. Države članice, ki imajo namen upora- biti to določbo, o svojem sklepu vnaprej obvestijo Komisijo. Komisija o teh sklepih obvesti druge države članice in Evropski parlament. Izvajanje določb, določenih v prejšnjem pododstavku, nikakor ne sme povzročiti, da se cilj iz odstavka (c) uresniči pozneje od štirih let po datumu, določenem v odstavku (c). Člen 5 3. Države članice sprejmejo ukrepe, da se naslednji odpadki na odlagališčih ne prevzemajo: Odpadki in obdelava, ki so na odlagališčih nesprejemljivi 1. Države članice pripravijo nacionalno strategijo za zmanjševa- nje količine biorazgradljivih odpadkov, ki se odlagajo na odlagališčih, najpozneje v dveh letih od datuma, določenega v členu 18(1), in o tej strategiji uradno obvestijo Komisijo. Strate- gija naj bi vključevala ukrepe za uresničitev ciljev, določenih v (a) tekoči odpadki; (b) odpadki, ki so v razmerah na odlagališču eksplozivni, jedki, oksidativni, lahko vnetljivi ali vnetljivi, kot je opredeljeno v Prilogi III k Direktivi 91/689/EGS; 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 233 (c) bolnišnični in drugi klinični odpadki, ki nastajajo v zdravstve- nih in veterinarskih ustanovah in so infektivni, kot je oprede- ljeno z Direktivo 91/689/EGS (lastnost H9 v Prilogi III), in odpadki, ki sodijo v kategorijo 14 (Priloga I. A) te direktive; Člen 7 Vloga za dovoljenje (d) cele rabljene gume, potem ko pretečeta dve leti od datuma, določenega v členu 18(1), razen gume, uporabljene kot teh- nični material, in razrezane rabljene gume, potem ko preteče pet let od datuma, določenega v členu 18(1) (razen v obeh pri- merih kolesarske gume in gume z zunanjim premerom več kakor 1 400 mm); Države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da vloga za dovoljenje za odlagališče vsebuje vsaj naslednje podatke: (a) podatke o prosilcu in upravljavcu, če sta to različni osebi; (b) opis vrst odpadkov, ki bodo odloženi, in njihova celotna koli- čina; (e) kakršnikoli drugi odpadki, ki ne izpolnjujejo meril za prevzem, določenih v skladu s Prilogo II. (c) predlagano zmogljivost odlagališča; 4. Redčenje ali mešanje odpadkov samo zato, da se izpolnijo merila za prevzem, je prepovedano. (d) opis odlagališča, skupaj z njegovimi hidrogeološkimi in geo- loškimi značilnostmi; Člen 6 ževanja; (e) predlagane metode za preprečevanje in zmanjševanje onesna- Odpadki, ki se bodo prevzemali na odlagališčih različnih razredov (f) predlagani načrt obratovanja, spremljanja in nadzorovanja; Države članice sprejmejo ukrepe: (a) da se na odlagališčih odlagajo samo odpadki, ki so bili obde- lani. Ta določba se ne uporablja za inertne odpadke, ki jih teh- nično ni mogoče obdelati, niti za kakršne koli druge, pri kate- rih takšna obdelava ne prispeva k ciljem te direktive iz člena 1 z zmanjšanjem količine odpadkov ali nevarnosti za zdravje ljudi ali za okolje; (b) da se odlagališču za nevarne odpadke dodelijo le nevarni odpadki, ki izpolnjujejo merila, določena v skladu s Prilogo II; (c) da se odlagališče za nenevarne odpadke lahko uporablja za: (i) komunalne odpadke; (ii) nenevarne odpadke kakršnega koli drugega izvora, ki izpolnjujejo merila za prevzem odpadkov na odlagališče za nenevarne odpadke, določena v skladu s Prilogo II; izluževanje (iii) stabilni, nereaktivni nevarni odpadki je katerih strjeni, (npr. ostekleneli), enakovredno izluževanju nenevarnih odpadkov iz točke (ii), in ki izpol- njujejo ustrezna merila za prevzem, določena v skladu s Prilogo II. Ti nevarni odpadki se ne odlagajo na odlagalnih poljih, biorazgradljivim nenevarnim odpadkom; namenjenih (g) predlagani načrt postopkov za zapiranje in upravljanje po zaprtju; (h) informacije, ki jih zagotovi nosilec projekta v skladu s čle- nom 5 Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na oko- lje (1), če ta direktiva zahteva presojo vplivov; (i) finančno zavarovanje prosilca ali kakršenkoli enakovreden ukrep v skladu s členom 8(a)(iv) te direktive. Ko je vlogi za dovoljenje ugodeno, so informacije na voljo pri- stojnim statističnim uradom v državi članici in Skupnosti, če zanje zaprosijo v statistične namene. Člen 8 Pogoji za dovoljenje Države članice sprejmejo ukrepe: (a) da pristojni organ ne izda dovoljenja za odlagališče, če ni zagotovljeno: (i) da, brez vpliva na člen 3(4) in (5), projekt odlagališča izpolnjuje vse ustrezne zahteve te direktive, vključno s prilogami; (d) da se odlagališča za inertne odpadke uporabljajo samo za (1) UL L 175, 5. 7. 1985, str. 40. Direktiva, kot je bila spremenjena z inertne odpadke. Direktivo 97/11/ES (UL L 73, 14. 3. 1997, str. 5) 234 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 (ii) da bo odlagališče upravljala fizična oseba, ki je strokovno usposobljena za upravljanje odlagališča; da sta zagotov- ljena strokovni ter usposabljanje in tehnični razvoj upravljavcev in osebja odlagališča; Člen 10 Stroški odlagališča odpadkov (iii) da odlagališče obratuje, tako da so sprejeti potrebni ukrepi za preprečitev nesreč in omejitev njihovih posle- dic; (iv) da je ali bo prosilec s finančnim zavarovanjem ali s temu enakovrednim ukrepom na podlagi pogojev in načinov, o katerih se odločijo države članice, pred začetkom odla- ganja ustrezno ukrepal za zagotovitev, da se izpolnijo vse obveznosti (vključno s tistimi, ki se nanašajo na uprav- ljanje po zaprtju) iz dovoljenja, izdanega po določbah te direktive, in da se upoštevajo postopki zapiranja iz člena 13. To zavarovanje se zadrži ali temu enakovreden ukrep izvaja, dokler tako zahteva vzdrževanje odlagališča in njegovo upravljanje po zaprtju v skladu s členom 13(d). Države članice po lastni izbiri lahko izja- vijo, da se ta točka ne uporablja za odlagališča za inertne odpadke; s stroški je mogoče, Države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se vsi stroški, povezani z gradnjo in obratovanjem odlagališča, vključno, kolikor finančnega zavarovanja ali enakovrednega ukrepa iz člena 8(a)(iv), ter ocenjeni stroški zaprtja odlagališča in upravljanja po zaprtju za obdobje najmanj 30 let krijejo s plačilom, ki ga zaračuna upravljavec za odlaganje kakršne koli vrste odpadkov na tem odlagališču. Ob upoštevanju zahtev Direktive Sveta 90/313/EGS z dne 7. junija 1990 o prostem dostopu do informacij o okolju (1) države članice zagotovijo preglednost pri zbiranju in uporabi vseh potrebnih informacij o stroških. Člen 11 Postopki za prevzem odpadkov (b) da je projekt odlagališča usklajen z ustreznim načrtom ali načrti ravnanja z odpadki iz člena 7 Direktive 75/442/EGS; 1. Države članice sprejmejo ukrepe, da pred prevzemom odpad- kov na odlagališče: (c) da pred začetkom odlaganja pristojni organ pregleda odlagališče za zagotovitev, da odlagališče izpolnjuje ustrezne pogoje za dovoljenje. To v nobenem primeru ne bo zmanj- šalo odgovornosti upravljavca, določene s pogoji za dovol- jenje. (a) imetnik ali upravljavec lahko z ustrezno dokumentacijo dokaže, da se obravnavani odpadki lahko prevzamejo na tem odlagališču v skladu s pogoji, določenimi v dovoljenju, in da izpolnjujejo merila za prevzem v skladu s Prilogo II, pred dostavo ali ob dostavi ali prvi od serije dostav, če ostane vrsta odpadkov nespremenjena; Člen 9 Vsebina dovoljenja Za podrobnejšo določitev in dopolnitev člena 9 Direktive 75/442/EGS in člena 9 Direktive 96/61/ES dovoljenje za odlagališče določi vsaj: (a) razred odlagališča; (b) seznam opredeljenih vrst odpadkov, ki jih je dovoljeno odlagati na odlagališče, in njihova celotna količina; (c) zahteve za začetek obratovanja odlagališča, postopke odlaga- nja odpadkov ter postopke spremljanja in nadzorovanja, skupaj z načrti dela v posebnih razmerah (Priloga III, točka 4. B), in začasne zahteve za postopke zapiranja in upravljanja po zaprtju; (b) upravljavec upošteva naslednje postopke za sprejem: — preverjanje dokumentacije o odpadkih, vključno z doku- menti, ki jih zahteva člen 5(3) Direktive 91/689/EGS, in tistimi, če se uporabljajo, ki jih zahteva Uredba Sveta (EGS) št. 259/93 z dne 1. februarja 1993 o nadzorovanju pre- voza odpadkov po Evropski skupnosti ter v Skupnost in iz nje (2), — vizualni pregled odpadkov pri vhodu v odlagališče in na kraju odlaganja ter, če je primerno, preverjanje skladnosti z opisom v dokumentaciji, ki jo je predložil imetnik. Če je treba za izvajanje 3. stopnje iz točke 3 Priloge II odvzeti reprezentativne vzorce, se rezultati analiz hranijo in vzor- čenje izvaja v skladu s točko 5 Priloge II. Ti vzorci se hra- nijo vsaj en mesec, — vodenje evidence količine in značilnosti odloženih odpad- kov, ki navaja izvor, datum dostave, podatke o proizva- jalcu ali zbiralcu, če gre za komunalne odpadke, in natančno lokacijo na odlagališču, če gre za nevarne (d) obveznost prosilca, da vsaj enkrat na leto poroča pristojnemu organu o vrstah in količini odloženih odpadkov in o rezulta- tih programov spremljanja v skladu s členi 12 in 13 ter Pri- logo III. (1) UL L 158, 23. 6. 1990, str. 56. (2) UL L 30, 6. 2. 1993, str. 1. Uredba, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 120/97. (UL L 22, 24. 1. 1997, str. 14). 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 235 odpadke. Te informacije so na voljo pristojnim statistič- nim uradom v državi članici ali Skupnosti, če zanje zapro- sijo v statistične namene; Člen 13 Postopki zapiranja in upravljanja po zaprtju (c) upravljavec odlagališča vedno pisno potrdi prejem vsake pošiljke, prevzete na odlagališču; Države članice sprejmejo ukrepe: (d) če odlagališče ne prevzame odpadkov, upravljavec o tem nemudoma uradno obvesti pristojni organ brez vpliva na predpise Uredbe (EGS) št. 259/93. (a) da v skladu z dovoljenjem in če je primerno, odlagališče ali njegov del začne postopek zapiranja: 2. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da se za odlaga- lišča, ki so bila izvzeta iz določb te direktive na podlagi člena 3(4) in (5), zagotovijo: — redni vizualni pregledi odpadkov na kraju odlaganja, s kate- rimi se zagotovi, da se na odlagališču prevzamejo le nenevarni odpadki z otoka ali redko poseljenega območja, in — vodenje evidence količine odpadkov, odloženih na odlagališču. Države članice zagotovijo, da so informacije o količini in, če je mogoče, vrsti odpadkov, ki se odlagajo na takih izvzetih odlagališčih, del rednih poročil Komisiji o izvajanju direktive. Člen 12 Postopki nadzora in spremljanja med obratovanjem (i) če so izpolnjeni ustrezni pogoji, navedeni v dovoljenju; ali (ii) na zahtevo upravljavca v skladu s pooblastilom pristoj- nega organa; ali (iii) na podlagi utemeljene odločbe pristojnega organa; (b) da se, v skladu z dovoljenjem šteje, da je odlagališče ali njegov del dokončno zaprt, šele ko je pristojni organ izvedel končni pregled na odlagališču, ko je ocenil vsa poročila, ki jih je pred- ložil upravljavec, in ko je sporočil upravljavcu, da je zaprtje odobreno. To v nobenem primeru ne zmanjšuje odgovornosti upravljavca, določene s pogoji za dovoljenje; (c) da je upravljavec, v skladu z dovoljenjem in če je primerno, po dokončnem zaprtju odlagališča odgovoren za njegovo vzdrževanje, spremljanje in nadzorovanje pri upravljanju po zaprtju, dokler to zahteva pristojni organ, ob upoštevanju časa, v katerem bi bilo lahko odlagališče nevarno. Države članice sprejmejo ukrepe za zagotovitev, da postopki nad- zora in spremljanja med obratovanjem izpolnjujejo vsaj naslednje zahteve: Upravljavec uradno obvesti pristojni organ o vseh pomemb- nih škodljivih vplivih na okolje, ki jih razkrijejo postopki nad- zora, in upošteva odločbo pristojnega organa o naravi in času potrebnih sanacijskih ukrepov; (a) upravljavec odlagališča med obratovanjem izvaja program nadzorovanja in spremljanja v skladu s Prilogo III; (b) upravljavec uradno obvesti pristojni organ o vseh pomemb- nih škodljivih vplivih na okolje, ki jih razkrijejo postopki nad- zora in spremljanja, in upošteva sklep pristojnega organa o naravi in času potrebnih sanacijskih ukrepov. Ti ukrepi se izvedejo na stroške upravljavca. spremljanje (d) da je, v skladu z dovoljenjem in če je primerno, upravljavec odlagališča odgovoren za in analiziranje odlagališčnega plina in izcednih voda z odlagališča ter režima podtalnice v bližini odlagališča v skladu s Prilogo III, dokler pristojni organ meni, da bi bilo odlagališče lahko nevarno za okolje, in brez vpliva na kakršno koli zakonodajo Skupnosti ali zakonodajo držav članic glede odgovornosti imetnika odpadkov. Upravljavec tako pogosto, kakor določi pristojni organ, in vsekakor vsaj enkrat na leto pristojnemu organu sporoči vse rezultate spremljanja na podlagi agregiranih podatkov, da pri- kaže izpolnjevanje pogojev za dovoljenje in da se izpopolni znanje o obnašanju odpadkov na odlagališčih; Člen 14 Obstoječa odlagališča (c) kontrolo kakovosti izvajanja analiz pri postopkih nadzora in spremljanja in/ali kontrolo kakovosti analiz iz člena 11(1)(b) izvajajo pristojni laboratoriji. Države članice sprejmejo ukrepe za zagotovitev, da odlagališča, ki ob prenosu te direktive že imajo dovoljenja ali že delujejo, ne smejo večobratovati, razen če se čim prej in najpozneje v osmih 236 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 letih po datumu, določenem v členu 18(1), izvedejo naslednji koraki: (a) v enem letu od datuma, določenega v členu 18(1), upravljavec odlagališča pripravi in predloži pristojnemu organu v odobri- tev načrt prilagoditve odlagališča skupaj s podrobnostmi, navedenimi v členu 8 in vsemi sanacijskimi ukrepi, za katere meni, da bodo potrebni za izpolnitev zahtev te direktive, razen zahtev iz točke 1 Priloge I; (b) po predložitvi načrta prilagoditve odlagališča pristojni organi sprejmejo dokončno odločbo, ali se obratovanje lahko nadal- juje na podlagi omenjenega načrta prilagoditve in te direktive. Države članice v skladu s členom 7(g) in členom 13 sprejmejo potrebne ukrepe za čimprejšnje zaprtje odlagališč, ki jim v skladu s členom 8 ni bilo izdano dovoljenje za nadaljnje obra- tovanje; (c) na podlagi odobrenega načrta prilagoditve odlagališča pris- tojni organ dovoli potrebna dela in določi prehodno obdobje za izvedbo načrta. Vsa obstoječa odlagališča izpolnjujejo zahteve te direktive razen zahtev iz točke 1 Priloge I v osmih letih po datumu, določenem v členu 18(1); (d) (i) v enem letu po datumu, določenem v členu 18(1), se členi 4, 5 in 11 ter Priloga II uporabljajo za odlagališča za nevarne odpadke; (ii) v treh letih po datumu, določenem v členu 18(1), se člen 6 uporablja za odlagališča za nevarne odpadke. Člen 15 Obveznost poročanja Vsaka tri leta države članice pošljejo Komisiji poročilo o izvajanju te direktive, pri čemer posvetijo posebno pozornost nacionalnim strategijam, ki jih določijo v skladu s členom 5. Poročilo se pripravi na podlagi vprašalnika ali predloge, ki jo oblikuje Komisija v skladu s postopkom, določenim v členu 6 Direktive 91/692/EGS (1). Vprašalnik ali predloga se pošlje državam članicam šest mesecev pred začetkom obdobja, ki ga zajema poročilo. Poročilo se pošlje Komisiji najpozneje v devetih mesecih po izteku triletnega obdobja, ki je zajeto v poročilu. Člen 16 Odbor Vse spremembe, potrebne za prilagoditev prilog k tej direktivi znanstvenemu in tehničnemu napredku, in vsi predlogi za standardizacijo metod nadzorovanja, vzorčenja in analiziranja glede odlagališč odpadkov sprejme Komisija, ki ji pomaga odbor, ustanovljen s členom 18 Direktive 75/442/EGS in v skladu s postopkom iz člena 17 te direktive. Priloge se lahko spremenijo le v skladu z načeli, določenimi v prilogah k tej direktivi. Zato odbor glede Priloge II upošteva naslednje: za vsak razred odlagališč, če je potrebno tudi za posebne vrste odlagališč v vsakem posameznem razredu, skupaj s podzemnimi skladišči, naj bi se določili posebna merila in/ali testne metode ter z njimi povezane mejne vrednosti, ob upoštevanju splošnih načel in postopkov za analiziranje in za merila za prevzem, kot so določeni v Prilogi II. Predloge za standardizacijo metod nadzorovanja, vzorčenja in analiziranja glede na priloge te direktive sprejme Komisija, ki ji pomaga odbor, v dveh letih po začetku veljavnosti te direktive. Komisija, ki ji pomaga odbor, bo sprejela predpise za usklajevanje in reden prenos statističnih podatkov iz členov 5, 7 in 11 te direktive najpozneje v dveh letih po začetku veljavnosti te direktive in za spremembe teh predpisov, kadar je to potrebno. Člen 17 Postopek odbora Komisiji pomaga odbor, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic in mu predseduje predstavnik Komisije. Predstavnik Komisije predloži odboru osnutek predvidenih ukrepov. Odbor izreče svoje mnenje o osnutku v času, ki ga predsednik lahko določi glede na nujnost zadeve. Pri sklepih, ki jih mora na predlog Komisije sprejeti Svet, mnenje izreče večina, kot je določena v členu 148(2) Pogodbe. Glasovi predstavnikov držav članic v odboru se upoštevajo v skladu z navedenim členom. Predsednik ne glasuje. Komisija sprejme predvidene ukrepe, če so ti v skladu z mnenjem odbora. Komisija objavi poročilo Skupnosti o izvajanju te direktive v devetih mesecih po prejemu poročil držav članic. Če ukrepi niso v skladu z mnenjem odbora ali če odbor ne izreče mnenja, Komisija predlog, ki se nanaša na predvidene ukrepe, brez odloga predloži Svetu. Svet odloča s kvalificirano večino. (1) UL L 377, 31. 12. 1991, str. 48. Če po izteku treh mesecev od dneva, ko mu je bil predlog dan, Svet ničesar ne ukrene, predlagane ukrepe sprejme Komisija. 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 237 Člen 18 Prenos Člen 19 Začetek veljavnosti Ta direktiva začne veljati z dnem objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti. 1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje v dveh letih po začetku veljavnosti. O tem takoj obvestijo Komisijo. Člen 20 Naslovniki Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklice- vanja določijo države članice. Ta direktiva je naslovljena na države članice. V Luxembourgu, 26. aprila 1999 2. Države članice sporočijo Komisiji besedila nacionalnih pred- pisov, ki jih sprejmejo na področju, ki ga ureja ta direktiva. Za Svet Predsednik J. FISCHER 238 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 PRILOGA I SPLOŠNE ZAHTEVE ZA VSE RAZREDE ODLAGALIŠČ 1. Lokacija 1. 1 Lokacija odlagališča mora upoštevati zahteve glede: (a) razdalje od mej odlagališča do stanovanjskih in rekreacijskih območij, vodnih poti, vodnih teles in drugih kmetijskih ali urbanih območij; (b) obstoja podtalnice, obalnih voda ali naravovarstvenih pasov na območju; (c) geoloških in hidrogeoloških razmer na območju; (d) nevarnosti poplav, pogrezanja, usadov ali plazov na odlagališču; (e) varstva narave ali kulturne dediščine na območju; 1. 2 Odlagališče se dovoli le, če značilnosti lokacije glede zgoraj navedenih zahtev ali potrebnih sanacijskih ukrepov kažejo, da odlagališče ne predstavlja resnega tveganja za okolje. 2. Nadzorovanje vode in ravnanje z izcedno vodo Sprejmejo se ustrezni ukrepi glede na značilnosti odlagališča in vremenske razmere, da se: — nadzira padavinska voda, ki vstopa v telo odlagališča, — prepreči vstop površinskih voda in/ali podtalnice v odložene odpadke, — zberejo onesnažena voda in izcedne vode. Če ocena, ki temelji na preučitvi lokacije odlagališča in odpadkov, ki se bodo prevzemali, kaže, da odlagališče ne predstavlja možne nevarnosti za okolje, pristojni organ lahko odloči, da se ta določba ne uporablja, — onesnažena voda in izcedne vode, zbrane na odlagališču, čistijo tako, da se dosežejo ustrezni standardi za njihovo odvajanje. Zgornje določbe se ne uporabljajo za odlagališča inertnih odpadkov. 3. Varstvo tal in vode 3. 1 Odlagališče mora biti na taki lokaciji in načrtovano tako, da izpolnjuje potrebne pogoje za preprečevanje onesnaževanja tal, podtalnice ali površinskih voda in za zagotavljanje učinkovitega zbiranja izcednih vod, kakor in če se to zahteva v skladu z oddelkom 2. Varstvo tal, podtalnice in površinskih voda se doseže z geološko pregrado in spodnjo tesnilno plastjo med obratovalno/aktivno fazo ter z geološko pregrado in površinsko tesnilno plastjo med pasivno fazo/po zaprtju. 3. 2 Geološko pregrado določajo geološke in hidrogeološke razmere pod odlagališčem in v njegovi bližini, ki zagotavljajo zadostno oslabitveno zmogljivost, da se prepreči možno tveganje za tla in podtalnico. Odlagališčno dno in stene so iz mineralne plasti, ki izpolnjuje zahteve za prepustnost in debelino ter ima skupen učinek glede varstva tal, podtalnice in površinskih voda, vsaj enakovreden učinku, ki je dosežen pri naslednjih zahtevah: — odlagališče za nevarne odpadke: K ≤ 1,0 × 10-9 m/s; debelina ≥ 5 m, — odlagališče za nenevarne odpadke: K ≤ 1,0 × 10-9 m/s; debelina ≥ 1 m, — odlagališče za inertne odpadke: K ≤ 1,0 × 10-7 m/s; debelina ≥ 1 m, m/s: meter/sekundo. 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 239 Če geološka pregrada sama ne izpolnjuje navedenih zahtev, se lahko umetno dopolni in utrdi z drugimi sredstvi, ki dajejo enakovredno zaščito. Umetna geološka pregrada naj ne bi bila tanjša od 0,5 metra. 3. 3 Opisano geološko pregrado mora dopolnjevati sistem zbiranja izcednih voda in tesnjenja v skladu z naslednjimi načeli, s katerimi se zagotovi, da je nabiranje izcednih voda pri dnu odlagališča čim manjše: Zbiranje izcednih voda in tesnjenje dna Kategorija odlagališča nenevarni odpadki nevarni odpadki Umetna tesnilna plast Drenažni sloj ≥ 0,5 m obvezno obvezno obvezno obvezno Države članice lahko določijo splošne ali posebne zahteve za odlagališča za inertne odpadke in za značilnosti zgoraj navedenih tehničnih sredstev. Če pristojni organ po preučitvi možnih nevarnosti za okolje ugotovi, da je treba preprečiti nastanek izcednih voda, se lahko predpiše površinsko tesnjenje. Priporočila za površinsko tesnjenje so: Kategorija odlagališča nenevarni odpadki Plast za razplinjevanje Umetna tesnilna plast Neprepustna mineralna plast Drenažni sloj > 0,5 m Prekrivna plast prsti > 1 m obvezno ni obvezno obvezno obvezno obvezno nevarni odpadki ni obvezno obvezno obvezno obvezno obvezno 3. 4 Če je pristojni organ na podlagi ocene tveganja za okolje, ki upošteva zlasti Direktivo 80/68/EGS (1), v skladu z oddelkom 2 (Nadzorovanje vode in ravnanje z izcedno vodo) odločil, da zbiranje in čiščenje izcednih voda ni potrebno, ali če je bilo ugotovljeno, da odlagališče ne predstavlja možne nevarnosti za tla, podtalnico ali površinske vode, se zahteve v odstavkih 3. 2 in 3. 3 lahko ustrezno omilijo. Pri odlagališčih za inertne odpadke se te zahteve lahko prilagodijo z nacionalno zakonodajo. 3. 5 Metodo za določanje koeficienta prepustnosti odlagališča na terenu in za celotno območje odlagališča bo razvil in odobril odbor, ustanovljen v skladu s členom 17 te direktive. 4. Nadziranje plinov 4. 1 Sprejmejo se ustrezni ukrepi, da se nadzirata nabiranje in premikanje odlagališčnih plinov (Priloga III). 4. 2 Odlagališčni plini se zbirajo na vseh odlagališčih, na katerih se odlagajo biorazgradljivi odpadki. Odlagališčni plini se morajo obdelati in uporabiti. Če se zbranih plinov ne da uporabiti za proizvodnjo energije, se morajo sežgati. 4. 3 Zbiranje, obdelava in uporaba odlagališčnih plinov po odstavku 4. 2 se izvaja tako, da se kar najbolj zmanjšajo poškodbe okolja ali njegovo razvrednotenje in tveganje za zdravje ljudi. (1) UL L 20, 26. 1. 1980, str. 43. Direktiva, kot je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 91/692/EGS (UL L 377, 31. 12. 1991, str. 48). 240 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 5. Motnje in nevarnosti Sprejmejo se ukrepi, da se kar najbolj zmanjšajo motnje in nevarnosti, ki jih povzroča odlagališče zaradi: — emisij vonjav in prahu, — materiala, ki ga prenaša veter, — hrupa in prometa, — ptičev, žuželk in drugih, škodljivih živali, — nastajanja aerosolov, — ognja. Odlagališče se opremi tako, da se zemlja z odlagališča ne prenaša na javne ceste in okoliška zemljišča. 6. Stabilnost Odpadki se razmestijo po odlagališču tako, da se zagotovi stabilnost mase odpadkov in z njo povezanih struktur, predvsem zato da se preprečijo zdrsi. Če je v odlagališče vgrajena umetna pregrada, se je treba prepričati, da je geološka podlaga glede na zgradbo in obliko odlagališča dovolj stabilna, zato da se prepreči posedanje, ki bi lahko poškodovalo pregrado. 7. Ograde Odlagališče se zavaruje, tako da se prepreči prost dostop. V času, ko odlagališče ne obratuje, so vrata zaklenjena. Sistem nadzora in dostopa do vseh objektov naj bi vključeval program ukrepov za odkrivanje in odvračanje nezakonitega odlaganja na odlagališče. 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 241 PRILOGA II MERILA IN POSTOPKI ZA PREVZEM ODPADKOV 1. Uvod Ta priloga vsebuje: — splošna načela za prevzem odpadkov na odlagališčih različnih razredov. Prihodnji postopek razvrstitve odpadkov naj bi temeljil na teh načelih, — smernice za predhodne postopke za prevzem odpadkov, ki se bodo upoštevale, dokler se ne pripravi enoten postopek za razvrstitev in prevzem odpadkov. Ta postopek bo skupaj z ustreznim postopkom za vzorčenje pripravil tehnični odbor iz člena 16 te direktive. Tehnični odbor pripravi merila, ki jih bodo morali izpolnjevati nekateri nevarni odpadki ob prevzemu na odlagališčih za nenevarne odpadke. Ta merila naj bi upoštevala zlasti kratkoročno, srednjeročno in dolgoročno izluževanje takšnih odpadkov. Merila se pripravijo v dveh letih po začetku veljavnosti te direktive. Tehnični odbor pripravi tudi merila, ki jih bodo morali izpolnjevati odpadki za prevzem v podzemnih skladiščih. Ta merila morajo upoštevati zlasti, da za odpadke ne sme biti verjetna reakcija med seboj in s kamnino. Delo tehničnega odbora se konča v treh letih po začetku veljavnosti te direktive, razen predlogov za standardizacijo metod nadzorovanja, vzorčenja in analiziranja glede prilog k tej direktivi, ki bodo sprejeti v dveh letih po začetku veljavnosti. Tehnični odbor mora pri delu upoštevati cilje, predlagane v členu 1 te direktive. 2. Splošna načela Sestava, izluževanje, dolgoročno obnašanje in splošne značilnosti odpadkov, ki bodo odloženi, morajo biti znani, kolikor je mogoče natančno. Prevzem odpadkov na odlagališče lahko temelji na seznamih prevzetih ali zavrnjenih odpadkov, opredeljenih glede na naravo in izvor, ter na metodah analize odpadkov in mejnih vrednostih za lastnosti odpadkov, ki se bodo prevzemali. Prihodnji postopki za prevzem, opisani v tej direktivi, temeljijo, kolikor je mogoče, na standardiziranih metodah za analiziranje odpadkov in mejnih vrednostih lastnosti odpadkov, ki se bodo prevzemali. Preden določijo take analitske metode in mejne vrednosti, naj bi države članice pripravile vsaj nacionalne sezname odpadkov, ki bodo prevzeti ali zavrnjeni na odlagališčih posameznih razredov, ali opredelile merila za vključitev v seznam. Odpadki morajo biti na ustreznem nacionalnem seznamu ali morajo izpolnjevati merila, podobna tistim za vključitev v seznam, da se prevzamejo na odlagališču posebnega razreda. Ti seznami ali enakovredna merila ter analitske metode in mejne vrednosti se pošljejo Komisiji v šestih mesecih od prenosa te direktive ali kadarkoli se sprejmejo na nacionalni ravni. Ti seznami ali merila za prevzem naj bi se uporabili za pripravo seznamov za posamezna odlagališča, to je seznama prevzetih odpadkov, opredeljenih v dovoljenju v skladu s členom 9 te direktive. Merila za vključitev odpadkov v referenčne sezname ali za njihov prevzem na odlagališču posebnega razreda lahko temeljijo na drugi zakonodaji in/ali lastnostih odpadkov. Merila za prevzem na odlagališče posebnega razreda morajo upoštevati: — varstvo bližnjega okolja (zlasti podtalnice in površinskih voda), — zaščito okoljevarstvenih sistemov (npr. tesnilnih plasti in sistemov za čiščenje izcednih voda), — varstvo zaželenih stabilizacijskih procesov odpadkov v odlagališču, — zaščito pred nevarnostjo za zdravje ljudi. Primeri meril, ki temeljijo na lastnostih odpadkov: — zahteve glede poznavanja celotne sestave, 242 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 — omejitve količine organskih snovi v odpadkih, — zahteve ali omejitve glede biorazgradljivosti organskih sestavin odpadkov, — omejitve glede količine nekaterih potencialno škodljivih/nevarnih sestavin (v zvezi z zgoraj navedenimi varstvenimi merili), — omejitve glede možnega in pričakovanega izluževanja nekaterih, potencialno škodljivih/nevarnih sestavin (v zvezi z zgoraj navedenimi varstvenimi merili), — ekotoksikološke lastnosti odpadkov in nastalih izcednih voda. Merila za prevzem odpadkov, ki temeljijo na njihovih lastnostih, morajo biti na splošno najbolj obsežna za odlagališča za inertne odpadke, manj obsežna za odlagališča za nenevarne odpadke in najmanj obsežna za odlagališča za nevarne odpadke zaradi višje stopnje varstva okolja slednjih. 3. Splošni postopki za analiziranje in prevzem odpadkov Splošna opredelitev in analiza odpadkov morata temeljiti na naslednji tristopenjski hierarhiji: 1. stopnja: snovna opredelitev. Natančno določanje kratkoročnega in dolgoročnega izluževanja in/ali značilnih lastnosti odpadkov v skladu s standardiziranimi analitskimi metodami in metodami testiranja obnašanja. 2. stopnja: testiranje ustreznost. Občasno testiranje po preprostejših analitskih metodah in metodah testiranja obnašanja, da se ugotovi, ali odpadki izpolnjujejo pogoje za dovoljenje in/ali posebna referenčna jih določa osnovna merila. Testi so osredotočeni na ključne spremenljivke in obnašanje, ki opredelitev. 3. stopnja: preverjanje na odlagališč. Metode hitrega preverjanja, s katerimi se potrdi, da so odpadki enaki tistim, katerih ustreznost je bila preverjena in ki so opisani v spremnih dokumentih. Lahko je to samo vizualni pregled tovora odpadkov pred iztovarjanjem na odlagališču in po njem. Posamezna vrsta odpadkov mora biti običajno opredeljena na 1. stopnji in izpolnjevati ustrezna merila, da se vključi v referenčni seznam. Posamezna vrsta odpadkov mora biti v rednih intervalih (npr. letnih) testirana na 2. stopnji in izpolnjevati ustrezna merila, da ostane na seznamu za posamezno odlagališče. Vsak tovor odpadkov, ki prispe na vhod odlagališča, je treba preveriti na 3. stopnji. Za nekatere vrste odpadkov se lahko trajno ali začasno opusti testiranje na 1. stopnji. Razlog je lahko nepraktičnost testiranja, nedostopnost ustreznih postopkov testiranja in meril za prevzem ali prevladujoča zakonodaja. 4. Smernice za predhodne postopke za prevzem odpadkov Dokler ta priloga ne bo popolna, je obvezno samo testiranje na 3. stopnji, testiranje na 1. in 2. stopnji pa se uporablja, kolikor je mogoče. Da se odpadki prevzamejo na odlagališču posameznega razreda, morajo biti na tej predhodni stopnji vključeni v omejevalni nacionalni seznam ali seznam za posamezno odlagališče za ta razred odlagališč ali izpolnjevati merila, podobna tistim za vključitev v seznam. Naslednje splošne smernice se lahko uporabijo za določitev predhodnih meril za prevzem odpadkov na odlagališča treh glavnih razredov ali vključitev v ustrezne sezname. Odlagališča za inertne odpadke: le inertni odpadki, kot so določeni v členu 2(e), se lahko vključijo v seznam. Odlagališča za nenevarne odpadke: da se vrsta odpadkov vključi v seznam, ne sme biti zajeta v Direktivi 91/689/EGS. Odlagališča za nevarne odpadke: predhoden seznam za odlagališča z nevarnimi odpadki, bi sestavljale le vrste odpadkov, vključene v Direktivo 91/689/EGS. Vendar naj se takih vrst ne bi vključevalo v seznam brez predhodne obdelave, če je celoten delež nevarnih sestavin ali njihovo izluževanje dovolj veliko, da predstavlja kratkoročno poklicno ali okoljsko tveganje ali preprečuje zadostno stabilizacijo odpadkov v predvideni obratovalni dobi odlagališča. 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 243 5. Vzorčenje odpadkov Vzorčenje je lahko glede reprezentativnosti in postopkov zelo težavno, ker so mnogi odpadki heterogeni. Pripravil se bo evropski standard za vzorčenje odpadkov. Dokler tega standarda ne odobrijo države članice v skladu s členom 17 te direktive, lahko države članice uporabljajo nacionalne standarde in postopke. 244 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 PRILOGA III POSTOPKI NADZORA IN SPREMLJANJA MED OBRATOVANJEM IN PO ZAPRTJU 1. Uvod Namen te priloge je predvideti osnovne postopke za spremljanje, s katerimi se preveri: — ali so bili odpadki prevzeti za odstranitev v skladu z merili, določenimi za kategorijo obravnavanega odlagališča, — ali procesi v odlagališču potekajo, kakor je zaželeno, — ali okoljevarstveni sistemi delujejo, kakor je bilo načrtovano, — ali so izpolnjeni pogoji za dovoljenje za odlagališče. 2. Meteorološki podatki V skladu z obveznostjo poročanja (člen 15) naj bi države članice zagotovile podatke o metodi zbiranja meteoroloških podatkov. Države članice same odločijo, kako naj bi se podatki zbirali (in situ, državna meteorološka mreža itn. ). Če se države članice odločijo, da so vodne bilance učinkovito sredstvo za ocenjevanje ali se izcedne vode nabirajo v telesu odlagališča oziroma ali odlagališče pušča, se priporoča, da se pri spremljanju odlagališča ali na najbližji meteorološki postaji zbirajo naslednji podatki, če to zahteva pristojni organ v skladu s členom 13(c) te direktive: 1. 1 Količina padavin 1. 2 Temperatura (min. , maks. , ob 14. 00 po srednjeevropskem času) 1. 3 Smer in jakost prevladujočega vetra 1. 4 Izhlapevanje (lizimeter) (1) Med obratovanjem Po zaprtju na dan na dan, dodano meseč- nim vrednostim na dan mesečno povprečje na dan na dan ni obvezno na dan, dodano meseč- nim vrednostim 1. 5 Zračna vlaga (ob 14. 00 po srednjeevropskem času) na dan mesečno povprečje (1) Ali po kaki drugi primerni metodi. 3. Podatki o emisijah: nadzorovanje vode, izcednih voda in plinov Kraji vzorčenja izcednih voda in površinskih voda, če te obstajajo, morajo biti reprezentativni. Izcedne vode je treba vzorčiti in meriti (prostornina in sestava) ločeno na vsakem mestu, kjer se izcedne vode odvajajo iz odlagališča. Napotilo: Splošne smernice tehnologije vzorčenja, ISO 5667-2 (1991). Površinske vode, če obstajajo, se spremljajo na najmanj dveh mestih, nad in pod odlagališčem. Spremljanje plinov mora biti reprezentativno za vsak del odlagališča. Pogostnost vzorčenja in analiziranja je navedena v naslednji tabeli. Za spremljanje izcednih voda in vode se vzame vzorec s povprečno sestavo. Pogostnost vzorčenja se lahko prilagodi glede na zgradbo in obliko odlagališča odpadkov (v obliki gomile, zakopano itn. ). To mora biti določeno v dovoljenju. 15/Zv. 4 SL Uradni list Evropske unije 245 Med obratovanjem Po zaprtju (3) 2. 1 Prostornina izcednih voda na mesec (1) (3) vsakih šest mesecev 2. 2 Sestava izcednih voda (2) vsake tri mesece (3) vsakih šest mesecev 2. 3 Prostornina in sestava površinske vode (7) vsake tri mesece (3) vsakih šest mesecev 2. 4 Možne emisije plinov in zračni tlak (4) (CH4, CO2, O2, H2S, H2 itn. ) na mesec (3) (5) vsakih šest mesecev (6) (1) Pogostnost vzorčenja se lahko prilagodi, glede na zgradbo in obliko odlagališča odpadkov (v obliki gomile, zakopano itn. ). To mora biti določeno v dovoljenju. (2) Parametri, ki jih je treba meriti, in snovi, ki jih je treba analizirati, se spreminjajo glede na sestavo odloženih odpadkov; biti morajo določeni v dovoljenju in morajo izražati izluževalne lastnosti odpadkov. (3) Če vrednotenje podatkov kaže, da so daljša obdobja enako učinkovita, se lahko prilagodijo. Prevodnost izcednih voda je treba meriti vsaj enkrat na leto. (4) Te meritve so povezane predvsem z deležem organskih snovi v odpadkih. (5) CH4, CO2, O2 redno, drugi plini, kakor je potrebno glede na sestavo odloženih odpadkov, tako da se izrazijo njihove izluževalne lastnosti. (6) Učinkovitost sistemov za izsesavanje plinov je treba redno preverjati. (7) Na podlagi značilnosti odlagališča lahko pristojni organ ugotovi, da te meritve niso potrebne. O tem poroča v skladu s čle- nom 15 te direktive. 2. 1 in 2. 2 se uporabljata le, če se zbirajo izcedne vode (glej Prilogo 1(2)). 4. Varstvo podtalnice A. Vzorčenje Meritve morajo zagotavljati informacije o podtalnici, ki jo bo verjetno prizadelo odlaganje odpadkov. Vsaj eno merilno mesto mora biti na območju dotoka podtalnice in dve mesti na območju njenega odtoka. Število merilnih mest se lahko poveča na podlagi posebne hidrogeološke raziskave in glede na potrebo po zgodnjem prepoznavanju naključnega odtekanja izcednih voda v podtalnico. Pred začetkom odlaganja odpadkov je treba vzeti vzorce vsaj na treh mestih, da se določijo referenčne vrednosti za nadaljnje vzorčenje. Napotilo: Vzorčenje podtalnic, ISO 5667, del 11, 1993. B. Spremljanje Parametri, ki se bodo določali v vzorcih, morajo temeljiti na pričakovani sestavi izcednih voda in kakovosti podtalnice na območju. Pri izbiri parametrov za analizo naj bi se upoštevala gibanja na območju podtalnice. Parametri lahko vključujejo indikatorske parametre, da se zagotovi zgodnje odkrivanje sprememb v kakovosti vode. (1) Raven podtalnice Sestava podtalnice Med obratovanjem Po zaprtju vsakih šest mese- cev (1) vsakih šest mese- cev (1) pogostnost, dolo- čena za vsako odlagališče pose- bej (2) (3) pogostnost, določena za vsako odlagališče posebej (2) (3) (1) Če raven podtalnice niha, je treba pogostnost povečati. (2) Pogostnost mora temeljiti na možnosti popravnih ukrepov med vzorčenjema, če se doseže sprožitvena raven; to pomeni, da je treba pogostnost določiti na podlagi poznavanja toka podtalnice in ocene njegove hitrosti. (3) Če je dosežena sprožitvena raven (glej C), je potrebno preverjanje s ponovitvijo vzorčenja. Če se raven potrdi, se upo- števa načrt dela v posebnih razmerah (določen v dovoljenju). (1) Priporočeni parametri, pH, celoten organski ogljik — TOC, fenoli, težke kovine, fluorid, arzen, nafta/ogljikovodiki. 246 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 4 C. Sprožitvene ravni Šteje se, da so se pri podtalnici pojavili pomembni škodljivi vplivi na okolje iz členov 12 in 13 te direktive, če analiza vzorca podtalnice kaže, da se je kakovost vode pomembno spremenila. Pri določanju sprožitvene ravni je treba upoštevati posebne hidrogeološke pojave na lokaciji odlagališča in kakovost podtalnice. Kadar je le mogoče, je treba sprožitveno raven določiti v dovoljenju. Opazovanja je treba ovrednotiti z uporabo kontrolnih kart, na katerih so določene kontrolna mreža in kontrolne ravni, za vsako vrtino po gradientu navzdol. Kontrolne ravni je treba določiti na podlagi lokalnih razlik v kakovosti podtalnice. 5. Topografija območja: podatki o telesu odlagališča Med obratovanjem Po zaprtju 5. 1 Zgradba in sestava telesa odlagališča (1) 5. 2 Posedanje ravni telesa odlagališča letno letno letno odčitavanje (1) Podatki za prikaz stanja na obravnavanem odlagališču: površina, ki jo zasedajo odpadki, prostornina in sestava odpadkov, metode odlaganja, čas in trajanje odlaganja, izračun preostale zmogljivosti odlagališča


title: Rådets direktiv 1999/32/EG av den 26 april 1999 om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen och om ändring av direktiv 93/12/EEG

eurovoc_concepts:
air quality
petroleum product
quality of the environment
reduction of gas emissions
sulphur

formats: html pdf print

text: 11. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 121/13 R(cid:143)DETS DIREKTIV 1999/32/EG av den 26 april 1999 om att minska svavelhalten i vissa flytande br(cid:132)nslen och om (cid:132)ndring av direktiv 93/12/EEG EUROPEISKA UNIONENS R(cid:143)D HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV verkan p(cid:134) m(cid:132)nniskors h(cid:132)lsa, i synnerhet n(cid:132)r det g(cid:132)ller m(cid:132)nniskor som lider av luftv(cid:132)gssjukdomar. med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, s(cid:132)rskilt artikel 130s. 1 i detta, med beaktande av kommissionens f(cid:148)rslag (1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitt(cid:130)ns yttrande (2), i enlighet med f(cid:148)rfarandet i artikel 189c i f(cid:148)rdraget (3), och av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: (1) (2) (3) (4) s(cid:132)rskilt det som bygger p(cid:134) de principer De m(cid:134)l och principer f(cid:148)r gemenskapens milj(cid:148)po- i handlingsprogrammen f(cid:148)r litik som fastst(cid:132)lls femte milj(cid:148)handlingspro- milj(cid:148)n, grammet (4), som uttrycks i artikel 130r i f(cid:148)rdraget, syftar i synnerhet till att s(cid:132)kerst(cid:132)lla att alla m(cid:132)nniskor effektivt skyddas fr(cid:134)n de erk(cid:132)nda riskerna med svaveldioxid- utsl(cid:132)pp och till att skydda milj(cid:148)n genom att f(cid:148)rhindra att svavelhalterna i milj(cid:148)n (cid:148)verskrider kritiska m(cid:132)ngder och niv(cid:134)er. I enlighet med artikel 129 i f(cid:148)rdraget skall h(cid:132)lso- skyddskraven ing(cid:134) som ett led i gemenskapens (cid:148)vriga politik. I enlighet med artikel 3 o i f(cid:148)rdraget skall gemenskapens verksamhet bidra till att en h(cid:148)g h(cid:132)lsoskyddsniv(cid:134) uppn(cid:134)s. Utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid bidrar v(cid:132)sentligt till f(cid:148)rsurningsproblemen inom gemenskapen. Svavel- dioxid har ocks(cid:134) en direkt inverkan p(cid:134) m(cid:132)nniskans h(cid:132)lsa och p(cid:134) milj(cid:148)n. F(cid:148)rsurningen och svaveldioxiden i atmosf(cid:132)ren skadar k(cid:132)nsliga ekosystem, minskar den biologiska m(cid:134)ngfalden och naturens sk(cid:148)nhet och har en negativ och skogarnas tillv(cid:132)xt. I st(cid:132)derna kan det sura regnet allvarligt skada byggnader och det arkitektoniska arvet. Svaveldioxid kan ocks(cid:134) ha en avsev(cid:132)rd in- sk(cid:148)rdeproduktion inverkan p(cid:134) (1) EGT C 190, 21. 6. 1997, s. 9 och EGT C 259, 18. 8. 1998, s. 5. (2) EGT C 355, 21. 11. 1997, s. 1. (3) Europaparlamentets yttrande av den 13 maj 1998 (EGT C 167, r(cid:134)dets gemensamma st(cid:134)ndpunkt av den 1. 6. 1998, 6 oktober 1998 (EGT C 364, 25. 11. 1998, s. 20) och Europa- parlamentets beslut av den 9 februari 1999 ((cid:132)nnu ej offent- liggjort i EGT). s. 111), (4) EGT C 138, 17. 5. 1993, s. 5. (5) (6) (7) (8) (9) F(cid:148)rsurningen (cid:132)r en gr(cid:132)ns(cid:148)verskridande f(cid:148)reteelse som kr(cid:132)ver s(cid:134)v(cid:132)l l(cid:148)sningar p(cid:134) gemenskapsniv(cid:134) som nationella eller lokala l(cid:148)sningar. Utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid bidrar ningen i atmosf(cid:132)ren. till stoftbild- S(cid:134)v(cid:132)l gemenskapen som de enskilda medlemssta- terna (cid:132)r avtalsslutande parter i UN-ECE:s konven- tion om l(cid:134)ngv(cid:132)ga gr(cid:132)ns(cid:148)verskridande luftf(cid:148)rore- ningar. I det andra UN-ECE-protokollet om gr(cid:132)ns- (cid:148)verskridande svaveldioxidf(cid:148)roreningar fastst(cid:132)lls att de avtalsslutande parterna b(cid:148)r minska svaveldioxid- utsl(cid:132)ppen i enlighet med eller ut(cid:148)ver den minsk- ning p(cid:134) 30 % som angavs i det f(cid:148)rsta protokollet. Det andra UN-ECE-protokollet grundar sig p(cid:134) antagandet att de kritiska m(cid:132)ngderna och niv(cid:134)erna fortsatt kommer att (cid:148)verskridas i vissa k(cid:132)nsliga omr(cid:134)den. Ytterligare (cid:134)tg(cid:132)rder f(cid:148)r att minska svavel- dioxidutsl(cid:132)ppen kommer att beh(cid:148)vas om m(cid:134)len i det f(cid:148)r milj(cid:148)n skall uppn(cid:134)s. De avtalsslutande parterna b(cid:148)r d(cid:132)rf(cid:148)r fort- s(cid:132)tta att minska sina utsl(cid:132)pp av svaveldioxid avse- v(cid:132)rt. femte (cid:134)tg(cid:132)rdsprogrammet Svavel, som naturligt finns i sm(cid:134) m(cid:132)ngder i olja och kol, har i (cid:134)rtionden erk(cid:132)nts som den viktigaste k(cid:132)llan till svaveldioxidutsl(cid:132)pp, som i sin tur (cid:132)r en av huvudorsakerna till ”surt regn” och en av de viktigaste faktorerna bakom luftf(cid:148)roreningarna i m(cid:134)nga stads- och industriomr(cid:134)den. f(cid:148)rsurningen Nyligen offentliggjorde kommissionen ett medde- lande om en kostnadseffektiv strategi f(cid:148)r att bek(cid:132)mpa inom gemenskapen. Kontroll av svaveldioxidutsl(cid:132)pp fr(cid:134)n f(cid:148)rbr(cid:132)nning av vissa som en n(cid:148)dv(cid:132)ndig del av denna kostnadseffektiva strategi. Gemenskapen erk(cid:132)nner behovet av (cid:134)tg(cid:132)rder n(cid:132)r det g(cid:132)ller alla (cid:148)vriga br(cid:132)nslen. br(cid:132)nslen fastst(cid:132)lldes flytande (10) Studier har visat att de f(cid:148)rdelar som uppn(cid:134)s genom minskade svavelutsl(cid:132)pp till f(cid:148)ljd av reducerat svavelinneh(cid:134)ll i olika br(cid:132)nslen ofta vida (cid:148)verstiger de i detta direktiv ber(cid:132)knade kostnaderna f(cid:148)r industrin. Tekniken f(cid:148)r att minska svavelm(cid:132)ngden i flytande br(cid:132)nslen finns och (cid:132)r v(cid:132)l inarbetad. L 121/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 11. 5. 1999 (11) (12) (13) (14) agerar var I enlighet med subsidiaritetsprincipen och propor- tionalitetsprincipen, som det h(cid:132)nvisas till i artikel 3b i f(cid:148)rdraget, kan m(cid:134)let att minska utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid vid f(cid:148)rbr(cid:132)nning av vissa typer av flytande br(cid:132)nslen inte uppn(cid:134)s p(cid:134) ett effektivt s(cid:132)tt om medlemsstaterna Icke samordnade (cid:134)tg(cid:132)rder erbjuder ingen garanti f(cid:148)r att det efterstr(cid:132)vade m(cid:134)let uppn(cid:134)s, de kan motverka sitt syfte och leder till en stor os(cid:132)kerhet p(cid:134) mark- naden f(cid:148)r de ber(cid:148)rda br(cid:132)nsleprodukterna. Med h(cid:132)nsyn till behovet av att minska utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid inom gemenskapen (cid:132)r det d(cid:132)rf(cid:148)r b(cid:132)ttre att vidta (cid:134)tg(cid:132)rder p(cid:134) gemenskapsniv(cid:134). Detta direktiv begr(cid:132)nsas till de minimikrav som (cid:132)r n(cid:148)dv(cid:132)ndiga f(cid:148)r att uppn(cid:134) det efterstr(cid:132)vade m(cid:134)let. sig. f(cid:148)r I r(cid:134)dets direktiv 93/12/EEG av den 23 mars 1993 om svavelhalten i vissa flytande br(cid:132)nslen (1) uppma- nades kommissionen att l(cid:132)gga fram ett f(cid:148)rslag f(cid:148)r svavelhalten i r(cid:134)det om l(cid:132)gre gr(cid:132)nsv(cid:132)rden f(cid:148)r dieselolja och nya gr(cid:132)nsv(cid:132)rden f(cid:148)r flygfotogen. Samtidigt (cid:132)r det l(cid:132)mpligt att p(cid:134) grundval av kost- nadseffektivitetsstudier fastst(cid:132)lla gr(cid:132)nsv(cid:132)rden f(cid:148)r svavelhalten i andra flytande br(cid:132)nslen, fr(cid:132)mst tunga eldningsoljor, bunkeroljor, marina dieselbr(cid:132)nnoljor och dieseloljor. I enlighet med artikel 130t i f(cid:148)rdraget skall detta direktiv inte hindra n(cid:134)gon medlemsstat fr(cid:134)n att beh(cid:134)lla skydds(cid:134)tg(cid:132)rder. S(cid:134)dana (cid:134)tg(cid:132)rder m(cid:134)ste dock vara f(cid:148)renliga med f(cid:148)rdraget och skall anm(cid:132)las till kommissionen. str(cid:132)ngare inf(cid:148)ra eller Innan en medlemsstat inf(cid:148)r nya, str(cid:132)ngare skydds- (cid:134)tg(cid:132)rder skall f(cid:148)rslaget anm(cid:132)las till kommissionen enligt det f(cid:148)rfarande som fastst(cid:132)lls i r(cid:134)dets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informa- tionsf(cid:148)rfarande betr(cid:132)ffande tekniska standarder och f(cid:148)reskrifter (2). (15) I medlemsstater och regioner d(cid:132)r milj(cid:148)f(cid:148)rh(cid:134)llan- dena s(cid:134) till(cid:134)ter, (cid:132)r det l(cid:132)mpligt att medge undantag fr(cid:134)n de gr(cid:132)nsv(cid:132)rden som s(cid:132)tts f(cid:148)r svavelhalten i tunga eldningsoljor. (16) Det (cid:132)r ocks(cid:134) l(cid:132)mpligt att medge undantag fr(cid:134)n gr(cid:132)nsv(cid:132)rdena f(cid:148)r svavelinneh(cid:134)llet i tunga eldnings- oljor vid anv(cid:132)ndning i f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggningar som uppfyller reglerna f(cid:148)r utsl(cid:132)pp fastst(cid:132)llda i r(cid:134)dets direktiv 88/609/EEG av den 24 november (1) EGT L 74, 27. 3. 1993, s. 81. (2) EGT L 109, 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet senast (cid:132)ndrat genom kommissionens beslut 96/139/EG (EGT L 32, 10. 2. 1996, s. 31). 1988 om begr(cid:132)nsning av utsl(cid:132)pp till luften av vissa f(cid:148)roreningar fr(cid:134)n stora f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggningar (3). Mot bakgrund av den kommande revideringen av direktiv 88/609/EEG kan det komma att bli n(cid:148)dv(cid:132)ndigt att se (cid:148)ver och i f(cid:148)rekommande fall (cid:132)ndra vissa best(cid:132)mmelser i det h(cid:132)r direktivet. (17) i F(cid:148)r de f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggningar raffinaderier som inte omfattas av artikel 3. 3 i c i detta direktiv skall de genomsnittliga utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid fr(cid:134)n s(cid:134)dana anl(cid:132)ggningar inte (cid:148)verskrida de gr(cid:132)ns- v(cid:132)rden som anges i direktiv 88/609/EEG eller eventuella framtida revideringar av det direktivet. Vid till(cid:132)mpning av det h(cid:132)r direktivet b(cid:148)r medlems- staterna t(cid:132)nka p(cid:134) att ers(cid:132)ttning med andra br(cid:132)nslen (cid:132)n de som anges i artikel 2 inte b(cid:148)r leda till en (cid:148)kning av utsl(cid:132)ppen av f(cid:148)rsurande (cid:132)mnen. (18) F(cid:148)r svavelinneh(cid:134)llet i dieseloljor har gr(cid:132)nsv(cid:132)rdet 0,2 % redan fastst(cid:132)llts i direktiv 93/12/EEG. Detta v(cid:132)rde b(cid:148)r (cid:132)ndras till 0,1 % f(cid:148)re den 1 januari 2008. (19) Enligt 1994 (cid:134)rs anslutningspakt har (cid:153)sterrike och till Finland i undantag fr(cid:134)n best(cid:132)mmelsen om svavelhalten i dieselolja i direktiv 93/12/EEG. fyra (cid:134)r fr(cid:134)n anslutningsdagen r(cid:132)tt (20) Gr(cid:132)nsv(cid:132)rdena 0,2 % (fr(cid:134)n och med (cid:134)r 2000) och 0,1 % (fr(cid:134)n och med (cid:134)r 2008) f(cid:148)r svavelhalten i dieseloljor f(cid:148)r marint bruk i havsg(cid:134)ende fartyg kan orsaka tekniska och ekonomiska problem f(cid:148)r Grek- land vad g(cid:132)ller hela dess territorium, f(cid:148)r Spanien i fr(cid:134)ga om Kanarie(cid:148)arna, f(cid:148)r Frankrike n(cid:132)r det g(cid:132)ller de utomeuropeiska departementen och f(cid:148)r Portugal i fr(cid:134)ga om (cid:148)grupperna Madeira och Azorerna. Ett undantag f(cid:148)r Grekland, Kanarie(cid:148)arna, de franska utomeuropeiska departementen och (cid:148)grupperna Madeira och Azorerna b(cid:148)r inte ha n(cid:134)gon negativ inverkan p(cid:134) marknaden f(cid:148)r dieseloljor f(cid:148)r marint bruk och under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att export av diesel- oljor f(cid:148)r marint bruk fr(cid:134)n Grekland, Kanarie(cid:148)arna, de franska utomeuropeiska departementen och (cid:148)grupperna Madeira och Azorerna andra medlemsstater b(cid:148)r uppfylla de krav som g(cid:132)ller i den importerande medlemsstaten. Grekland, Kana- rie(cid:148)arna, de franska utomeuropeiska departementen och (cid:148)grupperna Madeira och Azorerna b(cid:148)r allts(cid:134) f(cid:134) r(cid:132)tt till undantag fr(cid:134)n gr(cid:132)nsv(cid:132)rdena i viktprocent f(cid:148)r dieseloljor f(cid:148)r marina syften. till (3) EGT L 336, 7. 12. 1988, s. 1. Direktivet senast (cid:132)ndrat genom direktiv 94/66/EG (EGT L 337, 24. 12. 1994, s. 83). 11. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 121/15 (21) (22) (23) Svavelutsl(cid:132)pp fr(cid:134)n sj(cid:148)fart genom f(cid:148)rbr(cid:132)nning av bunkerbr(cid:132)nsle med h(cid:148)g svavelhalt bidrar till f(cid:148)rore- ningen med svaveldioxid och till f(cid:148)rsurningsprob- lemen. Gemenskapen kommer vid de fortsatta och framtida f(cid:148)rhandlingarna om MARPOL-konven- tionen inom ramen f(cid:148)r den internationella sj(cid:148)farts- organisationen IMO att arbeta f(cid:148)r ett mer effektivt skydd av de omr(cid:134)den som (cid:132)r k(cid:132)nsliga f(cid:148)r utsl(cid:132)pp av svaveloxider samt f(cid:148)r en minskning av det allm(cid:132)nt till(cid:132)mpade gr(cid:132)nsv(cid:132)rdet f(cid:148)r bunkerolja (f(cid:148)r n(cid:132)rva- rande 4,5 %). Gemenskapens initiativ att f(cid:134) Nord- sj(cid:148)n/Engelska kanalen f(cid:148)rklarat som s(cid:132)rskilt (cid:148)ver- vakningsomr(cid:134)de f(cid:148)r l(cid:134)ga utsl(cid:132)pp av svaveldioxid b(cid:148)r forts(cid:132)tta. f(cid:148)rsurningens Forskningen kring effekter p(cid:134) ekosystem och p(cid:134) den m(cid:132)nskliga kroppen beh(cid:148)vs. Gemenskapen st(cid:148)der s(cid:134)dan forskning inom det femte ramprogrammet f(cid:148)r forskning (1). Vid st(cid:148)rningar i tillg(cid:134)ngen p(cid:134) r(cid:134)olja, oljeprodukter eller andra kolv(cid:132)ten f(cid:134)r kommissionen besluta om att ett h(cid:148)gre gr(cid:132)nsv(cid:132)rde skall till(cid:132)mpas inom en medlemsstats territorium. (24) Medlemsstaterna skall inr(cid:132)tta l(cid:132)mpliga mekanismer f(cid:148)r att (cid:148)vervaka att best(cid:132)mmelserna i detta direktiv f(cid:148)ljs. Rapporter om svavelhalten i flytande br(cid:132)nslen skall regelbundet f(cid:148)rel(cid:132)ggas kommissionen. (25) F(cid:148)r tydlighetens skull (cid:132)r det n(cid:148)dv(cid:132)ndigt att (cid:132)ndra direktiv 93/12/EEG. H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 (cid:142)ndam(cid:134)l och r(cid:132)ckvidd (cid:142)ndam(cid:134)let med detta direktiv 1. att minska utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid fr(cid:134)n f(cid:148)rbr(cid:132)nning av vissa typer av flytande br(cid:132)nslen och d(cid:132)rigenom minska de skadliga effekterna p(cid:134) m(cid:132)nniskan och milj(cid:148) fr(cid:134)n s(cid:134)dana utsl(cid:132)pp. (cid:132)r Utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid fr(cid:134)n f(cid:148)rbr(cid:132)nning av vissa 2. petroleumbaserade br(cid:132)nslen skall minskas genom att det fastst(cid:132)lls gr(cid:132)nsv(cid:132)rden f(cid:148)r svavelhalten i s(cid:134)dana br(cid:132)nslen som skall utg(cid:148)ra villkor f(cid:148)r deras anv(cid:132)nd- ning inom medlemsstaternas territorium. flytande Begr(cid:132)nsningen av svavelhalten i vissa petroleumbaserade flytande br(cid:132)nslen enligt detta direktiv skall dock inte till- l(cid:132)mpas p(cid:134): a) (cid:190) petroleumbaserade flytande br(cid:132)nslen som anv(cid:132)nds av havsg(cid:134)ende fartyg, utom s(cid:134)dana br(cid:132)nslen som omfattas av definitionen i artikel 2. 3, (cid:190) marin dieselbr(cid:132)nnolja som anv(cid:132)nds av fartyg som tredje land och en passerar gr(cid:132)nsen mellan ett medlemsstat, b) br(cid:132)nslen som skall f(cid:148)r(cid:132)dlas f(cid:148)re slutlig f(cid:148)rbr(cid:132)nning, c) br(cid:132)nslen som skall f(cid:148)r(cid:132)dlas inom raffineringsindustrin. Artikel 2 Definitioner I detta direktiv anv(cid:132)nds f(cid:148)ljande beteckningar med de betydelser som h(cid:132)r anges: 1. Tung eldningsolja: (cid:190) alla petroleumbaserade flytande br(cid:132)nslen som omfattas av KN-nummer 2710 00 71–2710 00 78 eller (cid:190) alla petroleumbaserade flytande br(cid:132)nslen andra (cid:132)n dieselbr(cid:132)nnolja enligt definitionen i punkterna 2 och 3, som p(cid:134) grund av sina destillationsgr(cid:132)nser tillh(cid:148)r kategorin tunga oljor avsedda f(cid:148)r anv(cid:132)nd- ning som br(cid:132)nsle och som till mindre (cid:132)n 65 volymprocent (inklusive f(cid:148)rluster) destillerar vid 250(cid:176)C enligt ASTM D86-metoden. Om destilla- tionen ASTM D86-metoden klassas petroleumprodukten lika- ledes som tung eldningsolja. fastst(cid:132)llas med inte kan 2. Dieselbr(cid:132)nnolja: (cid:190) alla petroleumbaserade av KN-nummer flytande br(cid:132)nslen som eller 2710 00 67 omfattas 2710 00 68 eller (cid:190) alla petroleumbaserade flytande br(cid:132)nslen som p(cid:134) grund av sina destillationsgr(cid:132)nser tillh(cid:148)r kategorin mellandestillat som br(cid:132)nsle, och som till minst 85 volymprocent (inklusive f(cid:148)rluster) destillerar vid 350(cid:176)C enligt ASTM D86-metoden. anv(cid:132)ndning avsedda f(cid:148)r Dieselbr(cid:132)nslen enligt definitionen i artikel 2. 2 i Euro- paparlamentets och r(cid:134)dets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten p(cid:134) bensin och diesel- br(cid:132)nslen och om (cid:132)ndring av r(cid:134)dets direktiv 93/ 12/EEG (2) ing(cid:134)r inte i denna definition. Br(cid:132)nslen som anv(cid:132)nds i mobila maskiner som inte (cid:132)r avsedda att anv(cid:132)ndas f(cid:148)r transporter p(cid:134) v(cid:132)g och jordbruks- eller skogsbrukstraktorer skall ocks(cid:134) undantas fr(cid:134)n defini- tionen. 3. Marin dieselbr(cid:132)nnolja: br(cid:132)nslen som (cid:132)r avsedda att anv(cid:132)ndas f(cid:148)r marint bruk och som motsvarar defini- tionen i punkt 2 eller vars viskositet eller densitet faller inom ramen f(cid:148)r de gr(cid:132)nsv(cid:132)rden f(cid:148)r viskositet eller densitet som fastst(cid:132)lls f(cid:148)r marina destillat i tabell 1 i ISO 8217 (1996). (1) EGT L 26, 1. 2. 1999, s. 1. (2) EGT L 350, 28. 12. 1998, s. 58. L 121/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 11. 5. 1999 4. ASTM metod: de metoder som fastst(cid:132)lls av American Society for Testing and Materials i 1976 (cid:134)rs upplaga av standarddefinitioner och specifikationer f(cid:148)r petro- leumprodukter och sm(cid:148)rjmedel. 5. F(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggning: varje teknisk inr(cid:132)ttning i vilken br(cid:132)nslen oxideras f(cid:148)r att den frigjorda v(cid:132)rmen skall kunna utnyttjas. 6. Kritisk belastningsgr(cid:132)ns: ett ber(cid:132)knat tr(cid:148)skelv(cid:132)rde f(cid:148)r exponering f(cid:148)r en eller flera f(cid:148)reningar under vilket, s(cid:134)vitt f(cid:148)r n(cid:132)rvarande (cid:132)r k(cid:132)nt, det inte uppst(cid:134)r n(cid:134)gra v(cid:132)sentliga skadliga effekter i fr(cid:134)ga om utsatta delar av milj(cid:148)n. Artikel 3 Maximal svavelhalt i tung eldningsolja 1. Medlemsstaterna skall vidta de (cid:134)tg(cid:132)rder som kr(cid:132)vs f(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla att tunga eldningsoljor fr(cid:134)n och med den 1 januari 2003 inte anv(cid:132)nds inom deras territorier om svavelhalten (cid:148)verstiger 1,00 viktprocent. 2. Under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att de luftkvalitetsstandarder f(cid:148)r svaveldioxid som anges i direktiv 80/779/EEG (1) eller annan gemenskapslagstiftning som upph(cid:132)ver och ers(cid:132)tter dessa standarder och andra relevanta gemenskapsbe- st(cid:132)mmelser, respekteras, och att utsl(cid:132)ppen inte bidrar till att den kritiska belastningsgr(cid:132)nsen (cid:148)verskrids i n(cid:134)gon medlemsstat, f(cid:134)r en medlemsstat till(cid:134)ta anv(cid:132)ndning av tunga eldningsoljor med en svavelhalt p(cid:134) mellan 1,00 och 3,00 viktprocent inom delar av eller inom hela sitt territo- rium. Ett s(cid:134)dant tillst(cid:134)nd skall dock endast g(cid:132)lla n(cid:132)r utsl(cid:132)ppen fr(cid:134)n en medlemsstat inte medverkar till att den kritiska belastningsgr(cid:132)nsen (cid:148)verskrids i n(cid:134)gon medlems- stat. 3. i) Under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning att de beh(cid:148)riga myndigheterna (cid:148)vervakar utsl(cid:132)ppen skall punkterna 1 och 2 inte till(cid:132)mpas p(cid:134) tunga eldningsoljor som anv(cid:132)nds a) i direktiv 88/609/EEG, f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggningar som omfattas av r(cid:132)ckvidden av vilka betraktas som nya anl(cid:132)ggningar enligt defini- tionen i artikel 2. 9 i det direktivet och som r(cid:132)ttar sig efter gr(cid:132)nserna f(cid:148)r utsl(cid:132)pp av svaveldioxid f(cid:148)r s(cid:134)dana anl(cid:132)ggningar enligt artikel 4 och bilaga IV till det direktivet, b) i andra som inte f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggningar omfattas av a, d(cid:132)r utsl(cid:132)ppen av svaveldioxid fr(cid:134)n anl(cid:132)ggningen (cid:132)r h(cid:148)gst 1 700 mg/Nm3 med ett syreinneh(cid:134)ll i r(cid:148)kgasen p(cid:134) 3 volymprocent p(cid:134) torr bas, (1) EGT L 229, 30. 8. 1980, s. 30. Direktivet senast (cid:132)ndrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT L 377, 31. 12. 1991, s. 48). c) f(cid:148)r f(cid:148)rbr(cid:132)nning i raffinaderier d(cid:132)r de genom- snittliga svaveldioxidutsl(cid:132)ppen per m(cid:134)nad i raffi- naderiets alla anl(cid:132)ggningar (med undantag av f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggningar som omfattas av a), oberoende av anv(cid:132)nd br(cid:132)nsletyp eller br(cid:132)nsle- kombination, befinner sig inom ett gr(cid:132)nsv(cid:132)rde som skall fastst(cid:132)llas av varje medlemsstat och som inte f(cid:134)r (cid:148)verstiga 1 700 mg/Nm3. ii) Medlemsstaterna skall vidta de (cid:134)tg(cid:132)rder som kr(cid:132)vs f(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla att varje f(cid:148)rbr(cid:132)nningsanl(cid:132)ggning som anv(cid:132)nder tung eldningsolja med en svavelhalt som (cid:148)verstiger den som anges i punkt 1 endast f(cid:134)r drivas en beh(cid:148)rig tillst(cid:134)nd utf(cid:132)rdat myndighet som specificerar utsl(cid:132)ppsgr(cid:132)nserna. efter av Best(cid:132)mmelserna i punkt 3 skall ses (cid:148)ver och om s(cid:134) framtida revidering av revideras vid eventuell 4. kr(cid:132)vs direktiv 88/609/EEG. 5. Om en medlemsstat utnyttjar de m(cid:148)jligheter som anges i punkt 2, skall den underr(cid:132)tta kommissionen och f(cid:148)rv(cid:132)g. allm(cid:132)nheten om detta minst Kommissionen skall ges tillr(cid:132)ckligt m(cid:134)nga upplysningar f(cid:148)r att bed(cid:148)ma huruvida kriterierna i punkt 2 (cid:132)r uppfyllda. Kommissionen skall underr(cid:132)tta de (cid:148)vriga medlemssta- terna. tolv m(cid:134)nader i Inom sex m(cid:134)nader fr(cid:134)n dagen f(cid:148)r mottagandet av upplys- ningarna fr(cid:134)n medlemsstaten skall kommissionen under- s(cid:148)ka de planerade (cid:134)tg(cid:132)rderna och i enlighet med f(cid:148)rfa- randet i artikel 9 fatta ett beslut och skall sedan meddela detta till medlemsstaterna. Detta beslut skall ses (cid:148)ver vart (cid:134)ttonde (cid:134)r p(cid:134) grundval av de upplysningar som de ber(cid:148)rda medlemsstaterna skall tillhandah(cid:134)lla kommissionen i enlighet med f(cid:148)rfarandet i artikel 9. Artikel 4 Maximal svavelhalt i dieselbr(cid:132)nnolja 1. Medlemsstaterna skall vidta alla (cid:134)tg(cid:132)rder som kr(cid:132)vs f(cid:148)r att s(cid:132)kerst(cid:132)lla att dieselbr(cid:132)nnolja, inklusive marin dieselbr(cid:132)nnolja, inte anv(cid:132)nds inom deras territorium fr(cid:134)n och med (cid:190) den 1 juli 2000 om svavelhalten (cid:148)verstiger 0,20 vikt- procent, (cid:190) den 1 januari 2008 om svavelhalten (cid:148)verstiger 0,10 viktprocent. 2. Genom undantag fr(cid:134)n punkt 1 f(cid:134)r Spanien f(cid:148)r Kanarie(cid:148)arna, Frankrike f(cid:148)r de franska utomeuropeiska departementen, Grekland f(cid:148)r hela eller delar av sitt terri- f(cid:148)r (cid:148)grupperna Madeira och torium samt Portugal Azorerna till(cid:134)ta anv(cid:132)ndning av dieselbr(cid:132)nnolja f(cid:148)r marint bruk med en svavelhalt som (cid:148)verstiger de gr(cid:132)nsv(cid:132)rden som anges i punkt 1. 11. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 121/17 Under f(cid:148)ruts(cid:132)ttning av att de luftkvalitetsstandarder 3. f(cid:148)r svaveldioxid som anges i direktiv 80/779/EEG eller annan gemenskapslagstiftning som upph(cid:132)ver och ers(cid:132)tter dessa standarder och andra relevanta gemenskapsbe- st(cid:132)mmelser respekteras, och att utsl(cid:132)ppen inte bidrar till att den kritiska belastningsgr(cid:132)nsen (cid:148)verskrids i n(cid:134)gon medlemsstat, f(cid:134)r en medlemsstat till(cid:134)ta anv(cid:132)ndning av dieselbr(cid:132)nnolja med en svavelhalt p(cid:134) mellan 0,10 och 0,20 viktprocent inom delar av eller inom hela sitt territorium. Ett s(cid:134)dant tillst(cid:134)nd skall dock endast g(cid:132)lla n(cid:132)r utsl(cid:132)ppen fr(cid:134)n en medlemsstat inte medverkar till att den kritiska belastningsgr(cid:132)nsen (cid:148)verskrids i n(cid:134)gon medlemsstat och f(cid:134)r sig l(cid:132)ngre (cid:132)n till och med den 1 januari 2013. inte str(cid:132)cka 4. Om en medlemsstat utnyttjar de m(cid:148)jligheter som anges i punkt 3, skall den underr(cid:132)tta kommissionen och allm(cid:132)nheten om detta minst f(cid:148)rv(cid:132)g. Kommissionen skall ges tillr(cid:132)ckligt m(cid:134)nga upplysningar f(cid:148)r att bed(cid:148)ma huruvida kriterierna i punkt 3 (cid:132)r uppfyllda. Kommissionen skall underr(cid:132)tta de (cid:148)vriga medlemssta- terna. tolv m(cid:134)nader i Inom sex m(cid:134)nader fr(cid:134)n dagen f(cid:148)r mottagandet av upplys- ningarna fr(cid:134)n medlemsstaten skall kommissionen under- s(cid:148)ka de planerade (cid:134)tg(cid:132)rderna och i enlighet med f(cid:148)rfa- randet i artikel 9 fatta ett beslut som den skall meddela till medlemsstaterna. Artikel 5 F(cid:148)r(cid:132)ndring i tillg(cid:134)ngen p(cid:134) br(cid:132)nslen Om en pl(cid:148)tslig f(cid:148)r(cid:132)ndring i tillg(cid:134)ngen p(cid:134) r(cid:134)olja, petro- leumprodukter eller andra kolv(cid:132)ten g(cid:148)r det sv(cid:134)rt f(cid:148)r en medlemsstat att till(cid:132)mpa gr(cid:132)nsv(cid:132)rdena f(cid:148)r h(cid:148)gsta svavel- halt som anges i artiklarna 3 och 4, skall den medlems- staten underr(cid:132)tta kommissionen om detta. Kommissionen f(cid:134)r till(cid:134)ta att ett h(cid:148)gre gr(cid:132)nsv(cid:132)rde till(cid:132)mpas inom den medlemsstatens territorium under en period som inte (cid:148)verstiger sex m(cid:134)nader; den skall d(cid:134) meddela sitt beslut till r(cid:134)det och medlemsstaterna. Var och en av medlems- staterna f(cid:134)r inom en m(cid:134)nad h(cid:132)nskjuta det beslutet till r(cid:134)det. Inom tv(cid:134) m(cid:134)nader f(cid:134)r r(cid:134)det fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet. Artikel 6 v(cid:132)rdet f(cid:148)r h(cid:148)gsta svavelhalt i br(cid:132)nslet tr(cid:132)der i kraft. Den skall utf(cid:148)ras i tillr(cid:132)cklig omfattning och p(cid:134) ett s(cid:134)dant s(cid:132)tt att proven (cid:132)r representativa f(cid:148)r det unders(cid:148)kta br(cid:132)nslet. 2. Den referensmetod som skall till(cid:132)mpas f(cid:148)r att fast- st(cid:132)lla svavelhalten skall vara den som definieras av a) ISO-metod 8754 (1992) och PrEN ISO 14596 f(cid:148)r tung eldningsolja och marin dieselbr(cid:132)nnolja, b) EN-metod 24260 (1987), ISO 8754 (1992) och PrEN ISO 14596 f(cid:148)r dieselbr(cid:132)nnolja. Vid skiljedom skall metoden vara PrEN ISO 14596. Den statistiska tolkningen av verifieringen av svavelhalten f(cid:148)r anv(cid:132)nda dieselbr(cid:132)nnoljor skall utf(cid:148)ras enligt ISO-standard 4259 (1992). Artikel 7 Rapportering och (cid:148)versyn 1. P(cid:134) grundval av resultaten av den stickprovskontroll och analys som utf(cid:148)rs i enlighet med artikel 6 skall medlemsstaterna senast den 30 juni varje (cid:134)r l(cid:132)mna kommissionen en kortfattad rapport om svavelhalten i de flytande br(cid:132)nslen som omfattas av detta direktivs r(cid:132)ckvidd och som anv(cid:132)nts territorium under f(cid:148)reg(cid:134)ende kalender(cid:134)r. Denna rapport skall inne- h(cid:134)lla en sammanfattning av undantag som beviljats enligt artikel 3. 3. inom medlemsstaternas P(cid:134) grundval av bland annat de (cid:134)rsrapporter som 2. l(cid:132)mnas i enlighet med punkt 1 och den konstaterade utvecklingen n(cid:132)r det g(cid:132)ller luftkvalitet och f(cid:148)rsurning, skall kommissionen senast den 31 december 2006 (cid:148)ver- till Europaparlamentet och r(cid:134)det. l(cid:132)mna en rapport tillsammans med denna rapport, Kommissionen kan, l(cid:132)mna f(cid:148)rslag till revidering av detta direktiv, s(cid:132)rskilt i fr(cid:134)ga om de gr(cid:132)nsv(cid:132)rden som fastst(cid:132)llts f(cid:148)r varje br(cid:132)n- slekategori och de undantag som beviljas enligt artikel 3. 2 och 3. 3 och artikel 4. 2 och 4. 3. 3. Kommissionen skall (cid:148)verv(cid:132)ga vilka (cid:134)tg(cid:132)rder som kan vidtas f(cid:148)r att minska det bidrag till f(cid:148)rsurningen som uppkommer vid f(cid:148)rbr(cid:132)nning av andra marina br(cid:132)nslen (cid:132)n de som specificeras i artikel 2. 3 och, vid behov, utarbeta ett f(cid:148)rslag f(cid:148)re utg(cid:134)ngen av (cid:134)r 2000. Stickprovsunders(cid:148)kning och analys Artikel 8 1. Medlemsstaterna skall vidta de (cid:134)tg(cid:132)rder som kr(cid:132)vs f(cid:148)r att genom stickprov kontrollera att svavelhalten i de br(cid:132)nslen som anv(cid:132)nds (cid:148)verensst(cid:132)mmer med best(cid:132)mmel- serna i artiklarna 3 och 4. Stickprovskontrollen skall b(cid:148)rja inom sex m(cid:134)nader fr(cid:134)n den dag d(cid:134) det ber(cid:148)rda gr(cid:132)ns- (cid:142)ndringar av direktiv 93/12/EEG 1. Direktiv 93/12/EEG (cid:132)ndras p(cid:134) f(cid:148)ljande s(cid:132)tt: a) I artikel 1 skall punkt 1 a och punkt 2 utg(cid:134). L 121/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 11. 5. 1999 b) I artikel 2 skall punkt 2 f(cid:148)rsta stycket och punkt 3 utg(cid:134). c) Artiklarna 3 och 4 skall utg(cid:134). 2. Punkt 1 skall g(cid:132)lla fr(cid:134)n och med den 1 juli 2000. skrifter om hur h(cid:132)nvisningen skall g(cid:148)ras skall varje medlemsstat sj(cid:132)lv utf(cid:132)rda. Medlemsstaterna till kommissionen (cid:148)verl(cid:132)mna texterna till de best(cid:132)mmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det omr(cid:134)de som omfattas av detta direktiv. skall Artikel 9 R(cid:134)dgivande kommitt(cid:130) Kommissionen skall bitr(cid:132)das av en r(cid:134)dgivande kommitt(cid:130). Den skall best(cid:134) av f(cid:148)retr(cid:132)dare f(cid:148)r medlemsstaterna och ha kommissionens f(cid:148)retr(cid:132)dare som ordf(cid:148)rande. Kommissionens f(cid:148)retr(cid:132)dare skall f(cid:148)rel(cid:132)gga kommitt(cid:130)n ett f(cid:148)rslag till (cid:134)tg(cid:132)rder. Kommitt(cid:130)n skall yttra sig (cid:148)ver f(cid:148)rslaget inom den tid som ordf(cid:148)randen best(cid:132)mmer med h(cid:132)nsyn till hur br(cid:134)dskande fr(cid:134)gan (cid:132)r, om n(cid:148)dv(cid:132)ndigt genom omr(cid:148)stning. Yttrandet skall protokollf(cid:148)ras och dessutom har varje medlemsstat r(cid:132)tt att beg(cid:132)ra att f(cid:134) sin uppfattning tagen till protokollet. Kommissionen skall ta st(cid:148)rsta h(cid:132)nsyn till det yttrande som kommitt(cid:130)n avgett. Den skall underr(cid:132)tta kommitt(cid:130)n om det s(cid:132)tt p(cid:134) vilket dess yttrande har beaktats. Artikel 10 Oms(cid:132)ttning Medlemsstaterna skall s(cid:132)tta i kraft de lagar och andra f(cid:148)rfattningar som (cid:132)r n(cid:148)dv(cid:132)ndiga f(cid:148)r att f(cid:148)lja detta direktiv senast den 1 juli 2000. De skall genast underr(cid:132)tta kommissionen om detta. N(cid:132)r en medlemsstat antar dessa best(cid:132)mmelser skall de inneh(cid:134)lla en h(cid:132)nvisning till detta direktiv eller (cid:134)tf(cid:148)ljas av en s(cid:134)dan h(cid:132)nvisning n(cid:132)r de offentligg(cid:148)rs. N(cid:132)rmare f(cid:148)re- Artikel 11 P(cid:134)f(cid:148)ljder Medlemsstaterna skall fastst(cid:132)lla vilka p(cid:134)f(cid:148)ljder som skall till(cid:132)mpas vid brott mot de nationella best(cid:132)mmelser som har antagits i enlighet med detta direktiv. De fastst(cid:132)llda p(cid:134)f(cid:148)ljderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskr(cid:132)ckande. Artikel 12 Ikrafttr(cid:132)dande Detta direktiv tr(cid:132)der i kraft samma dag som det offentlig- g(cid:148)rs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 13 Mottagare Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utf(cid:132)rdat i Luxemburg den 26 april 1999. P(cid:134) r(cid:134)dets v(cid:132)gnar J. FISCHER Ordf(cid:148)rande