title: Vitbok om modernisering av reglerna om tillämpning av artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget - Rättelse

eurovoc_concepts:
European Commission
European treaties
administrative check
competition law
competition policy

text: 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/1 I (Meddelanden) KOMMISSIONEN VITBOK OM MODERNISERING AV REGLERNA OM TILL(cid:190)MPNING AV ARTIKLARNA 85 OCH 86 I EG-F(cid:214)RDRAGET Kommissionsprogram nr 99/027 (1999/C 132/01) (Text av betydelse f(cid:246)r EES) INNEH(cid:138)LLSF(cid:214)RTECKNING SAMMANFATTNING. INLEDNING. KAPITEL I — BAKGRUND. I. Inr(cid:228)ttandet av ett gemenskapssystem f(cid:246)r kontroll av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan. II. Utvecklingen av kommissionens roll. Sida 3 6 8 8 9 III. Anpassningarna och deras gr(cid:228)nser. 10 A. Minskning av antalet individuella anm(cid:228)lningar. 10 B. Snabbare handl(cid:228)ggning av ans(cid:246)kningar om undantag. 12 C. Uppmuntran till decentraliserad handl(cid:228)ggning av klagom(cid:229)l. 13 KAPITEL II — EN N(cid:214)DV(cid:190)NDIG REFORM. 14 I. M(cid:229)len. 14 A. Att s(cid:228)kerst(cid:228)lla en effektiv kontroll. 14 1. Ny inriktning p(cid:229) kommissionens till(cid:228)mpning av artikel 85. 14 2. Decentralisering av till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna. 15 B. F(cid:246)renkling av den administrativa kontrollen. 15 1. Ett system med godk(cid:228)nnande (cid:228)r inte n(cid:246)dv(cid:228)ndigt. 15 2. Att l(cid:228)tta de administrativa b(cid:246)rdorna f(cid:246)r f(cid:246)retagen och samtidigt garantera dem en tillr(cid:228)cklig r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet. 16 II. Alternativen. 16 A. F(cid:246)rb(cid:228)ttring av den nuvarande ordningen. 17 1. Tolkning av artikel 85. 17 2. Decentralisering av till(cid:228)mpningen av artikel 85. 3. 17 C 132/2 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 3. Utvidgning av till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det f(cid:246)r artikel 4. 2 i f(cid:246)rordning nr 17. 18 4. F(cid:246)renkling av f(cid:246)rfarandena. 18 B. (cid:214)verg(cid:229)ng till en ordning med direkt till(cid:228)mplighet f(cid:246)r undantagsbest(cid:228)mmelsen. 19 KAPITEL III — MODERNISERING AV KONKURRENSREGLERNA. 20 I. Avskaffande av systemet med godk(cid:228)nnande och anm(cid:228)lan. 20 II. Decentraliserad till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna. 22 A. En ny kompetensf(cid:246)rdelning. 22 1. Kommissionens fastst(cid:228)llande av konkurrenspolitiken. 22 2. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av de nationella myndigheternas roll vid till(cid:228)mpningen av konkur- rensreglerna. 23 3. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av de nationella domstolarnas roll vid till(cid:228)mpningen av konkurrens- reglerna. 24 B. Sammanh(cid:228)ngande och enhetlig till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna. 25 1. Risk f(cid:246)r konflikter och principer f(cid:246)r konfliktl(cid:246)sning. 25 2. Metoder f(cid:246)r information och samarbete. 25 III. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av kontrollen i efterhand. 26 A. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av unders(cid:246)kningsbefogenheterna. 27 B. Den (cid:246)kade betydelsen av klagom(cid:229)l i det nya systemet. 28 C. P(cid:229)f(cid:246)ljder. 29 IV. (cid:214)verg(cid:229)ng till en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln. 30 V. Sektoriella regler. 30 SLUTSATS. 32 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/3 SAMMANFATTNING 1. P(cid:229) omr(cid:229)det f(cid:246)r konkurrensr(cid:228)tt till(cid:228)mplig p(cid:229) f(cid:246)retag f(cid:246)reskrivs i EG-f(cid:246)rdraget gene- rella regler som (cid:228)r till(cid:228)mpliga p(cid:229) konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal och samordnade f(cid:246)rfaran- den (artikel 85) och missbruk av dominerande st(cid:228)llning (artikel 86). F(cid:246)rdraget ger r(cid:229)det beh(cid:246)righet att anta best(cid:228)mmelser som (cid:228)r n(cid:246)dv(cid:228)ndiga f(cid:246)r genomf(cid:246)randet av dessa best(cid:228)m- melser (artikel 87). (cid:138)r 1962 antog r(cid:229)det f(cid:246)rordning nr 17, den f(cid:246)rsta f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av f(cid:246)r- 2. dragets artiklar 85 och 86. Genom denna f(cid:246)rordning inf(cid:246)rdes det (cid:246)vervakningssystem och de till(cid:228)mpningsf(cid:246)rfaranden som kommissionen har till(cid:228)mpat i (cid:246)ver 35 (cid:229)r utan v(cid:228)sentliga (cid:228)ndringar. 3. Med f(cid:246)rordning nr 17 skapades ett system som bygger p(cid:229) att f(cid:246)rbudsregeln i artikel 85. 1 (cid:228)r direkt till(cid:228)mplig och att avtal skall anm(cid:228)las p(cid:229) f(cid:246)rhand f(cid:246)r att kunna beviljas undantag enligt artikel 85. 3. S(cid:229)v(cid:228)l kommissionen som nationella domstolar och nationella myndigheter kan till(cid:228)mpa artikel 85. 1, men beh(cid:246)righet att bevilja undantag enligt artikel 85. 3 gavs uteslutande till kommissionen. Genom f(cid:246)rordning nr 17 etablerades d(cid:228)rmed ett centraliserat system f(cid:246)r godk(cid:228)nnande f(cid:246)r alla avtal som kr(cid:228)ver undantag. 4. Detta centraliserade system f(cid:246)r godk(cid:228)nnande var n(cid:246)dv(cid:228)ndigt och visade sig vara mycket effektivt f(cid:246)r uppr(cid:228)ttandet av en ”konkurrenskultur” i Europa. Man b(cid:246)r komma ih(cid:229)g att konkurrenspolitik till en b(cid:246)rjan var ett f(cid:246)ga k(cid:228)nt begrepp i m(cid:229)nga delar av gemen- skapen. P(cid:229) den tiden d(cid:229) tolkningen av artikel 85. 3 fortfarande var os(cid:228)ker och d(cid:229) gemen- skapens fr(cid:228)msta m(cid:229)l var att integrera de nationella marknaderna, var en centraliserad till- l(cid:228)mpning av EG:s konkurrensregler det enda l(cid:228)mpliga systemet. Det gav kommissionen m(cid:246)jlighet att etablera en enhetlig till(cid:228)mpning av artikel 85 i hela EG och att fr(cid:228)mja mark- nadsintegreringen genom att hindra f(cid:246)retag fr(cid:229)n att (cid:229)terskapa de barri(cid:228)rer som medlems- staterna gradvis hade avskaffat. Genom systemet skapades en upps(cid:228)ttning regler som nu accepteras av alla medlemsstater och av n(cid:228)ringslivet som grundl(cid:228)ggande f(cid:246)r att den inre marknaden skall fungera. Konkurrenspolitikens betydelse bevisas av det faktum att varje medlemsstat nu har en nationell konkurrensmyndighet som till(cid:228)mpar b(cid:229)de nationell kon- kurrensr(cid:228)tt och (n(cid:228)r de har befogenhet till det) gemenskapens konkurrensr(cid:228)tt. 5. (cid:190)ven om detta system fungerat bra i det f(cid:246)rflutna (cid:228)r det inte l(cid:228)ngre anpassat till gemenskapen av idag med 15 medlemsstater, 11 spr(cid:229)k och (cid:246)ver 350 miljoner inv(cid:229)nare. Sk(cid:228)- len f(cid:246)r detta finner man dels i sj(cid:228)lva systemet i f(cid:246)rordning nr 17 och dels i externa faktorer som har att g(cid:246)ra med gemenskapens utveckling. 6. Vad g(cid:228)ller de sk(cid:228)l som (cid:228)r inneboende i systemet i f(cid:246)rordning nr 17, har det centralise- rade system f(cid:246)r godk(cid:228)nnande som bygger p(cid:229) f(cid:246)rhandsanm(cid:228)lan och monopol f(cid:246)r kommis- sionen att bevilja undantag lett till att f(cid:246)retagen anm(cid:228)ler ett stort antal avtal till Bryssel. Eftersom nationella konkurrensmyndigheter och domstolar inte har beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa artikel 85. 3, har f(cid:246)retagen inte endast anv(cid:228)nt detta centraliserade anm(cid:228)lningssystem f(cid:246)r att uppn(cid:229) r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet utan (cid:228)ven f(cid:246)r att blockera enskildas talan vid nationella domstolar och konkurrensmyndigheter. Detta har undergr(cid:228)vt anstr(cid:228)ngningarna att fr(cid:228)mja en decentralise- rad till(cid:228)mpning av EG:s konkurrensregler. Den strikta till(cid:228)mpningen av konkurrensr(cid:228)tten har d(cid:228)rmed blivit lidande och anstr(cid:228)ngningar att decentralisera genomf(cid:246)randet av gemen- skapsr(cid:228)tten har hindrats. I en alltmer integrerad gemenskapsmarknad skadas europeiska f(cid:246)retags intressen av denna brist p(cid:229) strikt till(cid:228)mpning av en gemensam upps(cid:228)ttning regler. C 132/4 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 7. Gemenskapens utveckling sedan 1962 har varit anm(cid:228)rkningsv(cid:228)rd. Gemenskapen med sex medlemsstater har blivit en union med 15 medlemsstater och kommer att bli (cid:228)nnu st(cid:246)rre efter n(cid:228)sta utvidgning. Den inre marknaden (cid:228)r trots alla sina brister en realitet och den Ekonomiska och monet(cid:228)ra unionen har kommit ig(cid:229)ng. 8. Kommissionens roll i denna nya milj(cid:246) har f(cid:246)r(cid:228)ndrats. I b(cid:246)rjan var kommissionens verksamhet fokuserad p(cid:229) att fastst(cid:228)lla regler f(cid:246)r avtal som direkt motverkade m(cid:229)let att uppn(cid:229) marknadsintegrering. Eftersom lagstiftning och praxis nu har klargjorts kan ansvaret f(cid:246)r till(cid:228)mpningen av reglerna f(cid:246)rdelas mera j(cid:228)mb(cid:246)rdigt mellan kommissionen och natio- nella domstolar och myndigheter. De sistn(cid:228)mnda har f(cid:246)rdelen att finnas n(cid:228)ra medborgarna och de problem de st(cid:228)lls inf(cid:246)r. Kommissionen har nu kommit att koncentrera sig mera p(cid:229) att s(cid:228)kerst(cid:228)lla en effektiv konkurrens genom att uppt(cid:228)cka och stoppa gr(cid:228)ns(cid:246)verskridande karteller och bibeh(cid:229)lla konkurrenskraftiga marknadsstrukturer. Den har ocks(cid:229) antagit utmaningar som koncentrationskontroll, avreglering av hittills monopoliserade marknader och internationellt samarbete. 9. Kommissionen kan endast klara av denna utveckling genom att koncentrera sin upp- m(cid:228)rksamhet till de viktigaste (cid:228)rendena och till de verksamhetsomr(cid:229)den d(cid:228)r den kan ingripa mera effektivt (cid:228)n de nationella organen. Den har redan vidtagit olika (cid:229)tg(cid:228)rder i detta syfte, t. ex. tillk(cid:228)nnagivandet om avtal av mindre betydelse samt gruppundantagsf(cid:246)rordningar. 10. Dessa (cid:229)tg(cid:228)rder (cid:228)r dock inte tillr(cid:228)ckliga f(cid:246)r att m(cid:246)ta de nya utmaningar som anges ovan. Det (cid:228)r inte l(cid:228)ngre m(cid:246)jligt att bibeh(cid:229)lla ett centraliserat system, som kr(cid:228)ver ett beslut av kommissionen avseende konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal som uppfyller villkoren i artikel 85. 3. Att f(cid:229) ett s(cid:229)dant system f(cid:246)r godk(cid:228)nnande att fungera i dagens och morgondagens gemenskap skulle kr(cid:228)va enorma resurser och (cid:229)l(cid:228)gga f(cid:246)retagen stora kostnader. Det (cid:228)r av avg(cid:246)rande betydelse att systemet anpassas f(cid:246)r att befria f(cid:246)retagen fr(cid:229)n on(cid:246)dig byr(cid:229)krati, att ge kommissionen m(cid:246)jlighet att koncentrera sin verksamhet p(cid:229) att mera aktivt ingripa mot allvarliga konkurrens(cid:246)vertr(cid:228)delser och att (cid:246)ka och stimulera till(cid:228)mpningen p(cid:229) natio- nell niv(cid:229). V(cid:229)r gemenskap kr(cid:228)ver ett effektivare och enklare kontrollsystem. 11. I sin vitbok diskuterar kommissionen olika alternativ till reform. Den f(cid:246)resl(cid:229)r ett sys- tem som uppn(cid:229)r m(cid:229)len om strikt till(cid:228)mpning av konkurrensr(cid:228)tten, effektiv decentralisering, f(cid:246)renkling av f(cid:246)rfarandena och enhetlig till(cid:228)mpning av lagstiftning och praxis i hela EU. 12. Den f(cid:246)reslagna reformen inneb(cid:228)r att systemet f(cid:246)r anm(cid:228)lan och undantag avskaffas och ers(cid:228)tts med en r(cid:229)dsf(cid:246)rordning som skulle f(cid:246)rklara undantagsregeln i artikel 85. 3 direkt till(cid:228)mplig utan f(cid:246)reg(cid:229)ende beslut av kommissionen. Kommissionen, nationella konkurrens- myndigheter och nationella domstolar skulle till(cid:228)mpa artikel 85 i dess helhet, s(cid:229)som redan g(cid:228)ller f(cid:246)r artiklarna 85. 1 och 86. 13. Denna reform skulle ge kommissionen m(cid:246)jlighet att inrikta sin verksamhet p(cid:229) de all- varligaste (cid:246)vertr(cid:228)delserna av gemenskapsr(cid:228)tten i (cid:228)renden som har gemenskapsintresse. Detta skulle bana v(cid:228)g f(cid:246)r en decentraliserad till(cid:228)mpning av EG:s konkurrensregler vid nationella myndigheter och domstolar och det skulle befria f(cid:246)retagen fr(cid:229)n on(cid:246)dig byr(cid:229)krati och on(cid:246)diga kostnader f(cid:246)r att iaktta reglerna. Det skulle ocks(cid:229) stimulera de nationella myndigheterna att till(cid:228)mpa EG:s konkurrensregler. 14. I det nya systemet skulle kommissionen beh(cid:229)lla en ledande roll i fr(cid:229)ga om att fast- st(cid:228)lla gemenskapens konkurrenspolitik. Kommissionen skulle forts(cid:228)tta att anta f(cid:246)rord- 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/5 ningar och tillk(cid:228)nnagivanden som fastst(cid:228)ller de huvudsakliga reglerna f(cid:246)r tolkning av artik- larna 85 och 86. Kommissionen skulle (cid:228)ven forts(cid:228)tta att anta beslut om f(cid:246)rbud och god- k(cid:228)nnande f(cid:246)r att ge v(cid:228)gledning f(cid:246)r genomf(cid:246)randet av dessa best(cid:228)mmelser. Det planeras ocks(cid:229) att samriskf(cid:246)retag f(cid:246)r produktion som inneb(cid:228)r stora investeringar inte skulle omfat- tas av det nya systemet utan i st(cid:228)llet vara underkastade f(cid:246)rfarandereglerna i gemenskapens koncentrationsf(cid:246)rordning. 15. Det skulle i detta system med parallell beh(cid:246)righet f(cid:246)r kommissionen, nationella myn- digheter och nationella domstolar vara n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att beh(cid:229)lla vissa (cid:229)tg(cid:228)rder som ger kom- missionen m(cid:246)jlighet att s(cid:228)kerst(cid:228)lla en enhetlig till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna i hela gemenskapen. Det f(cid:246)resl(cid:229)s s(cid:228)rskilt att kommissionen skall beh(cid:229)lla befogenheten att fr(cid:229)nta den nationella konkurrensmyndigheten dess beh(cid:246)righet i ett (cid:228)rende och handl(cid:228)gga det sj(cid:228)lv om det finns risk f(cid:246)r skiljaktig praxis. Det b(cid:246)r ocks(cid:229) finnas en klar skyldighet f(cid:246)r de natio- nella domstolarna att undvika konflikter med kommissionens beslut. Ytterligare (cid:229)tg(cid:228)rder f(cid:246)rklaras i vitboken. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna, alla (cid:246)vriga institutioner samt ber(cid:246)rda 16. parter att inkomma med sina synpunkter p(cid:229) vitboken senast den 30 september 1999 till den adress som anges p(cid:229) sista sidan. C 132/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 INLEDNING 1. Kommissionen har haft i uppdrag att genomf(cid:246)ra gemenskapens konkurrenspolitik (cid:228)nda sedan uppr(cid:228)ttandet av Europeiska kol- och st(cid:229)lgemenskapen (EKSG) 1952. Den tidens Europa var mycket annorlunda det Europa vi upplever i slutet av detta sekel och millennium. Efter de f(cid:246)rsta erfarenheterna med EKSG b(cid:246)rjade kommissionen 1962 genom antagandet av f(cid:246)rordning nr 17 att inf(cid:246)ra en konkurrenspolitik inom ramen f(cid:246)r F(cid:246)rdraget om uppr(cid:228)ttandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen. Detta var en enorm utmaning som bestod i att skapa en helt ny politik f(cid:246)r en hel kontinent som inte hade n(cid:229)gon direkt motsvarighet i de flesta medlemsstater och som skulle uppfylla tv(cid:229) krav, n(cid:228)mligen att inte- grera de nationella marknaderna i en enda marknad och att inf(cid:246)ra konkurrens som driv- kraft f(cid:246)r ekonomin. 2. Genom beslut och tillk(cid:228)nnagivanden, och senare f(cid:246)rordningar, etablerade kommissio- nen efter hand en konkurrenspolitik som omfattade de viktigaste omr(cid:229)dena av ekonomin. EG-domstolen har spelat sin roll till fullo. Ibland har den bekr(cid:228)ftat kommissionens beslut, andra g(cid:229)nger har den ogiltigf(cid:246)rklarat dem, men den har alltid bidragit till att fr(cid:228)mja f(cid:246)rst(cid:229)- elsen f(cid:246)r konkurrensreglerna, som p(cid:229)verkade det dagliga livet f(cid:246)r konsumenter och f(cid:246)retag p(cid:229) den gemensamma marknad som h(cid:246)ll p(cid:229) att skapas. 3. Resultatet av de f(cid:246)rsta (cid:229)rens insats (cid:228)r anm(cid:228)rkningsv(cid:228)rt — en helt(cid:228)ckande konkurrens- politik, en rik r(cid:228)ttspraxis, klart definierade grundl(cid:228)ggande principer och v(cid:228)l utformade detaljerade best(cid:228)mmelser. Gemenskapspolitiken ger l(cid:246)sningar p(cid:229) de problem som uppst(cid:229)r i den moderna ekonomin, antingen det (cid:228)r fr(cid:229)ga om att bek(cid:228)mpa de skadligaste typerna av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan eller det g(cid:228)ller tekniska licenser eller distribution av varor och tj(cid:228)nster. F(cid:246)r att m(cid:246)ta de nya ekonomiska utmaningarna har gemenskapens best(cid:228)mmelser under (cid:229)rens lopp kompletterats med en koncentrationskontroll, en politik f(cid:246)r avreglering av monopolsektorer, en politik f(cid:246)r internationellt samarbete och en rad punktvisa (cid:229)tg(cid:228)rder. 4. Konkurrenspolitiken till(cid:228)mpas 1999 i en v(cid:228)rld som (cid:228)r mycket annorlunda (cid:228)n den som upphovsm(cid:228)nnen till grundtexterna k(cid:228)nde till. Ingen hade 1962 kunnat f(cid:246)rutse en gemen- skap med 15 medlemsstater, en gemensam valuta och en gemensam marknad, en globalise- rad ekonomi och en utvidgning till l(cid:228)nderna i Central- och (cid:214)steuropa och Cypern. De f(cid:246)r- (cid:228)ndringar som har skett p(cid:229) konkurrensomr(cid:229)det (cid:228)r ocks(cid:229) anm(cid:228)rkningsv(cid:228)rda. Den politik som kommissionen har utvecklat omfattar alla former av ekonomisk verksamhet och den nationella konkurrenspolitik som inf(cid:246)rts i de enskilda medlemsstaterna ing(cid:229)r i ett gemen- skapssystem. Att detta system nu beh(cid:246)ver moderniseras tar inte ifr(cid:229)n det dess f(cid:246)rtj(cid:228)nster — det var gemenskapens konkurrenspolitik, uppbyggd fr(cid:229)n grunden, som gjorde det m(cid:246)jligt att l(cid:228)gga grunden till den inre marknaden och s(cid:228)kerst(cid:228)lla den europeiska ekonomins dyna- mik. Det nya uppdraget (cid:228)r att anpassa systemet s(cid:229) att det kan m(cid:246)ta de kommande (cid:229)rens utmaningar. 5. Den f(cid:246)rsta f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av artiklarna 85 och 86, r(cid:229)dets f(cid:246)rordning nr 17, antogs f(cid:246)r mer (cid:228)n 35 (cid:229)r sedan. Den (cid:228)r utformad f(cid:246)r en gemenskap med 170 miljoner inv(cid:229)nare och sex medlemsstater som arbetade p(cid:229) fyra olika spr(cid:229)k. Utan att ha underg(cid:229)tt n(cid:229)gra v(cid:228)sentliga (cid:228)ndringar till(cid:228)mpas f(cid:246)rordningen idag i en gemenskap med 380 miljoner inv(cid:229)nare och 15 medlemsstater, vars marknader redan (cid:228)r mycket integrerade. De senaste (cid:229)ren har dessutom pr(cid:228)glats av en snabb internationalisering av den europeiska ekonomin och konkurrenspolitiken ing(cid:229)r numera oftast i ett globalt sammanhang. Det har visserligen gjorts vissa (cid:228)ndringar av de befintliga r(cid:228)ttsliga ramarna, men dessa f(cid:246)refaller idag ha n(cid:229)tt sina gr(cid:228)nser. Behovet av en reform (cid:228)r (cid:228)nnu mera angel(cid:228)get med tanke p(cid:229) de tv(cid:229) stora utma- 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/7 ningarna f(cid:246)r konkurrenspolitiken under n(cid:228)sta decennium, n(cid:228)mligen Ekonomiska och mone- t(cid:228)ra unionen och gemenskapens utvidgning till de central- och (cid:246)steuropeiska l(cid:228)nderna och Cypern. 6. Det (cid:228)r oundvikligt att Ekonomiska och monet(cid:228)ra unionen kommer att inneb(cid:228)ra bety- dande konsekvenser f(cid:246)r konkurrenspolitiken. Den kommer f(cid:246)r det f(cid:246)rsta att leda till en (cid:228)nnu st(cid:246)rre ekonomisk integrering och den kommer p(cid:229) l(cid:229)ng sikt att st(cid:228)rka effekterna av den inre marknaden genom att bidra till att undanr(cid:246)ja de sista ekonomiska barri(cid:228)rerna mellan medlemsstaterna. Den Ekonomiska och monet(cid:228)ra unionen kommer (cid:228)ven att minska de samlade kostnaderna f(cid:246)r handeln inom gemenskapen genom att minska transaktions- kostnaderna, som fortfarande betungas av v(cid:228)xlingskostnader. Detta kommer ge f(cid:246)retagen incitament att utveckla sin handel och kommer d(cid:228)rigenom att leda till en (cid:246)kad konkurrens i hela unionen. En gemensam valuta kommer ocks(cid:229) att (cid:246)ka (cid:246)versk(cid:229)dligheten vad g(cid:228)ller pri- ser s(cid:229) att de prisskillnader som fortfarande finns mellan medlemsstaterna kommer att fram- tr(cid:228)da. De ekonomiska akt(cid:246)rerna kan om de st(cid:228)lls inf(cid:246)r en h(cid:229)rdare konkurrens frestas att inta en protektionistisk attityd f(cid:246)r att slippa anpassa sig till de nya villkoren och kompen- sera f(cid:246)r sin brist p(cid:229) konkurrenskraft i en ny milj(cid:246). Det faktum att vissa medlemsstater, (cid:229)tminstone tills vidare, st(cid:229)r utanf(cid:246)r den monet(cid:228)ra unionen kan slutligen f(cid:246)ranleda f(cid:246)reta- gen att avsk(cid:228)rma sina marknader. 7. Utvidgningen av gemenskapen kr(cid:228)ver ocks(cid:229) en f(cid:246)rst(cid:228)rkning av konkurrenspolitiken avseende karteller och missbruk av dominerande st(cid:228)llning. I ans(cid:246)karl(cid:228)nderna finns det s(cid:228)r- skilt m(cid:229)nga f(cid:246)retag som (cid:228)r arvtagare till statliga monopol och som kan frestas att miss- bruka sin dominerande st(cid:228)llning f(cid:246)r att kompensera f(cid:246)r sin brist p(cid:229) ekonomisk konkurrens- kraft. Den planekonomiska traditionen utg(cid:246)r ocks(cid:229) en potentiell risk, eftersom den fr(cid:228)m- jade konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan mellan ”konkurrenter”. Alla f(cid:246)rslag om att (cid:228)ndra f(cid:246)rfarandereglerna p(cid:229) konkurrensomr(cid:229)det m(cid:229)ste ta h(cid:228)nsyn till att (cid:228)ven dessa stater, vars administrativa strukturer fortfarande inte (cid:228)r anpassade till ett system med marknadseko- nomi och fri f(cid:246)retagsamhet, m(cid:229)ste till(cid:228)mpa dem som en del av gemenskapens regelverk. Utvidgningen kommer dessutom automatiskt att leda till en (cid:246)kning av s(cid:229)dan konkurrens- begr(cid:228)nsande samverkan och s(cid:229)dant missbruk av dominerande st(cid:228)llning som kan omfattas av gemenskapsr(cid:228)tten. I ett Europa med (cid:246)ver 20 medlemsstater (cid:228)r en modernisering av till- l(cid:228)mpningsreglerna f(cid:246)r artiklarna 85 och 86 en f(cid:246)ruts(cid:228)ttning f(cid:246)r att konkurrenspolitiken skall fungera effektivt. 8. Globaliseringen av ekonomin (cid:228)r en annan utmaning f(cid:246)r konkurrensmyndigheterna. (cid:190)ven om denna utveckling i princip fr(cid:228)mjar konkurrensen, genom att (cid:246)ppna och integrera marknaderna i en skala som g(cid:229)r ut(cid:246)ver gemenskapens gr(cid:228)nser, inneb(cid:228)r den ocks(cid:229) att kon- kurrensmyndigheterna st(cid:228)lls inf(cid:246)r karteller eller konkurrensbegr(cid:228)nsande f(cid:246)rfaranden som syftar till att resa konstlade hinder mellan de stora regionerna p(cid:229) denna v(cid:228)rldsmarknad. Detta kan vara fallet n(cid:228)r stora f(cid:246)retag inf(cid:246)r vertikala konkurrensbegr(cid:228)nsningar som hindrar tilltr(cid:228)det till deras marknad, delar upp marknader mellan sig eller ing(cid:229)r olagliga avtal p(cid:229) internationell niv(cid:229). S(cid:229)dana f(cid:246)rfaranden (cid:228)r i allm(cid:228)nhet mycket komplexa, kr(cid:228)ver omfat- tande unders(cid:246)kningar och samarbete med andra konkurrensmyndigheter och orsakar, om de f(cid:246)rblir ostraffade, s(cid:228)rskilt stor skada f(cid:246)r ekonomin och konsumenterna eftersom de till- l(cid:228)mpas p(cid:229) ett mycket stort geografiskt omr(cid:229)de. 9. Det (cid:246)verensst(cid:228)mmer inte med m(cid:229)let om en effektiv kontroll av konkurrensen att fort- s(cid:228)tta till(cid:228)mpa f(cid:246)rordning nr 17 i dess ursprungliga form fr(cid:229)n 1962, med dess mycket cen- traliserade system med f(cid:246)rhandskontroll, i det nya ekonomiska sammanhang som r(cid:229)der i gemenskapen och i v(cid:228)rlden. I denna vitbok presenteras kommissionens (cid:246)verv(cid:228)ganden i denna fr(cid:229)ga och den syftar till att inh(cid:228)mta reaktioner fr(cid:229)n alla ber(cid:246)rda parter, vilket (cid:228)r en n(cid:246)dv(cid:228)ndig f(cid:246)ruts(cid:228)ttning f(cid:246)r att kommissionen formellt skall kunna l(cid:228)gga fram ett f(cid:246)rslag till ny f(cid:246)rordning f(cid:246)r r(cid:229)det. C 132/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 KAPITEL I BAKGRUND I. Inr(cid:228)ttandet av ett gemenskapssystem f(cid:246)r kontroll av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan I det kapitel i Spaak-rapporten (1) som handlar 10. om konkurrenspolitiken framh(cid:228)vdes n(cid:246)dv(cid:228)ndigheten att genom f(cid:246)rdraget f(cid:246)rhindra att de grundl(cid:228)ggande m(cid:229)len f(cid:246)r den gemensamma marknaden motverkas av monopol eller monopolf(cid:246)rfaranden (2). Enligt rappor- tens upphovsm(cid:228)n omfattade begreppet ”monopol” b(cid:229)de ett f(cid:246)retags innehav av en dominerande st(cid:228)llning och ing(cid:229)ende av konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal. Denna princip (cid:229)terfinns i Romf(cid:246)rdraget, som f(cid:246)rbjuder f(cid:246)re- tags missbruk av dominerande st(cid:228)llning (artikel 86 i EG-f(cid:246)rdraget) och underkastar konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal ett generellt f(cid:246)rbud, som inneb(cid:228)r att s(cid:229)dana avtal automatiskt (cid:228)r ogiltiga fr(cid:229)n dess tillkomst (artikel 85 i EG-f(cid:246)rdraget). S(cid:229)ledes f(cid:246)reskrivs i artikel 85. 1 och 85. 2 f(cid:246)ljande: ”1. F(cid:246)ljande (cid:228)r of(cid:246)renligt med den gemensamma marknaden och f(cid:246)rbjudet: alla avtal mel- lan f(cid:246)retag, beslut av f(cid:246)retagssammanslutningar och samordnade f(cid:246)rfaranden som kan p(cid:229)verka handeln mellan medlemsstaterna och som har till syfte eller resultat att hindra, begr(cid:228)nsa eller snedvrida konkur- rensen inom den gemensamma marknaden […]. 2. Avtal eller beslut som (cid:228)r f(cid:246)rbjudna enligt denna artikel (cid:228)r ogiltiga. ” 11. Det b(cid:246)r erinras om att samtliga nationella dele- gationer som tr(cid:228)ffades i Messina f(cid:246)redrog ett system som grundades p(cid:229) principen om f(cid:246)rbud, s(cid:228)rskilt p(cid:229) grund av de garantier f(cid:246)r effektivitet som f(cid:246)ljer av ett s(cid:229)dant systems preventiva effekt. Det var emellertid sv(cid:229)rare f(cid:246)r f(cid:246)rdragets f(cid:246)rhandlare att fastst(cid:228)lla under vilka omst(cid:228)ndigheter f(cid:246)rbudet i artikel 85. 1 skulle kunna h(cid:228)vas. Tv(cid:229) m(cid:246)jliga v(cid:228)gar fanns; antingen en ordning med godk(cid:228)nnande i enskilda fall eller en ord- ning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln. I en ordning med godk(cid:228)nnande i enskilda fall kan det lag- stadgade f(cid:246)rbudet endast h(cid:228)vas av en offentlig myn- dighet som tilldelats s(cid:229)dan beh(cid:246)righet och som genom att fatta ett s(cid:228)rskilt beslut i det s(cid:228)rskilda fallet kan (2) (1) Rapport fr(cid:229)n delegationsledarna f(cid:246)r den kommitte´ som inr(cid:228)ttades genom Messinakonferensen, riktad till utrikes- ministrarna, daterad den 21 april 1956 (s. 53–60). I rapporten preciserades att principerna i f(cid:246)rdraget b(cid:246)r ”m(cid:246)jligg(cid:246)ra f(cid:246)r Europeiska kommissionen att anta gene- rella f(cid:246)rordningar om till(cid:228)mpning […] som skall ha till syfte att fastst(cid:228)lla detaljerade regler avseende diskrimine- ring, att organisera en kontroll av koncentrationer och att inf(cid:246)ra ett f(cid:246)rbud mot konkurrensbegr(cid:228)nsande samver- kan som har till resultat att marknader delas upp eller utnyttjas eller att produktion eller teknisk utveckling begr(cid:228)nsas” (Spaak-rapporten, citerad ovan, s. 56). bevilja undantag fr(cid:229)n f(cid:246)rbudet. Enligt logiken i detta system (cid:228)r avtalen ogiltiga s(cid:229) l(cid:228)nge de inte har god- k(cid:228)nts av den beh(cid:246)riga myndigheten. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln till(cid:228)mpas f(cid:246)r- budet mot konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal inte p(cid:229) s(cid:229)dana avtal som uppfyller vissa i lagen f(cid:246)reskrivna villkor. Sammantaget tolkas dessa villkor som ett undantag fr(cid:229)n principen om f(cid:246)rbud. Konkurrens- begr(cid:228)nsande avtal som uppfyller de lagstadgade vill- koren (cid:228)r s(cid:229)ledes giltiga fr(cid:229)n det att de ing(cid:229)s. 12. Texten till artikel 85. 3 (cid:228)r resultatet av en kom- promiss mellan de delegationer som (cid:246)nskade en ord- ning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln och de som f(cid:246)rsvarade ett system med f(cid:246)rhandsgodk(cid:228)n- nande. Anh(cid:228)ngarna av systemet med f(cid:246)rhandsgodk(cid:228)n- nande hade f(cid:246)redragit en formulering som ”avtalen kan f(cid:246)rklaras giltiga”, men man kom ist(cid:228)llet (cid:246)verens om den negativa formuleringen ”best(cid:228)mmelserna i punkt 1 f(cid:229)r dock f(cid:246)rklaras icke till(cid:228)mpliga”. Genom denna negativa formulering gav artikel 85. 3 gemenska- pens lagstiftare frihet att v(cid:228)lja mellan en ordning med godk(cid:228)nnande i enskilda fall eller en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln. 13. Det slutliga valet av ordning f(cid:246)r kontroll av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan (cid:246)verl(cid:228)mnades d(cid:228)r- med till gemenskapslagstiftaren. Enligt artikel 87 skall s(cid:229)ledes r(cid:229)det, p(cid:229) f(cid:246)rslag fr(cid:229)n kommissionen och efter att ha h(cid:246)rt Europaparlamentet, fastst(cid:228)lla reglerna f(cid:246)r till(cid:228)mpning av artikel 85. 3, med h(cid:228)nsyn till behovet av att (cid:229) ena sidan s(cid:228)kerst(cid:228)lla en effektiv (cid:246)vervakning och att (cid:229) andra sidan s(cid:229) l(cid:229)ngt som m(cid:246)jligt f(cid:246)renkla den administrativa kontrollen. R(cid:229)det kan organisera denna kontroll i form av f(cid:246)rhandsgodk(cid:228)nnande eller fast- st(cid:228)lla att artikel 85. 3 (cid:228)r direkt till(cid:228)mplig, utan att detta beh(cid:246)ver f(cid:246)reg(cid:229)s av en f(cid:246)rvaltnings(cid:229)tg(cid:228)rd. 14. Artikel 87. 1 ger vidare r(cid:229)det befogenhet att anta de f(cid:246)rordningar och direktiv som beh(cid:246)vs f(cid:246)r att till(cid:228)mpa de principer som anges i artiklarna 85 och 86. I detta syfte lade kommissionen den 28 oktober 1960 fram ett f(cid:246)rslag till f(cid:246)rordning f(cid:246)r r(cid:229)det (3). I den (3) Dokument IV/KOM(60) 158 slutlig, 28 oktober 1960. 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/9 korta motiveringen till f(cid:246)rslaget redog(cid:246)rs f(cid:246)r de tre huvudsakliga m(cid:229)l som l(cid:229)g till grund f(cid:246)r f(cid:246)rslaget, n(cid:228)mligen att f(cid:246)rb(cid:228)ttra kontrollmyndigheternas m(cid:246)jlig- heter att inh(cid:228)mta upplysningar, att s(cid:228)kerst(cid:228)lla en till- r(cid:228)ckligt enhetlig till(cid:228)mpning av artikel 85 i de sex medlemsstaterna och att skapa en tillr(cid:228)cklig r(cid:228)ttss(cid:228)ker- het f(cid:246)r f(cid:246)retagen. Det var inte l(cid:228)tt att uppn(cid:229) dessa tre m(cid:229)l i den situation som r(cid:229)dde i b(cid:246)rjan av 60-talet. 15. F(cid:246)r det f(cid:246)rsta var det sv(cid:229)rt att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att konkurrensmyndigheterna, b(cid:229)de de nationella och gemenskapens, fick tillg(cid:229)ng till alla n(cid:246)dv(cid:228)ndiga upp- lysningar i en tid d(cid:229) kommissionen och s(cid:228)rskilt gene- f(cid:246)r konkurrens inte hade tillr(cid:228)cklig raldirektoratet k(cid:228)nnedom om marknaderna och om arten av konkur- rensbegr(cid:228)nsande avtal och f(cid:246)rfaranden. De som utsat- tes f(cid:246)r (cid:246)vertr(cid:228)delser av konkurrensreglerna t(cid:228)nkte inte p(cid:229) att klaga till kommissionen och b(cid:246)rjade endast gradvis (cid:229)beropa gemenskapsr(cid:228)tten. I de medlemsstater d(cid:228)r det (cid:246)ver huvud taget fanns konkurrensmyndigheter hade dessa inr(cid:228)ttats nyligen och hade ingen st(cid:246)rre erfa- renhet p(cid:229) konkurrensr(cid:228)ttens omr(cid:229)de. (cid:190)ven de natio- nella domstolarnas praxis p(cid:229) detta omr(cid:229)de var mycket begr(cid:228)nsad. 16. F(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla kommissionens tillg(cid:229)ng till upplysningar och garantera f(cid:246)retagens r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet inf(cid:246)rdes d(cid:228)rf(cid:246)r genom f(cid:246)rordning nr 17 en ordning f(cid:246)r godk(cid:228)nnande, som normalt kr(cid:228)ver att kommissionen underr(cid:228)ttas p(cid:229) f(cid:246)rhand i form av en anm(cid:228)lan. Enligt f(cid:246)rordningen (cid:228)r det inte obligatoriskt att anm(cid:228)la kon- kurrensbegr(cid:228)nsande avtal, men avtal betr(cid:228)ffande vilka f(cid:246)retagen (cid:246)nskar (cid:229)beropa best(cid:228)mmelserna i artikel 85. 3 m(cid:229)ste anm(cid:228)las till kommissionen (f(cid:246)rutom avtal som (cid:228)r befriade fr(cid:229)n anm(cid:228)lningsskyldighet enligt arti- kel 4. 2). Besluten om undantag kan g(cid:228)lla retroaktivt fr(cid:229)n dagen f(cid:246)r anm(cid:228)lan men inte tidigare (cid:228)n denna dag (artikel 6. 1 i f(cid:246)rordning nr 17). 17. F(cid:246)r det andra var det till en b(cid:246)rjan n(cid:246)dv(cid:228)ndigt med en viss centralisering av kontrollen f(cid:246)r att utveckla en enhetlig tolkning av artikel 85. 3. Detta uppn(cid:229)ddes genom att kommissionen gavs ensam beh(cid:246)- righet att f(cid:246)rklara att best(cid:228)mmelserna i f(cid:246)rdragets arti- kel 85. 1 inte (cid:228)r till(cid:228)mpliga p(cid:229) ett avtal, beslut eller samordnat f(cid:246)rfarande (artikel 9. 1 i f(cid:246)rordning nr 17). Denna exklusiva beh(cid:246)righet f(cid:246)rst(cid:228)rktes dessutom genom att medlemsstaternas myndigheter automatiskt fr(cid:229)ntas sin beh(cid:246)righet n(cid:228)r kommissionen inleder ett f(cid:246)rfarande (artikel 9. 3 i f(cid:246)rordning nr 17). 18. F(cid:246)r det tredje hade r(cid:228)ttss(cid:228)kerheten f(cid:246)r f(cid:246)retagen f(cid:246)rsvagats av artikel 85. 2 i f(cid:246)rdraget enligt vilken kon- kurrensbegr(cid:228)nsande avtal (cid:228)r obetingat ogiltiga och av den mycket generella formuleringen av artikel 85, vars r(cid:228)ckvidd (cid:228)nnu inte hade preciserats genom gemenska- pens r(cid:228)ttspraxis, undantagsf(cid:246)rordningar och kommis- sionens beslutspraxis. P(cid:229) den tiden kunde f(cid:246)retagen inte heller f(cid:229) v(cid:228)gledning av nationell lagstiftning vid tolkningen av gemenskapsr(cid:228)tten. De nationella lagstift- i den m(cid:229)n de (cid:246)ver ningarna var sinsemellan olika, huvud taget existerade. Varken Italien eller Luxemburg hade n(cid:229)gon konkurrenslagstiftning medan Belgien och Nederl(cid:228)nderna hade valt ett system f(cid:246)r kontroll av missbruk (4) enligt vilket olagliga avtal endast kunde angripas fr(cid:229)n den dag d(cid:229) konkurrensmyndigheten kon- staterade (cid:246)vertr(cid:228)delsen. Endast de tyska och franska lagstiftningarna grundades liksom gemenskapsr(cid:228)tten p(cid:229) en f(cid:246)rbudsprincip, men medan den tyska lagen hade inf(cid:246)rt en ordning f(cid:246)r godk(cid:228)nnande av avtal mel- lan konkurrenter (GWB av den 27 juli 1957) hade den franska lagen skapat en ordning med direkt till(cid:228)mplig- het av undantagsregeln (den franska f(cid:246)rordningen nr 45–1483 av den 30 juni 1945). II. Utvecklingen av kommissionens roll Sedan 60-talet har kommissionens 19. f(cid:246)r- st(cid:228)rkts och antalet (cid:228)renden (cid:246)kat avsev(cid:228)rt till f(cid:246)ljd av de sammantagna effekterna av marknadsintegreringen, nya medlemsstaters anslutning, ing(cid:229)ende av samarbets- avtal med tredje land och slutligen globaliseringen av ekonomin. roll 20. Det b(cid:246)r erinras om att till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det f(cid:246)r gemenskapens konkurrensr(cid:228)tt bygger p(cid:229) kriteriet om p(cid:229)verkan p(cid:229) handeln mellan medlemsstaterna. Genom- f(cid:246)randet av den inre marknaden och den stegvisa inte- greringen av de nationella marknaderna har d(cid:228)rf(cid:246)r oundvikligen lett till en (cid:246)kning av antalet (cid:228)renden som omfattas av gemenskapsr(cid:228)tten. P(cid:229) en integrerad mark- nad kan (cid:228)ven avtal mellan f(cid:246)retag som (cid:228)r etablerade i en och samma medlemsstat direkt eller indirekt, fak- tiskt eller potentiellt, p(cid:229)verka handeln mellan med- lemsstaterna och d(cid:228)rmed omfattas av till(cid:228)mpnings- omr(cid:229)det f(cid:246)r gemenskapsr(cid:228)tten. (4) Den belgiska lagen om skydd mot missbruk av ekono- miskt inflytande av den 20 maj 1960 och den neder- l(cid:228)ndska lagen av den 28 juni 1956. C 132/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 21. De successiva anslutningarna av nya medlems- stater har automatiskt p(cid:229)verkat omfattningen av kom- missionens beh(cid:246)righet. Fr(cid:229)n att ha omfattat sex med- lemsstater n(cid:228)r den uppr(cid:228)ttades 1957, omfattar gemen- skapen idag 15 medlemsstater och kommer snart att omfatta (cid:246)ver 20. Dessa utvidgningar har inte lett till n(cid:229)gra v(cid:228)sentliga (cid:228)ndringar av f(cid:246)rordning nr 17. F(cid:246)r- enade kungarikets, Irlands och Danmarks anslut- ning (5) ledde endast till att en ny artikel 25 inf(cid:246)rdes, i vilken f(cid:246)reskrivs att ikrafttr(cid:228)dandedagen f(cid:246)r anslut- ningsakten skall g(cid:228)lla som ikrafttr(cid:228)dandedag f(cid:246)r f(cid:246)r- ordningen och att avtal, beslut och samordnade f(cid:246)r- faranden som i kraft av anslutningen faller under arti- kel 85 skall anm(cid:228)las inom sex m(cid:229)nader. Vid anslut- ningen av Grekland (6), Spanien och Portugal (7) preci- serades i f(cid:246)rordningen endast att best(cid:228)mmelserna om de tidigare anslutningarna skulle g(cid:228)lla p(cid:229) samma s(cid:228)tt. Samma regler upprepades vid anslutningen av (cid:214)ster- rike, Sverige och Finland (8) f(cid:246)rutom f(cid:246)r s(cid:229)dana avtal, beslut och samordnade f(cid:246)rfaranden som vid anslut- ningen redan omfattades av artikel 53 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsomr(cid:229)det (9). 22. De avtal som ing(cid:229)tts med tredje land, antingen f(cid:246)re deras anslutning eller i form av frihandelsavtal, har ocks(cid:229) utvidgat kommissionens territoriella beh(cid:246)- righet p(cid:229) konkurrensomr(cid:229)det. Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsomr(cid:229)det inneh(cid:229)ller regler som (cid:228)r kopior av artiklarna 85 och 86 och har gett kom- missionen beh(cid:246)righet f(cid:246)r en stor del av de fall som p(cid:229)verkar handeln inom det omr(cid:229)de som omfattas av avtalet. 23. Kommissionens roll har s(cid:229)ledes utvidgats avse- v(cid:228)rt sedan 60-talet utan att villkoren f(cid:246)r dess ingripan- den har (cid:228)ndrats. De procedurregler som utformades f(cid:246)r en gemenskap med sex medlemsstater till(cid:228)mpas idag utan v(cid:228)sentliga (cid:228)ndringar i en gemenskap med 15 medlemsstater. (5) Se Handlingar om Konungariket Danmarks, Irlands, Konungariket Norges och F(cid:246)renade konungariket Storbri- tannien och Nordirlands anslutning till Europeiska gemenskaperna (specialutg(cid:229)va av EGT L 73, 27. 3. 1972, s. 92). (6) Se Handlingar om Hellenska republikens anslutning till Europeiska gemenskaperna (EGT L 291, 19. 11. 1979, s. 93). (7) Se Handlingar om Konungariket Spaniens och Portugi- siska republikens anslutning till Europeiska gemenska- perna (EGT L 302, 15. 11. 1985, s. 165). (8) Se Akt om villkoren f(cid:246)r Konungariket Norges, Republi- ken (cid:214)sterrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de f(cid:246)rdrag som ligger till grund f(cid:246)r Europeiska unionen och om anpassning av f(cid:246)rdragen (EGT C 241, 29. 8. 1994, s. 57). (9) EGT L 1, 3. 1. 1994, s. 1. III. Anpassningarna och deras gr(cid:228)nser 24. Kontrollsystemet i f(cid:246)rordning nr 17 svarade i praktiken mot de tre huvudm(cid:229)l som kommissionen hade st(cid:228)llt upp; s(cid:228)kerst(cid:228)llande av kontrollmyndigheter- nas tillg(cid:229)ng till upplysningar, enhetlig till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna inom gemenskapen och r(cid:228)ttss(cid:228)ker- het f(cid:246)r f(cid:246)retagen. Det gjorde det m(cid:246)jligt att utveckla en upps(cid:228)ttning sammanh(cid:228)ngande regler som kunde till(cid:228)mpas enhetligt inom gemenskapen och d(cid:228)rigenom bidra till genomf(cid:246)randet av den inre marknaden. Sys- temets begr(cid:228)nsningar visar sig emellertid idag. Den f(cid:246)rhandskontroll som (cid:228)r en del av det godk(cid:228)nnande- system som inf(cid:246)rdes genom f(cid:246)rordning nr 17 har lett till att f(cid:246)retagen systematiskt har anm(cid:228)lt sina avtal till kommissionen som med sina begr(cid:228)nsade administra- tiva resurser snart hamnat i en situation d(cid:228)r den om(cid:246)j- ligt kunnat fatta formella beslut i de tusentals (cid:228)renden som inkommit. Det b(cid:246)r i detta sammanhang erinras om att f(cid:246)rordning nr 17 (cid:229)l(cid:228)gger kommissionen, i sam- band med antagandet av ett formellt beslut om undan- tag, att vidta n(cid:246)dv(cid:228)ndiga (cid:229)tg(cid:228)rder f(cid:246)r att unders(cid:246)ka (cid:228)rendet, att offentligg(cid:246)ra ett tillk(cid:228)nnagivande i Euro- peiska gemenskapernas officiella tidning p(cid:229) f(cid:246)r n(cid:228)rva- rande elva spr(cid:229)k f(cid:246)r att l(cid:228)mna ber(cid:246)rd tredje man till- f(cid:228)lle att framf(cid:246)ra sina synpunkter (artikel 19. 3 i f(cid:246)r- ordning nr 17), att samr(cid:229)da med den r(cid:229)dgivande kom- mitte´n om utkastet till beslut och att offentligg(cid:246)ra beslutet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning p(cid:229) elva spr(cid:229)k. 25. Kombinationen av systemet med f(cid:246)rhandskon- troll, kommissionens begr(cid:228)nsade administrativa resur- ser och de komplexa beslutsprocedurerna ledde till att kommissionen redan 1967 hade samlat p(cid:229) sig 37 450 (cid:228)renden sedan f(cid:246)rordning nr 17 tr(cid:228)tt i kraft fyra (cid:229)r tidigare. Det har d(cid:228)rf(cid:246)r visat sig vara n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att g(cid:246)ra vissa anpassningar av det g(cid:228)llande systemet med f(cid:246)rhandskontroll f(cid:246)r att begr(cid:228)nsa antalet individuella anm(cid:228)lningar, p(cid:229)skynda handl(cid:228)ggningen av ans(cid:246)k- ningar om godk(cid:228)nnande och i vissa fall uppmuntra klagandena att v(cid:228)nda sig till nationella domstolar eller myndigheter. A. MINSKNING AV ANTALET INDIVIDUELLA ANM(cid:190)LNINGAR 26. Kommissionen har under (cid:229)rens lopp vidtagit olika (cid:229)tg(cid:228)rder f(cid:246)r att minska antalet ans(cid:246)kningar om icke-ingripandebesked eller undantag. 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/11 I sitt f(cid:246)rsta formella beslut enligt artikel 85 (10), 27. inf(cid:246)rde kommissionen begreppet ”m(cid:228)rkbar p(cid:229)verkan p(cid:229) konkurrensen”, vilket gjorde det m(cid:246)jligt att ute- sluta (cid:228)renden av mindre betydelse fr(cid:229)n till(cid:228)mpnings- omr(cid:229)det f(cid:246)r artikel 85. 1. Detta begrepp stadf(cid:228)stes av EG-domstolen i m(cid:229)l V(cid:246)lk/Vervaeke (11). Med domen i detta m(cid:229)l som grund utformade kommissionen en v(cid:228)g- ledande kvantitativ definition av detta begrepp i ett tillk(cid:228)nnagivande om avtal av mindre betydelse, som offentliggjordes 1970 (12). I andra stycket i tillk(cid:228)nnagi- vandet anges att ”kommissionen anser att f(cid:246)rbudet mot konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal inte omfattar avtal som endast har en obetydlig inverkan p(cid:229) handeln mel- lan medlemsstaterna och p(cid:229) konkurrensen. Endast avtal som har en m(cid:228)rkbar p(cid:229)verkan p(cid:229) marknadsvill- koren (cid:228)r f(cid:246)rbjudna […]”(ej officiell svensk (cid:246)vers(cid:228)tt- som uppdaterades ning). Detta 1977 (13), 1986 (14) och 1997 (15), har lett till en minskning av antalet anm(cid:228)lningar av avtal som inte skadar konkurrensen. tillk(cid:228)nnagivande, F(cid:246)r att begr(cid:228)nsa antalet 29. individuella ans(cid:246)k- ningar om undantag har kommissionen dessutom efter bemyndigande fr(cid:229)n r(cid:229)det antagit en rad gruppundan- tagsf(cid:246)rordningar. Enligt artikel 85. 3 f(cid:229)r n(cid:228)mligen best(cid:228)mmelserna i artikel 85. 1 f(cid:246)rklaras icke till(cid:228)mpliga p(cid:229) vissa grupper av avtal, beslut av f(cid:246)retagssamman- slutningar eller samordnade f(cid:246)rfaranden. ”F(cid:246)rkla- ringen om icke till(cid:228)mplighet” f(cid:246)ljer s(cid:229)ledes av best(cid:228)m- melser i f(cid:246)rordningar, som definierar vilka grupper av avtal som utan f(cid:246)reg(cid:229)ende unders(cid:246)kning anses upp- fylla villkoren f(cid:246)r undantaget i artikel 85. 3. I artikel 87 i f(cid:246)rdraget f(cid:246)reskrivs att r(cid:229)det skall anta de f(cid:246)rord- ningar och direktiv som beh(cid:246)vs f(cid:246)r att till(cid:228)mpa de principer som anges i artiklarna 85 och 86. P(cid:229) denna grund har r(cid:229)det hittills antagit tre beh(cid:246)righetsgivande f(cid:246)rordningar, d(cid:228)ribland f(cid:246)rordning nr 19/65/EEG (20), f(cid:246)rordning (EEG) nr 2821/71 (21) och f(cid:246)rordning (EEG) nr 1534/91 (22), som ger kommissionen beh(cid:246)rig- het att f(cid:246)rklara f(cid:246)rbudet i artikel 85. 1 icke till(cid:228)mpligt p(cid:229) vissa grupper av avtal. 28. Kommissionen har sedan 1962 anv(cid:228)nt generella tillk(cid:228)nnagivanden f(cid:246)r att klarg(cid:246)ra under vilka omst(cid:228)n- digheter vissa avtal normalt inte har till syfte eller resultat att begr(cid:228)nsa konkurrensen och d(cid:228)rf(cid:246)r inte omfattas av artikel 85. 1. Ett tillk(cid:228)nnagivande om exklusiva agenturavtal med handelsagenter (16) offent- liggjordes 1962, f(cid:246)ljt av ett tillk(cid:228)nnagivande om avtal, beslut och samordnade f(cid:246)rfaranden avseende sam- arbete mellan f(cid:246)retag (17), som antogs 1968. Ett till- k(cid:228)nnagivande om bed(cid:246)mningen av underleverant(cid:246)rs- avtal i f(cid:246)rh(cid:229)llande till artikel 85. 1 (18) antogs 1978. (cid:138)r 1993 antogs ett tillk(cid:228)nnagivande om behandlingen av kooperativa samriskf(cid:246)retag i f(cid:246)rh(cid:229)llande till artikel 85 (19). Dessa tillk(cid:228)nnagivanden syftar till att ge f(cid:246)re- tagen m(cid:246)jlighet att sj(cid:228)lva, eventuellt med bist(cid:229)nd av sina r(cid:229)dgivare, bed(cid:246)ma om deras avtal (cid:228)r f(cid:246)renliga med gemenskapsr(cid:228)tten och har lett till en viss minsk- ning av antalet ans(cid:246)kningar om icke-ingripandebesked enligt artikel 2 i f(cid:246)rordning nr 17. (10) Kommissionens beslut 64/344/EEG av den 1 juni 1964 betr(cid:228)ffande en ans(cid:246)kan om icke-ingripandebesked enligt artikel 2 i f(cid:246)rordning nr 17 ((cid:228)rende Grosfillex-Fillistorf), EGT L 64, 10. 6. 1964, s. 1426/64. (11) Domstolens dom av den 9 juli 1969 i m(cid:229)l 5/69, Franz V(cid:246)lk mot S. P. R. L. Ets Vervaecke (Rec. 1969, s. 295, punkt 7 i domsk(cid:228)len). (12) EGT C 64, 2. 6. 1970, s. 1. (13) Kommissionens tillk(cid:228)nnagivande av den 19 december 1977 (EGT C 313, 29. 12. 1977, s. 3). (14) EGT C 231, 12. 9. 1986, s. 2. (15) EGT C 372, 9. 12. 1997, s. 13. (16) EGT 139, 24. 12. 1962, s. 3921/62. (17) EGT C 75, 29. 7. 1968, s. 3, r(cid:228)ttelse i EGT C 84, 28. 8. 1968, s. 14. (18) EGT C 1, 3. 1. 1979, s. 2. (19) EGT C 43, 16. 2. 1993, s. 2. Idag (cid:228)r 30. f(cid:246)ljande fem gruppundantagsf(cid:246)rord- ningar f(cid:246)r vertikala avtal och avtal om teknik(cid:246)verf(cid:246)- ring i kraft, vilka har antagits av kommissionen p(cid:229) grundval av f(cid:246)rordning nr 19/65: — F(cid:246)rordning (EEG) nr 1983/83 av den 22 juni 1983 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grup- per av ensam(cid:229)terf(cid:246)rs(cid:228)ljaravtal (23). — F(cid:246)rordning (EEG) nr 1984/83 av den 22 juni 1983 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grup- per av exklusiva ink(cid:246)psavtal (24). — F(cid:246)rordning (EG) nr 1475/95 av den 28 juni 1995 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) vissa grupper av f(cid:246)rs(cid:228)ljnings- och serviceavtal f(cid:246)r motor- fordon (25). (20) EGT 36, 6. 3. 1965, s. 533. (21) R(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 2821/71 (EGT L 285, 29. 12. 1971), (cid:228)ndrad genom f(cid:246)rordning (EEG) nr 2473/72 (EGT L 191, 29. 12. 1972). (22) R(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 1534/91 (EGT L 143, 7. 6. 1991, s. 1). (23) EGT L 173, 30. 6. 1983, (cid:228)ndrad genom kommissionens f(cid:246)rordning (EG) nr 1582/97 (EGT L 214, 6. 8. 1997, s. 2). (24) EGT L 173, 30. 6. 1983, (cid:228)ndrad genom kommissionens f(cid:246)rordning (EG) nr 1582/97 (EGT L 214, 6. 8. 1997, s. 2). (25) EGT L 145, 29. 6. 1995, s. 25. C 132/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 — F(cid:246)rordning (EEG) nr 4087/88 av den 30 november 1988 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grupper av franchiseavtal (26). B. SNABBARE HANDL(cid:190)GGNING AV ANS(cid:214)KNINGAR OM UNDANTAG — F(cid:246)rordning (EG) nr 240/96 av den 31 januari 1996 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) vissa grupper av avtal om teknik(cid:246)verf(cid:246)ring (27). Kommissionen har i samband med genomg(cid:229)ngen av sin politik i fr(cid:229)ga om vertikala konkurrensbegr(cid:228)ns- ningar f(cid:246)relagt r(cid:229)det ett f(cid:246)rslag till f(cid:246)rordning om (cid:228)ndring av f(cid:246)rordning nr 19/65, vilket har till syfte att ge kommissionen den beh(cid:246)righet som kr(cid:228)vs f(cid:246)r att anta en gruppundantagsf(cid:246)rordning f(cid:246)r alla typer av vertikala avtal (28). 31. Med st(cid:246)d av den beh(cid:246)righet som r(cid:229)det tilldelat kommissionen enligt f(cid:246)rordning (EEG) nr 2821/71 har kommissionen antagit f(cid:246)ljande tv(cid:229) gruppundantagsf(cid:246)r- ordningar f(cid:246)r horisontella avtal: — F(cid:246)rordning (EEG) nr 417/85 av den 19 december 1984 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grupper av specialiseringsavtal (29). — F(cid:246)rordning (EEG) nr 418/85 av den 19 december 1984 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grupper av avtal om forskning och utveckling (30). Slutligen har f(cid:246)rordning (EEG) nr 1534/91 gett 32. kommissionen beh(cid:246)righet att anta en gruppundantags- f(cid:246)rordning f(cid:246)r f(cid:246)rs(cid:228)kringssektorn, n(cid:228)mligen f(cid:246)rord- ning (EEG) nr 3932/92 av den 21 december 1992 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) vissa grupper av avtal, beslut och samordnade f(cid:246)rfaranden inom f(cid:246)r- s(cid:228)kringssektorn (31). 33. Dessa undantagsf(cid:246)rordningar har lett antalet minskat avsev(cid:228)rt. till att individuella ans(cid:246)kningar om undantag har (26) EGT L 359, 28. 12. 1988, s. 46. (27) EGT L 31, 9. 2. 1996, s. 2. (28) EGT C 365, 26. 11. 1998, s. 27. (29) EGT L 53, 22. 2. 1985, s. 1, (cid:228)ndrad genom kommis- f(cid:246)rordning (EG) nr 2236/97 (EGT L 306, sionens 11. 11. 1997, s. 12). (30) EGT L 53, 22. 2. 1985, s. 5, (cid:228)ndrad genom kommis- f(cid:246)rordning (EG) nr 2236/97 (EGT L 306, sionens 11. 11. 1997, s. 12). (31) EGT L 398, 31. 12. 1992, s. 7. 34. Som n(cid:228)mnts ovan m(cid:229)ste kommissionen n(cid:228)r den antar formella beslut f(cid:246)lja ett mycket tungrott f(cid:246)r- farande, som snabbt visade sig vara sv(cid:229)rt att genom- f(cid:246)ra i samtliga (cid:228)renden som kommissionen har att handl(cid:228)gga. F(cid:246)r att p(cid:229)skynda handl(cid:228)ggningen av inkommande ans(cid:246)kningar om undantag har kommis- sionen sedan mitten av 70-talet anv(cid:228)nt sig av metoden att avsluta ett (cid:228)rende genom en administrativ skrivelse. I en s(cid:229)dan skrivelse underr(cid:228)ttar kommissionen f(cid:246)reta- get om att avtalet p(cid:229) grundval av de omst(cid:228)ndigheter kommissionen har k(cid:228)nnedom om antingen inte uppfyl- ler villkoren f(cid:246)r till(cid:228)mpning av artikel 85. 1 (standard- skrivelse f(cid:246)r icke-ingripandebesked) eller att det upp- fyller villkoren f(cid:246)r undantag (standardskrivelse f(cid:246)r undantag). Dessa administrativa skrivelser underteck- nas av en direkt(cid:246)r p(cid:229) generaldirektoratet f(cid:246)r konkur- rens. De g(cid:246)r det m(cid:246)jligt att p(cid:229)skynda (cid:228)rendehandl(cid:228)gg- ningen p(cid:229)tagligt, eftersom de offentligg(cid:246)randen som f(cid:246)reskrivs i artiklarna 19 och 21 i f(cid:246)rordning nr 17 och samr(cid:229)det med den r(cid:229)dgivande kommitte´n normalt inte beh(cid:246)ver ske och d(cid:229) kraven p(cid:229) (cid:246)vers(cid:228)ttning i sam- band med dessa etapper av f(cid:246)rfarandet minskar. Anv(cid:228)ndningen av administrativa skrivelser har utveck- lats mycket snabbt och antalet s(cid:229)dana skrivelser upp- g(cid:229)r numera till mellan 150 och 200 per (cid:229)r. Idag avslu- tas (cid:246)ver 90 % av alla (cid:228)renden som inletts genom en anm(cid:228)lan informellt (genom administrativ skrivelse eller genom att (cid:228)rendet avskrivs (32)). 35. Metoden med administrativa skrivelser har visat sig vara anv(cid:228)ndbar och har generellt f(cid:229)tt ett gott mot- tagande, men den har tv(cid:229) stora nackdelar. Dels uppfyl- ler skrivelserna inte det krav p(cid:229) offentlighet och genomsynlighet som i princip st(cid:228)lls p(cid:229) f(cid:246)rvaltnings- (cid:229)tg(cid:228)rder. De f(cid:246)reg(cid:229)s s(cid:228)llan av ett offentligg(cid:246)rande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning som ger tredje man tillf(cid:228)lle att inkomma med sina synpunkter enligt artikel 19. 3 i f(cid:246)rordning nr 17. Dels uttalade sig EG-domstolen om deras r(cid:228)ttsliga v(cid:228)rde i en dom av den 10 juli 1980 (33). Enligt domstolen utg(cid:246)r skrivel- serna varken beslut om icke-ingripandebesked eller beslut om till(cid:228)mpning av artikel 85. 3 i f(cid:246)rdraget och de (cid:228)r inte bindande f(cid:246)r en nationell domstol som pr(cid:246)- var en talan om ett avtals of(cid:246)renlighet med artikel 85. De utg(cid:246)r dock en sakomst(cid:228)ndighet som de nationella (32) Ett stort antal (cid:228)renden avslutas varje (cid:229)r utan beslut. Det kan vara fr(cid:229)ga om klagom(cid:229)l eller anm(cid:228)lningar som (cid:229)ter- kallas eller f(cid:246)rlorat sitt syfte. (33) Domstolens dom av den 10 juli 1980 i m(cid:229)l 99/79, SA Lanc(cid:244)me och Cosparfrance Nederland BV mot Etos BV och Albert Heyn Supermarkt BV (Rec. 1980, s. 2511). 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/13 domstolarna och myndigheterna normalt tar h(cid:228)nsyn till. C. UPPMUNTRAN TILL DECENTRALISERAD HANDL(cid:190)GGNING AV KLAGOM(cid:138)L Artikel 9. 1 i f(cid:246)rordning nr 17 ger kommissionen 36. ensam beh(cid:246)righet endast vad g(cid:228)ller att f(cid:246)rklara best(cid:228)mmelserna i artikel 85. 1 icke till(cid:228)mpliga enligt artikel 85. 3. Beh(cid:246)riga domstolar och myndigheter i medlemsstaterna kan till(cid:228)mpa artikel 85. 1 och artikel 86 i f(cid:246)rdraget och kan bland annat besluta om ans(cid:246)kningar som grundas p(cid:229) gemenskapsr(cid:228)tten. Kom- missionen har m(cid:229)nga g(cid:229)nger bekr(cid:228)ftat att den (cid:246)nskar (cid:246)ka den decentraliserade till(cid:228)mpningen av konkurrens- reglerna, b(cid:229)de av myndigheter och domstolar. 37. EG-domstolen uttalade redan 1974 i BRT- m(cid:229)let (34) att d(cid:229) f(cid:246)rbuden i artikel 85. 1 och artikel 86 till sin natur (cid:228)r (cid:228)gnade att ha direkt effekt i f(cid:246)rh(cid:229)llan- dena mellan enskilda skapas det direkt genom dessa artiklar r(cid:228)ttigheter f(cid:246)r enskilda som de nationella domstolarna (cid:228)r skyldiga att skydda. Tio (cid:229)r innan kom- missionen antog tillk(cid:228)nnagivandet om samarbete med nationella domstolar (35) betonade den i den trettonde rapporten om konkurrenspolitiken 1983 (36) den natio- nella lagstiftningens betydelse n(cid:228)r det g(cid:228)ller att konsta- tera (cid:246)vertr(cid:228)delser av gemenskapens konkurrensregler. I flertalet av de senare konkurrensrapporterna har kom- missionen beklagat att denna r(cid:228)ttstill(cid:228)mpning utveck- I Delimitis-domen (38) bekr(cid:228)ftade las domstolen att de nationella domstolarna har m(cid:246)jlighet att till(cid:228)mpa artikel 85. 1 direkt genom att uttala att artikel 85. 3 inte f(cid:246)refaller vara till(cid:228)mplig i det aktuella (cid:228)rendet. Domstolen tillerk(cid:228)nde (cid:228)ven de nationella domstolarna beh(cid:246)righet att ”vidta interimistiska (cid:229)tg(cid:228)r- der enligt den nationella processr(cid:228)ttens regler” (39) och l(cid:229)ngsamt (37). (34) Dom av den 30 januari 1974 i m(cid:229)l 127/73, ”BRT I” (Rec. 1974, s. 51). (35) Tillk(cid:228)nnagivande om samarbete mellan nationella dom- stolar och kommissionen vid till(cid:228)mpning av artiklarna 85 och 86 i EEG-f(cid:246)rdraget (EGT C 39, 13. 2. 1993, s. 6). (36) Trettonde rapporten om konkurrenspolitiken, 1983, punkt 217. (37) Se (cid:228)ven de femtonde (1985, punkt 38), sextonde (1986, punkt 40), sjuttonde (1987, punkt 55) och tjugof(cid:246)rsta (1991, punkt 69) konkurrensrapporterna. (38) Domstolens dom av den 28 februari 1991 i m(cid:229)l C-234/89, Stergios Delimitis mot Henninger Br(cid:228)u AG (Rec. 1991, s. I-935). (39) Delimitis-domen, citerad i fotnot 38 ovan, punkt 52 i domsk(cid:228)len. i samband d(cid:228)rmed uttala att artikel 85. 3 f(cid:246)refaller till- l(cid:228)mplig. Domstolen anf(cid:246)rde slutligen att de nationella domstolarna, f(cid:246)r att minska risken f(cid:246)r att dessa fattar beslut som st(cid:229)r i strid med beslut som kommissionen fattat eller avser att fatta, kan v(cid:228)nda sig till kommis- sionen f(cid:246)r att f(cid:229) de upplysningar de har behov av och som kommissionen kan ge dem. Med anledning av denna dom antog kommissionen 1993 det ovan- n(cid:228)mnda tillk(cid:228)nnagivandet om samarbete mellan natio- nella domstolar och kommissionen. Detta tillk(cid:228)nnagi- vande klarg(cid:246)r den generella r(cid:228)ttsliga ramen och preci- serar de praktiska f(cid:246)rfarandena f(cid:246)r att g(cid:246)ra de natio- nella domstolarna mera delaktiga i till(cid:228)mpningen av artiklarna 85 och 86. I tillk(cid:228)nnagivandet definieras s(cid:228)rskilt villkoren f(cid:246)r n(cid:228)r de nationella domstolarna kan v(cid:228)nda sig till kommissionen f(cid:246)r att beg(cid:228)ra infor- mation av processuell art, om r(cid:228)ttsfr(cid:229)gor eller om sak- f(cid:246)rh(cid:229)llanden. 38. Meddelandet om samarbete mellan kommissio- nen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter (40) fr(cid:229)n 1997 drar i samma anda upp riktlinjerna f(cid:246)r en f(cid:246)rdelning av (cid:228)renden mellan de nationella myndighe- terna och kommissionen och inbjuder f(cid:246)retagen att i h(cid:246)gre grad v(cid:228)nda sig till de nationella konkurrensmyn- digheterna i (cid:228)renden som r(cid:246)r artikel 85. 1 och artikel 86. Huvudsyftet med meddelandet (cid:228)r att minska antalet klagom(cid:229)l till kommissionen i de fall de nationella myndigheterna kan handl(cid:228)gga dem effek- tivt. 39. De tv(cid:229) ovann(cid:228)mnda texterna om decentralise- ring begr(cid:228)nsas idag av de befintliga lagstiftnings- ramarna. Klaganden tvekar fortfarande att v(cid:228)nda sig till nationella domstolar eller konkurrensmyndigheter n(cid:228)r de anser sig vara utsatta f(cid:246)r en (cid:246)vertr(cid:228)delse av gemenskapsr(cid:228)tten. De f(cid:246)retag som st(cid:229)r till svars i ett f(cid:246)rfarande har fortfarande m(cid:246)jlighet att nationellt anm(cid:228)la sitt avtal till kommissionen f(cid:246)r att f(cid:246)rhala handl(cid:228)ggningen vid den instans d(cid:228)r (cid:228)rendet har anh(cid:228)ngiggjorts. Som redan n(cid:228)mnts ovan fr(cid:229)ntas kon- kurrensmyndigheterna automatiskt sin beh(cid:246)righet n(cid:228)r kommissionen inleder ett f(cid:246)rfarande (artikel 9. 3) och domstolarna kan skjuta upp sitt avg(cid:246)rande i avvaktan p(cid:229) kommissionens avg(cid:246)rande. Medveten om detta pro- blem erinrade kommissionen uttryckligen i punkt 57 i meddelandet om samarbete med konkurrensmyndighe- terna om problemet med anm(cid:228)lningar gjorda i syfte att blockera det nationella f(cid:246)rfarandet och uppgav att inte prioritera den anser sig vara ber(cid:228)ttigad att (40) Meddelande fr(cid:229)n kommissionen om samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndig- heter f(cid:246)r handl(cid:228)ggning av (cid:228)renden som omfattas av artik- larna 85 och 86 i EG-f(cid:246)rdraget (EGT C 313, 15. 10. 1997, s. 3). C 132/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 behandlingen av s(cid:229)dana anm(cid:228)lningar. Det m(cid:229)ste dock konstateras att dessa metoder f(cid:246)r samarbete med de nationella myndigheterna hittills inte har f(cid:229)tt den f(cid:246)r- v(cid:228)ntade framg(cid:229)ngen till f(cid:246)ljd av kommissionens exklu- siva beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa artikel 85. 3 i f(cid:246)rdraget. SLUTSATS 40. Kommissionen har s(cid:229)ledes lyckats d(cid:228)mpa fl(cid:246)det av anm(cid:228)lningar men har f(cid:246)r att uppn(cid:229) detta f(cid:229)tt finna sig i att l(cid:228)gga mindre vikt vid de allvarligaste konkur- rensbegr(cid:228)nsningarna, som i allm(cid:228)nhet inte anm(cid:228)ls. Till detta kommer sv(cid:229)righeterna f(cid:246)r kommissionen att fatta formella beslut i inkommande (cid:228)renden inom en rimlig tidsfrist, vilket minskar r(cid:228)ttss(cid:228)kerheten f(cid:246)r f(cid:246)re- tagen. Detta leder till konstaterandet att de (cid:229)tg(cid:228)rder som vidtagits har n(cid:229)tt sina begr(cid:228)nsningar och att mera djupg(cid:229)ende reformer m(cid:229)ste (cid:246)verv(cid:228)gas. Detta framst(cid:229)r som (cid:228)nnu viktigare med tanke p(cid:229) att den (cid:246)kande inte- greringen av de nationella marknaderna f(cid:246)rv(cid:228)rrar effekterna av konkurrensbegr(cid:228)nsande f(cid:246)rfaranden och g(cid:246)r det n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att kommissionen f(cid:246)rst(cid:228)rker kam- pen mot de skadligaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna. I en utvidgad union med (cid:246)ver 20 medlemsstater kom- mer det inte l(cid:228)ngre att vara m(cid:246)jligt att bibeh(cid:229)lla en centraliserad f(cid:246)rhandskontroll i Bryssel med individu- ella unders(cid:246)kningar av tusentals avtal. Ett s(cid:229)dant sys- tem skulle vara tungrott och ineffektivt och inneb(cid:228)ra alltf(cid:246)r stora b(cid:246)rdor f(cid:246)r de ekonomiska akt(cid:246)rerna. KAPITEL II EN N(cid:214)DV(cid:190)NDIG REFORM I. M(cid:229)len A. ATT S(cid:190)KERST(cid:190)LLA EN EFFEKTIV KONTROLL 41. I artikel 87. 2 a f(cid:246)reskrivs att best(cid:228)mmelserna f(cid:246)r till(cid:228)mpning av artiklarna 85 och 86 skall syfta till att genom inf(cid:246)rande av b(cid:246)ter och viten s(cid:228)kerst(cid:228)lla att de f(cid:246)rbud som anges i artiklel 85. 1 och artikel 86 iakttas. I artikel 87. 2 b anges att ordningen f(cid:246)r kon- troll av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan skall till- l(cid:228)mpas med h(cid:228)nsyn till behovet av att (cid:229) ena sidan s(cid:228)kerst(cid:228)lla en effektiv (cid:246)vervakning och att (cid:229) andra sidan s(cid:229) l(cid:229)ngt som m(cid:246)jligt f(cid:246)renkla den administrativa kontrollen. Str(cid:228)van efter en balans mellan en effektiv politik och en f(cid:246)renkling av kontrollen m(cid:229)ste d(cid:228)rf(cid:246)r vara v(cid:228)gledande vid valet mellan de olika alternativen till reform. 42. Kommissionen anser i detta sammanhang att den, f(cid:246)r att uppn(cid:229) denna balans och f(cid:246)r att kunna utf(cid:246)ra sin institutionella uppgift, m(cid:229)ste ha s(cid:229)dana pro- cedurbest(cid:228)mmelser till sitt f(cid:246)rfogande som f(cid:246)r det f(cid:246)r- sta ger den m(cid:246)jlighet att inrikta sin verksamhet p(cid:229) att bek(cid:228)mpa de allvarligaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna och f(cid:246)r det andra medger en decentralisering av till- l(cid:228)mpningen av gemenskapens konkurrensregler, sam- som en enhetlig konkurrenspolitik bibeh(cid:229)lls tidigt inom gemenskapen. Kommissionen anser slutligen att procedurbest(cid:228)mmelserna b(cid:246)r underl(cid:228)tta de administra- tiva b(cid:246)rdorna f(cid:246)r f(cid:246)retagen och samtidigt garantera dem en tillr(cid:228)cklig r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet. 1. Ny inriktning p(cid:229) kommissionens till(cid:228)mpning av artikel 85 I ett yttrande fr(cid:229)n 1961 (41) pekade Ekonomiska 43. och sociala kommitte´n p(cid:229) riskerna med systemet f(cid:246)r obligatorisk anm(cid:228)lan i kommissionens f(cid:246)rslag till f(cid:246)r- ordning. I sitt yttrande av den 28 mars 1961 anf(cid:246)rde kommitte´n s(cid:229)lunda att ”en s(cid:229)dan anm(cid:228)lan kan f(cid:246)r vissa framst(cid:229) som ett s(cid:228)tt att f(cid:229) b(cid:228)ttre k(cid:228)nnedom om avtal som (cid:228)r skadliga f(cid:246)r konkurrensen, men den ris- kerar i praktiken att avleda kommissionen fr(cid:229)n dess verkliga uppdrag genom att (cid:246)verbelasta den med administrativa uppgifter som kommer att om(cid:246)jligg(cid:246)ra en seri(cid:246)s och f(cid:246)rdjupad unders(cid:246)kning av avtal mellan f(cid:246)retag och deras faktiska effekter” (42) (ej officiell svensk (cid:246)vers(cid:228)ttning). 44. Den risk som ESK f(cid:246)ruts(cid:229)g har f(cid:246)rverkligats. Om man tittar p(cid:229) den senaste statistiken (cid:246)ver kommis- sionens verksamhet kan man konstatera att antalet (41) Yttrande om den f(cid:246)rsta f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artiklar 85 och 86 av den 28 mars 1961. (42) Kursiveringen tillagd. 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/15 anm(cid:228)lningar g(cid:246)r det mycket sv(cid:229)rt att f(cid:246)ra en aktiv politik f(cid:246)r bek(cid:228)mpning av konkurrensbegr(cid:228)nsande f(cid:246)r- faranden. Under perioden 1988–1998 utgjorde antalet f(cid:246)rfaranden som inleddes p(cid:229) kommissionens eget ini- tiativ (43) endast 13 % av alla nya registrerade (cid:228)renden, vilket vittnar om att kommissionens roll gradvis har inskr(cid:228)nkts till att reagera p(cid:229) den m(cid:228)ngd anm(cid:228)lningar och klagom(cid:229)l som kommer in till den. Det b(cid:246)r ocks(cid:229) noteras att i genomsnitt endast 6 % av alla (cid:228)renden avslutas med ett formellt kommissionsbeslut. 45. Det f(cid:246)refaller idag vara n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att ge kom- missionens till(cid:228)mpning av artikel 85 en ny inriktning, s(cid:229) att den f(cid:229)r m(cid:246)jlighet att koncentrera sina resurser till kampen mot karteller, i synnerhet p(cid:229) koncentrerade marknader och p(cid:229) de marknader som h(cid:229)ller p(cid:229) att avregleras. I st(cid:228)llet f(cid:246)r att endast reagera p(cid:229) det stora antal anm(cid:228)lningar som den mottar, b(cid:246)r kommissionen kunna g(cid:246)ra utredningar p(cid:229) eget initiativ avseende sam- verkan och missbruk av dominerande st(cid:228)llning som allvarligt begr(cid:228)nsar konkurrensen och hotar marknads- integrationen. 2. Decentralisering av till(cid:228)mpningen av konkurrens- reglerna 46. I en utvidgad gemenskap med (cid:246)ver 20 medlems- stater kommer ett centraliserat f(cid:246)rfarande f(cid:246)r uppt(cid:228)ckt av och ingripande mot (cid:246)vertr(cid:228)delser av konkurrens- reglerna att bli allt mindre effektivt och ber(cid:228)ttigat. Det kommer att bli n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att i st(cid:246)rre utstr(cid:228)ckning decentralisera till(cid:228)mpningen av reglerna till s(cid:229)v(cid:228)l med- lemsstaternas konkurrensmyndigheter som de natio- nella domstolarna. De nationella konkurrensmyndighe- terna har stora f(cid:246)rdelar n(cid:228)r det g(cid:228)ller att handl(cid:228)gga vissa (cid:228)renden effektivt. De har normalt god k(cid:228)nnedom om de lokala marknaderna och de nationella akt(cid:246)- rerna, vissa av dem har en infrastruktur som omfattar (43) Det r(cid:246)r sig om f(cid:246)rfaranden som inleds p(cid:229) kommissionens eget initiativ i syfte att uppt(cid:228)cka och bek(cid:228)mpa (cid:246)vertr(cid:228)del- ser. hela det nationella territoriet och kan snabbt organi- sera inspektioner och flertalet av myndigheterna har de personalresurser (44) och r(cid:228)ttsliga medel som kr(cid:228)vs f(cid:246)r att ingripa mot (cid:246)vertr(cid:228)delser som har sin tyngd- punkt p(cid:229) deras territorium. De befinner sig slutligen n(cid:228)rmare klagandena, f(cid:246)r vilka det ligger n(cid:228)rmare till hands att v(cid:228)nda sig till en nationell myndighet (cid:228)n till kommissionen. Om klagandena (cid:229)beropar best(cid:228)mmel- ser i gemenskapsr(cid:228)tten och i den nationella r(cid:228)tten sam- tidigt kan medlemsstaternas konkurrensmyndigheter liksom de nationella domstolarna till(cid:228)mpa b(cid:229)da dessa regelupps(cid:228)ttningar. De nationella domstolarna kan f(cid:246)r sin del b(cid:228)ttre (cid:228)n kommissionen behandla vissa yrkan- den fr(cid:229)n klagandena — de kan ingripa snabbt tack vare interimistiska f(cid:246)rfaranden och de kan till skillnad fr(cid:229)n kommissionen tillerk(cid:228)nna skadest(cid:229)nd till dem som utsatts f(cid:246)r (cid:246)vertr(cid:228)delser. 47. En modernisering av procedurreglerna b(cid:246)r allts(cid:229) avl(cid:228)gsna det hinder f(cid:246)r en decentraliserad till(cid:228)mpning av gemenskapsr(cid:228)tten som idag utg(cid:246)rs av kommissio- nens exklusiva beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa artikel 85. 3 och b(cid:246)r syfta till att till(cid:229)ta att gemenskapsr(cid:228)tten till(cid:228)mpas av den instans som kan g(cid:246)ra detta mest effektivt. En s(cid:229)dan (cid:229)tg(cid:228)rd f(cid:229)r emellertid inte (cid:228)ventyra enhetligheten i tolkningen av gemenskapsr(cid:228)tten eller leda till att flera nationella myndigheter kan fatta motstridiga beslut i samma sak. B. F(cid:214)RENKLING AV DEN ADMINISTRATIVA KONTROLLEN 1. Ett system med godk(cid:228)nnande (cid:228)r inte n(cid:246)dv(cid:228)ndigt 48. Ett system med godk(cid:228)nnande (cid:228)r inte en n(cid:246)dv(cid:228)n- dig f(cid:246)ruts(cid:228)ttning f(cid:246)r att ett system f(cid:246)r f(cid:246)rbud mot konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan skall fungera v(cid:228)l. Det finns andra system som liksom gemenskapsr(cid:228)tten bygger p(cid:229) en princip om f(cid:246)rbud mot konkurrens- begr(cid:228)nsande samverkan men som inte har n(cid:229)got sys- tem med anm(cid:228)lan och godk(cid:228)nnande. Ett f(cid:246)rbudssys- (44) Under 1998 fanns i samtliga medlemsstater totalt cirka 1 222 tj(cid:228)nstem(cid:228)n som ansvarade f(cid:246)r handl(cid:228)ggningen av (cid:228)renden om koncentrationer, konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan och missbruk av dominerande st(cid:228)llning j(cid:228)m- f(cid:246)rt med 153 tj(cid:228)nstem(cid:228)n p(cid:229) kommissionen. Dessa uppgif- ter b(cid:246)r behandlas med st(cid:246)rsta f(cid:246)rsiktighet och de (cid:228)r endast v(cid:228)gledande, eftersom det (cid:228)r mycket sv(cid:229)rt att g(cid:246)ra j(cid:228)mf(cid:246)relser mellan medlemsstaterna. Uppgifterna har h(cid:228)mtats fr(cid:229)n handlingarna fr(cid:229)n den XVIII:e FIDE-kon- gressen i Stockholm den 3–6 juni 1998, Nationell till(cid:228)mp- ning av den europeiska konkurrensr(cid:228)tten, allm(cid:228)n rapport av J. Temple Lang, sidan 265 (f(cid:246)r detaljerade uppgifter per medlemsstat, se rapporten). C 132/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 tem inneb(cid:228)r inte en presumtion f(cid:246)r att alla konkur- rensbegr(cid:228)nsande avtal (cid:228)r olagliga utan endast att de avtal som begr(cid:228)nsar konkurrensen m(cid:228)rkbart och inte uppfyller villkoren f(cid:246)r ett undantag (cid:228)r olagliga. Det (cid:228)r d(cid:228)rf(cid:246)r inte n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att f(cid:246)retagen f(cid:229)r sina avtal god- k(cid:228)nda av en administrativ myndighet. F(cid:246)rbudsregeln i artikel 85 kan mycket v(cid:228)l iakttas genom en kontroll i efterhand som endast syftar till att ingripa mot avtal som strider mot artikel 85 som helhet. Detta (cid:228)r (cid:228)nnu mera relevant idag, d(cid:229) regeln efter 35 (cid:229)rs till(cid:228)mpning har blivit klarare och mera f(cid:246)ruts(cid:228)gbar f(cid:246)r f(cid:246)retagen. Det (cid:228)r i ett utvidgat EU under alla omst(cid:228)ndigheter inte t(cid:228)nkbart att f(cid:246)retagen anm(cid:228)ler tusentals avtal till kom- missionen f(cid:246)r granskning. s(cid:229)v(cid:228)l kommissionens beslutspraxis och domstolens r(cid:228)ttspraxis under mer (cid:228)n 30 (cid:229)r som det stora antalet allm(cid:228)nna best(cid:228)mmelser i olika former (gruppundan- tagsf(cid:246)rordningar, tillk(cid:228)nnagivanden, riktlinjer). Varje reform m(cid:229)ste str(cid:228)va efter att garantera att en rimlig r(cid:228)ttss(cid:228)kerhetsniv(cid:229) f(cid:246)r f(cid:246)retagen bibeh(cid:229)lls. Detta inne- b(cid:228)r dels att reglerna m(cid:229)ste definieras s(cid:229) tydligt som m(cid:246)jligt s(cid:229) att f(cid:246)retagen sj(cid:228)lva kan bed(cid:246)ma sina avtal, dels att en enhetlig till(cid:228)mpning vid de olika beh(cid:246)riga instanserna (kommissionen, nationella konkurrens- myndigheter och domstolar) garanteras genom l(cid:228)mp- liga f(cid:246)rebyggande och korrigerande mekanismer. Slutligen (cid:228)r den nuvarande uppdelningen av till- 49. l(cid:228)mpningen av artikel 85. 1 och 85. 3 konstlad och st(cid:229)r i strid med den odelbara karakt(cid:228)ren av artikel 85, som kr(cid:228)ver en ekonomisk analys av ett avtals samtliga effekter (45). 2. Att l(cid:228)tta de administrativa b(cid:246)rdorna f(cid:246)r f(cid:246)retagen och samtidigt garantera dem en tillr(cid:228)cklig r(cid:228)tts- s(cid:228)kerhet 50. (cid:138)r 1962 var det n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att kommissionen genom ett system med anm(cid:228)lan fick till- g(cid:229)ng till upplysningar, men situationen (cid:228)r nu en helt annan och de b(cid:246)rdor som f(cid:246)ljer av anm(cid:228)lningsskyldig- heten (cid:228)r idag mindre ber(cid:228)ttigade. De r(cid:228)ttsliga f(cid:246)r- uts(cid:228)ttningarna (cid:228)r en av de omst(cid:228)ndigheter som p(cid:229)ver- kar f(cid:246)retagens konkurrenskraft, vilken b(cid:246)r stimuleras s(cid:229) mycket som m(cid:246)jligt. Idag m(cid:229)ste f(cid:246)retagen i sin industriella och kommersiella strategi ta h(cid:228)nsyn till att de m(cid:229)ste anm(cid:228)la sina avtal till kommissionen f(cid:246)r att vara s(cid:228)kra p(cid:229) att deras projekt inte strider mot kon- kurrensreglerna. Denna skyldighet ger upphov till betydande kostnader, s(cid:228)rskilt f(cid:246)r medelstora f(cid:246)retag. Ett av m(cid:229)len f(cid:246)r moderniseringen av konkurrens- reglerna m(cid:229)ste d(cid:228)rf(cid:246)r vara att inte hindra s(cid:229)dant sam- arbete mellan f(cid:246)retag som inte utg(cid:246)r n(cid:229)gon fara f(cid:246)r konkurrensen, genom att befria f(cid:246)retagen fr(cid:229)n b(cid:246)r- dorna till f(cid:246)ljd av det nuvarande anm(cid:228)lningssystemet. II. Alternativen 52. De alternativ som st(cid:229)r till buds f(cid:246)r reformen av systemet f(cid:246)r kontroll av konkurrensbegr(cid:228)nsande sam- verkan m(cid:229)ste bed(cid:246)mas mot bakgrund av kraven p(cid:229) en effektiv och f(cid:246)renklad administrativ kontroll. Dessa alternativ m(cid:229)ste dessutom s(cid:228)kerst(cid:228)lla en samst(cid:228)mmig och enhetlig till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna och bibeh(cid:229)lla en rimlig r(cid:228)ttss(cid:228)kerhetsniv(cid:229) f(cid:246)r f(cid:246)retagen. 53. Inom ramen f(cid:246)r systemet f(cid:246)r f(cid:246)rbud mot kon- kurrensbegr(cid:228)nsande samverkan st(cid:229)r lagstiftaren inf(cid:246)r ett grundl(cid:228)ggande val, n(cid:228)mligen valet mellan att anta en ordning med godk(cid:228)nnande i enskilda fall eller en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln. System med godk(cid:228)nnande i enskilda fall bygger p(cid:229) principen att det av lagstiftaren fastst(cid:228)llda f(cid:246)rbudet mot konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan (i gemen- skapsr(cid:228)tten artikel 85. 1) endast kan h(cid:228)vas av en offentlig myndighet, som givits s(cid:229)dan beh(cid:246)righet, vil- ken genom att fatta ett s(cid:228)rskilt beslut i det enskilda fallet kan bevilja ett undantag fr(cid:229)n f(cid:246)rbudet. Eftersom f(cid:246)rbudet mot konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal inneb(cid:228)r att s(cid:229)dana avtal (cid:228)r ogiltiga f(cid:246)ljer logiskt sett att de (cid:228)r ogil- tiga s(cid:229) l(cid:228)nge myndigheten inte har godk(cid:228)nt dem. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln till(cid:228)mpas f(cid:246)rbudet mot konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal d(cid:228)remot inte p(cid:229) de avtal som uppfyller vissa i lagen f(cid:246)reskrivna villkor. Sammantaget tolkas dessa villkor som ett undantag fr(cid:229)n f(cid:246)rbudsprincipen. 51. F(cid:246)retagen har dessutom idag en tillfredsst(cid:228)l- tack vare den upps(cid:228)ttning med lande r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet klara regler som har utvecklats och preciserats genom (45) Domstolens dom av den 6 april 1962 i m(cid:229)l 13/61, Kle- dingverkoopbedrijf de Geus en Uitdenbogerd mot Robert Bosch GmbH, bolag enligt tysk r(cid:228)tt, m. fl. (Rec. 1962, s. 89) och domstolens dom av den 14 december 1977 i m(cid:229)l 59/77, Ets A. de Bloos SPRL mot Socie´te´ en com- mandite par actions ”Bouyer” (Rec. 1977, s. 2359). 54. Sk(cid:228)len f(cid:246)r att det 1962 inf(cid:246)rdes en ordning med godk(cid:228)nnande i enskilda fall har f(cid:246)rklarats ovan. Idag har utvecklingen av villkoren f(cid:246)r kommissionens ingri- pande v(cid:228)ckt fr(cid:229)gan om det (cid:228)r n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att (cid:228)ndra systemet f(cid:246)r kontroll av konkurrensbegr(cid:228)nsande sam- verkan. Inom de ber(cid:246)rda kretsarna har olika f(cid:246)rslag lagts fram under de senaste (cid:229)ren. Vissa f(cid:246)rslag g(cid:229)r ut p(cid:229) att bevara systemet med godk(cid:228)nnande och f(cid:246)rs(cid:246)ka (cid:246)ka dess effektivitet och snabbhet medan andra g(cid:229)r ut 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/17 p(cid:229) en mera djupg(cid:229)ende reform genom inf(cid:246)rande av en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln. A. F(cid:214)RB(cid:190)TTRING AV DEN NUVARANDE ORDNINGEN 55. De fr(cid:228)msta ol(cid:228)genheterna med de nuvarande systemet (cid:228)r f(cid:246)r det f(cid:246)rsta att det (cid:228)r om(cid:246)jligt f(cid:246)r kom- missionen att (cid:228)gna sina resurser (cid:229)t att bek(cid:228)mpa de all- varligaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna, f(cid:246)r det andra att kommissionen har sv(cid:229)rt att inom rimliga tidsfrister avg(cid:246)ra de (cid:228)renden som kommer in till den genom for- mella beslut som ger f(cid:246)retagen en tillr(cid:228)cklig r(cid:228)ttss(cid:228)ker- het och f(cid:246)r det tredje att det f(cid:246)rhindrar en decentrali- serad till(cid:228)mpning av gemenskapens konkurrensregler vid medlemsstaternas domstolar och beh(cid:246)riga myndig- heter. Det finns d(cid:228)rf(cid:246)r flera f(cid:246)rslag om att f(cid:246)rb(cid:228)ttra det nuvarande systemet. detta tillv(cid:228)gag(cid:229)ngss(cid:228)tt inte kan utnyttjas i n(cid:229)gon st(cid:246)rre utstr(cid:228)ckning. Att mera systematiskt utf(cid:246)ra en analys av ett avtals konkurrensfr(cid:228)mjande och konkurrens- begr(cid:228)nsande aspekter inom ramen f(cid:246)r artikel 85. 1 skulle leda till att artikel 85. 3 f(cid:246)rlorade sin betydelse och en s(cid:229)dan (cid:228)ndring kan endast g(cid:246)ras i form av en (cid:228)ndring av f(cid:246)rdraget. Det skulle vara minst sagt para- doxalt att fr(cid:229)nta artikel 85. 3 dess betydelse eftersom denna artikel faktiskt inneh(cid:229)ller samtliga inslag i en ”sk(cid:228)lighetsregel”. Det skulle dessutom vara riskabelt att bygga moderniseringen av konkurrensreglerna p(cid:229) en utveckling av beslutspraxis, som skulle beh(cid:246)va bekr(cid:228)ftas av gemenskapens domstolar. En s(cid:229)dan metod skulle g(cid:246)ra moderniseringen beroende av vilka (cid:228)renden som kommer in till kommissionen och skulle kunna ta m(cid:229)nga (cid:229)r. Detta alternativ skulle slutligen riskera att fr(cid:229)nta artikel 85. 3 dess syfte, vilket (cid:228)r att tillhanda- h(cid:229)lla en r(cid:228)ttslig ram f(cid:246)r den ekonomiska bed(cid:246)mningen av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan och inte att ute- sluta till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna p(cid:229) grundval av politiska (cid:246)verv(cid:228)ganden. 1. Tolkning av artikel 85 2. Decentralisering av till(cid:228)mpningen av artikel 85. 3 56. Ett alternativ som ibland framf(cid:246)rs best(cid:229)r i en (cid:228)ndring av tolkningen av artikel 85, f(cid:246)r att integrera analysen av ett avtals negativa och positiva effekter i bed(cid:246)mningen enligt artikel 85. 1. Till(cid:228)mpningen av undantaget i artikel 85. 3 skulle i ett s(cid:229)dant system begr(cid:228)nsas till enbart de fall d(cid:228)r konkurrenspolitikens samst(cid:228)mmighet med gemenskapens (cid:246)vriga politik- omr(cid:229)den v(cid:228)ger tyngre (cid:228)n resultaten av den konkur- rensm(cid:228)ssiga analysen. Det skulle r(cid:246)ra sig om att tolka artikel 85. 1 s(cid:229) att den inneh(cid:229)ller en ”sk(cid:228)lighets- regel” (46). Ett s(cid:229)dant system skulle l(cid:228)tta p(cid:229) anm(cid:228)l- ningsskyldigheten f(cid:246)r f(cid:246)retagen, som inte skulle vara skyldiga att anm(cid:228)la avtalen f(cid:246)r att f(cid:229) ett icke-ingripan- debesked. 57. Kommissionen har redan i viss utstr(cid:228)ckning sla- git in p(cid:229) denna v(cid:228)g och har i sin bed(cid:246)mning av vissa avtal enligt artikel 85. 1 gjort en avv(cid:228)gning av avtalens konkurrensbegr(cid:228)nsande och konkurrensfr(cid:228)mjande aspekter. Detta tillv(cid:228)gag(cid:229)ngss(cid:228)tt har bekr(cid:228)ftats av EG- domstolen (47). Artikelns formulering g(cid:246)r dock att (46) Detta tillv(cid:228)gag(cid:229)ngss(cid:228)tt best(cid:229)r f(cid:246)r de beh(cid:246)riga myndighe- terna eller domstolarna p(cid:229) konkurrensomr(cid:229)det i att g(cid:246)ra en avv(cid:228)gning mellan ett avtals konkurrensfr(cid:228)mjande och konkurrensbegr(cid:228)nsande aspekter vid avg(cid:246)randet av om det skall f(cid:246)rbjudas eller inte. (47) Se till exempel domstolens dom av den 8 juni 1982 i m(cid:229)l 258/78, L. C. Nungesser KG och Kurt Eisele mot Europe- iska gemenskapernas kommission (Rec. 1982, s. 2015) och domstolens dom av den 28 januari 1986 i m(cid:229)l 161/84, Pronuptia de Paris GmbH mot Pronuptia de Paris Irmgard Schillgalis (Rec. 1986, s. 353). 58. En av orsakerna till kommissionens sv(cid:229)righeter att koncentrera sin insats till de (cid:228)renden som har ett verkligt gemenskapsintresse (cid:228)r kommissionens exklu- siva beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa artikel 85. 3. Det har d(cid:228)r- f(cid:246)r ibland v(cid:228)ckts f(cid:246)rslag om att artikel 9. 1 i f(cid:246)rord- ning nr 17 skall upph(cid:228)vas f(cid:246)r att (cid:228)ndra den befintliga kompetensf(cid:246)rdelningen och m(cid:246)jligg(cid:246)ra f(cid:246)r konkur- fullo rensmyndigheterna att genom att fatta beslut om undantag. Det finns olika varianter av detta alternativ, beroende p(cid:229) vilka krite- rier som l(cid:228)ggs till grund f(cid:246)r kompetensf(cid:246)rdelningen. till(cid:228)mpa artikel 85 till 59. Den f(cid:246)rsta varianten best(cid:229)r i en f(cid:246)rdelning av beh(cid:246)righeten att till(cid:228)mpa artikel 85. 3 och att f(cid:246)rdela (cid:228)rendena mellan kommissionen och konkurrensmyn- digheterna p(cid:229) grundval av (cid:228)rendenas tyngdpunkt (”Schwerpunkttheorie”). (48) F(cid:246)r att avg(cid:246)ra denna tyngdpunkt b(cid:246)r man f(cid:246)rutom effekterna av avtalet eller f(cid:246)rfarandet (cid:228)ven beakta kravet p(cid:229) ett effektivt skydd av konkurrensen. Vidare skulle ett visst antal (cid:228)renden av betydelse f(cid:246)r gemenskapen vara reserve- rade f(cid:246)r kommissionen. Detta skulle bland annat g(cid:228)lla (cid:228)renden som ger upphov till en ny juridisk fr(cid:229)gest(cid:228)ll- ning eller som avser till(cid:228)mpning av artikel 90 i f(cid:246)rdra- get. (48) Detta alternativ har utarbetats i ett arbetsdokument fr(cid:229)n Bundeskartellamt: Arbeitsunterlage f(cid:252)r die Sitzung des Arbeitskreises Kartellrecht am 8. und 9. Oktober 1998: ”Praxis und Perspektiven der dezentralen Anwendung des EG-Wettbewerbsrechts” (http://www. bundeskartell- amt. de). C 132/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 60. Detta alternativ till l(cid:246)sning minskar inte det totala antalet anm(cid:228)lningar utan begr(cid:228)nsar sig till att f(cid:246)rdela den stora m(cid:228)ngden befintliga och framtida (cid:228)renden mellan kommissionen och de nationella kon- kurrensmyndigheterna. Det g(cid:246)r det inte m(cid:246)jligt att f(cid:246)r- st(cid:228)rka kampen mot de allvarligaste (cid:246)vertr(cid:228)delserna av konkurrensreglerna, som n(cid:228)stan aldrig anm(cid:228)ls. Detta skulle dessutom inte vara effektivt eftersom antalet anm(cid:228)lningar som kan behandlas av nationella myndig- heter (cid:228)r begr(cid:228)nsat. De nationella myndigheternas beslut kan n(cid:228)mligen endast verkst(cid:228)llas p(cid:229) deras eget territorium och kan d(cid:228)rf(cid:246)r inte l(cid:246)sa fall som omfattar flera stater. 61. Dessutom f(cid:246)refaller det f(cid:246)reslagna kriteriet om f(cid:246)rdelning av (cid:228)renden inte vara tillr(cid:228)ckligt exakt f(cid:246)r att m(cid:246)jligg(cid:246)ra en klar f(cid:246)rdelning av anm(cid:228)lningarna. Tyngdpunktsbegreppet (cid:228)r v(cid:228)l l(cid:228)mpat f(cid:246)r f(cid:246)rdelningen av klagom(cid:229)l mellan konkurrensmyndigheterna, men kan knappast ligga till grund f(cid:246)r en f(cid:246)rdelning av anm(cid:228)lningar. Dessutom skulle ett s(cid:229)dant system fort- s(cid:228)tta att hindra de nationella domstolarnas till(cid:228)mpning av gemenskapsr(cid:228)tten, eftersom den blockerande effekt som f(cid:246)ljer av alla system med godk(cid:228)nnande av en administrativ myndighet, oavsett om denna myndighet (cid:228)r nationell eller p(cid:229) gemenskapsniv(cid:229), skulle kvarst(cid:229). 62. Den andra varianten skulle best(cid:229) i en f(cid:246)rdelning av beh(cid:246)righeten mellan kommissionen och de natio- nella konkurrensmyndigheterna p(cid:229) grundval av tr(cid:246)s- kelv(cid:228)rden f(cid:246)r oms(cid:228)ttning enligt modellen i r(cid:229)dets f(cid:246)r- ordning (EEG) nr 4064/89 (49). F(cid:246)r avtal som inte (cid:246)verstiger dessa tr(cid:246)skelv(cid:228)rden skulle konkurrensmyn- digheterna ha m(cid:246)jlighet att antingen till(cid:228)mpa nationell r(cid:228)tt, p(cid:229) samma s(cid:228)tt som vid koncentrationer, eller gemenskapsr(cid:228)tten. Medan tr(cid:246)skelv(cid:228)rdena i f(cid:246)rordning (EEG) nr 4064/89 samtidigt definierar till(cid:228)mpnings- omr(cid:229)det f(cid:246)r gemenskapsr(cid:228)tten och kommissionens exklusiva beh(cid:246)righet, skulle de eventuella tr(cid:246)skelv(cid:228)r- dena f(cid:246)r till(cid:228)mpningen av artikel 85 kunna begr(cid:228)nsas till att definiera beh(cid:246)righeten, eftersom kriteriet f(cid:246)r till(cid:228)mpning av gemenskapsr(cid:228)tten (cid:228)r p(cid:229)verkan p(cid:229) han- deln mellan medlemsstaterna. Om de nationella myn- digheterna skulle till(cid:228)mpa nationell lagstiftning skulle det f(cid:246)religga en risk f(cid:246)r ”forum shopping” och en (cid:229)ter- g(cid:229)ng till en ”nationalisering” av konkurrenspoliti- ken (50). Denna situation skulle vara till skada f(cid:246)r f(cid:246)re- tagen. Om de nationella myndigheterna skulle till(cid:228)mpa gemenskapsr(cid:228)tten och ha beh(cid:246)righet att fatta beslut om undantag, skulle detta inneb(cid:228)ra en betydande risk f(cid:246)r enhetligheten i till(cid:228)mpningen av gemenskapsr(cid:228)tten, s(cid:228)rskilt om det (cid:228)r fr(cid:229)ga om flera anm(cid:228)lningar som ges (49) R(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av f(cid:246)retagskoncentrationer (EGT L 395, 30. 12. 1989, s. 1, r(cid:228)ttelse i EGT L 257, 21. 9. 1990, s. 13), (cid:228)ndrad genom r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EG) nr 1310/97 (EGT L 180, 9. 7. 1997, s. 1). (50) Jfr Europaparlamentets yttrande (cid:246)ver tjugosj(cid:228)tte rappor- ten om konkurrenspolitiken (1996). in till olika nationella myndigheter. Detta alternativ skulle inneb(cid:228)ra att alla nationella konkurrensmyndig- heter inf(cid:246)rde anm(cid:228)lningssystem, vilket skulle vara s(cid:228)r- skilt sv(cid:229)rt f(cid:246)r de nya medlemsstaterna, vars administ- rativa strukturer riskerar att inte r(cid:228)cka till f(cid:246)r denna uppgift. 3. Utvidgning av till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det f(cid:246)r artikel 4. 2 i f(cid:246)rordning nr 17 63. Enligt artikel 4. 2 i f(cid:246)rordning nr 17 befrias vissa avtal, beslut och samordnade f(cid:246)rfaranden fr(cid:229)n kravet p(cid:229) f(cid:246)rhandsanm(cid:228)lan f(cid:246)r att f(cid:229) undantag. F(cid:246)lj- aktligen (cid:228)r artikel 6. 1 enligt vilken dagen f(cid:246)r n(cid:228)r ett beslut om undantag tr(cid:228)der i kraft inte f(cid:229)r s(cid:228)ttas tidi- gare (cid:228)n dagen f(cid:246)r anm(cid:228)lan, inte till(cid:228)mplig p(cid:229) s(cid:229)dana avtal. Denna best(cid:228)mmelses funktion (cid:228)r att minska antalet anm(cid:228)lningar av avtal som huvudsakligen har verkningar i en enda medlemsstat. 64. Ett alternativ skulle kunna best(cid:229) i att utvidga den dispens fr(cid:229)n anm(cid:228)lningsskyldigheten som anges i artikel 4. 2 i den nuvarande f(cid:246)rordning nr 17. F(cid:246)rdelen f(cid:246)r de ber(cid:246)rda f(cid:246)retagen skulle vara att kommissionen, (cid:228)ven om anm(cid:228)lan kommer in f(cid:246)r sent, skulle kunna unders(cid:246)ka om avtalen uppfyller villkoren i artikel 85. 3 och om s(cid:229) (cid:228)r fallet fatta ett beslut om undantag med verkan fr(cid:229)n den dag d(cid:229) avtalet ingicks. Detta skulle (cid:246)ka f(cid:246)retagens r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet, eftersom en s(cid:229)dan (cid:228)nd- ring inneb(cid:228)r att man undviker den automatiska ogiltig- het som enligt den nuvarande ordningen g(cid:228)ller f(cid:246)r avtal som inte anm(cid:228)lts. En s(cid:229)dan (cid:228)ndring skulle f(cid:246)r (cid:246)vrigt inte inneb(cid:228)ra en minskning av kommissionens (cid:246)vervakning, eftersom artikel 4. 2 inte utg(cid:246)r ett hinder mot att f(cid:246)rbjuda avtal som omfattas av artikel 85. 1 och som inte uppfyller villkoren i artikel 85. 3. 65. Detta alternativ inneb(cid:228)r emellertid inte en per- fekt l(cid:246)sning, eftersom det begr(cid:228)nsar kommissionens m(cid:246)jligheter att koncentrera sina insatser till de allvarli- gaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna genom att det bibe- h(cid:229)ller kommissionens exklusiva beh(cid:246)righet att bevilja undantag och d(cid:228)rigenom hindrar en decentralisering. 4. F(cid:246)renkling av f(cid:246)rfarandena 66. En av f(cid:246)rklaringarna till kommissionens sv(cid:229)rig- heter att enligt f(cid:246)rordning nr 17 avg(cid:246)ra inkomna (cid:228)ren- den genom formella beslut ligger i de komplexa f(cid:246)r- 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/19 faranden som inf(cid:246)rts genom denna f(cid:246)rordning. Det har ibland f(cid:246)reslagits att dessa f(cid:246)rfaranden b(cid:246)r f(cid:246)renk- las f(cid:246)r att ge kommissionen m(cid:246)jlighet att behandla (cid:228)rendena snabbt och ge f(cid:246)retagen r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet. En av de f(cid:246)renklingar som f(cid:246)reslagits (cid:228)r att avskaffa kravet p(cid:229) (cid:246)vers(cid:228)ttning till alla gemenskapsspr(cid:229)k f(cid:246)r s(cid:229)v(cid:228)l offentligg(cid:246)randen enligt artikel 19. 3 som f(cid:246)r formella beslut, eller att f(cid:246)renkla samr(cid:229)den med den r(cid:229)dgivande kommitte´n. Oavsett vilka f(cid:246)renklingar som planeras och hur dessa bed(cid:246)ms, kommer de inte att leda till en minskning av antalet anm(cid:228)lda (cid:228)renden och kommer d(cid:228)rf(cid:246)r inte att ge kommissionen m(cid:246)jlighet att koncen- trera sina insatser till de allvarligaste konkurrens- begr(cid:228)nsningarna, som endast anm(cid:228)ls i undantagsfall. Detta alternativ skulle till och med kunna f(cid:229) den mot- satta effekten att alla anm(cid:228)lningar avg(cid:246)rs genom beslut och f(cid:246)retagen d(cid:228)rmed uppmuntras att anm(cid:228)la. En variant av detta alternativ best(cid:229)r i att gene- 67. rellt till(cid:228)mpa inv(cid:228)ndningsf(cid:246)rfaranden. S(cid:229)dana f(cid:246)r- faranden f(cid:246)rekommer i vissa gruppundantagsf(cid:246)rord- ningar och inneb(cid:228)r att avtal som inneh(cid:229)ller konkur- rensbegr(cid:228)nsningar som varken uttryckligen undantas eller f(cid:246)rbjuds genom f(cid:246)rordningen kan anm(cid:228)las till kommissionen (51). Om kommissionen inte g(cid:246)r inv(cid:228)nd- ningar inom sex m(cid:229)nader (cid:228)r avtalen undantagna. Det har f(cid:246)reslagits att man g(cid:246)r detta system generellt till- l(cid:228)mpligt p(cid:229) all konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan. En s(cid:229)dan l(cid:246)sning har dock mycket negativa 68. effekter. Som redan betonades i gr(cid:246)nboken om verti- i EG:s konkurrenspolitik (52), kala begr(cid:228)nsningar skulle en generell till(cid:228)mpning av detta f(cid:246)rfarande ha en mycket centraliserande effekt och ge f(cid:246)retagen ett starkt incitament att anm(cid:228)la sina avtal till kommissio- nen. Det skulle d(cid:228)rmed inte m(cid:246)jligg(cid:246)ra en decentrali- sering av till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna. Kom- missionen har dessutom inte tillr(cid:228)ckliga resurser f(cid:246)r att handl(cid:228)gga ett stort antal (cid:228)renden inom ramen f(cid:246)r inv(cid:228)ndningsf(cid:246)rfaranden och f(cid:246)retagen skulle alltj(cid:228)mt ha stora kostnader f(cid:246)r anm(cid:228)lningar. Denna l(cid:246)sning skulle d(cid:228)rf(cid:246)r inte m(cid:246)jligg(cid:246)ra den n(cid:246)dv(cid:228)ndiga omprio- (51) Det r(cid:246)r sig om kommissionens f(cid:246)rordningar (EEG) nr 4087/88 av den 30 november 1988 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grupper av franchiseavtal (EGT L 359, 28. 12. 1988, s. 46), (EEG) nr 417/85 av den 19 december 1984 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grupper av specialiseringsavtal (EGT L 53, 22. 2. 1985, s. 1) och (EEG) nr 418/85 av den 19 december 1984 om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artikel 85. 3 p(cid:229) grupper av avtal om forskning och utveckling (EGT L 53, 22. 2. 1985, s. 5). (52) Dokument KOM(96) 721 slutlig av den 22 januari 1997. riteringen av kommissionens verksamhet till kampen mot de allvarligaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna. B. (cid:214)VERG(cid:138)NG TILL EN ORDNING MED DIREKT TILL(cid:190)MPLIGHET F(cid:214)R UNDANTAGS- BEST(cid:190)MMELSEN 69. Ett annat alternativ till reform, som skulle vara f(cid:246)renlig med f(cid:246)rdragets f(cid:246)rbudssystem, (cid:228)r att inf(cid:246)ra en ordning d(cid:228)r undantagsbest(cid:228)mmelsen i artikel 85. 3 (cid:228)r direkt till(cid:228)mplig, vilket skulle m(cid:246)jligg(cid:246)ra en kontroll av konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan i efterhand. (cid:214)verg(cid:229)ngen till ett s(cid:229)dant system kan ske genom en r(cid:229)dsf(cid:246)rordning, antagen p(cid:229) grundval av artikel 87 av f(cid:246)rdraget, enligt vilken varje myndighet eller domstol vid till(cid:228)mpningen av artikel 85. 1 samtidigt skall till- l(cid:228)mpa best(cid:228)mmelserna i artikel 85. 3. Artikel 85 blir p(cid:229) detta s(cid:228)tt en enhetlig norm best(cid:229)ende av en regel som fastst(cid:228)ller f(cid:246)rbudsprincipen och ett undantag som syftar till att g(cid:246)ra denna princip mindre strikt. Artikel 85 skulle d(cid:228)rmed i sin helhet vara en direkt till(cid:228)mplig best(cid:228)mmelse, som enskilda skulle kunna (cid:229)beropa inf(cid:246)r domstol och andra beh(cid:246)riga myndighe- ter. Denna tolkning skulle leda till att avtal som (cid:228)r f(cid:246)r- bjudna enligt artikel 85. 1 men som uppfyller villkoren i artikel 85. 3 (cid:228)r lagliga fr(cid:229)n det att de ing(cid:229)s och utan att det (cid:228)r n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att det f(cid:246)rst fattas ett beslut om skulle konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal dem. Parallellt vara olagliga s(cid:229) snart de inte l(cid:228)ngre uppfyller villkoren i artikel 85. 3. Enligt denna nya reglering skulle det inte l(cid:228)ngre vara n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att avtal anm(cid:228)ls f(cid:246)r att g(cid:246)ras giltiga. Ordningen f(cid:246)r till(cid:228)mpning av artikel 85 i dess helhet skulle s(cid:229)ledes vara identisk med till(cid:228)mp- ningen av artikel 85. 1 och artikel 86. 70. Tack vare utvecklingen av gemenskapens kon- kurrensr(cid:228)tt sedan 1962 (cid:228)r det idag m(cid:246)jligt att inf(cid:246)ra ett s(cid:229)dant system i gemenskapsr(cid:228)tten. Det r(cid:228)ttsliga regelverket p(cid:229) konkurrensomr(cid:229)det har f(cid:246)rst(cid:228)rkts avse- v(cid:228)rt och de reformer som p(cid:229)g(cid:229)r p(cid:229) omr(cid:229)det f(cid:246)r verti- kala konkurrensbegr(cid:228)nsningar och avtal om horison- tellt samarbete kommer att bidra till att regelverket ytterligare f(cid:246)renklas och preciseras. Medan det 1960 fanns ber(cid:228)ttigade tvivel om r(cid:228)ckvidden av villkoren f(cid:246)r undantag enligt artikel 85, har det genom kommis- sionens beslutspraxis, domstolens och f(cid:246)rstainstansr(cid:228)t- tens r(cid:228)ttspraxis samt de olika gruppundantagsf(cid:246)rord- ningarna och generella tillk(cid:228)nnagivandena blivit m(cid:246)j- ligt att definiera dessa villkor mera exakt. Dessutom har de nationella myndigheterna och domstolarna samt f(cid:246)retagen och deras juridiska r(cid:229)dgivare gradvis C 132/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 f(cid:229)tt b(cid:228)ttre k(cid:228)nnedom om gemenskapsr(cid:228)tten p(cid:229) omr(cid:229)- det f(cid:246)r konkurrensbegr(cid:228)nsande samverkan. Denna utveckling g(cid:246)r det numera m(cid:246)jligt att (cid:246)vervinna de hinder som fanns vid den tid d(cid:229) f(cid:246)rordning nr 17 antogs mot att inf(cid:246)ra en ordning f(cid:246)r kontroll i efter- hand och som framf(cid:246)rallt h(cid:228)rr(cid:246)rde fr(cid:229)n os(cid:228)kerheten om den exakta r(cid:228)ckvidden f(cid:246)r villkoren f(cid:246)r undantag enligt artikel 85. 3. 71. De reformer som p(cid:229)g(cid:229)r p(cid:229) omr(cid:229)dena f(cid:246)r verti- kala begr(cid:228)nsningar och avtal om horisontellt sam- arbete kommer att bidra till att f(cid:246)renkla det r(cid:228)ttsliga regelverket och ytterligare precisera till(cid:228)mpningsomr(cid:229)- det f(cid:246)r artikel 85. 1 och 85. 3. F(cid:246)renklingen best(cid:229)r i att kommissionen har f(cid:246)r avsikt att anta en ny typ av undantagsf(cid:246)rordning, som inte l(cid:228)ngre skall bygga p(cid:229) att undantag begr(cid:228)nsas till vissa i f(cid:246)rordningen fast- st(cid:228)llda avtal eller avtalsklausuler. Den nya typen av undantag inneb(cid:228)r i st(cid:228)llet en metod f(cid:246)r generellt undantag f(cid:246)r alla avtal och avtalsklausuler av en viss karakt(cid:228)r, med undantag f(cid:246)r vissa mycket allvarliga, f(cid:246)rbjudna konkurrensbegr(cid:228)nsningar (”svarta klausu- ler”) och vissa kriterier f(cid:246)r f(cid:246)rordningens till(cid:228)mplighet samt en begr(cid:228)nsning av det generella undantaget genom ett tr(cid:246)skelv(cid:228)rde f(cid:246)r marknadsandelar. Genom denna undantagsteknik (cid:228)r det m(cid:246)jligt att s(cid:228)kerst(cid:228)lla r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet f(cid:246)r fler kategorier av avtal och (cid:229)terge f(cid:246)retagen en st(cid:246)rre avtalsfrihet, samtidigt som ett effektivt skydd f(cid:246)r konkurrensen bevaras avseende avtal mellan f(cid:246)retag som har en betydande marknads- styrka. Den nya generationen f(cid:246)rordningar kommer d(cid:228)rmed att bidra till att f(cid:246)renkla de regler som g(cid:228)ller f(cid:246)r flertalet f(cid:246)retag. Villkoren f(cid:246)r till(cid:228)mpning av arti- kel 85 p(cid:229) fall som inte omfattas av undantagsf(cid:246)rord- ningarna kommer att preciseras i tillk(cid:228)nnagivanden. 72. I detta sammanhang skulle inf(cid:246)randet av en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsbest(cid:228)m- melsen och kontroll i efterhand kunna g(cid:246)ra det m(cid:246)jligt att m(cid:246)ta de utmaningar som konkurrenspolitiken kommer att st(cid:228)llas inf(cid:246)r under de kommande decenni- erna. I ett s(cid:229)dant system kommer alla beh(cid:246)riga admi- nistrativa och r(cid:228)ttsliga myndigheter att kunna utf(cid:246)ra en fullst(cid:228)ndig analys av det avtal de f(cid:229)tt f(cid:246)r pr(cid:246)vning och bed(cid:246)ma s(cid:229)v(cid:228)l avtalets konkurrensbegr(cid:228)nsande effekter mot bakgrund av artikel 85. 1 som dess even- tuella ekonomiska f(cid:246)rdelar mot bakgrund av artikel 85. 3. Inf(cid:246)randet av en ordning med direkt till(cid:228)mplig- het av undantagsbest(cid:228)mmelsen skulle s(cid:229)ledes ta sig uttryck i att kommissionens exklusiva beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa artikel 85. 3, som den tilldelats enligt artikel 9. 1 i f(cid:246)rordning nr 17, skulle avskaffas. Detta skulle underl(cid:228)tta decentraliseringen av konkurrensreglernas till(cid:228)mpning. En s(cid:229)dan ordning skulle (cid:228)ven g(cid:246)ra det m(cid:246)jligt att avskaffa den byr(cid:229)kratiska b(cid:246)rda som anm(cid:228)lan inneb(cid:228)r f(cid:246)r f(cid:246)retagen, eftersom avtal som uppfyller villkoren i artikel 85. 3 inte skulle beh(cid:246)va godk(cid:228)nnas f(cid:246)r att kunna verkst(cid:228)llas. N(cid:228)r kommissio- nen befriats fr(cid:229)n den b(cid:246)rda som behandlingen av anm(cid:228)lningarna inneb(cid:228)r kommer den (cid:229) sin sida att kunna (cid:228)gna sig (cid:229)t att ingripa mot de allvarligaste (cid:246)ver- tr(cid:228)delserna. 73. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undan- tagsbest(cid:228)mmelsen kommer till(cid:228)mpningen av artikel 85 att motsvara till(cid:228)mpningen av artikel 86, som redan till(cid:228)mpas av kommissionen och nationella myndigheter och domstolar parallellt och i samverkan. KAPITEL III MODERNISERING AV KONKURRENSREGLERNA 74. Med h(cid:228)nsyn till det ovan anf(cid:246)rda anser kom- missionen att det b(cid:228)sta s(cid:228)ttet att uppn(cid:229) m(cid:229)len att ge kommissionens verksamhet en ny inriktning, att decen- tralisera till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna och att l(cid:228)tta p(cid:229) f(cid:246)retagens administrativa b(cid:246)rdor (cid:228)r att inf(cid:246)ra en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantags- regeln. hand. Reformen kommer att (cid:229)tf(cid:246)ljas av en strikt eko- nomisk metod f(cid:246)r till(cid:228)mpning av artikel 85. I. Avskaffande av systemet med godk(cid:228)nnande och anm(cid:228)lan 75. Den reform som f(cid:246)resl(cid:229)s i denna vitbok och som best(cid:229)r i en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln bygger p(cid:229) tre grundpelare, n(cid:228)mligen ett avskaffande av systemet med godk(cid:228)nnande och anm(cid:228)lan, en decentraliserad till(cid:228)mpning av konkur- rensreglerna och en f(cid:246)rst(cid:228)rkning av kontrollen i efter- 76. Det anm(cid:228)lningssystem som inf(cid:246)rdes genom f(cid:246)r- ordning nr 17 har gjort det m(cid:246)jligt f(cid:246)r kommissionen att utveckla en sammanh(cid:228)ngande beslutspraxis och att s(cid:228)kerst(cid:228)lla en enhetlig till(cid:228)mpning av reglerna i samt- liga medlemsstater. Systemet har dock vissa nackdelar, som leder till att det idag kan ifr(cid:229)gas(cid:228)ttas. F(cid:246)retagens skyldighet att anm(cid:228)la sina avtal till kommissionen om 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/21 de vill (cid:229)beropa best(cid:228)mmelserna i artikel 85. 3 i f(cid:246)rdra- get utg(cid:246)r en betydande b(cid:246)rda f(cid:246)r genomf(cid:246)randet av deras aff(cid:228)rsstrategi och en inte obetydlig kostnad. Utarbetandet av anm(cid:228)lningarna och insamlandet av de uppgifter som m(cid:229)ste ing(cid:229) i dessa inneb(cid:228)r en stor arbetsb(cid:246)rda och stora kostnader f(cid:246)r f(cid:246)retagen, oavsett om de v(cid:228)ljer att sj(cid:228)lva utarbeta anm(cid:228)lan eller (cid:246)verl(cid:229)ta det till externa juridiska r(cid:229)dgivare. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln slipper f(cid:246)reta- gen denna anm(cid:228)lningsskyldighet och de f(cid:229)r en ytterli- gare grund f(cid:246)r sin talan inf(cid:246)r domstol om att f(cid:229) sina avtal verkst(cid:228)llda, eftersom de kan (cid:229)beropa artikel 85. 3. 77. Slutligen har anm(cid:228)lningssystemet varit av nytta s(cid:229) l(cid:228)nge till(cid:228)mpningen av artikel 85, s(cid:228)rskilt artikel 85. 3, varit oklar. Systemet g(cid:246)r det dock inte l(cid:228)ngre m(cid:246)jligt att avsl(cid:246)ja de allvarligaste (cid:246)vertr(cid:228)delserna av konkurrensreglerna och d(cid:228)rmed s(cid:228)kerst(cid:228)lla en effektiv (cid:246)vervakning enligt artikel 87 i f(cid:246)rdraget. Ett bevis p(cid:229) detta (cid:228)r att anm(cid:228)lningar mycket s(cid:228)llan leder till beslut om f(cid:246)rbud (53) och att kommissionen endast i undan- tagsfall har till(cid:228)mpat artikel 15. 6 i f(cid:246)rordning nr 17, vilken ger den m(cid:246)jlighet att h(cid:228)va den immunitet fr(cid:229)n b(cid:246)ter som anm(cid:228)lande f(cid:246)retag (cid:229)tnjuter. Inom ramen f(cid:246)r ett system med kontroll i efterhand m(cid:229)ste f(cid:246)retagen sj(cid:228)lva bed(cid:246)ma om deras avtal (cid:228)r f(cid:246)renliga med gemen- skapsr(cid:228)tten mot bakgrund av g(cid:228)llande lagtexter och r(cid:228)ttspraxis, vilket helt klart l(cid:228)ttar deras administrativa b(cid:246)rdor men samtidigt ger dem ett st(cid:246)rre ansvar. 78. I detta nya kontrollsystem kommer r(cid:228)ttss(cid:228)ker- heten f(cid:246)r f(cid:246)retagen att bibeh(cid:229)llas p(cid:229) en l(cid:228)mplig niv(cid:229) och att f(cid:246)rst(cid:228)rkas i vissa h(cid:228)nseenden. Ist(cid:228)llet f(cid:246)r att vara beroende av ett beslut om undantag av kommis- sionen kommer f(cid:246)retagen att kunna f(cid:229) sina avtal verk- st(cid:228)llda omedelbart av de nationella domstolarna med effekt fr(cid:229)n den dag avtalen slutits f(cid:246)rutsatt att vill- koren i artikel 85. 3 (cid:228)r uppfyllda. Det f(cid:246)religger enligt artikel 85. 1 ingen presumtion att avtal (cid:228)r ogiltiga: f(cid:246)r- budet i denna best(cid:228)mmelse (cid:228)r endast till(cid:228)mpligt n(cid:228)r f(cid:246)ruts(cid:228)ttningarna f(cid:246)r detta (cid:228)r uppfyllda. Efter 40 (cid:229)rs till(cid:228)mpning har dessa f(cid:246)ruts(cid:228)ttningar i stor utstr(cid:228)ck- ning preciserats genom beslutspraxis och dom- stolspraxis som f(cid:246)retagen k(cid:228)nner till. Dessutom avser kommissionen att anta gruppundantagsf(cid:246)rordningar med st(cid:246)rre till(cid:228)mpningsomr(cid:229)de. Genom att anv(cid:228)nda tr(cid:246)skelv(cid:228)rden f(cid:246)r marknadsandelar kommer kommis- sionen att undvika den ”tv(cid:229)ngstr(cid:246)je-effekt” som de nuvarande f(cid:246)rordningarna medf(cid:246)r och kommer att t(cid:228)cka det stora flertalet avtal, i synnerhet s(cid:229)dana mel- lan sm(cid:229) och medelstora f(cid:246)retag. Kommissionen kom- mer (cid:228)ven att anta riktlinjer och individuella beslut f(cid:246)r (53) Under mer (cid:228)n 35 (cid:229)rs till(cid:228)mpning av f(cid:246)rordning nr 17 har kommissionen, i (cid:228)renden d(cid:228)r det inte f(cid:246)rekommit klago- m(cid:229)l, endast fattat nio beslut om f(cid:246)rbud mot anm(cid:228)lda avtal. I att klarg(cid:246)ra till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det av artikel 85. 1 och 85. 3 utanf(cid:246)r gruppundantagsf(cid:246)rordningarna. sin behandling av enskilda (cid:228)renden kommer kommissio- nen att anv(cid:228)nda sig av en mera ekonomisk metod vid till(cid:228)mpningen av artikel 85. 1 och begr(cid:228)nsa till(cid:228)mp- ningen av denna best(cid:228)mmelse till f(cid:246)retag som har en viss marknadsstyrka. Dessutom kommer nationella myndigheters och domstolars till(cid:228)mpning av gemen- skapsr(cid:228)tten att f(cid:246)rst(cid:228)rkas vilket kommer att p(cid:229)skynda konvergensen av de nationella lagstiftningarna och gemenskapsr(cid:228)tten, vilket i sin tur kommer att under- l(cid:228)tta valet av aff(cid:228)rsstrategi f(cid:246)r f(cid:246)retagen. Slutligen kommer det att finnas preventiva och r(cid:228)ttande meka- nismer f(cid:246)r att f(cid:246)rs(cid:228)kra att nationella myndigheter och domstolar till(cid:228)mpar gemenskapsr(cid:228)tten p(cid:229) ett samman- h(cid:228)ngande och enhetligt s(cid:228)tt. 79. Ordningen med direkt till(cid:228)mplighet av undan- tagsbest(cid:228)mmelsen b(cid:246)r till(cid:228)mpas p(cid:229) all konkurrens- begr(cid:228)nsande samverkan som nu omfattas av artikel 85 i f(cid:246)rdraget. Det vore emellertid (cid:246)nskv(cid:228)rt att samrisk- f(cid:246)retag f(cid:246)r produktion som endast delvis (cid:228)r sj(cid:228)lvst(cid:228)n- digt fungerande i framtiden omfattas av en ordning f(cid:246)r f(cid:246)rhandskontroll. S(cid:229)dana transaktioner inneb(cid:228)r n(cid:228)mli- gen i allm(cid:228)nhet mycket stora investeringar och en stark integrering av olika funktioner, vilket g(cid:246)r det mindre l(cid:228)mpligt att till(cid:229)ta en konkurrensmyndighet att uppl(cid:246)sa dem. Effektiviteten av kontrollen av denna kategori av transaktioner kan d(cid:228)rf(cid:246)r anses b(cid:228)ttre s(cid:228)kerst(cid:228)lld genom en ordning med obligatorisk f(cid:246)r- handsanm(cid:228)lan. 80. F(cid:246)r att inte (cid:229)l(cid:228)gga f(cid:246)retagen on(cid:246)diga b(cid:246)rdor skulle f(cid:246)rhandskontrollen endast g(cid:228)lla samriskf(cid:246)retag f(cid:246)r produktion som inneb(cid:228)r tillskott av en viss minsta m(cid:228)ngd tillg(cid:229)ngar till samriskf(cid:246)retaget och f(cid:246)rutsatt att de inte omfattas av best(cid:228)mmelserna i en gruppundan- tagsf(cid:246)rordning. 81. Det f(cid:246)refaller inte vara l(cid:228)mpligt att skapa ett s(cid:228)rskilt r(cid:228)ttsligt regelverk f(cid:246)r enbart denna typ av transaktioner. De f(cid:246)rfaranden som inf(cid:246)rts genom f(cid:246)r- ordning (EEG) nr 4064/89 (cid:228)r anpassade f(cid:246)r en snabb och effektiv f(cid:246)rhandskontroll. D(cid:228)rf(cid:246)r planeras det att utvidga till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det f(cid:246)r denna f(cid:246)rordning till att (cid:228)ven omfatta endast delvis sj(cid:228)lvst(cid:228)ndigt fungerande samriskf(cid:246)retag f(cid:246)r produktion, vilket inneb(cid:228)r b(cid:229)de en bed(cid:246)mning av dominerande st(cid:228)llning (artikel 2. 3 i f(cid:246)r- ordning (EEG) nr 4064/89) och en bed(cid:246)mning enligt artikel 85 (artikel 2. 4 i f(cid:246)rordning (EEG) nr 4064/89). C 132/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 II. Decentraliserad till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna inf(cid:246)ra en ordning med direkt 82. Systemet i f(cid:246)rordning nr 17 bygger p(cid:229) en cen- traliserad till(cid:228)mpning av artikel 85. 3. Enligt artikel 9. 1 i f(cid:246)rordningen (cid:228)r kommissionen ensam beh(cid:246)rig att bevilja undantag f(cid:246)r ett konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal. till(cid:228)mplighet av Att undantagsbest(cid:228)mmelsen g(cid:246)r det m(cid:246)jligt att (cid:228)ndra denna kompetensf(cid:246)rdelning s(cid:229) att (cid:228)ven de nationella konkurrensmyndigheterna kan bed(cid:246)ma de avtal de har att pr(cid:246)va mot bakgrund av artikel 85 som helhet. domstolarna och A. EN NY KOMPETENSF(cid:214)RDELNING 1. Kommissionens fastst(cid:228)llande av konkurrens- politiken 83. Det (cid:228)r av avg(cid:246)rande betydelse att decentralise- ringen inte resulterar i en bristande enhetlighet i till- l(cid:228)mpningen av gemenskapens konkurrensr(cid:228)tt. Konkur- renspolitiken m(cid:229)ste d(cid:228)rf(cid:246)r (cid:228)ven i forts(cid:228)ttningen utfor- mas p(cid:229) gemenskapsniv(cid:229), s(cid:229)v(cid:228)l genom utarbetande av lagtexter som genom antagande av individuella beslut. Kommissionen har i sin egenskap av f(cid:246)rdragens v(cid:228)k- tare och garant f(cid:246)r gemenskapens intresse och under- st(cid:228)lld EG-domstolens kontroll en s(cid:228)rskild roll att spela n(cid:228)r det g(cid:228)ller att verkst(cid:228)lla gemenskapsr(cid:228)tten och garantera en enhetlig till(cid:228)mpning av konkurrens- reglerna. 84. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undan- tagsbest(cid:228)mmelsen (cid:228)r det r(cid:228)ttsliga regelverket mycket viktigt. Till(cid:228)mpningen av reglerna m(cid:229)ste vara f(cid:246)ruts(cid:228)g- bar och enhetlig s(cid:229) att de ekonomiska akt(cid:246)rerna kan bed(cid:246)ma lagenligheten av sina avtal. Kommissionen kommer att beh(cid:229)lla sitt monopol p(cid:229) att utarbeta och l(cid:228)gga fram f(cid:246)rslag till lagtexter i alla former (f(cid:246)rord- ningar, tillk(cid:228)nnagivanden, riktlinjer osv. ) och kommer att anv(cid:228)nda sig av detta f(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att konkur- rensreglerna till(cid:228)mpas sammanh(cid:228)ngande och enhetligt. 85. Bland dessa lagtexter har gruppundantagsf(cid:246)r- ordningar h(cid:246)gsta rang. Mot bakgrund av lagstiftning- ens stora betydelse kr(cid:228)ver h(cid:228)nsyn till f(cid:246)retagens r(cid:228)tts- s(cid:228)kerhet att ett avtal som beviljas undantag inte kan bed(cid:246)mas p(cid:229) annat s(cid:228)tt enligt nationell r(cid:228)tt. I detta syfte b(cid:246)r man utnyttja m(cid:246)jligheten i artikel 87. 2 e att i en f(cid:246)rordning fastst(cid:228)lla att nationell lagstiftning inte kan f(cid:246)rbjuda eller (cid:228)ndra verkningarna av avtal som undantagits genom en gemenskapsf(cid:246)rordning. Vissa medlemsstater har f(cid:246)r (cid:246)vrigt redan inf(cid:246)rt denna prin- cip i sin lagstiftning. S(cid:229)lunda f(cid:246)reskrivs i den belgiska lagen 91/2790 av den 5 augusti 1991 att undantagen p(cid:229) gemenskapsniv(cid:229) hindrar de belgiska myndigheterna fr(cid:229)n att ingripa och att de undantagna avtalen (cid:228)r befriade fr(cid:229)n anm(cid:228)lningsskyldighet enligt nationell lagstiftning. Enligt dansk lagstiftning f(cid:229)r avtal som omfattas av best(cid:228)mmelserna i en gruppundantagsf(cid:246)r- ordning inte f(cid:246)rbjudas. Spansk och brittisk lagstiftning inneh(cid:229)ller liknande best(cid:228)mmelser. 86. Kommissionen har (cid:228)ven f(cid:246)r avsikt att utarbeta ytterligare tillk(cid:228)nnagivanden och riktlinjer f(cid:246)r att f(cid:246)r- klara sin politik och ge v(cid:228)gledning f(cid:246)r de nationella instansernas till(cid:228)mpning av gemenskapens konkurrens- regler. Dessa instrument (cid:228)r s(cid:228)rskilt v(cid:228)l l(cid:228)mpade f(cid:246)r tolkningen av regler av ekonomisk karakt(cid:228)r, eftersom de g(cid:246)r det m(cid:246)jligt att b(cid:228)ttre beakta en rad bed(cid:246)m- ningskriterier som (cid:228)r relevanta f(cid:246)r pr(cid:246)vningen av kon- kurrensreglerna. Dessa tillk(cid:228)nnagivanden och riktlinjer (cid:228)r inte bindande f(cid:246)r de nationella instanserna, men deras v(cid:228)rde och bidrag till en enhetlig till(cid:228)mpning av gemenskapsr(cid:228)tten f(cid:246)ljer av att kommissionen fattar individuella beslut som bekr(cid:228)ftar det tillv(cid:228)gag(cid:229)ngss(cid:228)tt som anges i dessa texter. I den utstr(cid:228)ckning dessa beslut bekr(cid:228)ftas av EG-domstolen, utg(cid:246)r tillk(cid:228)nnagi- vandena och riktlinjerna en del av de regler som de nationella instanserna m(cid:229)ste till(cid:228)mpa. Kommissionens politik p(cid:229) konkurrensomr(cid:229)det 87. kommer i en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsbest(cid:228)mmelsen att forts(cid:228)tta att ta sig uttryck i individuella beslut om f(cid:246)rbud som kommer att vara av stor vikt som prejudikat. Till f(cid:246)ljd av att kommis- sionens verksamhet kommer att inriktas p(cid:229) att bek(cid:228)mpa de allvarligaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna, b(cid:246)r antalet individuella beslut (cid:246)ka betydligt. 88. (cid:190)ven om kommissionen inte l(cid:228)ngre kommer att kunna fatta beslut om undantag enligt artikel 85. 3 som den kan idag m(cid:229)ste den kunna fatta andra indi- viduella beslut (cid:228)n beslut om f(cid:246)rbud. Om en trans- aktion ger upphov till en ny problematik kan det vara n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att ge marknaden v(cid:228)gledning om kommis- sionens politik avseende vissa konkurrensbegr(cid:228)ns- ningar. S(cid:229)dana positiva beslut skulle fattas av sk(cid:228)l av allm(cid:228)nt intresse och i undantagsfall. 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/23 89. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undan- tagsbest(cid:228)mmelsen kommer kommissionens positiva beslut att begr(cid:228)nsa sig till att konstatera att ett avtal (cid:228)r f(cid:246)renligt med artikel 85 som helhet, antingen f(cid:246)r att det inte omfattas av artikel 85. 1 eller f(cid:246)r att det upp- fyller villkoren i artikel 85. 3. Dessa beslut kommer att ha fastst(cid:228)llande karakt(cid:228)r och samma r(cid:228)ttsliga v(cid:228)rde som de nuvarande besluten om icke-ingripande. a) att kommissionens exklusiva beh(cid:246)righet att bevilja undantag avskaffas, b) att myndigheterna ges r(cid:228)tt att (cid:229)terkalla ett undantag enligt en gruppundantagsf(cid:246)rord- ning och c) att den myndighet som handl(cid:228)gger ett (cid:228)rende, p(cid:229) nationell niv(cid:229) eller gemenskapsniv(cid:229), ges m(cid:246)jlighet att till en annan myndighet (cid:246)vers(cid:228)nda en akt och alla konfidentiella uppgifter som kan anv(cid:228)ndas vid pr(cid:246)vningen av (cid:246)vertr(cid:228)delser av gemenskapens konkur- rensregler. 90. Under f(cid:246)rfaranden som kan leda till att kom- missionen f(cid:246)rbjuder en konkurrensbegr(cid:228)nsande sam- verkan f(cid:246)rekommer ibland att f(cid:246)retagen f(cid:246)rklarar sig villiga att g(cid:246)ra vissa (cid:229)taganden som kan undanr(cid:246)ja kommissionens inv(cid:228)ndningar. Det skulle vara anv(cid:228)nd- bart om kommissionen kunde g(cid:246)ra s(cid:229)dana (cid:229)taganden bindande f(cid:246)r att dels tvinga f(cid:246)retagen att iaktta dem, dels ge parterna och tredje man m(cid:246)jlighet att g(cid:246)ra dem g(cid:228)llande inf(cid:246)r en nationell instans. Det planeras d(cid:228)rf(cid:246)r att i den nya f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artiklar 85 och 86 skapa en ny typ av indi- viduellt beslut, som omfattas av de vanliga kraven p(cid:229) offentligg(cid:246)rande, och i vilket kommissionen kan ange f(cid:246)retagens (cid:229)taganden och ge dem en bindande karak- t(cid:228)r. Detta instrument g(cid:246)r det m(cid:246)jligt att avsluta f(cid:246)retagen inledda f(cid:246)rfaranden och s(cid:228)kerst(cid:228)lla att iakttar (cid:229)tagandena. Konsekvensen av denna (cid:228)ndring (cid:228)r att det en best(cid:228)mmelse om (cid:229)l(cid:228)ggande i form av b(cid:246)ter eller viten om f(cid:246)retagen inte iakttar (cid:229)tagandena. f(cid:246)rordningens p(cid:229)f(cid:246)ljdssystem inf(cid:246)rs i 2. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av de nationella myndigheternas roll vid till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna 91. De nationella konkurrensmyndigheterna liksom kommissionen har till uppgift att handla med h(cid:228)nsyn till allm(cid:228)n ekonomisk ordning. Deras uppgift (cid:228)r inte att som de nationella domstolarna avg(cid:246)ra tvister mel- lan parter utan att garantera att konkurrensen inte snedvrids. Hittills har samarbetet mellan kommissio- nen och de nationella konkurrensmyndigheterna byggt p(cid:229) pragmatiska kriterier och det har i praktiken begr(cid:228)nsats av kommissionens monopol p(cid:229) att till(cid:228)mpa artikel 85. 3. Gemenskapens konkurrensregler har till- l(cid:228)mpats i 35 (cid:229)r och det (cid:228)r idag n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att b(cid:228)ttre utnyttja den komplementaritet som finns mellan de nationella myndigheterna och kommissionen och att fr(cid:228)mja att konkurrensreglerna till(cid:228)mpas av ett n(cid:228)t av myndigheter, vars verksamhet bygger p(cid:229) gemensamma principer och ett n(cid:228)ra samarbete. 93. I en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undan- tagsbest(cid:228)mmelsen kan de nationella myndigheterna sj(cid:228)lva bed(cid:246)ma huruvida ett avtal uppfyller villkoren f(cid:246)r till(cid:228)mpning av artikel 85. 3 och beh(cid:246)ver inte l(cid:228)ngre h(cid:228)nskjuta (cid:228)rendet till kommissionen. De kan utreda (cid:228)renden som anh(cid:228)ngiggjorts genom klagom(cid:229)l eller p(cid:229) eget till(cid:228)mpa gemenskapsr(cid:228)tten utan att avtalsparterna kan inv(cid:228)nda att de har anm(cid:228)lt avtalet till kommissionen. initiativ genom att 94. F(cid:246)r att m(cid:246)jligg(cid:246)ra denna f(cid:246)rst(cid:228)rkning av de nationella myndigheternas roll (cid:228)r det n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att (cid:228)ndra f(cid:246)rordning nr 17 p(cid:229) s(cid:229) s(cid:228)tt att kommissionens monopol att bevilja undantag avskaffas och att det anges klart att alla myndigheter som f(cid:229)r ett (cid:228)rende om till(cid:228)mpning av artikel 85 till behandling skall under- s(cid:246)ka om villkoren f(cid:246)r undantag (cid:228)r uppfyllda. F(cid:246)r att denna reform verkligen skall f(cid:246)rb(cid:228)ttra den decentrali- serade till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna (cid:228)r det n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att de sju medlemsstater som (cid:228)nnu inte har gjort det ger sina konkurrensmyndigheter beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa gemenskapsr(cid:228)tten. Ett logiskt komplement 95. till avskaffandet av kommissionens exklusiva beh(cid:246)righet att bevilja undan- tag (cid:228)r att de nationella myndigheterna f(cid:229)r m(cid:246)jlighet att (cid:229)terkalla ett undantag enligt en gruppundantagsf(cid:246)r- ordning p(cid:229) deras nationella marknad, om denna eller en del av denna utg(cid:246)r en s(cid:228)rskild marknad. De natio- nella konkurrensmyndigheterna (cid:228)r s(cid:228)rskilt v(cid:228)l l(cid:228)mpade att bed(cid:246)ma inom sina territorier om ett avtal som i princip omfattas av en gruppundantagsf(cid:246)rordning i ett visst fall inte uppfyller villkoren i artikel 85. 3 och d(cid:228)r- f(cid:246)r inte kan omfattas av gruppundantaget. Denna m(cid:246)j- lighet togs upp redan i kommissionens meddelande om vertikala konkurrensbegr(cid:228)nsningar (54) och den kan g(cid:246)ras allm(cid:228)nt till(cid:228)mplig i den nya f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artiklar 85 och 86. 92. Att f(cid:229) ett s(cid:229)dant samarbete att fungera optimalt kr(cid:228)ver dock att tre typer av (cid:229)tg(cid:228)rder vidtas, n(cid:228)mligen (54) EGT C 365, 26. 11. 1998, s. 3. C 132/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 96. Det kan slutligen visa sig att en nationell kon- kurrensmyndighet st(cid:246)ter p(cid:229) sv(cid:229)righeter vid behand- lingen av ett klagom(cid:229)l som inneb(cid:228)r utredningar i flera medlemsstater. Omv(cid:228)nt kan kommissionen f(cid:229) ett (cid:228)rende till behandling vars effekter i huvudsak (cid:228)r kon- centrerade till en enda medlemsstat. I s(cid:229)dana situatio- ner skulle den effektivaste l(cid:246)sningen vara att den myn- dighet som behandlar (cid:228)rendet (cid:246)verl(cid:228)mnar det f(cid:246)r handl(cid:228)ggning till den myndighet som (cid:228)r b(cid:228)st l(cid:228)mpad f(cid:246)r det. Detta f(cid:246)ruts(cid:228)tter att den myndighet till vilken ett (cid:228)rende (cid:246)verl(cid:228)mnas direkt kan anv(cid:228)nda alla hand- lingar i (cid:228)rendet som bevismedel. F(cid:246)r n(cid:228)rvarande utg(cid:246)r artikel 20 i f(cid:246)rordning nr 17 ett hinder f(cid:246)r konkur- som rensmyndigheterna att anv(cid:228)nda upplysningar (cid:246)vers(cid:228)nts fr(cid:229)n kommissionen som bevismedel (55). inbegripet konfidentiell 97. Den nya f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av artik- larna 85 och 86 i f(cid:246)rdraget b(cid:246)r s(cid:229)ledes ge kommissio- nen m(cid:246)jlighet att, n(cid:228)r den konstaterar att effekterna i ett (cid:228)rende fr(cid:228)mst uppst(cid:229)r p(cid:229) nationell niv(cid:229), (cid:246)vers(cid:228)nda hela akten, information, till den beh(cid:246)riga myndigheten i den medlemsstat d(cid:228)r effekterna av det angripna f(cid:246)rfarandet uppst(cid:229)r, s(cid:229) att denna kan forts(cid:228)tta unders(cid:246)kningen och direkt anv(cid:228)nda all (cid:246)vers(cid:228)nd information som bevismedel. Omv(cid:228)nt, om en nationell myndighet vid sin unders(cid:246)k- ning kommer fram till att ett (cid:228)rende har gemenskaps- dimension och kr(cid:228)ver att kommissionen ingriper, b(cid:246)r denna myndighet kunna (cid:246)vers(cid:228)nda akten till kommis- sionen i likhet med vad EFTA:s (cid:246)vervakningsmyndig- het idag kan g(cid:246)ra (56). Den enda begr(cid:228)nsning som b(cid:246)r beh(cid:229)llas (cid:228)r den som f(cid:246)ljer av det ursprungliga uppdra- get. S(cid:229)ledes f(cid:229)r upplysningarna endast anv(cid:228)ndas f(cid:246)r det (cid:228)ndam(cid:229)l de inh(cid:228)mtats och f(cid:246)r till(cid:228)mpningen av artiklarna 85 och 86, eller eventuellt den nationella konkurrenslagstiftningen, beroende p(cid:229) vilken myndig- het som utf(cid:246)rt unders(cid:246)kningen. av Kompensationen f(cid:246)r denna utvidgning 98. anv(cid:228)ndningen av upplysningar b(cid:246)r vara att det i den nya f(cid:246)rordningen inf(cid:246)rs en princip som utesluter dubbla p(cid:229)f(cid:246)ljder samt att en s(cid:228)rskild m(cid:246)jlighet inf(cid:246)rs att (cid:229)l(cid:228)gga f(cid:246)retagen att g(cid:246)ra vissa (cid:229)taganden gentemot en nationell myndighet eller kommissionen. (55) Domstolens dom av den 16 juli 1992 i m(cid:229)l C-67/91, Direcci(cid:243)n General de Defensa de la Competencia mot Asociaci(cid:243)n Espan˜ ola de Banca Privada (AEB) m. fl. (Rec. 1992, I-4820, punkt 37 ff i domsk(cid:228)len). (56) Protokoll 23 om samarbetet mellan (cid:246)vervakningsmyndig- heterna (artikel 58 i Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsomr(cid:229)det, EGT L 1, 3. 1. 1994, s. 186). 3. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av de nationella domstolarnas roll vid till(cid:228)mpningen av konkurrensreglerna 99. De nationella domstolarna befinner sig n(cid:228)ra de europeiska medborgarna och har sedan f(cid:246)rdragets till- komst f(cid:229)tt sig tilldelade den s(cid:228)rskilda rollen att skydda de subjektiva r(cid:228)ttigheter f(cid:246)r enskilda som f(cid:246)ljer direkt av gemenskapsr(cid:228)tten (57). Enligt EG-domstolen fyller de nationella domstolarna en absolut n(cid:246)dv(cid:228)ndig funk- tion f(cid:246)r en effektiv till(cid:228)mpning av gemenskapsr(cid:228)tten, inklusive konkurrensr(cid:228)tten. De nationella domstolarna till(cid:228)mpar artikel 85 i tre typer av f(cid:246)rfaranden, n(cid:228)mli- gen talan om skadest(cid:229)nd i kontraktsf(cid:246)rh(cid:229)llanden (tvis- ter mellan avtalsparter), talan om utomobligatoriskt skadest(cid:229)nd (tvister mellan en eller flera avtalsparter och tredje man) och beg(cid:228)ran om interimistiska (cid:229)tg(cid:228)r- der. 100. Till f(cid:246)ljd av kommissionens exklusiva beh(cid:246)rig- het att bevilja undantag enligt f(cid:246)rordning nr 17 kan de nationella domstolarna inte till(cid:228)mpa artikel 85. 3. Eftersom domstolarna inte har beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa artikel 85. 3 kan f(cid:246)retagen i praktiken blockera det r(cid:228)ttsliga f(cid:246)rfarandet genom att ge in en anm(cid:228)lan till kommissionen. Detta fenomen (cid:228)r ett stort hinder f(cid:246)r en (cid:246)kad till(cid:228)mpning av konkurrensreglerna vid de nationella domstolarna. I en ordning med direkt till- l(cid:228)mplighet av undantagsregeln kommer f(cid:246)retagen att kunna (cid:229)beropa en direkt till(cid:228)mpning av artikel 85. 3 inf(cid:246)r domstol. Detta kommer att ge f(cid:246)retagen en m(cid:246)j- lighet att f(cid:229) konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal som uppfyl- ler villkoren i artikel 85. 3 verkst(cid:228)llda utan dr(cid:246)jsm(cid:229)l, vilket ger dem (cid:246)kad r(cid:228)ttss(cid:228)kerhet. Klaganden, (cid:229) sin sida, kommer att kunna f(cid:229) skadest(cid:229)nd snabbare n(cid:228)r de (cid:229)samkats skada p(cid:229) grund av olagliga avtal. Det b(cid:246)r i detta sammanhang erinras om att de nationella dom- stolarnas beslut vinner materiell r(cid:228)ttskraft, f(cid:246)rutsatt att de inte (cid:246)verklagas. De erk(cid:228)nns av domstolarna i samtliga medlemsstater med st(cid:246)d av Brysselkonventio- nen om domstols beh(cid:246)righet och om verkst(cid:228)llighet av domar p(cid:229) privatr(cid:228)ttens omr(cid:229)de (58) och Luganokon- ventionen om domstols beh(cid:246)righet och om verkst(cid:228)llig- het av domar p(cid:229) privatr(cid:228)ttens omr(cid:229)de (59). (57) Domstolens dom av den 5 februari 1963 i m(cid:229)l 26/62, Van Gend & Loos mot nederl(cid:228)ndska skattef(cid:246)rvaltningen (Rec. 1963, s. 3), och domen i m(cid:229)l BRT/SABAM, citerad i fotnot 34 ovan. (58) Brysselkonventionen om domstols beh(cid:246)righet och om verkst(cid:228)llighet av domar p(cid:229) privatr(cid:228)ttens omr(cid:229)de (EGT L 299, 31. 12. 1972, s. 32) senast (cid:228)ndrad genom konven- tionen om tilltr(cid:228)de av 1997 (EGT C 15, 15. 1. 1997, s. 1). (59) Luganokonventionen om domstols beh(cid:246)righet och om verkst(cid:228)llighet av domar p(cid:229) privatr(cid:228)ttens omr(cid:229)de (EGT L 319, 25. 11. 1988, s. 9). 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/25 B. SAMMANH(cid:190)NGANDE OCH ENHETLIG TILL(cid:190)MPNING AV KONKURRENSREGLERNA rande enligt artikel 177 i f(cid:246)rdraget. Denna princip kan genom analogi (cid:246)verf(cid:246)ras till de nationella konkurrensmyndigheterna, som dock inte kan beg(cid:228)ra f(cid:246)rhandsavg(cid:246)rande enligt artikel 177. 1. Risk f(cid:246)r konflikter och principer f(cid:246)r konflikt- l(cid:246)sning 101. Decentraliseringen av till(cid:228)mpningen av kon- kurrensreglerna och avskaffandet av systemet med godk(cid:228)nnande b(cid:246)r inte utg(cid:246)ra ett hinder f(cid:246)r att bibe- h(cid:229)lla enhetliga konkurrensvillkor inom hela gemenska- pen. Principen om gemenskapsr(cid:228)ttens f(cid:246)retr(cid:228)de inne- b(cid:228)r att till(cid:228)mpningen av nationell r(cid:228)tt inte f(cid:229)r skada en fullst(cid:228)ndig och enhetlig till(cid:228)mpning av gemenskaps- r(cid:228)tten eller effekten av de r(cid:228)ttsakter som antagits f(cid:246)r att genomf(cid:246)ra denna (60). N(cid:228)r flera instanser (kommis- sionen, nationella myndigheter och domstolar) till(cid:228)m- par gemenskapsr(cid:228)tten kan dock f(cid:246)ljande tv(cid:229) typer av konflikter uppst(cid:229): 1) En nationell myndighet eller domstol st(cid:228)ller sig positiv (genom att avvisa ett klagom(cid:229)l p(cid:229) den grunden att avtalet inte omfattas av artikel 85. 1 eller att det uppfyller villkoren i artikel 85. 3 eller genom att f(cid:246)rordna att ett konkurrensbegr(cid:228)nsande avtal skall verkst(cid:228)llas) till en konkurrensbegr(cid:228)n- sande samverkan som kommissionen f(cid:246)rbjuder. 2) En myndighet f(cid:246)rbjuder ett avtal eller en domstol beviljar inte verkst(cid:228)llighet f(cid:246)r ett avtal som kom- missionen st(cid:228)ller sig positiv till (genom att avvisa ett klagom(cid:229)l mot detta avtal eller genom ett posi- tivt beslut). 102. Det m(cid:229)ste f(cid:246)rst betonas att gemenskapens kon- kurrensregler i artiklarna 85 och 86 har till(cid:228)mpats parallellt sedan 1962 och att detta har gett upphov till mycket f(cid:229) problem. Principerna f(cid:246)r konfliktl(cid:246)sning (cid:228)r f(cid:246)ljande: 1) I Delimitis-domen (61) uttalade EG-domstolen att n(cid:228)r kommissionen har inlett ett f(cid:246)rfarande, och i (cid:228)nnu h(cid:246)gre grad n(cid:228)r den har fattat ett beslut som har vunnit laga kraft, (cid:228)r nationell domstol skyldig att undvika att fatta ett motstridande beslut, om s(cid:229) kr(cid:228)vs genom att avbryta f(cid:246)rfarandet f(cid:246)r att beg(cid:228)ra upplysningar av kommissionen eller beg(cid:228)ra f(cid:246)rhandsavg(cid:246)- att EG-domstolen meddelar ett (60) Jfr domstolens dom av den 13 februari 1969 i m(cid:229)l 14/68, Walt Wilhelm (Rec. 1969, s. 1). (61) Domen citerad i fotnot 38 ovan. 2) N(cid:228)r en nationell myndighet har fattat ett positivt beslut som vunnit laga kraft eller n(cid:228)r en domstol har meddelat en ”positiv” dom (t. ex. genom att avvisa ett klagom(cid:229)l p(cid:229) den grunden att avtalet uppfyller villkoren i artikel 85. 3) som vunnit laga kraft, kan kommissionen alltid ingripa och f(cid:246)r- bjuda avtalet, med f(cid:246)rbeh(cid:229)ll f(cid:246)r att principen om res judicata g(cid:228)ller f(cid:246)r tvister mellan parterna som avgjorts genom en dom som vunnit laga kraft. 3) N(cid:228)r en nationell myndighet eller domstol har meddelat ett negativt avg(cid:246)rande ang(cid:229)ende en kon- kurrensbegr(cid:228)nsande samverkan, anser kommissio- nen att den i normala fall inte b(cid:246)r ingripa annat (cid:228)n i samband med ett eventuellt m(cid:229)l om f(cid:246)rhands- avg(cid:246)rande vid domstolen enligt artikel 177. 4) S(cid:229) l(cid:228)nge ett nationellt beslut eller en nationell dom inte har vunnit laga kraft kan kommissionen n(cid:228)r som helt I s(cid:229)dana fall g(cid:228)ller principen om skyldighet att inte fatta motstridande beslut (cid:246)verklagandeinstansen. fatta ett motstridande beslut. 103. Dessa principer f(cid:246)r konfliktl(cid:246)sning b(cid:246)r g(cid:246)ra det m(cid:246)jligt att l(cid:246)sa de konflikter som kan uppst(cid:229) mel- lan de olika instanser som till(cid:228)mpar gemenskapens konkurrensr(cid:228)tt. Det (cid:228)r dock (cid:246)nskv(cid:228)rt att det inf(cid:246)rs s(cid:228)rskilda mekanismer f(cid:246)r att undvika dessa konflikter. Det kan (cid:228)ven visa sig n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att f(cid:246)rst(cid:228)rka princi- pen att nationella myndigheter och domstolar (cid:228)r skyl- diga att till(cid:228)mpa nationell eller gemenskapsr(cid:228)ttslig konkurrensr(cid:228)tt i enlighet med kommissionens till(cid:228)mp- ning av gemenskapsr(cid:228)ttslig konkurrensr(cid:228)tt, vilken (cid:228)r underst(cid:228)lld EG-domstolens kontroll. 2. Metoder f(cid:246)r information och samarbete 104. Det finns i gemenskapsr(cid:228)tten redan tv(cid:229) viktiga instrument f(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla en enhetlig till(cid:228)mpning av reglerna och en entydig konkurrenspolitik, n(cid:228)mli- gen artiklarna 169 och 177 i f(cid:246)rdraget. Enligt artikel 169 f(cid:229)r kommissionen h(cid:228)nskjuta (cid:228)renden om med- lemsstaters (cid:246)vertr(cid:228)delse av gemenskapsreglerna till EG-domstolen och enligt artikel 177 (cid:228)r en nationell domstol, mot vars avg(cid:246)randen det inte finns n(cid:229)got r(cid:228)ttsmedel, som st(cid:228)lls inf(cid:246)r ett problem om tolkning C 132/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 av gemenskapsr(cid:228)tten skyldig att beg(cid:228)ra att EG-dom- stolen meddelar ett f(cid:246)rhandsavg(cid:246)rande. Dessa tv(cid:229) f(cid:246)r- faranden (cid:228)r visserligen effektiva, men de kan vara mycket l(cid:229)ngsamma n(cid:228)r det g(cid:228)ller att bibeh(cid:229)lla eller (cid:229)terst(cid:228)lla enhetligheten i konkurrenspolitiken, vilket kr(cid:228)ver ett dagligt samarbete mellan de beh(cid:246)riga myn- digheterna. Det (cid:228)r n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att inr(cid:228)tta smidiga och snabba metoder f(cid:246)r information och samarbete mellan konkurrensmyndigheterna, domstolarna och kommis- sionen. Vad g(cid:228)ller konkurrensmyndigheterna f(cid:246)resl(cid:229)s 105. att man i den (cid:228)ndrade f(cid:246)rordning nr 17 f(cid:246)reskriver en skyldighet f(cid:246)r medlemsstaternas konkurrensmyndighe- ter att underr(cid:228)tta kommissionen om alla fall av till- l(cid:228)mpning av artiklarna 85 och 86, vilket motsvarar kommissionens skyldighet enligt artikel 10 i den nuva- rande f(cid:246)rordningen (62). Denna underr(cid:228)ttelse b(cid:246)r g(cid:246)ras n(cid:228)r ett f(cid:246)rfarande inleds och innan det avslutas. Kom- missionen b(cid:246)r (cid:228)ven underr(cid:228)ttas om en myndighet pla- nerar att (cid:229)terkalla ett undantag enligt en gruppundan- tagsf(cid:246)rordning. Denna information och det infor- mationsutbyte som kan (cid:228)ga rum med de nationella myndigheterna b(cid:246)r garantera konkurrenspolitikens enhetlighet, utan att det blir n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att tillgripa auktorit(cid:228)ra metoder f(cid:246)r konfliktl(cid:246)sning vid till(cid:228)mp- ningen av gemenskapsr(cid:228)tten. Kommissionen kommer emellertid att beh(cid:229)lla m(cid:246)jligheten att fr(cid:229)nta konkur- rensmyndigheterna deras beh(cid:246)righet med st(cid:246)d av en mekanism som motsvarar artikel 9. 3 i den nuvarande f(cid:246)rordning nr 17. F(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att f(cid:246)rfarandena enligt gemenskapsr(cid:228)tten och f(cid:246)rfarandena enligt natio- nell r(cid:228)tt (cid:228)r enhetliga b(cid:246)r dessutom f(cid:246)reskrivas en skyl- dighet f(cid:246)r de nationella myndigheterna att p(cid:229) eget ini- tiativ eller p(cid:229) kommissionens beg(cid:228)ran underr(cid:228)tta kom- missionen om de f(cid:246)rfaranden de handl(cid:228)gger enligt nationell r(cid:228)tt, vilka kan inverka p(cid:229) f(cid:246)rfaranden p(cid:229) gemenskapsniv(cid:229). 106. Det st(cid:229)r klart att den r(cid:229)dgivande kommitte´n f(cid:246)r kartell- och monopolfr(cid:229)gor kommer att f(cid:229) en star- kare st(cid:228)llning inom ramen f(cid:246)r kontakterna mellan kommissionen och medlemsstaterna. Kommitte´n kom- mer att bli ett forum d(cid:228)r de viktigaste (cid:228)rendena kom- mer att diskuteras, oavsett vilken konkurrensmyndig- het som handl(cid:228)gger dem. Den kommer s(cid:229)ledes att fort- s(cid:228)tta att h(cid:246)ras p(cid:229) samma villkor som idag om kom- missionens f(cid:246)rslag till lagstiftning. En ytterligare m(cid:246)j- lighet (cid:228)r att l(cid:229)ta kommissionen, p(cid:229) eget initiativ eller p(cid:229) beg(cid:228)ran av en medlemsstat, f(cid:246)ra upp ett (cid:228)rende i vilket en konkurrensmyndighet till(cid:228)mpar gemenskaps- r(cid:228)tten p(cid:229) kommitte´ns dagordning f(cid:246)r att f(cid:229) ett ytt- rande fr(cid:229)n kommitte´n. Inom ramen f(cid:246)r f(cid:246)rberedelserna (62) I Tyskland f(cid:246)reskrivs redan i paragraf 50. 3 i Gesetz gegen Wettbewerbsbeschr(cid:228)nkungen (GWB), i dess lydelse efter den sj(cid:228)tte (cid:228)ndringen (som tr(cid:228)dde i kraft den 1 januari 1999), att kommissionen skall underr(cid:228)ttas om fall av till- l(cid:228)mpning av gemenskapsr(cid:228)tten s(cid:229) att den f(cid:229)r m(cid:246)jlighet att ta st(cid:228)llning. inf(cid:246)r den kommande utvidgningen kommer kommis- sionen att vara s(cid:228)rskilt uppm(cid:228)rksam p(cid:229) hur konkur- rensen i ans(cid:246)karl(cid:228)nderna utvecklas och (cid:228)ven bist(cid:229) dessa l(cid:228)nders konkurrensmyndigheter med ut(cid:246)kad hj(cid:228)lp. finns f(cid:246)r (cid:246)vrigt 107. Vad g(cid:228)ller de nationella domstolarna (cid:228)r det n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att inr(cid:228)tta metoder f(cid:246)r samarbete mellan kommissionen och domstolarna f(cid:246)r att garantera att man vid decentraliseringen av till(cid:228)mpningen av reglerna bevarar en enhetlig tolkning av reglerna och f(cid:246)r att st(cid:246)dja domstolarna vid ut(cid:246)vandet av deras funktion. F(cid:246)r det f(cid:246)rsta (cid:228)r det av avg(cid:246)rande betydelse att kommissionen kan underr(cid:228)ttas om f(cid:246)rfaranden d(cid:228)r artiklarna 85 och 86 i f(cid:246)rdraget till(cid:228)mpas vid de natio- nella domstolarna, f(cid:246)r att uppt(cid:228)cka eventuella pro- blem i samband med tolkning av texterna eller luckor i lagstiftningen. Det planeras d(cid:228)rf(cid:246)r att i f(cid:246)rordningen inf(cid:246)ra en skyldighet f(cid:246)r den nationella domstolen att tillhandah(cid:229)lla s(cid:229)dan information. En liknande skyldig- het redan i den tyska lagstift- ningen (63). Det (cid:228)r f(cid:246)r det andra n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att kom- missionen f(cid:229)r m(cid:246)jlighet att, med den handl(cid:228)ggande domstolens samtycke, intervenera i de domstolsf(cid:246)r- faranden som den har k(cid:228)nnedom om tack vare den information som domstolen har l(cid:228)mnat. En s(cid:229)dan intervention som amicus curiae skulle effektivt bidra till en bibeh(cid:229)llen enhetlig till(cid:228)mpning av r(cid:228)ttsreglerna. Det f(cid:246)resl(cid:229)s d(cid:228)rf(cid:246)r att man inf(cid:246)r en s(cid:228)rskild best(cid:228)m- melse om detta i f(cid:246)rordningen. Det planeras slutligen att i den (cid:228)ndrade f(cid:246)rordning nr 17 inf(cid:246)ra de regler som anges i kommissionens ovann(cid:228)mnda tillk(cid:228)nnagi- vande om samarbete med nationella domstolar, vilka f(cid:246)reskriver att domstolarna har m(cid:246)jlighet att under f(cid:246)rfarandet v(cid:228)nda sig till kommissionen f(cid:246)r att beg(cid:228)ra upplysningar av processuell, r(cid:228)ttslig eller ekonomisk art. Det b(cid:246)r ocks(cid:229) n(cid:228)mnas att vissa medlemsstaters lagstiftning f(cid:246)reskriver former f(cid:246)r samarbete mellan domstolar och de nationella konkurrensmyndigheterna (se t. ex. m(cid:246)jligheten f(cid:246)r tyska Bundeskartellamt att intervenera eller m(cid:246)jligheten f(cid:246)r franska Conseil de la Concurrence att avge yttranden). III. F(cid:246)rst(cid:228)rkning av kontrollen i efterhand 108. Det (cid:228)r absolut n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att komplettera inf(cid:246)randet av en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln med en f(cid:246)rst(cid:228)rkning av efterhands- kontrollen av respekten f(cid:246)r konkurrensreglerna. I den (63) Enligt paragraf 96 j(cid:228)mf(cid:246)rd med paragraf 90 i GWB (cid:228)r domstolarna skyldiga att underr(cid:228)tta Bundeskartellamt om de f(cid:246)rfaranden d(cid:228)r de till(cid:228)mpar gemenskapsr(cid:228)tten. 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/27 f(cid:246)reslagna reformen b(cid:246)r kommissionens unders(cid:246)k- ningsbefogenheter f(cid:246)rst(cid:228)rkas, ingivandet av klagom(cid:229)l f(cid:246)renklas och p(cid:229)f(cid:246)ljdssystemet (cid:228)ndras. A. F(cid:214)RST(cid:190)RKNING AV UNDERS(cid:214)KNINGS- BEFOGENHETERNA enhetlighet och samtidighet en g(cid:229)ng f(cid:246)r alla skulle l(cid:246)sas samtidigt som den skulle skydda de unders(cid:246)kta f(cid:246)retagens r(cid:228)ttigheter. Ett annat t(cid:228)nkbart alternativ skulle best(cid:229) i att harmonisera och f(cid:246)renkla de natio- nella processlagstiftningarna f(cid:246)r att garantera att dom- stolstillst(cid:229)nden meddelas snabbt och samtidigt i de medlemsstater d(cid:228)r de beh(cid:246)vs. Denna andra l(cid:246)sning (cid:228)r mycket k(cid:228)nsligare och skulle f(cid:246)ruts(cid:228)tta djupg(cid:229)ende (cid:228)ndringar av processlagstiftningen i vissa medlemssta- ter. 109. F(cid:246)r att kommissionen skall kunna f(cid:246)ra en effektiv kamp mot dolda konkurrensbegr(cid:228)nsningar (cid:228)r inte tillr(cid:228)ckligt att den (cid:228)gnar sina resurser (cid:229)t det unders(cid:246)kningar av klagom(cid:229)l och f(cid:246)rfaranden p(cid:229) eget initiativ, utan det (cid:228)r ocks(cid:229) viktigt att ut(cid:246)ka dess under- s(cid:246)kningsbefogenheter. 112. R(cid:228)tten f(cid:246)r kommissionens bemyndigade tj(cid:228)ns- tem(cid:228)n att under inspektionen st(cid:228)lla andra muntliga fr(cid:229)gor till f(cid:246)retagens f(cid:246)retr(cid:228)dare eller medarbetare (cid:228)n s(cid:229)dana som direkt avser de handlingar som finns hos f(cid:246)retaget har ibland bestritts och det finns i detta h(cid:228)n- seende en lucka i best(cid:228)mmelsen om administrativa p(cid:229)f(cid:246)ljder i fr(cid:229)ga om att l(cid:228)mna oriktiga upplysningar. 110. N(cid:228)r kommissionen vill utf(cid:246)ra inspektioner enligt artikel 14. 3, m(cid:229)ste de nationella konkurrens- myndigheter som bist(cid:229)r den i de flesta medlemssta- ter (64) utverka ett tillst(cid:229)nd fr(cid:229)n domstol f(cid:246)r att kunna bem(cid:246)ta en eventuell inv(cid:228)ndning fr(cid:229)n f(cid:246)retaget (65). I (cid:228)renden som avser flera f(cid:246)retag m(cid:229)ste inspektionerna i olika medlemsstater och oftast utf(cid:246)ras samtidigt s(cid:229)dana tillst(cid:229)nd m(cid:229)ste d(cid:228)rf(cid:246)r beg(cid:228)ras hos olika dom- stolar, vars beh(cid:246)righet (cid:228)r begr(cid:228)nsad till att kontrollera att beslutet (cid:228)r fattat i beh(cid:246)rig ordning och att den pla- nerade inspektionen varken (cid:228)r godtycklig eller f(cid:246)r l(cid:229)ngtg(cid:229)ende (66). 111. Det finns flera olika t(cid:228)nkbara alternativ f(cid:246)r att garantera att inspektionerna sker samtidigt och enhet- ligt och f(cid:246)rst(cid:228)rka garantierna f(cid:246)r de unders(cid:246)kta f(cid:246)reta- gen. Det skulle f(cid:246)r det f(cid:246)rsta vara m(cid:246)jligt att centrali- sera domstolskontrollen genom att l(cid:229)ta denna ut(cid:246)vas av en gemenskapsdomstol. F(cid:246)rdelarna med denna l(cid:246)s- ning skulle vara att unders(cid:246)kningsf(cid:246)rfarandena skulle f(cid:246)renklas avsev(cid:228)rt, att problemet med bristen p(cid:229) (64) Belgien, Danmark, Frankrike, Tyskland, Grekland, Irland, Luxemburg, Portugal, Spanien och F(cid:246)renade konungari- ket. (65) Denna situation f(cid:246)ljer av r(cid:228)ttsfallet Hoechst (domstolens dom av den 21 september 1989 i de f(cid:246)renade m(cid:229)len 46/87 och 227/88, Hoechst AG mot Europeiska gemen- skapernas kommission, Rec. 1989, s. 2859), enligt vilken det (cid:246)verl(cid:228)mnas till den nationella lagstiftningen att defi- niera l(cid:228)mpliga procedurregler f(cid:246)r att garantera f(cid:246)retagens r(cid:228)ttigheter. (66) Domstolens dom av den 21 september 1989 i de f(cid:246)renade m(cid:229)len 46/87 och 227/88, Hoechst AG mot Europeiska gemenskapernas kommission (Rec. 1989, p 2859, punkt 35). 113. Det planeras d(cid:228)rf(cid:246)r att artikel 14 i f(cid:246)rordning nr 17 (cid:228)ndras s(cid:229) att den tydligt anger att kommissio- nens bemyndigade tj(cid:228)nstem(cid:228)n har befogenhet att st(cid:228)lla alla muntliga fr(cid:229)gor, som (cid:228)r ber(cid:228)ttigade med h(cid:228)nsyn till uppdraget och har samband med m(cid:229)let f(cid:246)r inspek- tionen, till f(cid:246)retagets f(cid:246)retr(cid:228)dare och medarbetare och att kr(cid:228)va ett fullst(cid:228)ndigt och exakt svar. Det kan (cid:228)ven inf(cid:246)ras en kompletterande best(cid:228)mmelse som preciserar att de bemyndigade tj(cid:228)nstem(cid:228)nnen har befogenhet att uppr(cid:228)tta ett protokoll (cid:246)ver de svar som l(cid:228)mnas under inspektionerna. Dessa protokoll skulle f(cid:246)ras in i akten och skulle kunna anv(cid:228)ndas under det fortsatta f(cid:246)r- farandet. Konsekvensen av denna nya best(cid:228)mmelse (cid:228)r att l(cid:229)ta ordningen f(cid:246)r p(cid:229)f(cid:246)ljder i fr(cid:229)ga om att l(cid:228)mna oriktiga upplysningar omfatta de svar som l(cid:228)mnats under inspektionerna. 114. F(cid:246)r att g(cid:246)ra kommissionens unders(cid:246)knings- metoder effektivare, b(cid:246)r denna vidare f(cid:229) befogenhet att till sina lokaler kalla varje person som kan t(cid:228)nkas kunna ge den upplysningar som (cid:228)r v(cid:228)rdefulla f(cid:246)r inspektionen och att f(cid:246)ra protokoll (cid:246)ver deras uttalan- den (67). Denna m(cid:246)jlighet skulle kunna anv(cid:228)ndas gen- temot de unders(cid:246)kta f(cid:246)retagen. Det skulle r(cid:246)ra sig om ett slags komplement till artikel 14, som bland annat ger m(cid:246)jlighet att f(cid:246)rh(cid:246)ra personer som inte var n(cid:228)rva- rande hos f(cid:246)retaget vid en inspektion. Best(cid:228)mmelsen skulle (cid:228)ven g(cid:228)lla klaganden eller tredje man. (67) I de flesta nationella konkurrenslagar ges myndigheterna befogenhet att kalla personer som kan t(cid:228)nkas tillhanda- h(cid:229)lla upplysningar som (cid:228)r v(cid:228)rdefulla f(cid:246)r inspektionen. Detta g(cid:228)ller bland annat de belgiska, franska och tyska lagarna. C 132/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 115. I en ordning med direkt till(cid:228)mpning av undan- tagsbest(cid:228)mmelsen skulle uppt(cid:228)ckten av (cid:246)vertr(cid:228)delser till stor del bygga p(cid:229) en (cid:246)vervakning av marknaderna. M(cid:246)jligheten att unders(cid:246)ka vissa branscher har sedan 1962 anv(cid:228)nts mycket s(cid:228)llan, men kommer i detta nya sammanhang att f(cid:229) st(cid:246)rre betydelse. Den nuvarande best(cid:228)mmelsen b(cid:246)r d(cid:228)rf(cid:246)r beh(cid:229)llas. 116. Erfarenheten har visat att kommissionens beg(cid:228)ran om upplysningar enligt artikel 11 inte ger upphov till n(cid:229)gra st(cid:246)rre problem. EG-domstolen har m(cid:229)nga g(cid:229)nger erinrat om principen om att f(cid:246)retagen (cid:228)r skyldiga att svara och har endast till(cid:229)tit undantag fr(cid:229)n denna princip vad g(cid:228)ller direkt anklagande fr(cid:229)- gor. (68). P(cid:229)f(cid:246)ljdsf(cid:246)rfarandena i fr(cid:229)ga om oriktiga eller ofullst(cid:228)ndiga upplysningar (cid:228)r effektiva. Den enda aspekt som b(cid:246)r (cid:246)verv(cid:228)gas i detta sammanhang r(cid:246)r artikel 11. 4, som f(cid:246)reskriver att de som (cid:228)r skyldiga att l(cid:228)mna de beg(cid:228)rda upplysningarna (cid:228)r f(cid:246)retagens (cid:228)gare eller deras f(cid:246)retr(cid:228)dare och, n(cid:228)r det g(cid:228)ller juridiska per- soner och bolag, eller sammanslutningar som inte (cid:228)r juridiska personer, de som (cid:228)r utsedda att f(cid:246)retr(cid:228)da dem enligt lag eller stadgar. Denna lydelse utg(cid:246)r n(cid:228)m- ligen ett hinder f(cid:246)r i beh(cid:246)rig ordning befullm(cid:228)ktigade ombud att svara i sina klienters st(cid:228)lle, eftersom det ofta (cid:228)r dessa ombud som har till uppgift att utarbeta inneh(cid:229)llet i de svar som l(cid:228)mnas p(cid:229) kommissionens beg(cid:228)ran om upplysningar. Det planeras d(cid:228)rf(cid:246)r att man (cid:228)ndrar lydelsen av artikel 11, f(cid:246)r att g(cid:246)ra det m(cid:246)jligt f(cid:246)r befullm(cid:228)ktigade ombud att svara p(cid:229) sina klienters v(cid:228)gnar om f(cid:246)retagen s(cid:229) (cid:246)nskar. B. DEN (cid:214)KADE BETYDELSEN AV KLAGOM(cid:138)L I DET NYA SYSTEMET 117. Formella klagom(cid:229)l utg(cid:246)r f(cid:246)r n(cid:228)rvarande n(cid:228)ra 30 % av de nya (cid:228)renden som anh(cid:228)ngigg(cid:246)rs vid kom- missionen och de flesta f(cid:246)rfaranden som kommissio- nen inleder p(cid:229) eget initiativ bygger p(cid:229) uppgifter som l(cid:228)mnas till den p(cid:229) informell v(cid:228)g. S(cid:229)dana upplysningar (cid:228)r mycket v(cid:228)rdefulla f(cid:246)r uppt(cid:228)ckten av (cid:246)vertr(cid:228)delser av konkurrensreglerna. Det m(cid:229)ste d(cid:228)rf(cid:246)r garanteras att alla fysiska och juridiska personer som p(cid:229)talar ett konkurrensbegr(cid:228)nsande f(cid:246)rfarande, som vid f(cid:246)rsta p(cid:229)seendet f(cid:246)refaller kunna omfattas av artiklarna 85 och 86 i f(cid:246)rdraget, och som (cid:229)beropar ett ber(cid:228)ttigat intresse (cid:228)ven i forts(cid:228)ttningen ska ha r(cid:228)tt att l(cid:228)mna in ett klagom(cid:229)l till kommissionen. 118. I samband med omprioriteringen av kommis- sionens verksamhet till kampen mot de allvarligaste konkurrensbegr(cid:228)nsningarna kommer klagom(cid:229)len att f(cid:229) (cid:228)nnu st(cid:246)rre betydelse (cid:228)n vad de har idag. Det nya sys- temet b(cid:246)r d(cid:228)rf(cid:246)r g(cid:246)ra det l(cid:228)ttare att ge in klagom(cid:229)l. En rad (cid:229)tg(cid:228)rder skulle kunna bidra till att ge dem som utsatts f(cid:246)r (cid:246)vertr(cid:228)delser incitament att v(cid:228)nda sig till kommissionen. Kommissionen skulle bland annat kunna offentligg(cid:246)ra ett f(cid:246)rklarande tillk(cid:228)nnagivande om klagom(cid:229)l, inf(cid:246)ra tidsfrister f(cid:246)r behandlingen av klagom(cid:229)l, f(cid:246)renkla f(cid:246)rfarandet f(cid:246)r avvisning av klago- m(cid:229)l och anta best(cid:228)mmelser om interimistiska (cid:229)tg(cid:228)rder. 119. Kommissionen b(cid:246)r f(cid:246)rb(cid:228)ttra informationen till potentiella klaganden om sina (cid:229)tg(cid:228)rder. Eftersom kom- missionen enligt r(cid:228)ttspraxis tillerk(cid:228)nts m(cid:246)jlighet att fastst(cid:228)lla prioriteten f(cid:246)r ingripandena mot (cid:246)vertr(cid:228)del- ser med st(cid:246)d av begreppet tillr(cid:228)ckligt gemenskaps- intresse (69), f(cid:246)refaller det idag n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att precisera detta begrepp i ett tillk(cid:228)nnagivande, s(cid:229) att klagandena l(cid:228)ttare kan avg(cid:246)ra till vilken instans, dvs. nationell eller gemenskapens, de b(cid:246)r st(cid:228)lla sitt klagom(cid:229)l. Detta tillk(cid:228)nnagivande kunde ge klaganden v(cid:228)gledning om till vilken instans de b(cid:246)r inge sitt klagom(cid:229)l. I ett s(cid:229)dant tillk(cid:228)nnagivande om klagom(cid:229)l b(cid:246)r (cid:228)ven anges vad klagandena kan f(cid:246)rv(cid:228)nta sig av ett ingripande fr(cid:229)n kommissionen, n(cid:228)mligen ett beslut erga omnes om att (cid:246)vertr(cid:228)delsen skall upph(cid:246)ra, men som inte inneb(cid:228)r att skadest(cid:229)nd tillerk(cid:228)nns. Tillk(cid:228)nnagivandet b(cid:246)r (cid:228)ven vara till hj(cid:228)lp f(cid:246)r klaganden n(cid:228)r de formulerar sitt kla- gom(cid:229)l, bland annat genom att ange vilka upplysningar kommissionen i allm(cid:228)nhet beh(cid:246)ver f(cid:246)r att fastst(cid:228)lla f(cid:246)rekomsten av en (cid:246)vertr(cid:228)delse. I tillk(cid:228)nnagivandet b(cid:246)r slutligen erinras om kommissionens strikta praxis vad g(cid:228)ller att b(cid:246)tf(cid:228)lla f(cid:246)retag som uts(cid:228)tter klaganden f(cid:246)r repressalier av olika slag. idag endast Kommissionen (cid:228)r 120. skyldig att behandla inkomna klagom(cid:229)l inom en rimlig tidsfrist. Klaganden som anser sig vara utsatta f(cid:246)r en (cid:246)vertr(cid:228)- delse av gemenskapens konkurrensregler har dock behov att snabbt f(cid:229) veta om kommissionen kommer att utreda deras klagom(cid:229)l, dvs. utf(cid:246)ra inspektioner eller beg(cid:228)ra upplysningar f(cid:246)r att fastst(cid:228)lla f(cid:246)rekomsten av det ifr(cid:229)gasatta f(cid:246)rfaranden, eller om den har f(cid:246)r avsikt att avvisa klagom(cid:229)let p(cid:229) den grunden att kla- (68) Domstolens dom av den 18 oktober 1989 i m(cid:229)l 374/87, Orkem mot Europeiska gemenskapernas kommission (Rec. 1989, s. 3283). (69) F(cid:246)rstainstansr(cid:228)ttens dom av den 18 september 1992 i m(cid:229)l T-24/90, Automec Srl mot Europeiska gemenskaper- nas kommission (Rec. 1992, s. II-2223). 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/29 ganden inte har n(cid:229)got ber(cid:228)ttigat intresse att f(cid:246)ra talan eller att klagom(cid:229)let saknar grund eller gemenskaps- intresse. I det sistn(cid:228)mnda fallet (cid:228)r det absolut n(cid:246)dv(cid:228)n- digt att klaganden snabbt kan v(cid:228)nda sig till den natio- nella konkurrensmyndighet eller domstol som kan handl(cid:228)gga (cid:228)rendet. Det planeras att inf(cid:246)ra en tidsfrist p(cid:229) fyra m(cid:229)nader inom vilken kommissionen skulle vara skyldig att underr(cid:228)tta klaganden om den fortsatta handl(cid:228)ggningen av klagom(cid:229)let. Om kommissionen inte forts(cid:228)tta handl(cid:228)ggningen av klagom(cid:229)let, avser att skulle den skicka en motiverad skrivelse till klaganden om att (cid:228)rendet avslutas. Talan mot denna skrivelse skulle kunna f(cid:246)ras vid f(cid:246)rstainstansr(cid:228)tten. Om kom- missionen anser att det (cid:228)r n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att utf(cid:246)ra under- s(cid:246)knings(cid:229)tg(cid:228)rder skall den underr(cid:228)tta klaganden om detta inom samma fyram(cid:229)nadersfrist, utan att detta f(cid:246)regriper f(cid:246)rfarandets utg(cid:229)ng. Om kommissionen efter en mera detaljerad unders(cid:246)kning, som inte f(cid:229)r (cid:246)verskrida en rimlig tidsfrist (70), anser att den inte kan g(cid:229) vidare med klagom(cid:229)let, skall den underr(cid:228)tta klaganden om detta genom en motiverad skrivelse, som ocks(cid:229) skulle kunna (cid:246)verklagas till f(cid:246)rstainstans- r(cid:228)tten. nr 17 inte uttryckligen ger kommissionen befogenhet att f(cid:246)rordna om s(cid:229)dana (cid:229)tg(cid:228)rder, har domstolens r(cid:228)tts- praxis tillerk(cid:228)nt kommissionen befogenhet att besluta om interimistiska (cid:229)tg(cid:228)rder (72) i br(cid:229)dskande fall, n(cid:228)r f(cid:246)religger risk f(cid:246)r en allvarlig och irreparabel det skada och den vid f(cid:246)rsta p(cid:229)seendet konstaterar att en (cid:246)vertr(cid:228)delse f(cid:246)refaller f(cid:246)religga. Det verkar idag vara n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att i f(cid:246)rordning nr 17 inte bara inf(cid:246)ra best(cid:228)mmelser om villkoren f(cid:246)r att f(cid:246)rordna om interi- mistiska (cid:229)tg(cid:228)rder utan (cid:228)ven om f(cid:246)rfarandet f(cid:246)r att besluta om dem och om deras giltighetstid. Nuvarande praxis har visat sig vara effektiv. C. P(cid:138)F(cid:214)LJDER 121. Det nuvarande f(cid:246)rfarandet tyngs av kommis- sionens skyldighet att skicka klaganden en skrivelse i vilken den anger sin provisoriska inst(cid:228)llning (skrivelse enligt artikel 6 i f(cid:246)rordning (EG) nr 2842/98 (71)), att motta dennes kommentarer och att fatta ett formellt beslut. Detta f(cid:246)rfarande (cid:228)r mycket tungrott och tar en stor del av kommissionens resurser i anspr(cid:229)k. Det b(cid:246)r i detta sammanhang anm(cid:228)rkas att besluten om avvis- ning av klagom(cid:229)l har utgjort (cid:246)ver h(cid:228)lften av kommis- sionens formella beslut under de senaste (cid:229)ren. Inf(cid:246)ran- det av en tidsfrist p(cid:229) fyra m(cid:229)nader b(cid:246)r d(cid:228)rf(cid:246)r (cid:229)tf(cid:246)ljas av en f(cid:246)renkling av f(cid:246)rfarandet f(cid:246)r avvisning av klago- m(cid:229)l, s(cid:228)rskilt en uppmjukning av det kontradiktoriska f(cid:246)rfarandet. I artikel 15. 2 i f(cid:246)rordning nr 17 f(cid:246)reskrivs att 123. kommissionen f(cid:229)r (cid:229)l(cid:228)gga b(cid:246)ter om ett belopp som inte f(cid:229)r (cid:246)verstiga 10 % av f(cid:246)reg(cid:229)ende r(cid:228)kenskaps(cid:229)rs oms(cid:228)ttning f(cid:246)r varje f(cid:246)retag som har deltagit i en (cid:246)ver- tr(cid:228)delse enligt artikel 85. 1 eller artikel 86. Kommissio- nens praxis p(cid:229) b(cid:246)tesomr(cid:229)det har gradvis klargjorts genom dess beslutspraxis, riktlinjerna f(cid:246)r ber(cid:228)kning av b(cid:246)ter som d(cid:246)ms ut enligt artikel 15. 2 i f(cid:246)rordning nr 17 och artikel 65. 5 i EKSG-f(cid:246)rdraget (73) och slutligen meddelandet om befrielse fr(cid:229)n eller neds(cid:228)ttning av b(cid:246)ter i kartell(cid:228)renden (74). Det finns inga planer p(cid:229) att (cid:228)ndra detta maximibelopp, som har visat sig vara l(cid:228)mpligt. Inf(cid:246)randet av en ordning med direkt till(cid:228)mp- lighet av undantagsregeln inneb(cid:228)r d(cid:228)remot att den fr(cid:229)n b(cid:246)ter som (cid:228)r knuten till anm(cid:228)lan immunitet avskaffas. Detta f(cid:246)rst(cid:228)rker effekten av f(cid:246)rbudet och d(cid:228)rmed f(cid:246)rbudsregelns preventiva karakt(cid:228)r. 122. Det h(cid:228)nder mycket ofta att klagandena f(cid:246)renar sitt klagom(cid:229)l med en beg(cid:228)ran om interimistiska (cid:229)tg(cid:228)r- der, f(cid:246)r att utan dr(cid:246)jsm(cid:229)l f(cid:229) den (cid:246)vertr(cid:228)delse de anser sig vara utsatta f(cid:246)r att upph(cid:246)ra. (cid:190)ven om f(cid:246)rordning (70) F(cid:246)rstainstansr(cid:228)ttens dom av den 22 oktober 1997 i m(cid:229)len T-213/95 och T-18/96 SCK och FNK mot Europeiska gemenskapernas kommission (REG 1997, s. II-1739) och domstolens dom av den 17 december 1998 i m(cid:229)l C-185/95 Baustahlgewebe BmbH mot Europeiska gemen- skapernas kommission ((cid:228)nnu ej publicerad). (71) Kommissionens f(cid:246)rordning (EG) nr 2842/98 av den 22 december 1998 om h(cid:246)rande av parter i vissa f(cid:246)rfaranden enligt artiklarna 85 och 86 i EG-f(cid:246)rdraget (EGT L 354, 30. 12. 1998, s. 18). 124. De b(cid:246)ter som (cid:229)l(cid:228)ggs f(cid:246)r (cid:246)vertr(cid:228)delser av pro- cedurregler kr(cid:228)ver en anpassning. F(cid:246)r n(cid:228)rvarande kan kommissionen (cid:229)l(cid:228)gga f(cid:246)retag b(cid:246)ter om 100 till 1 000 euro om de l(cid:228)mnar oriktiga uppgifter eller vid en inspektion inte l(cid:228)gger fram beg(cid:228)rda handlingar i full- st(cid:228)ndigt skick. Dessa belopp har inte (cid:228)ndrats sedan 1962 och f(cid:246)refaller i dag vara f(cid:246)r l(cid:229)ga f(cid:246)r att ha en verkligt avskr(cid:228)ckande effekt. Det planeras att belop- (72) Domstolens beslut av den 17 januari 1980 i m(cid:229)l 792/79R, Camera Care Ltd mot Europeiska gemenska- pernas kommission (Rec. 1980, s. 119). (73) EGT C 9, 14. 1. 1998, s. 3. (74) EGT C 207, 18. 7. 1996, s. 4. C 132/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 pen anpassas efter f(cid:246)rordning (EEG) nr 4064/89 (75), i vilken motsvarande best(cid:228)mmelser f(cid:246)reskriver b(cid:246)ter om 1 000 till 50 000 euro i liknande fall. om inv(cid:228)ndningar har skickats. Vid behov skulle f(cid:246)re- tagssammanslutningen ge ytterligare upplysningar till de medlemmar som beg(cid:228)r det. Samma sak g(cid:228)ller f(cid:246)r beloppen av de viten 125. som kan f(cid:246)rel(cid:228)ggas ett f(cid:246)retag som inte l(cid:228)mnar upp- lysningar som kommissionen har beg(cid:228)rt genom beslut eller v(cid:228)grar att underkasta sig en inspektion enligt arti- kel 14. 3. Motsvarande best(cid:228)mmelser i koncentrations- f(cid:246)rordningen f(cid:246)reskriver viten om h(cid:246)gst 25 000 EUR. Detta belopp skulle kunna inf(cid:246)ras i den nya f(cid:246)rord- ningen om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artiklar 85 och 86. I f(cid:246)rordning (EEG) 4064/89 finns en andra 126. kategori av viten, som kan f(cid:246)rel(cid:228)ggas f(cid:246)retag som inte iakttar ett (cid:229)l(cid:228)ggande i ett beslut (artikel 15. 2). Maxi- mibeloppet f(cid:246)r s(cid:229)dana viten (cid:228)r 100 000 EUR. Det finns en viss likhet mellan f(cid:246)retagens (cid:229)ligganden i sam- band med godk(cid:228)nnandet av en koncentration och de beslut om godtagande av (cid:229)taganden som man planerar att inf(cid:246)ra. D(cid:228)rf(cid:246)r skulle en nya kategori av viten kunna inf(cid:246)ras med f(cid:246)rordning (EEG) nr 4064/89 som f(cid:246)rebild. IV. (cid:214)verg(cid:229)ng till en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln 129. N(cid:228)r den nya f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av artiklarna 85 och 86 i f(cid:246)rdraget tr(cid:228)der i kraft, kommer det att finnas ett visst antal anm(cid:228)lningar som (cid:228)r under behandling vid kommissionen och som f(cid:246)retag har givit in f(cid:246)r att f(cid:229) undantag enligt artikel 85. 3. I det nya systemet kommer dock artikel 85 att vara direkt till(cid:228)mplig i sin helhet. Lagenligheten av konkurrens- begr(cid:228)nsande samverkan kommer d(cid:228)rf(cid:246)r inte l(cid:228)ngre att vara avh(cid:228)ngig av att kommissionen har fattat ett beslut. Samtliga anm(cid:228)lningar som (cid:228)r under behandling kommer s(cid:229)ledes att f(cid:246)rfalla. Under perioden mellan offentligg(cid:246)randet av denna vitbok och ikrafttr(cid:228)dandet av den nya f(cid:246)rordningen kommer kommissionen att forts(cid:228)tta att bevilja undantag i samma takt och p(cid:229) samma s(cid:228)tt som hittills. 127. N(cid:228)r f(cid:246)retagssammanslutningar (cid:229)l(cid:228)ggs b(cid:246)ter (cid:228)r det oms(cid:228)ttningen f(cid:246)r de f(cid:246)retag som ing(cid:229)r i samman- slutningen som skall beaktas. Artikel 15 i f(cid:246)rordning nr 17 f(cid:246)reskriver emellertid inte principen om solida- riskt ansvar f(cid:246)r medlemmarna i sammanslutningen, vilket kan hindra indrivningen av b(cid:246)terna (76). V. Sektoriella regler 128. Det planeras d(cid:228)rf(cid:246)r att man i den nya f(cid:246)rord- ningen om till(cid:228)mpningen av artiklarna 85 och 86 av f(cid:246)rdraget inf(cid:246)r en best(cid:228)mmelse om att, n(cid:228)r en f(cid:246)re- tagssammanslutning (cid:228)r ansvarig f(cid:246)r en (cid:246)vertr(cid:228)delse, de f(cid:246)retag som var medlemmar i denna sammanslutning vid den tidpunkt d(cid:229) (cid:246)vertr(cid:228)delsen begicks svarar soli- dariskt f(cid:246)r betalningen av b(cid:246)terna. F(cid:246)r att skydda medlemmarnas r(cid:228)tt till f(cid:246)rsvar skulle en s(cid:229)dan reform inneb(cid:228)ra att dessa underr(cid:228)ttas genom ett offentligg(cid:246)- rande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning om att f(cid:246)rfarandet inleds, s(cid:228)rskilt att ett meddelande (75) F(cid:246)rordning (EEG) nr 4064/89, citerad ovan. (76) Detta problem uppstod bland annat i samband med m(cid:229)l T-213/95 och T-18/96, SCK och FNK mot kommissionen (REG 1997, s. II-1739). 130. I fr(cid:229)ga om jordbrukssektorn f(cid:246)reskrivs i artikel 42 i f(cid:246)rdraget att best(cid:228)mmelserna i kapitlet om kon- kurrensregler skall till(cid:228)mpas p(cid:229) produktion av och handel med jordbruksprodukter endast i den m(cid:229)n r(cid:229)det beslutar detta. Det (cid:228)r f(cid:246)rordning nr 26 av den 4 april 1962 (77) som har gjort best(cid:228)mmelserna i artik- larna 85 till 90 i f(cid:246)rdraget till(cid:228)mpliga p(cid:229) jordbrukssek- torn. I artikel 1 i denna f(cid:246)rordning fastst(cid:228)lls att f(cid:246)r- dragets artiklar 85–90 samt till(cid:228)mpningsbest(cid:228)mmel- serna till dessa, d(cid:228)ribland f(cid:246)rordning nr 17, till(cid:228)mpas p(cid:229) produktion av eller handel med jordbruksproduk- ter. Av h(cid:228)nvisningen i artikel 1 till artiklarna 85 och 86 f(cid:246)ljer att (cid:228)ndringarna av f(cid:246)rordning nr 17 auto- matiskt blir till(cid:228)mpliga p(cid:229) jordbrukssektorn. De s(cid:228)r- skilda undantagen enligt artikel 2 av f(cid:246)rordning nr 26 f(cid:246)rblir of(cid:246)r(cid:228)ndrade och kommissionen kommer att beh(cid:229)lla sin exklusiva beh(cid:246)righet att till(cid:228)mpa dem. (77) EGT 30, 20. 4. 1962, s. 993/62. 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/31 131. De konkurrensregler som (cid:228)r till(cid:228)mpliga inom transportsektorn (cid:228)r identiska med dem som till(cid:228)mpas inom andra sektorer (78) och konkurrensbegr(cid:228)nsning- arna och marknaderna definieras p(cid:229) samma s(cid:228)tt. Det saknas d(cid:228)rf(cid:246)r sk(cid:228)l att inte underkasta transportf(cid:246)rord- ningarna (79) samma reformer som f(cid:246)rordning nr 17 och de reformer som planeras f(cid:246)r f(cid:246)rordning nr 17 b(cid:246)r (cid:228)ven g(cid:228)lla transportf(cid:246)rordningarna. f(cid:246)rfarande offentligg(cid:246)rs ans(cid:246)kan i sammandrag i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och ber(cid:246)rd tredje man l(cid:228)mnas tillf(cid:228)lle att framf(cid:246)ra synpunkter. De anm(cid:228)lda avtalen anses lagligen undantagna under en viss tid om kommissionen inte inv(cid:228)nder mot dem inom 90 dagar fr(cid:229)n tid- punkten f(cid:246)r offentligg(cid:246)randet. 132. ”Transportf(cid:246)rordningarna” (EEG) nr 1017/68 (j(cid:228)rnv(cid:228)g, landsv(cid:228)g och inre vattenv(cid:228)gar), nr 4056/86 (sj(cid:246)transport) och (EEG) nr 3975/87 (lufttransport) inneh(cid:229)ller dock (cid:228)ven kompletterande best(cid:228)mmelser som inte finns i f(cid:246)rordning nr 17. Det r(cid:246)r sig dels om gruppundantag (80), dels om specifika f(cid:246)rfarande- regler (81). De huvudsakliga skillnaderna f(cid:246)r f(cid:246)rfaran- det kan sammanfattas p(cid:229) f(cid:246)ljande s(cid:228)tt: 5) 6) F(cid:246)rordning (EEG) nr 3975/87 inneh(cid:229)ller en s(cid:228)rs- kild ordning f(cid:246)r vissa till(cid:228)mpningar av interimis- tiska (cid:229)tg(cid:228)rder. F(cid:246)rordning (EEG) nr 4056/86 har en dubbel r(cid:228)tts- lig grund — artikel 84. 2 och artikel 87 i EG-f(cid:246)r- draget — och en s(cid:228)rskild best(cid:228)mmelse om lagkon- flikter med tredje land. F(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 grundas p(cid:229) artiklarna 75 och 87. 1) Kommissionen kan bevilja ett undantag utan att ha mottagit en anm(cid:228)lan (till exempel till f(cid:246)ljd av ett klagom(cid:229)l eller p(cid:229) eget initiativ). 2) F(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 inneh(cid:229)ller best(cid:228)mmelse om kriskarteller. en 3) I f(cid:246)rordningarna om land- och sj(cid:246)transporter finns det inga specifika best(cid:228)mmelser om icke-in- gripandebesked. 4) Var och en av transportf(cid:246)rordningarna inneh(cid:229)ller Inom ramen f(cid:246)r detta inv(cid:228)ndningsf(cid:246)rfaranden. (78) Domstolens dom av den 4 april 1974 i m(cid:229)l 167/73, Euro- peiska gemenskapernas kommission mot Republiken Frankrike (Rec. 1974, s. 359, punkt 32), domstolens dom av den 30 april 1986 i de f(cid:246)renade m(cid:229)len 209–213/84, (Rec. 1986, Ministe`re public mot Lucas Asjes m. fl. s. 1425, punkterna 42–45) och domstolens dom av den 11 april 1989 i m(cid:229)l 66/86, Ahmed Saeed och Silver Line Reiseb(cid:252)ro GmbH mot Zentrale zur Bek(cid:228)mpfung unlaute- ren Wettbewerbs e. V. (Rec. 1989, s. 803, punkterna 32–33). (79) R(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 av den 19 juli 1968 om till(cid:228)mpning av konkurrensregler p(cid:229) transporter p(cid:229) j(cid:228)rnv(cid:228)g, landsv(cid:228)g och inre vattenv(cid:228)gar (EGT L 175, 23. 7. 1968, s. 1), r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 4056/86 av den 22 december 1986 om n(cid:228)rmare villkor f(cid:246)r till(cid:228)mp- ningen av artiklarna 85 och 86 i f(cid:246)rdraget p(cid:229) sj(cid:246)transport (EGT L 378, 31. 12. 1986, s. 4), r(cid:229)dets f(cid:246)rordning (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987 om n(cid:228)rmare villkor f(cid:246)r till(cid:228)mpningen av de konkurrensregler som g(cid:228)ller f(cid:246)r lufttransportf(cid:246)retag (EGT L 374, 31. 12. 1987, s. 1). (80) Bland annat artiklarna 4, 6, 9 och 14 i f(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 och artiklarna 1, 3, 4, 5, 6 och 8 i f(cid:246)rordning (EEG) nr 4056/86. (81) Bland annat artiklarna 17 och 18 i f(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 och artikel 9 i f(cid:246)rordning (EEG) nr 4056/86. 7) Enligt f(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 skall kom- missionen inte meddela ett beslut f(cid:246)rr(cid:228)n efter utg(cid:229)ngen av en frist p(cid:229) 20 dagar fr(cid:229)n den dag n(cid:228)r den r(cid:229)dgivande kommitte´n har avgett sitt ytt- rande. Detta (cid:228)r f(cid:246)r att ge medlemsstaterna m(cid:246)jlig- het att beg(cid:228)ra att r(cid:229)det sammankallas f(cid:246)r att unders(cid:246)ka om (cid:228)rendet i fr(cid:229)ga ger upphov till prin- cipfr(cid:229)gor. Om s(cid:229) (cid:228)r fallet skall kommissionen ta h(cid:228)nsyn till de riktlinjer som framkommer vid r(cid:229)dets sammantr(cid:228)de. 8) Trampfartstj(cid:228)nster och internationell lufttransport mellan gemenskapen och tredje land skall fort- s(cid:228)tta att omfattas av (cid:246)verg(cid:229)ngsordningen i artikel 89. 133. Det r(cid:229)der inget tvivel om att skillnaderna mel- lan transportf(cid:246)rordningarna och f(cid:246)rordning nr 17 (cid:229)terspeglar de politiska (cid:246)verv(cid:228)ganden som dominerade vid tiden f(cid:246)r deras antagande. S(cid:228)rskilt var f(cid:246)rordning (EEG) nr 1017/68 den f(cid:246)rsta f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mp- ning av konkurrensreglerna p(cid:229) transportomr(cid:229)det och den antogs f(cid:246)re EG-domstolens uttryckliga bekr(cid:228)ftelse av att konkurrensreglerna (cid:228)r till(cid:228)mpliga p(cid:229) transport- sektorn. Efter antagandet av de olika transportf(cid:246)rord- ningarna har avregleringen av luftfarts- och j(cid:228)rnv(cid:228)gs- framsteg. Sj(cid:246)transportsektorn har sektorerna gjort varit avreglerad l(cid:228)nge. De specifika (cid:246)verv(cid:228)gandena avseende dessa sektorer har i h(cid:246)g grad f(cid:246)rsvunnit. 134. Till(cid:228)mpningen av f(cid:246)rfarandereglerna i den (cid:228)ndrade f(cid:246)rordning nr 17 p(cid:229) transportsektorn kommer automatiskt att avl(cid:228)gsna de f(cid:246)rsta fem skillnader som C 132/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 12. 5. 1999 framh(cid:246)lls ovan. I fr(cid:229)ga om (cid:246)vriga skillnader planeras f(cid:246)ljande (cid:229)tg(cid:228)rder: 1987 om n(cid:228)rmare villkor f(cid:246)r ut(cid:246)vandet av kom- missionens genomf(cid:246)randebefogenheter. 1) Det finns inget sk(cid:228)l att beh(cid:229)lla den dubbla r(cid:228)tts- liga (EEG) nr 1017/68 och (EEG) nr 4056/86, eftersom den ald- rig har anv(cid:228)nts. f(cid:246)rordningarna grunden f(cid:246)r 2) R(cid:229)dets m(cid:246)jlighet att ingripa i enskilda (cid:228)renden efter r(cid:229)dgivande kommitte´ns m(cid:246)te har aldrig anv(cid:228)nts och b(cid:246)r avskaffas i (cid:246)verensst(cid:228)mmelse med r(cid:229)dets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 3) I den f(cid:246)rordning som skall ers(cid:228)tta f(cid:246)rordning nr 17 b(cid:246)r det klart anges att den inte omfattar trampfartstj(cid:228)nster och internationell lufttransport mellan gemenskapen och tredje land. 135. De konkurrensbegr(cid:228)nsande f(cid:246)rfaranden som nu regleras av artikel 65 i EKSG-f(cid:246)rdraget kommer ocks(cid:229) att omfattas av till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det f(cid:246)r den framtida f(cid:246)rordningen om till(cid:228)mpning av f(cid:246)rdragets artiklar 85 och 86 i juli 2002, d(cid:229) EKSG-f(cid:246)rdraget upp- h(cid:246)r att g(cid:228)lla. SLUTSATS Konkurrenspolitiken spelar en viktig roll f(cid:246)r 136. den ekonomiska integrering som efterstr(cid:228)vades i grundf(cid:246)rdragen och det (cid:228)r ingen tillf(cid:228)llighet att kapit- let ”Konkurrensregler” placerats i f(cid:246)rdragets del ”Ge- menskapens politik”. Sekund(cid:228)rr(cid:228)ttens stora betydelse i f(cid:246)rh(cid:229)llande till grundf(cid:246)rdragen visar att f(cid:246)rdragens upphovsm(cid:228)n var medvetna om att det var n(cid:246)dv(cid:228)ndigt att anpassa reglerna om till(cid:228)mpning av konkurrensr(cid:228)t- ten till utvecklingen av ekonomin, n(cid:228)ringslivet och Europas geografiska dimension. Efter mer (cid:228)n 35 (cid:229)rs till(cid:228)mpning av f(cid:246)rordning nr 17 har det visat sig att en stor del av best(cid:228)mmelserna om till(cid:228)mpning av konkur- rensreglerna inte l(cid:228)ngre (cid:228)r anpassade till den faktiska utvecklingen av n(cid:228)ringslivet och inte heller till de krav som st(cid:228)lls i en utvidgad gemenskap, som kommer att f(cid:229) (cid:228)nnu flera medlemsstater och vars nationella mark- nader redan i stor utstr(cid:228)ckning (cid:228)r integrerade. 137. De (cid:246)verv(cid:228)ganden som 1962 ledde till inf(cid:246)ran- det av ett centraliserat system med godk(cid:228)nnande v(cid:228)ger inte lika tungt idag — gemenskapens och medlemssta- ternas konkurrensmyndigheter (cid:228)r numera v(cid:228)l f(cid:246)rtrogna med till(cid:228)mpningen av en konkurrensr(cid:228)tt som har pre- genom kommissionens ciserats beslutspraxis, domstolens r(cid:228)ttspraxis och genom lag- texter. Utsikterna till fullbordandet av Ekonomiska och monet(cid:228)ra unionen kr(cid:228)ver ocks(cid:229) en reform av det system som skapades f(cid:246)r en gemenskap med sex med- lemsstater. f(cid:246)rtydligats och av till(cid:228)mpningen grundpelare, n(cid:228)mligen att systemet med godk(cid:228)nnande och anm(cid:228)lan avskaffas och ers(cid:228)tts av en ordning med direkt till(cid:228)mplighet av undantagsregeln, att den decen- konkurrensreglerna traliserade utvecklas och att kontrollen i efterhand f(cid:246)rst(cid:228)rks. Kommissionen (cid:228)r (cid:246)vertygad om att endast en djupg(cid:229)- ende reform av det nuvarande systemet p(cid:229) grundval av de huvudprinciper som beskrivs i denna vitbok kan s(cid:228)kerst(cid:228)lla en effektiv till(cid:228)mpning av konkurrens- reglerna i hela gemenskapen och samtidigt i s(cid:229) h(cid:246)g grad som m(cid:246)jligt l(cid:228)tta de administrativa b(cid:246)rdorna f(cid:246)r f(cid:246)retagen och garantera dem en tillr(cid:228)cklig r(cid:228)ttss(cid:228)ker- het. 139. Genomf(cid:246)randet av denna reform kommer att inneb(cid:228)ra djupg(cid:229)ende (cid:228)ndringar, inte endast av f(cid:246)rord- ning nr 17 utan (cid:228)ven av ”transportf(cid:246)rordningarna” och genomf(cid:246)randebest(cid:228)mmelserna till dessa f(cid:246)rord- ningar. Reformen b(cid:246)r (cid:228)ven (cid:229)tf(cid:246)ljas av en f(cid:246)rst(cid:228)rkning av den r(cid:228)ttsliga regelverket, vilket redan p(cid:229)g(cid:229)r i sam- band med (cid:228)ndringarna av reglerna om vertikala kon- kurrensbegr(cid:228)nsningar och unders(cid:246)ks i fr(cid:229)ga om avtal om horisontellt samarbete. 140. Denna vitbok b(cid:246)r vara utg(cid:229)ngspunkten f(cid:246)r en bred debatt mellan kommissionen, medlemsstaterna och ber(cid:246)rda parter. Kommissionen (cid:246)nskar f(cid:229) kommen- tarer om alla aspekter av den reform som f(cid:246)resl(cid:229)s och de reformer som diskuteras i vitboken. 138. Denna vitbok presenterar kommissionens (cid:246)ver- v(cid:228)ganden och beskriver det system som kommissionen anser vara det b(cid:228)st l(cid:228)mpade f(cid:246)r unionen inf(cid:246)r det tju- gof(cid:246)rsta (cid:229)rhundradet. Detta system bygger p(cid:229) tre 141. senast den 30 september 1999 Alla synpunkter p(cid:229) denna vitbok b(cid:246)r s(cid:228)ndas 12. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 132/33 — med post till f(cid:246)ljande adress — med elektronisk post till Generaldirektoratet f(cid:246)r konkurrens Europeiska kommissionen Vitbok om modernisering C 150 Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Bryssel modernisation@dg4. cec. be 142. Denna vitbok finns (cid:228)ven tillg(cid:228)nglig p(cid:229) samtliga gemenskapsspr(cid:229)k p(cid:229) World Wide Web p(cid:229) adress: http://europa. eu. int/comm/dg04/entente/other. htm #dgiv pdf wb modernisation