title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköistä kaupankäyntiä sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista"

eurovoc_concepts:
EC Directive
commercial law
distance selling
electronic equipment
proposal (EU)
trade regulations

text: C 169/36 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 16. 6. 1999 3. 7. TSK:n mielestä komission ehdotuksen 7 artiklan 2 kohdan yhteistyökelpoisten maiden määritelmä rajoittaa kan- sainväliseen yhteistyön mahdollisuuksia. 4. Päätelmät 4. 1. Lyhyesti sanottuna TSK korostaa, että se tukee ohjel- maa kokonaisuutena edellä esitetyin varauksin. Mutta se korostaa myös riskiä, että tämänhetkiseen muotoon jätettynä ohjelman soveltamisala kapenee aikaisemmasta. On ilman muuta tärkeää ja tarpeellista, että väkivallan, pahoinpitelyn ja seksuaalisen hyväksikäytön aiheuttamista vahingoista huoleh- ditaan, mutta samalla ei saa unohtaa, että myös väkivallan syyt on selvitettävä. On selkeä puute, että ohjelmassa ei todeta väkivaltaa, pahoinpitelyä ja seksuaalista hyväksikäyttöä rikok- seksi ihmisoikeuksia vastaan. Bryssel 28. huhtikuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston sähköistä kaupankäyntiä sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista direktiiviksi näkökohdista” (1) (1999/C 169/14) Neuvosto päätti 23. huhtikuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, 15. huhtikuuta 1999. Esittelijä oli Harald Glatz. tuotanto ja kulutus” -jaosto antoi lausuntonsa Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. huhtikuuta 1999 pitämässään 363. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 115 ääntä puolesta ja 2 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto Sähköinen kaupankäynti voi tarjota sekä unionin kan- 1. 1. salaisille että taloudelle uusia mahdollisuuksia. Se voi lisätä talouskasvua, luoda työpaikkoja sekä mahdollistaa uusien tuotteiden ja markkinoiden kehittämisen, parantaa eurooppa- laisten yritysten kilpailukykyä ja laajentaa eurooppalaisen kuluttajan saatavilla olevien tavaroiden ja palvelujen tarjontaa. 1. 1. 1. Esim. työllisyyden suhteen näiden odotusten toteutu- minen riippuu kuitenkin useista ennakkoehdoista. Komitea kehottaakin komissiota tutkimuksin selvittämään tätä kysy- mystä nykyistä tehokkaammin erityisesti työllisyyden osalta. 1. 1. 2. Myönteiset vaikutukset toteutuvat erityisesti mikäli Euroopan pystyy hankimaan itselleen maailmanlaajuisesti ja (1) EYVL C 30, 5. 2. 1999, s. 4. etenkin Yhdysvaltoihin verrattuna hyvän aseman. Tilanne on kuitenkin toistaiseksi se, että OECD:n mukaan 80 % sähköi- sestä kaupasta käydään Yhdysvalloissa. Euroopan onkin välttämättä ryhdyttävä toimiin, joiden avulla sen on mahdollis- ta tulevaisuudessa hyödyntää sähköisen kaupankäynnin tarjo- amia mahdollisuuksia eikä jäädä jälkeen Yhdysvaltojen dynaa- misesta kehityksestä. 1. 2. Mahdollisten myönteisten vaikutusten toteutuminen edellyttää yhtäältä sähköistä kaupankäyntiä koskevien oikeu- dellisten rajoitusten poistamista ja toisaalta edellytysten luo- mista sille, että sähköisten kaupankäyntipalvelujen mahdolliset käyttäjät (kuluttajat ja yritykset) voivat luottaa sähköiseen kaupankäyntiin. Näiden kahden vaatimuksen välillä on löy- dettävä paras mahdollinen tasapaino. Koska direktiivin katta- ma ala on laaja ja sen yhteydet muihin säädöksiin monimutkai- sia, on asiaa lähestyttävä erittäin huolellisesti ja vastuuntuntoi- sesti. 16. 6. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 169/37 1. 3. Direktiivin tavoitteena on edistää sähköisen kaupan- käynnin yleistymistä poistamalla kaupan oikeudellisia esteitä. Mikäli halutaan, että asiakkaat (kuluttajat ja yritykset) hyväk- syvät laajasti uudet etäpalvelut, on pohdinnoissa annettava keskeinen sija perinteisessä kaupankäynnissä noudatettavien kuluttajan- tietosuojastandardien säilyttämiselle myös sähköiseen kaupankäyntiin liittyvien teknisten näkökohtien ja niiden käytännön toteutuksen osalta. ja Nykyään suurimmalla osalla väestöstä ei ole mahdolli- 1. 4. suutta käyttää tiedontarjontapalveluja täysin vapaasti. Tietyillä väestöryhmillä, erityisesti ikääntyneillä henkilöillä, ei ole tieto- liikenneyhteyksiä ja he haluavat olla nimenomaan henkilökoh- taisesti yhteydessä toisiin osapuoliin. Komitean mielestä tärkeimmät normaaliin elämään kuuluvat palvelut (esim. pank- kitili) on tarjottava myös muutoin kuin sähköisesti, jottei tiettyjä väestöryhmiä suljeta niiden ulkopuolelle. Uuden teknii- kan käyttöönotto ei myöskään saa luoda esteitä, jotka haittaa- vat tiettyjen väestöryhmien osallistumista sähköiseen kaupan- käyntiin tai estävät sen kokonaan. Unionin politiikan avulla on siksi pyrittävä varmistamaan, etteivät puutteelliset tekniset mahdollisuudet ja taidot tai henkilökohtainen taloudellinen tilanne tee tietoyhteiskunnan palvelujen hyödyntämistä mah- dottomaksi. Jotta väestö voisi laajasti ja vaaratta hyötyä tietoyh- 1. 4. 1. teiskunnan palveluista, on kuluttajille suunnattu koulutus ja valistus tarpeen. 1. 5. Teknologian ansiosta helposti rajat ylittävät kaupan- käynnin muodot edellyttävät epäilemättä yleismaailmallisia ratkaisuja. Tämän vuoksi asiasta on viime aikoina keskusteltu vilkkaasti kansainvälisellä tasolla. Aihetta on käsitelty monissa kansainvälisissä konferensseissa sekä hallitusten ja alan edusta- jien välisissä foorumeissa. Tässä yhteydessä on erityisesti mainittava Turussa (marraskuussa 1997) ja Ottawassa (loka- kuussa 1998) järjestetyt OECD:n konferenssit, Brysselissä (helmikuussa 1995) järjestetty G7-ministerikokous sekä Bon- nin ministerikokous (heinäkuussa 1997). Aihetta on ryhdytty käsittelemään myös WTO:n piirissä. Kansainvälisellä tasolla asiassa on siis varmasti edistytty, mutta käytyjen keskustelujen ja neuvottelujen tuloksina on toistaiseksi ollut ainoastaan yleisiä periaatteita. 1. 6. 1. Kyseisiä aloitteita ovat esim. • • • • • tiedonanto ”Eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite” (1), talous- ”Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentil- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle le, tietoturvan ja luottamuksen varmistaminen sähköisessä viestinnässä – Digitaalisia allekirjoituksia ja viestien salaus- ta koskeva eurooppalainen malli” (2), ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisten allekirjoitusten yhteisestä kehyksestä (komis- sion esittämä)” (3), tiedonanto ”Maailmanlaajuistuminen ja tietoyhteiskunta – Vahvemman kansainvälisen koordinaation tarve” (4), ehdotus Internetin käyttöturvallisuuden parantamista kos- kevaksi toimintasuunnitelmaksi (5), jonka tavoitteena on eri toimin vahvistaa luottamusta verkkoon ja joka on siksi osa sähköistä kaupankäyntiä edistäviä toimia, • myös Euroopan parlamentti on 14. toukokuuta 1998 antamassaan päätöslauselmassa kehottanut komissiota an- tamaan mahdollisimman nopeasti direktiiviehdotuksen, jolla tämä ongelma voitaisiin ratkaista yhtenevästi. 2. Komission ehdotus 2. 1. Käsiteltävän direktiiviehdotuksen tarkoituksena on poistaa jäsenvaltioiden lainsäädännön eroista johtuvat oikeus- varmuuden puute ja oikeudelliset esteet yksilöimällä viidellä keskeisellä osa-alueella ratkaisut, joiden on tarkoitus muodos- taa sähköiselle kaupankäynnille johdonmukainen kehys. 2. 2. Direktiiviehdotuksessa käsitellään viittä osa-aluetta: 2. 2. 1. Tietoyhteiskunnan palveluja tarjoavien toimijoiden sijoittautuminen: Direktiiviehdotuksessa määritellään sijoittau- tumispaikka ja kielletään ennakkolupamenettelyjen soveltami- nen tietoyhteiskunnan palveluihin. Toiminnan avoimuuden takaamiseksi palvelujen toimijoiden tulee täyttää tietyt ilmoi- tusvelvoitteet. 1. 6. Mikäli Euroopalle tarjoutuvat taloudelliset ja yhteiskun- nalliset mahdollisuudet halutaan hyödyntää, on tämän vuoksi tehtävä myös Euroopan tason aloitteita. Tosiseikasta, että sähköinen kaupankäynti muuttaa perusteellisesti sekä kaupan- käyntiä että ihmisten kanssakäymistä, on myös seurannut, että Euroopassa on ryhdytty aloitteisiin erityisesti sähköisen kaupankäynnin jatkokehitystä koskevan selkeän kehyksen määrittelemiseksi. Näin pyritään edistämään sijoittamista kas- vuun, kilpailukykyyn ja työllisyyteen myönteisesti vaikuttaviin sähköisen kaupankäynnin palveluihin. (1) KOM(97) 157 lopull. , 16. 4. 1997, TSK:n lausunto EYVL C 19, 21. 1. 98, s. 72. (2) KOM(97) 503 lopull. , 8. 10. 1997, TSK:n lausunto EYVL C 157, 25. 5. 1998, s. 1. (3) KOM(1998) 297 lopull. , 13. 5. 1998, EYVL C 325, 23. 10. 1998, s. 5, TSK:n lausunto EYVL C 40, 15. 2. 1999. (4) KOM(1998) 50 lopull. , 4. 2. 1998,TSK:n lausunto EYVL C 248, 14. 9. 1998, s. 6. (5) KOM(1998) 582 lopull. , EYVL C 48, 13. 2. 1998, TSK:n lausunto EYVL C 214, 10. 7. 1998, s. 29. C 169/38 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 16. 6. 1999 2. 2. 2. Kaupallinen viestintä (mainonta, suoramarkkinointi jne. ): Direktiiviehdotuksessa määritellään kaupallisen vies- tinnän osatekijät ja asetetaan tietyt avoimuusvaatimukset. Kaupallisen viestinnän sekä sen toimiksiantajien on oltava helposti tunnistettavissa. Käyttäjän on voitava tunnistaa vaivat- tomasti myös ei-toivottu kaupallinen viestintä. 2. 2. 3. Sopimukset: Jäsenvaltioiden määräykset on sovitetta- va yhteen siten, etteivät etenkään muotovaatimukset estä sähköisessä muodossa tehtyjen sopimusten todellista käyttöä. Oikeusvarmuuden takaamiseksi on tarkoitus määritellä tie- tyissä tapauksissa tarkasti se, mistä lähtien sopimus on sitova. 2. 2. 4. Välittäjien vastuu: Verkkopalvelujen tarjoajan vastuu siirrettäessä ja tallennettaessa kolmannen osapuolen tietoja on määriteltävä selkeästi. Ehdotuksen mukaan pelkän siirtotoi- minnan ollessa kyseessä välittäjä ei ole vastuussa tiedoista. Muuta siirtotoimintaa koskevaa vastuuta on rajoitettu. 2. 2. 5. Täytäntöönpano: Yhteisön tason käytännesääntöjen käyttöönottoa ja jäsenvaltioiden keskinäistä avunantoa on tarkoitus edistää. Rajatylittävien riitatapausten ratkaisemiseksi on tarkoitus helpottaa vaihtoehtoisten sovittelumenetelmien laatimista. Riitojen ratkaiseminen tuomioistuinten ulkopuolel- la on myös tarkoitus tehdä mahdolliseksi. 3. Yleisiä huomioita Keskenään erilaiset ja epäselvät oikeudelliset kehykset 3. 1. kiistämättä haittaavat sähköistä kaupankäyntiä ja estävät sen myönteisten vaikutusten toteutumisen. Tämän vuoksi aloittei- ta, joilla pyritään parantamaan oikeusvarmuutta palvelujen tarjoajien ja käyttäjien kannalta, on pidettävä tervetulleina. 3. 1. 1. Komissio direktiiviehdotuksen esittämisajankohta on sopiva, koska useimmissa jäsenvaltioissa sähköiset oikeustoi- met ja sähköinen kaupankäynti ovat ajankohtainen ja voimak- tiivis kaasti kehittyvä ala. Ehdotuksella on myös selvästi asiayhteys digitaalisia allekirjoituksia koskevaan direktiiviin (1). Sisämarkkinoilla käytävän sähköisen kaupan tiettyjä 3. 2. oikeudellisia näkökohtia koskevan direktiiviehdotuksen ensisi- jaisena tavoitteena on poistaa oikeudelliset esteet, jotka voivat estää sähköisten palvelujen leviämistä Euroopassa. 3. 3. Komiteasta ehdotuksen sisältämät sähköiseen kaupan- käyntiin liittyvät kuluttajansuojatoimet (esim. palvelun tarjo- ajan tietojen toimittamisvelvollisuus ja tuomioistuinten ulko- puolinen riitojen sovittelujärjestelmä) ovat erityisen onnistu- neita. Sen mielestä on ratkaisevan tärkeää, ettei sähköistä kaupankäyntiä edistetä kuluttajansuojan tasoa laskemalla. 3. 4. Sähköistä ja toimipaikkaan sidottua kauppaa koskevien oikeudellisten kehysten tulee olla yhdenmukaisia ja myös teknologian suhteen tasapuolisia, mikäli poikkeukselle ei ole päteviä perusteita. Koska toimipaikkaan sidottua kauppaa voivat luonnollisesti koskea myös tietyt erityismääräykset (esim. rakennusmääräysten kaltaiset standardit), voi seuraukse- na olla eriarvoisuutta ja kilpailun vääristymiä. Komitean mie- lestä tämä näkökohta on otettava huomioon pohdittaessa sähköistä kaupankäyntiä koskevien yleisten määräysten paran- tamista. Direktiivin erityispiirre on sen soveltamisalan osa-alu- 3. 5. eiden (esim. kaupallinen viestintä, sähköiset sopimukset) laa- juus ja se, että yksittäisiä aloja on tarkoitus yhdenmukaistaa vain osittain. Direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääviä jäsenvaltioiden omia säännöksiä voidaan antaa vain komitolo- giamenettelyä noudattaen (22 artikla). 3. 6. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla aloilla, joita di- rektiivillä ei ole tarkoitus yhtenäistää, pätee nk. alkuperämaan periaate. Tämä merkitsee palveluntarjoajan sijaintimaan oi- keusjärjestyksen soveltamista. Lähtökohtana on arvio, että tarjoajan on vaikea toimia kohdemaiden lakien velvoitteiden mukaisesti. ei yhteisön Direktiivi 3. 6. 1. nykyiseen vaikuta lainsäädäntöön. Silti ristiriitaisuus jäsenvaltioissa sovellettavan yhteisön oikeuden kanssa on mahdollinen, koska osa kulutta- jansuojaa koskevista direktiiveistä on vähimmäisdirektiivejä. Niinpä esim. etäsopimuksiin liittyvää kuluttajansuojaa (2) kos- kevan direktiivin 14 artikla antaa jäsenvaltioille mahdollisuu- den ottaa käyttöön tai noudattaa jatkossakin tiukempaa kulut- tiettyjen tajansuojaa ja esim. kieltää yleisen edun vuoksi tuotteiden tai palvelujen (esim. lääkkeiden) etäkaupan. Komitea kannattaa periaatteessa alkuperämaan peri- 3. 6. 2. aatteen soveltamista. Tietoyhteiskunnan palveluja tarjoavien oikeudellisia kuluja alentamalla se tarjoaa myös niille tervetul- leen edun. Koska vastuu on periaatteen mukaan alkuperämaan viranomaisilla, se mahdollistaa myös suojamääräysten entistä paremman toimeenpanon. Periaatteen soveltamisen vuoksi asiakas, erityisesti 3. 6. 3. kuluttaja, joutuu tekemisiin tietoyhteiskunnan palvelujen sisältöä, laatua ja oikeusvarmuutta koskevien erilaisten oikeus- järjestelmien kanssa. Jäsenvaltioiden järjestelmien erojen vuok- si puite-ehdot poikkeavat usein huomattavasti toisistaan. Alku- perämaan periaatteen soveltaminen voi siten aiheuttaa jossa kohdemaan säännöstön käyttäjälle riskejä tilanteessa, suoja ei päde. (1) KOM(97) 503 lopull. , 8. 10. 1997, TSK:n lausunto EYVL C 157, s. 1 ja KOM(1998) 297 lopull. , EYVL C 325, s. 5, TSK:n lausunto 1444/98, EYVL C 40, 25. 5. 1998, 23. 10. 1998, 15. 2. 1999, s. 5. (2) Direktiivi 97/7/EY, 20. 5. 1997, EYVL L 144, 4. 6. 1997, s. 19, TSK:n lausunto EYVL C 19, 25. 1. 1993, s. 11. 16. 6. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 169/39 3. 6. 4. Koska yhdestä jäsenvaltiosta peräisin oleva kuluttaja ei välttämättä tunne palvelujen toimittajan sijaintimaan lainsä- ädännön mukaisia oikeuksiaan, jäsenvaltioiden ja komission tulee varmistaa, että jäsenvaltioiden välinen kuluttajansuojavi- rastojen tai kuluttaja-asiamiesten verkko perustetaan vii- pymättä. Verkko tarjoaisi valituskanavan ja välittäisi eri maissa sijaitsevien kuluttajien ja palveluntoimittajien mahdollisissa kiistoissa. Tällainen verkko olisi yhtenäismarkkinoiden periaat- teen mukainen ja tarjoaisi samalla kuluttajille oikeudenkäyntiä yksinkertaisemman, halvemman ja tehokkaamman tavan hakea hyvitystä. Samalla kuluttaja säilyttäisi kuitenkin oikeu- den viedä asia tuomioistuinkäsittelyyn, mikäli kiistaan ei saada tyydyttävää ratkaisua. syntyy lähentyvillä markkinoilla useiden perinteisten palvelu- jen piirteitä yhdistäviä ”risteytymäpalveluja”. Monimedian eri muotojen, kuten Internet-selaimella varustettujen televisioiden, televisio- ja radio-ohjelmien vastaanottoon soveltuvien tieto- koneiden, matkapuhelimien ja Internet-puhelujen kohdalla on vähitellen mahdotonta selvästi erottaa joukko- ja henkilökoh- taisen viestinnän välillä. Komitea kehottaa, että direktiiviehdotuksen jatkokäsittelyssä tämä ongelma tiedostetaan ja että tuleva kehitys otetaan määritelmistä lopullisesti päätettäessä huomioon. Näin tulisi varmistaa, etteivät määritelmät vanhene liian nopeasti. 3. 6. 5. Niin kauan kuin nykyistä korkeamman tason yhden- mukaistaminen puuttuu, on komiteasta järkevää edetä palvelu- jen toimittajaa hyödyttävässä yksinkertaistamisessa erittäin vastuullisesti ja harkiten. Tämä käy ilmi myös direktiiviehdo- tuksesta, jossa luetellaan kyseisen yleisperiaatteen ulkopuolelle jääviä aloja. 3. 6. 6. Talous- ja sosiaalikomitea epäilee, että aloilla, joilla jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmät ovat hyvin erilaiset tai jotka ovat jäsenvaltioissa vallitsevan yleisen mielipiteen mukaan arkaluonteisia (esim. lapsille suunnattu mainonta, mainostar- koituksessa järjestettävät kilpailut, lääkkeiden postimyynti, säännellyt palvelut), voivat lisäpoikkeukset olla perusteltuja. Mikäli alkuperämaan periaatetta sovellettaisiin yleisesti esim. mainontaan, voisi kuluttaja joutua uuteen tilanteeseen. Juuri herkillä aloilla toimipaikan valinta sen mukaan, missä säännök- set ovat palvelujen tarjoajan kannalta kaikkein edullisimmat (forum shopping) on ongelmallista, etenkin kun muistetaan, että esim. pk-yrityksillä on siihen vain rajalliset mahdollisuudet. Tämän vuoksi on vielä luotava periaatteita ohjenuoraksi, jonka joilla alkuperämaan avulla voidaan määritellä sekä ne alat, periaate on voimassa, että alat, jotka toistaiseksi jäävät sen soveltamisen ulkopuolelle. On selvää, etteivät tällaiset periaat- teet saa muodostaa esteitä sisämarkkinoilla. Lisäksi on pyrittävä yhdenmukaisen korkeisiin standardeihin. 4. 1. 2. Tämän lisäksi myös ”tietoyhteiskunnan palvelut” -käsitteen määritelmä herättää määritteen rajaamiseen liittyviä kysymyksiä, joihin direktiivin 98/48 (2) ja etenkään sen liitteen V tarkastelu ei tarjoa täydellistä vastausta. Ymmärtämisen helpottamiseksi ja epäselvyyksien välttämiseksi komission tuli- si esittää luettelot direktiivin piiriin ja sen ulkopuolelle jäävistä nykyisistä palveluista (kuten edellä mainitun direktiivin osalta on sen liitteessä V tehty). 4. 1. 3. Samankaltaiset epäselvyydet koskevat myös käsittei- den ”yhteensovitettu ala”, ”kaupallinen viestintä” ja ”sijoittautu- nut palvelun tarjoaja” määritelmiä. 4. 1. 4. ”Kuluttaja”-käsite olisi määriteltävä seuraavasti: Ku- luttajia ovat kaikki yhteisössä asuvat luonnolliset henkilöt, jotka solmivat tässä direktiivissä tarkoitettuja sopimuksia muissa kuin ammatti- tai elinkeinotoimintaansa palvelevissa tarkoituksissa. 4. 1. 5. Koska direktiivin soveltamisala tulee herättämään monia kysymyksiä ja koska se on hyvin tärkeä, on sen täsmentäminen erittäin tarpeellista. Komitea panee merkille, että monet ehdotuksen ja pitää nykyistä 3. 7. säännöksistä on muotoiltu epäselvästi, täsmällisempiä muotoiluja välttämättöminä. 4. 2. 3 artikla: Sisämarkkinat 4. Erityistä 4. 1. 2 artikla: Määritelmät 4. 1. 1. Talous- ja sosiaalikomitea toteaa, että tekniikan jatku- van lähentymisen myötä tietyt määritelmät voivat vanhentua nopeasti. Kuten tiedotusvälineiden, televiestinnän ja tietotek- niikan lähentymistä käsittelevästä vihreästä kirjasta (1) ilmenee, 4. 2. 1. Palvelun tarjoajan sijaintijäsenvaltiolla on 3 artiklan mukaan velvollisuus huolehtia palveluntarjoajan toiminnan lainmukaisuudesta (alkuperämaan periaate). Tämän periaat- teen vaikutuksia käsiteltiin jo kohdassa 3. 6. 4. 3. 4 artikla: Ennakkoluvan kielto 4. 3. 1. Artiklassa säädetään, ettei tietoyhteiskunnan palvelu- jen saatavuuteen saa liittyä erityisvaatimuksia. Muut yleiset lupasäännöt säilyvät kuitenkin ennallaan, kuten myös direktii- viehdotuksessa todetaan. (1) KOM(97) 623 lopull. , TSK:n lausunto EYVL C 214, 10. 7. 1998, s. 79. (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/48/EY, annettu 20. 7. 1998, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY muuttamisesta, EYVL L 217, 5. 8. 1998, s. 18. C 169/40 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 16. 6. 1999 4. 4. 5 artikla: Toimitettavat yleiset tiedot Komiteasta on myönteistä, että etäsopimuksia koske- 4. 4. 1. van direktiivin luetteloa ennakkotietoja koskevasta vähimmäis- velvollisuudesta on tarkoitus täydentää olennaisilla, palvelujen tarjoajaa koskevilla tiedoilla. Komitea kehottaa myös sisäl- lyttämään direktiiviehdotukseen selkeän viittauksen etäsopi- muksia koskevan direktiivin 97/7/EY (1) 4 artiklan ennakkotie- tovelvoitteisiin. Kyseisessä direktiivissä luetellaan ennakkotie- dot, jotka on ennen etäsopimuksen tekemistä annettava kulut- tajalle. Tähän liittyy erityisesti myös velvollisuus kertoa kuluttajalle ennen sopimuksen solmimista selvästi, täsmälli- sesti ja kattavasti sopimukseen sovellettavasta peruuttamisoi- keudesta, josta säädetään kyseisen direktiivin 6 artiklassa. Komitean mielestä myös lisätiedot olisivat tarpeellisia 4. 4. 2. (esim. tarjouksen voimassaoloalue, tarjouksen sitova voimas- saoloaika, ennakoitu toimitusaika, vakuutukset ja yleiset kaup- paehdot) rasittamatta kuluttajia ja tarjoajia kuitenkaan liialla tiedolla. 4. 6. 2. Direktiiviehdotus sisältää säännöksen, jonka mukaan sähköpostitse toimitettava ei-toivottu kaupallinen viestintä on merkittävä. Siten sekä vastaanottajan että välittäjän on mahdollista erityisillä ohjelmilla suodattaa pois ei-toivotut sähköpostimainokset (”opt-out”). Vastaanottajalta edellytetään kuitenkin aktiivisuutta. Nämä ratkaisut ovat kuitenkin puutteellisia. Muun 4. 6. 3. kuin nk. roskapostin suodattaminen on Internet-palvelun tarjoajalle mahdollista ainoastaan käyttäjän toivomuksesta, sillä muuten viestejä eivät saisi niitä haluavatkaan. Toisaalta, mikäli käyttäjän sähköpostiohjelman tulolokero pitkähkön poissaolon aikana täyttyy, ei vastaanottaja saa myöskään toivottuja (esim. yksityisiä) sähköpostiviestejään. Tämän vuoksi komitea esittää tarkasteltavaksi myös 4. 6. 4. toista nk. ”opt-in” -vaihtoehtoa, jossa kyseisten viestien vastaan- ottamisesta kiinnostuneet käyttäjät ilmoittaisivat siitä selvästi tiedon vastaanottamista koskevan vapaan valinnanmahdolli- suuden mukaisesti. Tämä nk. ”opt-in” -mahdollisuus on toistai- seksi tarkoitettu jäsenvaltiokohtaiseksi (ks. direktiiviehdotuk- sen liite II), mutta se olisi syytä yleistää. 4. 4. 3. Lisäksi tulee varoittaa tuotteiden turvallisuuteen liit- tyvistä seikoista. Mahdollisista riskeistä kertominen kuluttajalle (esim. tuoteselosteessa tai käyttöohjeessa) vaikuttaa ratkaise- vasti ostopäätökseen. 4. 7. 8 artikla: Säännellyt ammatit 4. 4. 4. Kuluttajille on myös kerrottava myyntirajoituksista, tiedostojen imurointiajoista (mikäli mahdollista) ja ohjelmisto- tuotteiden käyttöoikeustilanteesta. 4. 5. 6 artikla: Kaupallinen viestintä 4. 5. 1. Perinteisissä viestimissä kaupallinen viestintä ja toi- mituksellinen aineisto on erotettu melko selvästi toisistaan. Tämä ero on kuitenkin vaarassa hämärtyä. Tätä uhkaa onkin sähköisessä kaupankäynnissä pyrittävä torjumaan. 4. 5. 2. Ostajan (yritys tai kuluttaja) on mahdollista arvioida mainontaa ja markkinointia riittävällä tavalla ainoastaan, mikäli hän voi sen selvästi sellaiseksi tunnistaa. Tämän vuoksi TSK:n pitää toimitettavia tietoja koskevia 6 artiklan säännöksiä erittäin tervetulleina. 4. 6. 7 artikla: Ei-toivottu kaupallinen viestintä 4. 6. 1. Sen lisäksi, että sähköinen mainonta on vastaanotta- jan kannalta usein ei-toivottua on myös sen määrällä ja siitä aiheutuvilla puhelinkuluihin ja muistikapasiteettiin vaikuttavil- la teknisillä seikoilla merkitystä vastaanottajalle. Määrä aiheut- taa ongelmia myös välittäjille (Internet-palvelun tarjoajille). 4. 7. 1. Direktiivin säännökset koskevat säännellyillä aloilla yleisesti havaittavaa kehitystä, eli kyseisten alojen avautumista tietoyhteiskunnan palveluille. Direktiiviehdotuksessa myös myönnetään, että tässä yhteydessä tärkeimpien etujen turvaa- miseksi (kuluttajan- ja eri osapuolten suoja, luotettava palvelu- jen tarjoaminen, väärinkäytösten ennaltaehkäisy jne. ) tarvitaan lisäsäännöksiä. Periaatteessa tämä säännös on kannatettava. Jäsenvaltioiden toimivalta ja läheisyysperiaate huomioon ot- taen on yksityiskohtien osalta kuitenkin kiinnitettävä huomio- ta siihen, missä määrin toiminta unionin tasolla on mahdollis- ta. Komitea huomauttaa, ettei sääntely ammattiryhmittymien ja organisaatioiden käytännesäännöin ole riittävä, ellei niitä koskevia kriteerejä anneta. 4. 8. 9 artikla: Sähköiset sopimukset 4. 8. 1. Jäsenvaltioiden määräysten lisäksi myös EU:n lainsää- däntö, kuten esim. kulutusluottodirektiivi (2) sisältää tiettyjä sopimusten muotoseikkoihin liittyviä määräyksiä. Tämä osoit- taa, että tietyissä tapauksissa on todistamisen helpottamiseksi välttämätöntä määrätä sopimukset laadittavaksi kirjallisesti tai mainita sopimusosapuolille erityismerkityksestä, joka sopi- muksen solmimisella on. Direktiiviehdotuksen 9 artikla vel- voittaa jäsenvaltiot muuttamaan lainsäädäntöään siten, ettei se ”estä sähköisessä muodossa tehtyjen sopimusten käyttöä ja johda siihen, että tällaisilta sopimuksilta puuttuisi oikeusvaiku- tukset ja ne olisivat pätemättömiä”. 4. 8. 2. Sitä ei voida kiistää, etteikö myös sähköisten sopi- musten tulee olla päteviä. Herkillä kaupan aloilla on kuitenkin oltava mahdollista asettaa tiettyjä oikeudellista pätevyyttä (1) Direktiivi 97/7/EY, 20. 5. 1997, EYVL L 144, 4. 6. 1997, s. 19. TSK:n lausunto EYVL C 30, 30. 1. 1997, s. 94. (2) Direktiivi 98/7/EY, 16. 2. 1998, EYVL L 101, 1. 4. 1998, s. 17, 16. 6. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 169/41 koskevia ehtoja. Sopimusosapuolten suojan tarve ei ole sähköi- sessä kaupankäynnissä pienempi kuin perinteisten sopimus- tenkaan kohdalla. Tämän vuoksi komitea korostaakin, että sähköisessä muodossa laadittaville tai solmittaville arkaluontei- sille sopimuksille ja ilmoituksille on välttämätöntä luoda nykyisiä muotomääräyksiä vastaava ja niiden kanssa tasa- arvoinen muoto. toimintaa voidaan välitetyn sisällön ja sen valvontamahdolli- suuksien perusteella arvioida eriytetysti. Komitea arvostaa ponnisteluja, joilla pyritään luomaan palvelujen välittäjiä tai tietoyhteiskuntaa koskevat selkeät vastuusäännöt, ja on yhtä mieltä siitä, että vastuun tulisi ensisijaisesti olla sisällön ”valmis- tajalla”. 4. 8. 3. Niinpä elektronisia allekirjoituksia koskevassa direk- tiivissä (1) ei käsitelty lainkaan sopimusten lainmukaisuutta. Jäsenvaltiot voivatkin vapaasti päättää tiettyjen sopimustyyp- pien salauksesta. Ne voivat siten vapaasti jättää eräät sopimus- tyypit direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle tai määrätä esim. tietyllä tavalla salatun sähköisen allekirjoituksen käyttämisestä määrätyn muotoisten sähköisten sopimusten pätevyyden var- mistamiseksi Tämän direktiivin luomien ennakkoehtojen lisäk- si sähköisten allekirjoitusten käyttäminen on sähköisen kau- pankäynnin nykyistä tehokkaamman edistämisen kannalta keskeisessä asemassa. 4. 9. 10 artikla: Toimitettavat tiedot 4. 9. 1. Komiteasta palvelujen käyttöön liittyvien perusasioi- den selkeä esittäminen on erittäin kannatettavaa, koska se palvelee avoimuutta ja torjuu oikeusseuraamuksiltaan ei- toivottuja väärinkäsityksiä. 4. 10. 11 artikla: Sopimuksen syntyhetki Oikeusvaikutukseltaan pätevän sopimuksen solmi- 4. 10. 1. misen edellytyksenä on palvelun tarjoajan lähettämä vastaanot- toilmoitus ja vastaanottajan lähettämä vahvistus sen saamises- ta. Sopimuksen syntyhetken tarkka määrittely ja eräät tarjotta- vat keinot antavat käyttäjälle mahdollisuuden havaita ja korjata mahdolliset käsittelyvirheet. Tämä on komiteasta kannatetta- vaa. Komitea huomauttaa, että porsaanreikien tukkimiseksi käsite ”tarjous” on määriteltävä selkeästi. Joissain jäsenvaltiois- sa asiakkaat voivat ymmärtää web-sivulla olevan ”tarjouksen” tarkoittavan ”tarjouksen laatimispyyntöä”. Tämä seikka kaipaa täsmennystä. 4. 10. 2. On epäselvää, kuka vastaa teknisestä viasta johtu- vasta sähköisen viestin katoamisesta. Lisäksi on kyseenalaista, tiedostavatko kuluttajat ylipäänsä jo riittävästi, että oikeudelli- sesti mahdollisesti merkittäviä tietoja on pyydettävä säännölli- sesti kaikkien elektronisten päätelaitteiden kautta. 4. 11. 2. Välittäjälle myönnetään 12–15 artiklojen nojalla osittainen vastuuvapaus ”siirrettyjen tietojen” osalta. Selvyyden vuoksi tulisi viitata erityisesti siihen, ettei vastuu puutteellisesta sisällön valvonnasta ole mainituissa oloissa palvelun tarjoajalla, mutta että tämä vastaa tietosuojan mukaisesta toiminnasta asianmukaisten tietosuoja- ja televiestintälakien puitteissa. 4. 12. 17 artikla: Riita-asioiden ratkaiseminen tuomioistuinten ulkopuolella Riita-asioiden oikeudenmukaiseen ratkaisuun liit- 4. 12. 1. tyvät kysymykset ovat sähköisen kaupankäynnin hyväksynnän kannalta on ratkaisevan tärkeitä. Erityisesti oikeustapauksissa, joissa kiistan kohde on arvoltaan vähäinen voidaan oikeuden- käyntimenettelyn tarjoamaa oikeusturvaa täydentää muilla riita-asioiden ratkaisutavoilla. Tuomioistuinten ulkopuolella tapahtuvaan riita-asioiden ratkaisemiseen liittyen direktiivieh- dotuksessa käsitellään seikkaa, jolla on oikeuslaitoksen yleisen ruuhkautumisen vuoksi yhä enemmän merkitystä. Riitatapaus- ten nopea ja edullinen käsittely, joka on tärkeä osa kansalaisten yhdenvertaista mahdollisuutta hakea oikeutta, voi onnistua ainoastaan, mikäli yhtäältä taataan tietty vähimmäislaatu ja toisaalta hyödynnetään kaikkia tarjolla olevia mahdollisuuksia. Tässä yhteydessä komitea kehottaa lisäksi ottamaan 4. 12. 2. toimintaan mukaan nykyiset eurooppalaiset kuluttajatietopal- velut. 4. 13. 18 artikla: Valitusmahdollisuudet Kieltotuomiot ovat epäilemättä osoittautuneet käy- 4. 13. 1. tännössä toimiviksi ratkaisuiksi. Komiteasta on myönteistä, että niitä on tarkoitus soveltaa myös sähköisiin etäpalveluihin liittyvissä riitatapauksissa. Lisäksi kieltokanteita koskevan di- rektiivin (2) soveltamisalan laajentaminen koskemaan tässä käsiteltävän direktiivin määräysten loukkauksia vaikuttaa tar- koituksenmukaiselta. 4. 11. 12–15 artiklat: Välittäjien vastuu 4. 14. 19 artikla: Yhteistyö Portaittaisen vastuuvapaus- tai rajoitusjärjestelmän 4. 11. 1. käyttöönotolla luodaan yhtenäinen vastuukehys, joka perus- teella Internet-palvelujen tarjoajien hyvinkin heterogeenistä 4. 14. 1. Jäsenvaltiot voinevat täyttää virka-apua ja tieduste- luja koskevat velvollisuudet ainoastaan omien salassapitoa ja tietosuojaa koskevien lakiensa sallimissa rajoissa. (1) KOM(1998) 297 lopull. , TSK:n lausunto 1444/98, 2. 12. 1998, (2) Direktiivi 98/27/EY, 19. 5. 1998, EYVL L 166, 11. 6. 1998, s. 51, EYVL C 40, 15. 2. 1999, EYVL C 40, 15. 2. 1999. TSK:n lausunto EYVL C 30, 30. 1. 1997, s. 112. C 169/42 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 16. 6. 1999 4. 15. 22 artikla: Poikkeukset 4. 16. Liitteet 4. 15. 1. Direktiiviluonnoksessa esitetään monenlaisia poik- keussäännöksiä. Jäsenvaltiokohtaisiin ”toimenpiteisiin” on so- vellettava komission ohjaamaa komitologiamenettelyä. Komis- sio voi sen avulla jälkikäteen muuttaa direktiivin soveltamisalaa ilman, että jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti välttämättä osallistuvat siihen EY:n perustamissopimuksen 189 b artiklan yhteispäätösmenettelyn mukaisesti uudelleen. Direktiiviehdo- tuksen 22 artiklan 3 kohdan d alakohdan nojalla komissiolle on tarkoitus antaa valtuutus päättää siitä, ovatko toimenpiteet yhteisönoikeuden mukaisia. Tämä valtuutus voi loukata Euroo- pan tuomioistuimen toimivaltaa. 4. 15. 2. Ainoastaan tuomioistuinten päätökset jäävät yksise- litteisesti tämän menettelyn ulkopuolelle. Olisi täsmennettävä tarkoitetaanko direktiiviehdotuksen 22 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ”toimenpiteillä” hallintoviranomaisten toimenpi- teitä vai lainsäädäntötoimia. Bryssel 29. huhtikuuta 1999. 4. 16. 1. Liitteen I osalta olisi tarkistettava, onko uhka- ja pyramidipelit tarkoitus jättää direktiivin ja erityisesti sen 3 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle. 4. 16. 2. Liitteessä II luetelluilla oikeuden aloilla ei sovelleta alkuperämaan periaatetta. Niihin kuuluvat mm. ”sopimusvel- voitteet, jotka koskevat kuluttajien tekemiä sopimuksia”. On varmistettava, että sopimusvelvoitteiden lisäksi myös kulutta- jien tekemiä sopimuksia koskevat juridiset velvoitteet jäävät periaatteen soveltamisalan ulkopuolelle. Kyseeseen tulevat esim. selvitys- ja huolellisuusvelvoite. Tässä yhteydessä on kuitenkin välttämätöntä tehdä ero kaupalliseen viestintään. Sitä koskevat vaatimukset eivät tiukasti määriteltyinä kuulu sopimusta edeltäviin velvoitteisiin. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Regolamento (CE) n. 975/1999 del Consiglio, del 29 aprile 1999, che fissa le modalità di attuazione delle azioni di cooperazione allo sviluppo, che contribuiscono all'obiettivo generale di sviluppo e consolidamento della democrazia e dello stato di diritto nonché a quello del rispetto dei diritti dell'uomo e delle libertà fondamentali

eurovoc_concepts:
cooperation policy
democracy
development policy
fundamental rights
human rights
rule of law

formats: html pdf print

text: 8. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 120/1 I (Atti per i quali la pubblicazione (cid:138) una condizione di applicabilit(cid:133)) REGOLAMENTO (CE) N. 975/1999 DEL CONSIGLIO del 29 aprile 1999 che fissa le modalit(cid:133) di attuazione delle azioni di cooperazione allo sviluppo, che contribuiscono all’obiettivo generale di sviluppo e consolidamento della demo- crazia e dello stato di diritto nonch(cid:130) a quello del rispetto dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, (4) visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, in particolare l’articolo 130 W, vista la proposta della Commissione (1), deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 189 C del trattato (2), (1) (2) (3) considerando che occorre fissare le modalit(cid:133) di allo azioni di attuazione delle sviluppo che contribuiscano all’obiettivo generale di sviluppo e consolidamento della democrazia e dello stato di diritto nonch(cid:130) a quello del rispetto dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali; cooperazione considerando che il Consiglio ha adottato contem- poraneamente al presente regolamento, il regola- mento (CE) n. 976/1999 del Consiglio, del 29 aprile 1999, che fissa le modalit(cid:133) di attuazione delle azioni della Comunit(cid:133) diverse da quelle di coopera- zione allo sviluppo che, nel quadro della politica di cooperazione comunitaria, contribuiscono all’obiet- tivo generale di sviluppo e consolidamento della democrazia e dello stato di diritto nonch(cid:130) a quello del rispetto dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali nei paesi terzi (3); considerando che la politica comunitaria nel settore della cooperazione allo sviluppo contribuisce all’o- biettivo generale di sviluppo e consolidamento della democrazia e dello stato di diritto nonch(cid:130) a quello del rispetto dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali; (1) GU C 282 del 18. 9. 1997, pag. 14. (2) Parere del Parlamento europeo del 19 novembre 1997 (GU C 371 dell’8. 12. 1997, pag. 74), posizione comune del Consiglio del 25 gennaio 1999 (GU C 58 dell’1. 3. 1999, pag. 17) e deci- sione del Parlamento europeo del 14 aprile 1999 (non ancora pubblicata nella Gazzetta ufficiale). (3) Vedi pagina 8 della presente Gazzetta ufficiale. (5) (6) (7) (8) considerando che, ai sensi dell’articolo F, paragrafo 2 del trattato sull’Unione europea, l’Unione rispetta i diritti fondamentali quali sono garantiti dalla Convenzione europea per la salvaguardia dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali, firmata a Roma il 4 novembre 1950, e quali risultano dalle tradizioni costituzionali comuni degli Stati membri, in quanto principi generali del diritto comunitario; considerando che l’azione della Comunit(cid:133) in materia di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici rientra nel rispetto dei prin- cipi di universalit(cid:133) e indivisibilit(cid:133) dei diritti dell’uomo che costituiscono la chiave di volta del sistema internazionale di protezione dei diritti dell’uomo; considerando che l’azione della Comunit(cid:133) europea in materia di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici si ispira ai principi generali sanciti dalla Dichiarazione universale dei diritti dell’uomo, dal Patto internazionale relativo ai diritti civili e politici e dal Patto internazionale relativo ai diritti economici, sociali e culturali; considerando che la Comunit(cid:133) riconosce l’interdi- pendenza di tutti i diritti dell’uomo; che i progressi nello sviluppo socioeconomico e nel consegui- mento dei diritti civili e politici si potenziano vicendevolmente; considerando che (cid:138) opportuno considerare il rispetto del diritto internazionale umanitario parte dei diritti dell’uomo nell’accezione del presente regolamento; rammentando inoltre le Convenzioni di Ginevra del 1949 e il loro protocollo aggiuntivo L 120/2 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 8. 5. 1999 del 1977, la Convenzione di Ginevra del 1951 rela- tiva allo status dei rifugiati e la Convenzione del 1948 per la prevenzione e la repressione del delitto di genocidio, nonch(cid:130) altre norme di diritto interna- zionale convenzionale o consuetudinario; considerando la risoluzione sui diritti dell’uomo, la democrazia e lo sviluppo adottata il 28 novembre 1991 dal Consiglio e dagli Stati membri riuniti in sede di Consiglio, definisce linee direttrici, proce- dure e linee d’azione concrete intese a promuovere, parallelamente ai diritti economici e sociali, le libert(cid:133) civili e politiche mediante un regime poli- tico rappresentativo basato sul rispetto dei diritti dell’uomo; considerando che l’azione della Comunit(cid:133) in materia di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici ha origine in un’impostazione positiva e costruttiva che pone i diritti dell’uomo e i principi democratici come soggetto di interesse comune per la Comunit(cid:133) e i suoi partner, nonch(cid:130) come elemento del dialogo che pu(cid:149) dar luogo a iniziative atte a promuoverne l’effettivo rispetto; che tale considerando impostazione positiva dovrebbe concretarsi nella messa in atto di azioni di sostegno al processo di democratizzazione, di rafforzamento dello Stato di diritto e di sviluppo di una societ(cid:133) civile pluralista e democratica, nonch(cid:130) nell’attuazione di misure volte a creare fiducia, in particolare al fine di prevenire i conflitti, sostenere le iniziative di pace e lottare contro l’impunit(cid:133); considerando che (cid:138) pertanto essenziale che l’im- piego degli strumenti finanziari a sostegno delle azioni positive in questi settori a favore di ciascun paese sia coerente con i programmi geografici e integrato negli altri strumenti di sviluppo, ai fini di un maggiore impatto e di una maggiore efficacia; considerando che (cid:138) altres(cid:141) necessario accertarsi che tali azioni si concilino con la politica esterna dell’Unione europea, compresa la politica estera e di sicurezza comune; che azioni queste dovrebbero considerando in particolare, su coloro che sono concentrarsi, oggetto di discriminazioni oppure si trovano in situazione svantaggio, quali: bambini, donne, rifugiati, emigrati, minoranze, sfol- lati, popolazioni indigene, detenuti e vittime della tortura; indigenza di e considerando che il sostegno comunitario alla democratizzazione, all’osservanza dei principi dello Stato di diritto nel quadro di un regime politico che rispetti le libert(cid:133) fondamentali dell’individuo, contribuisce alla realizzazione degli obiettivi inse- riti nei diversi accordi conclusi dalla Comunit(cid:133) con (9) (10) (11) (12) (13) (14) (15) (16) (17) (18) (19) (20) (21) i suoi partner, che fanno del rispetto dei diritti dell’uomo e dei principi democratici un elemento essenziale delle relazioni tra le parti; considerando che (cid:138) essenziale tutelare la qualit(cid:133), l’impatto e la continuit(cid:133) degli interventi, in partico- lare prevedendo la possibilit(cid:133) di avviare programmi pluriennali di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici, da preparare in collabora- zione con le autorit(cid:133) del paese interessato in uno spirito di partenariato, nel rispetto delle esigenze specifiche del paese stesso; considerando che per operare in modo efficace e coerente occorre tener conto delle caratteristiche specifiche dell’azione a favore dei diritti dell’uomo e dei principi democratici e stabilire in funzione di tali caratteristiche procedure flessibili, trasparenti e rapide per l’adozione delle decisioni relative al finanziamento delle azioni e dei progetti in questione; considerando che la Comunit(cid:133) deve essere in grado di reagire rapidamente in situazioni di urgenza o di particolare importanza, al fine di rafforzare la credi- bilit(cid:133) e l’efficacia dell’impegno comunitario in materia di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici nei paesi in cui si verifichino tali situazioni; per che, specialmente considerando quanto riguarda le procedure di concessione delle sovven- zioni e di valutazione dei progetti, occorre tener conto della specificit(cid:133) dei beneficiari del sostegno comunitario in questo settore, in particolare del carattere non lucrativo delle loro attivit(cid:133), dei rischi cui sono esposti loro membri, spesso operanti come volontari, in ambienti talvolta ostili, e del loro modesto margine di manovra in termini di fondi propri; i considerando che lo sviluppo della societ(cid:133) civile deve in particolare concretizzarsi nell’apparizione e nell’organizzazione di nuovi attori e che, pertanto nei paesi terzi beneficiari la Comunit(cid:133) pu(cid:149) essere indotta a concedere un sostegno finanziario a partner che non sono in grado di dimostrare di aver gi(cid:133) acquisito un’esperienza nel settore; considerando che le decisioni relative al finanzia- mento di progetti di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici devono essere prese in modo imparziale senza discriminazioni di ordine razziale, religioso, culturale, sociale o etnico nei confronti degli organismi beneficiari del sostegno comunitario e delle persone o categorie di persone cui sono rivolti i progetti sostenuti, e che non devono essere guidate da considerazioni di carattere politico; 8. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 120/3 (22) (23) considerando che occorre fissare le modalit(cid:133) di esecuzione e di gestione dell’aiuto comunitario a favore della promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici finanziato sul bilancio gene- rale delle Comunit(cid:133) europee; considerando che, fatte salve le competenze dell’au- torit(cid:133) di bilancio definite dal trattato, nel presente regolamento (cid:138) inserito per tutta la durata del programma un importo di riferimento finanziario ai sensi del punto 2 della dichiarazione del Parla- mento europeo, del Consiglio e della Commissione del 6 marzo 1995 (1), HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: CAPITOLO I Obiettivi Articolo 1 Il presente regolamento ha per oggetto la fissazione delle modalit(cid:133) di attuazione delle azioni della Comunit(cid:133) che, nell’ambito della sua politica di cooperazione, contribui- scono all’obiettivo generale di sviluppo e di consolida- mento della democrazia e dello Stato di diritto, nonch(cid:130) a quello del rispetto dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali. Le azioni previste dal presente regolamento sono realiz- zate nel territorio dei paesi in via di sviluppo o sono connesse con situazioni che si verificano nei paesi in via di sviluppo. Articolo 2 La Comunit(cid:133) europea apporta entro i limiti stabiliti all’ar- ticolo 1 e coerentemente con la politica esterna dell’U- nione europea nel suo insieme, il suo contributo tecnico e finanziario ad azioni aventi in particolare per oggetto: 1) la promozione e la salvaguardia dei diritti dell’uomo e delle libert(cid:133) fondamentali, proclamati dalla Dichiara- zione universale dei diritti dell’uomo, e di altri stru- lo sviluppo e il menti consolidamento della democrazia e dello Stato di diritto, in particolare: internazionali concernenti a) la promozione e la tutela dei diritti civili e politici; b) la promozione e la tutela dei diritti economici, sociali e culturali; c) la promozione e la tutela dei diritti dell’uomo per coloro che sono oggetto di discriminazioni o che si trovano in condizioni di povert(cid:133) e svantaggio, in (1) GU C 102 del 4. 4. 1996, pag. 4. modo da contribuire a ridurre la povert(cid:133) e l’esclu- sione sociale; d) il sostegno alle minoranze etniche, linguistiche e alle popolazioni indigene; religiose o e) il sostegno alle istituzioni locali, nazionali, regionali o internazionali, comprese le ONG, che svolgono attivit(cid:133) connesse con la tutela, la promozione o la salvaguardia dei diritti dell’uomo; f) il sostegno ai centri di riabilitazione per le vittime della tortura e alle organizzazioni che offrono aiuto concreto alle vittime di violazioni dei diritti dell’uomo o l’aiuto al miglioramento delle condi- zioni di vita nei le persone sono private della loro libert(cid:133), al fine di prevenire la tortura e i maltrattamenti; in cui luoghi g) il sostegno all’istruzione, alla formazione e alla sensibilizzazione nel settore dei diritti dell’uomo; h) il sostegno alle azioni volte all’osservazione nel settore dei diritti dell’uomo, inclusa la formazione degli osservatori; i) la promozione di pari opportunit(cid:133) e pratiche non discriminatorie, comprese misure contro il razzismo e la xenofobia; j) la promozione e la tutela delle libert(cid:133) fondamentali contemplate nel patto internazionale relativo ai diritti civili e politici, in particolare la libert(cid:133) di opinione, di parola e di coscienza, nonch(cid:130) il diritto ad utilizzare la propria lingua; 2) il sostegno al processo di democratizzazione, in parti- colare: a) la promozione e il rafforzamento dello Stato di diritto e, in particolare, il sostegno all’indipendenza e al rafforzamento del potere giudiziario, nonch(cid:130) ad un sistema penitenziario che rispetti l’essere umano; il sostegno alle riforme costituzionali e legislative; il sostegno alle iniziative a favore dell’abolizione della pena di morte; b) la promozione della separazione dei poteri, in parti- colare quella dei poteri giudiziario e legislativo rispetto al potere esecutivo, e il sostegno alle riforme istituzionali; c) la promozione del pluralismo sia sul piano politico, sia sul piano della societ(cid:133) civile. A tal fine occorre consolidare le istituzioni necessarie per garantire il carattere pluralistico della societ(cid:133), tra cui le organiz- zazioni non governative (ONG), e promuovere l’in- dipendenza e la responsabilit(cid:133) dei media e il sostegno alla libert(cid:133) di stampa, nonch(cid:130) a quello del rispetto dei diritti alla libert(cid:133) sindacale e di riunione; L 120/4 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 8. 5. 1999 d) la promozione di una corretta gestione pubblica, in particolare tramite il sostegno alla trasparenza nell’amministrazione e alla prevenzione e alla lotta contro la corruzione; e) la promozione della partecipazione delle popola- zioni all’iter decisionale a livello nazionale, regio- nale e locale, in particolare mediante la promozione di una pari partecipazione degli uomini e delle donne alla societ(cid:133) civile, alla vita economica e alla politica; f) il sostegno ai processi elettorali, in particolare tramite l’appoggio alle commissioni elettorali indi- pendenti, la concessione di un’assistenza materiale, tecnica e giuridica alla preparazione delle elezioni, tra l’altro alla compilazione delle liste elettorali, misure volte a favorire la partecipazione di gruppi specifici, in particolare le donne, ai processi eletto- rali, nonch(cid:130) la formazione di osservatori; g) il sostegno alle iniziative nazionali intese a separare nettamente responsabilit(cid:133) civili e militari e la sensi- bilizzazione e la formazione del personale civile e militare al rispetto dei diritti dell’uomo; 3) il sostegno alle azioni di promozione del rispetto dei diritti dell’uomo e di democratizzazione intese ad appoggiare la prevenzione dei conflitti e il trattamento delle loro ripercussioni, in stretto collegamento con gli organismi competenti in materia, in particolare: a) il sostegno allo sviluppo di capacit(cid:133), compresa l’isti- tuzione di sistemi di allarme rapido a livello locale; b) il sostegno a misure di riequilibrio delle opportu- nit(cid:133) e di superamento delle divisioni fra gruppi aventi identit(cid:133) diverse; c) il sostegno alle misure atte ad agevolare la concilia- zione pacifica degli interessi dei vari gruppi, comprese le misure volte a creare fiducia in materia fini di diritti dell’uomo e democratizzazione, ai della prevenzione dei conflitti e del ripristino della pace civile; d) la promozione del diritto internazionale umanitario e del suo rispetto da parte di tutte le parti coinvolte in un conflitto; e) il sostegno alle organizzazioni internazionali, regio- nali o locali, fra cui le ONG attive in materia di prevenzione e risoluzione dei conflitti e di tratta- mento delle loro ripercussioni, compreso il sostegno all’istituzione di tribunali penali internazionali ad hoc e all’instaurazione di una giurisdizione penale internazionale permanente, nonch(cid:130) in materia di sostegno ed assistenza alle vittime delle violazioni dei diritti dell’uomo. Articolo 3 A tal fine, il sostegno comunitario pu(cid:149) comprendere, tra i mezzi d’azione, il finanziamento: 1) delle azioni di sensibilizzazione, informazione e forma- e dell’opinione interessati zione degli organismi pubblica; 2) delle azioni necessarie per l’individuazione e la prepa- razione dei progetti, vale a dire: a) gli studi di individuazione e di fattibilit(cid:133); b) lo scambio di conoscenze tecniche e di esperienze tra organismi europei e organismi dei paesi terzi; c) le spese per le gare d’appalto, in particolare la valu- tazione delle offerte e la preparazione dei docu- menti dei progetti; d) il finanziamento di studi di carattere generale sull’a- zione comunitaria nei settori previsti dal presente regolamento; 3) dell’attuazione dei progetti: a) le azioni di assistenza tecnica e il personale espa- triato o locale che contribuiscono alla realizzazione dei progetti; b) l’acquisto e/o la fornitura di prodotti o materiali strettamente necessari alla realizzazione delle azioni, compresi, in circostanze eccezionali e se adeguata- mente motivati, l’acquisto o la locazione di immo- bili; c) se necessario, le iniziative finalizzate a mettere in risalto il carattere comunitario delle azioni; 4) delle azioni di sorveglianza, verifica e valutazione delle azioni comunitarie; 5) delle attivit(cid:133) che illustrino all’opinione pubblica dei paesi interessati gli obiettivi ed i risultati di tali azioni nonch(cid:130) dei compiti di assistenza amministrativa e tecnica proficui sia alla Commissione che ai benefi- ciari. CAPITOLO II Modalit(cid:133) di esecuzione dell’aiuto Articolo 4 1. I partner che possono ottenere un sostegno finan- ziario ai sensi del presente regolamento sono le organizza- le organizzazioni non zioni regionali e internazionali, governative, le amministrazioni e agenzie pubbliche nazionali, regionali e locali, le comunit(cid:133), gli istituti e gli operatori pubblici e privati. Le azioni finanziate dalla Comunit(cid:133) ai sensi del 2. presente regolamento sono attuate dalla Commissione, su richiesta dei partner di cui al paragrafo 1 o di propria iniziativa. 8. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 120/5 Articolo 5 Articolo 8 Possono beneficiare dell’aiuto della Comunit(cid:133) i partner di cui all’articolo 4, paragrafo 1 che abbiano la loro sede principale in un paese terzo beneficiario dell’aiuto della Comunit(cid:133) ai sensi del presente regolamento o in uno Stato membro della Comunit(cid:133); detta sede deve costituire il centro effettivo di tutte le decisioni relative alle azioni finanziate ai sensi del presente regolamento. In via ecce- zionale, tale sede pu(cid:149) trovarsi in un altro paese terzo. Articolo 6 Fatto salvo il contesto istituzionale e politico in cui operano i partner di cui all’articolo 4, paragrafo 1, per determinare se un organismo sia ammissibile al finanzia- mento comunitario si prendono in considerazione in particolare gli elementi seguenti: a) il suo impegno a difendere, rispettare e promuovere senza discriminazioni i diritti dell’uomo e i principi democratici; b) la sua esperienza in materia di promozione dei diritti dell’uomo e dei principi democratici; c) la sua capacit(cid:133) di gestione amministrativa e finanziaria; d) le sue capacit(cid:133) tecniche e logistiche rispetto all’azione prevista; e) all’occorrenza, i risultati delle azioni realizzate prece- dentemente e in particolare di quelle attuate con finanziamenti comunitari; f) la sua capacit(cid:133) di promuovere la cooperazione con altri soggetti della societ(cid:133) civile nei paesi terzi interessati e di convogliare l’assistenza verso le organizzazioni locali responsabili nei confronti della societ(cid:133) civile. Articolo 7 1. I partner di cui all’articolo 4, paragrafo 1 ottengono l’aiuto soltanto se si impegnano a rispettare le condizioni di assegnazione e di attuazione stabilite dalla Commis- sione e nei confronti delle quali essi si sono impegnati per contratto. 2. Le azioni che beneficiano dell’aiuto comunitario devono essere realizzate conformemente agli obiettivi definiti nella decisione di finanziamento della Commis- sione. 3. Il finanziamento comunitario concesso ai sensi del presente regolamento (cid:138) fornito sotto forma di aiuti non rimborsabili. 4. Nella misura in cui le azioni finanziate ai sensi del presente regolamento comportano convenzioni di finan- ziamento tra la Comunit(cid:133) e i paesi beneficiari, queste prevedono che il pagamento di tasse, diritti e oneri non sia finanziato dalla Comunit(cid:133). 1. La partecipazione alle gare e ai contratti d’appalto (cid:138) aperta, a parit(cid:133) di condizioni, a tutte le persone fisiche e giuridiche del paese beneficiario e degli Stati membri. Essa pu(cid:149) essere estesa ad altri paesi in via di sviluppo e, in casi eccezionali e debitamente giustificati, ad altri paesi terzi. Le forniture sono originarie degli Stati membri o del 2. paese beneficiario o di altri paesi in via di sviluppo. In casi eccezionali e debitamente giustificati, esse possono provenire da altri paesi. Articolo 9 Ai 1. fine di realizzare gli obiettivi di coerenza e complementarit(cid:133) e di garantire un’efficacia ottimale di tutte le azioni in questione, la Commissione, in stretta collaborazione con gli Stati membri, pu(cid:149) adottare ogni misura di coordinamento necessaria. In ogni caso, ai fini delle disposizioni del paragrafo 2. 1, la Commissione incoraggia: a) la creazione di un sistema di scambio e analisi regolare di informazioni sulle azioni finanziate e su quelle di cui si prevede il finanziamento da parte della Comu- nit(cid:133) e degli Stati membri; b) il coordinamento in loco attraverso riunioni periodiche intese a consentire lo scambio di informazioni tra i Stati rappresentanti della Commissione membri nel paese beneficiario; e degli c) la promozione di un’impostazione coerente dell’assi- stenza umanitaria e, se possibile, l’integrazione della tutela dei diritti dell’uomo in tale aiuto. CAPITOLO III Procedure di attuazione delle azioni Articolo 10 L’importo di riferimento finanziario per l’esecuzione del presente regolamento per il periodo 1999-2004 (cid:138) di 260 milioni di euro. Gli stanziamenti annuali sono autorizzati dall’autorit(cid:133) di bilancio entro i limiti delle prospettive finanziarie. Articolo 11 La Commissione ha il compito di provvedere alla programmazione, istruzione, decisione, gestione, verifica e valutazione delle azioni di cui al presente regolamento secondo le procedure di bilancio e le altre procedure vigenti. Essa stabilisce le condizioni di assegnazione, mobilitazione e attuazione degli aiuti di cui al presente regolamento. L 120/6 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 8. 5. 1999 Articolo 12 Articolo 14 La Commissione adotta, secondo la procedura di cui 1. all’articolo 13, paragrafo 2: (cid:190) le decisioni relative ad azioni che singolarmente bene- ficino, ai sensi del presente regolamento, di un finan- ziamento superiore a 1 milione di euro e ad eventuali modifiche di tali azioni che comportino una maggio- razione superiore al 20 % dell’importo inizialmente convenuto per le stesse; (cid:190) i programmi d’azione destinati a fornire un quadro d’azione coerente in un paese o una regione partico- lare o su un tema specifico, quando le esigenze rile- vate siano destinate a durare a lungo, in particolare a causa della loro ampiezza e complessit(cid:133). 2. La Commissione informa il comitato di cui all’arti- colo 13 in merito alle decisioni di finanziamento che essa intende adottare su progetti e programmi il cui valore non supera 1 milione di euro. Tale informazione deve essere fornita almeno una settimana prima della decisione. Articolo 13 1. La Commissione (cid:138) assistita da un «comitato per i diritti dell’uomo e la democrazia», in seguito denominato comitato, costituito da rappresentanti degli Stati membri e presieduto dal rappresentante della Commissione. il 2. Ove sia fatto riferimento al presente articolo, rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato formula il suo parere sul progetto entro un termine che il presi- dente pu(cid:149) fissare in funzione dell’urgenza della questione in esame. Il parere (cid:138) formulato alla maggioranza prevista all’articolo 148, paragrafo 2 del trattato per l’adozione delle decisioni che il Consiglio deve prendere su proposta della Commissione. Nelle votazioni in seno al comitato, ai voti dei rappresentanti degli Stati membri (cid:138) attribuita la ponderazione fissata nell’articolo precitato. Il presidente non partecipa al voto. La Commissione adotta le misure previste qualora siano conformi al parere del comitato. Se le misure previste non sono conformi al parere del comitato, o in mancanza di parere, la Commissione sotto- pone senza indugio al Consiglio una proposta in merito alle misure da prendere. Il Consiglio delibera a maggio- ranza qualificata. 1. La Commissione pu(cid:149) finanziare gli interventi d’ur- genza per un importo non superiore a 2 milioni di euro. Si considera necessario un intervento d’urgenza per le azioni concernenti esigenze immediate e non prevedibili legate all’interruzione brutale del processo democratico o all’insorgere di una situazione di crisi o di pericolo ecce- zionale e imminente che minaccia la totalit(cid:133) o una parte della popolazione di un paese e costituisce un grave rischio per la salvaguardia dei diritti e delle libert(cid:133) fonda- mentali degli individui. 2. Per le azioni che soddisfano le suddette condizioni, la Commissione decide dopo aver consultato gli Stati membri con gli strumenti pi(cid:151) efficaci. Gli Stati membri dispongono di cinque giorni lavorativi per sollevare even- tuali obiezioni. Nel caso in cui non siano state sollevate obiezioni, il comitato di cui all’articolo 13 esamina la questione nella sua successiva riunione. 3. Nella successiva riunione del comitato di cui all’arti- colo 13 la Commissione informa quest’ultimo di tutte le misure di urgenza finanziate ai sensi delle presenti dispo- sizioni. Articolo 15 Il comitato pu(cid:149) esaminare qualsiasi questione di carattere generale o specifico attinente al relativo aiuto comunitario e dovrebbe inoltre contribuire a migliorare la coerenza delle azioni in materia di diritti dell’uomo e democratiz- zazione attuate dall’Unione europea nei paesi terzi. Una volta all’anno esso proceder(cid:133) all’esame della programma- zione prevista per l’esercizio successivo o ad uno scambio di opinioni sugli orientamenti generali delle azioni di cui al presente regolamento da attuare nell’anno successivo. Articolo 16 1. La Commissione procede periodicamente alla valu- tazione delle azioni finanziate dalla Comunit(cid:133) ai sensi del presente regolamento, per verificare se gli obiettivi perse- guiti da tali azioni siano stati raggiunti e per fornire linee direttrici al fine di migliorare l’efficacia delle azioni future. Essa sottopone al comitato una sintesi delle valuta- zioni effettuate che possono, all’occorrenza, essere esami- nate dallo stesso comitato. Le relazioni di valutazione sono a disposizione degli Stati membri che ne fanno richiesta. Se il Consiglio non ha deliberato entro un termine di tre mesi a decorrere dalla data in cui gli (cid:138) stata sottoposta la proposta, la Commissione adotta le misure proposte. La Commissione pu(cid:149) altres(cid:141) procedere, su richiesta 2. degli Stati membri e con la loro partecipazione, a valuta- zioni sui risultati delle azioni e dei programmi della Comunit(cid:133) di cui al presente regolamento. 8. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 120/7 Articolo 17 Ogni contratto o convenzione di finanziamento concluso ai sensi del presente regolamento prevede in particolare che la Commissione e la Corte dei conti possano effet- tuare controlli in loco e presso la sede dei partner di cui all’articolo 4, paragrafo 1 secondo le consuete modalit(cid:133) definite dalla Commissione nell’ambito delle disposizioni vigenti, in particolare quelle del regolamento finanziario applicabile al bilancio generale delle Comunit(cid:133) europee. Articolo 18 La Commissione comunica agli Stati membri, entro 1. un mese dalla decisione, le azioni e i progetti approvati, indicandone l’importo, le caratteristiche, il paese benefi- ciario e i partner. 2. Dopo ogni esercizio finanziario la Commissione trasmette al Parlamento europeo e al Consiglio una rela- zione annuale comprendente il riepilogo delle azioni finanziate durante l’esercizio. Il riepilogo contiene in particolare informazioni relative ai partner con i quali le azioni di cui all’articolo 1 sono state attuate. La relazione comprende inoltre una sintesi delle valuta- zioni esterne effettuate e, all’occorrenza, propone azioni specifiche. Articolo 19 Tre anni dopo l’entrata in vigore del presente regola- mento, la Commissione presenter(cid:133) al Parlamento europeo e al Consiglio una valutazione complessiva delle azioni finanziate dalla Comunit(cid:133) nell’ambito del presente regola- mento, eventualmente corredata da proposte adeguate circa l’evoluzione del presente regolamento. Articolo 20 Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Esso si applica fino al 31 dicembre 2004. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Lussemburgo, add(cid:141) 29 aprile 1999. Per il Consiglio Il presidente W. M(cid:154)LLER