title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 92/117/EØF om beskyttelsesforanstaltninger over for specifikke zoonoser og specifikke zoonotiske agenser hos dyr og i animalske produkter for at forhindre levnedsmiddelbårne infektioner og forgiftninger»

eurovoc_concepts:
EC Directive
animal disease
animal product
food inspection
health legislation
proposal (EU)

formats: html pdf print

text: 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/17 deltage i de planlagte uddannelsesaktiviteter. En sådan støtte kunne finansieres over det budget, der foreslås i KOM(1998) 769 endelig udg. , eller fra andre EU-kilder. 4. 4. Endelig vil det være værdifuldt at holde internationale organisationer, som f. eks. Den Internationale Søfartsorganisa- tion IMO, underrettet om udviklingen i håb om, at EU’s rammebestemmelser kan danne forbillede internationalt. Bruxelles, den 28. april 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa- Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 92/117/EØF om beskyttelsesforanstalt- ninger over for specifikke zoonoser og specifikke zoonotiske agenser hos dyr og i animalske produkter for at forhindre levnedsmiddelbårne infektioner og forgiftninger« (1999/C 169/08) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 22. april 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Leif E. Nielsen til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. april 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 363. plenarforsamling af 28. -29 april 1999, mødet den 28. april 1999, følgende udtalelse med 93 stemmer for og 3 hverken for eller imod. 1. Indledning 1. 1. Rådets direktiv 92/117/EØF pålægger medlemslandene at gennemføre visse foranstaltninger med henblik på beskyttel- se mod zoonoser og zoonotiske agenser i dyr og animalske produkter for at forebygge udbrud af levnedsmiddelbårne infektioner og forgiftninger. Direktivet foreskriver et rapporte- ringssystem vedrørende forekomsten af zoonoser samt over- vågning, kontrol og udryddelse af visse typer salmonella i besætninger af avlsfjerkræ. Endvidere indføres kontrolpro- grammer for andre zoonotiske agenser end salmonella. Kom- missionen skal herunder følge udviklingen og bl. a. opstille retningslinjer for foranstaltninger til bekæmpelse af zoonoser. 1. 2. Uanset den enstemmige vedtagelse i Ministerrådet blev det hurtigt klart, at ikke alle medlemslande var i stand til at implementere direktivets regler. Specielt var det vanskeligt at gennemføre et krav om slagtning eller destruktion m. v. af flokke af fjerkræ inficeret med salmonella (S. enteritidis og S. typhimurium). Direktivet er til dato kun fuldt implementeret i fire medlemslande, hvorunder Sverige og Finland opnåede tidsubegrænsede handelsgarantier i forbindelse med optagelsen i EU i 1995. Selvom fristerne blev yderligere udsat i 1997 ved direktiv 97/22/EF, har en række medlemslande fortsat ikke fremsendt nationale planer for opnåelse af målsætningen i direktivet eller for implementering af foranstaltningerne. 1. 3. Kommissionen vil nu overveje en fundamental ændring af den hidtidige politik og målsætningen for den fremtidige strategi. Heri indgår bl. a. fleksibilitet med hensyn til opnåelse af målsætningen i de enkelte medlemslande, foranstaltninger til imødegåelse af spredning af zoonotiske agenser gennem imødegåelse af handelsmæssige uoverensstem- samhandlen, melser med tredjelande, udvikling »stable-to-table«- princippet, herunder indførelse af »codes of good farming practice«. af 1. 4. Oprindelig skulle Kommissionen senest 1. januar 1996 fremlægge en rapport med tilhørende forslag til en revision af direktivet i lyset af de indvundne erfaringer. Denne frist blev forlænget i 1997, men er på ny overskredet med halvandet år. Kommissionen beklager nu, at den på grund af sagens komplekse karakter fortsat ikke er i stand til at fremsætte nye C 169/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 forslag og finder, at der er behov for yderligere overvejelser. På denne baggrund foreslår Kommissionen en udsættelse, således at den inden 31. marts 2000 fremlægger en rapport med tilhørende forslag. Disse forslag foreslås vedtaget af Rådet senest 31. december 2000. Medlemslandene skal derefter implementere direktivet senest 31. maj 2001. Fristen for tredjelandes implementering ved indførsel til EU er derefter et år efter disse foranstaltningers ikrafttræden. 2. 3. Æg og fjerkrækød er i de fleste medlemslande den væsentligste årsag til humane sygdomstilfælde som følge af salmonella. S. enteritidis var således også i 1998 et alvorligt problem i de fleste medlemslande. Dette kan sandsynligvis henføres til produktionen af konsumæg og kunne være undgået, såfremt de oprindelige retningslinjer var blevet fulgt. 1. 5. Kommissionen har ydet finansielle tilskud til udryddel- se af og kontrol med zoonotiske sygdomme hos dyr samt til andre programmer, der tager sigte på at forebygge zoonoser. Tilskuddet udgør 36 mio. euro i 1999. Der er desuden oprettet EF-referencelaboratorier for salmonella og zoonoseepidemio- logi, der vejleder de nationale laboratorier med hensyn til analysemetoder, sammenlignende undersøgelser samt uddan- nelseskurser og workshops. 2. 4. Trods gennemførelse af en række private programmer finder ØSU det uacceptabelt, at en række medlemslande ikke har været i stand til i højere grad at implementere direktivet fra 1992, og at Kommissionen ikke på et langt tidligere tidspunkt har taget retslige skridt til at sikre gennemførelsen eller fremsat relevante forslag til ændringer. Sagen illustrerer den uacceptable praksis i EU med fastsættelse af frister, som hverken institutionerne eller medlemslandene tager alvorligt. I fremtiden bør så vidt muligt fastsættes realistiske frister, som til gengæld overholdes. 2. Generelle bemærkninger 2. 1. Under diskussionen om forrige forlængelse af fristerne erkendte ØSU i februar 1996, at direktiv 92/117/EF lider af visse mangler, og at den mangelfulde implementering i medlemslandene indebærer en forvridning af konkurrencen mellem producenterne i de forskellige medlemsstater (1). ØSU påpegede ligeledes den stigende opmærksomhed blandt for- brugerne omkring salmonella, samt at det var nødvendigt at gennemføre en betydelig indsats for at opfylde traktatens forpligtelse om at bidrage til et højt sundhedsbeskyttelsesni- veau. ØSU understregede herunder behovet for at fremme og fremskynde gennemførelsen af kontrolforanstaltningerne over for salmonella i samtlige EU-lande. Som følge af de utilstrække- lige fremskridt er disse kommentarer mindst lige så relevante som for tre år siden. 2. 2. Udover de traktatmæssige bestemmelser i artikel 129 A er det bl. a. som følge af BSE-krisen de senere år utallige gange understreget, at EU skal sikre en høj grad af forbrugerbe- skyttelse og fødevaresikkerhed. Zoonoser udgør et af de væsentligste problemområder i så henseende. Der findes ikke troværdige og sammenlignelige opgørelser over antallet af sygdomstilfælde og dødsfald i EU som følge af zoonoser. Kun en mindre del af sygdomstilfældene registreres. Zoonoser forårsager meget betydelige udgifter i sundhedsvæsnet, tab af arbejdsindsats samt personlige lidelser for de pågældende og for tidlig død. Uofficielt udgør antallet af registrerede sygdomstilfælde i EU som følge af salmonella skønsmæssigt over 200 000 årligt. Det faktiske antal sygdomstilfælde skøn- nes mellem 10 og 50 gange højere, og de direkte udgifter skønnes at udgøre 2-10 mia. euro årligt. 2. 5. ØSU opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at udarbejde relevante forslag med henblik på at indhente det forsømte og finder, at de foreslåede frister bør være væsentligt kortere end foreslået. Den yderligere udsættelse af fristerne risikerer at bevirke, at flere medlemslande forholder sig passive indtil år 2001 med en deraf følgende forværring af situationen til følge. 2. 6. Mange zoonoser, som f. eks. salmonella, skal elimineres i den enkelte fjerkræ-, svine- eller kvægbesætning ved foran- staltninger i forbindelse med anskaffelse af dyr, indkøb af foder, desinfektion af stalde m. v. samt forbedret management. Dernæst bør det under slagtningen forhindres, at f. eks. salmo- nella i kontaminerede dyr spredes fra svælg og tarme til kødet. Endelig er en indsats nødvendig i de efterfølgende omsætningsled, ligesom køkkenhygiejnen er af stor betydning. 2. 7. I den nuværende situation kunne en specifik indsats i slagterileddet gennemføres med en mærkbar forbedring af hygiejnen til følge. ØSU foreslår derfor Kommissionen at iværksætte en sådan indsats snarest muligt, således at det pålægges de medlemslande, som endnu ikke har implementeret zoonosedirektivet, snarest at forelægge en plan for, hvorledes de i første omgang agter at gennemføre en målrettet indsats i slagterileddet. Indsatsen i primærproduktionen kan som følge af den mere komplekse natur derefter overvejes nærmere og iværksættes på et senere tidspunkt. ØSU frygter dog, at udviklingen af en ny strategi i så henseende, herunder »codes of good farming practice«, vil være overordentligt tidskrævende. (1) EFT C 97 af 1. 4. 1996, s. 29. ØSU finder det helt afgørende, at Kommissionen 2. 8. snarest offentliggør den foreliggende statistik på området, således at offentligheden har mulighed for at følge udviklingen 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/19 og situationen i medlemslandene. Dette overblik vil samtidig være et væsentligt incitament for markedskræfterne samt de erhvervs- og forbrugerinteresser, som påvirker produktions- og distributionsleddene i hele kæden fra »stable to table«. anvendelsen af antibiotika bør begrænses mest muligt med henblik på at imødegå udviklingen af resistens (1). En fremskyn- det bekæmpelse af zoonoser i husdyrproduktionen vil derfor samtidig bidrage til at imødegå risikoen for udvikling af bakterier, som er resistente over for forskellige kendte antibioti- ka, hvilket har betydning for såvel husdyrproduktionen som behandlingen af humane sygdomstilfælde. 2. 9. Det er målsætningen i EU at sikre den veterinære harmonisering på et højt niveau. EU’s indsats på zoonoseområ- det står ikke i et rimeligt forhold til de bestræbelser, som udfoldes i forbindelse med bekæmpelse af andre smitsomme husdyrsygdomme, bl. a. af hensyn til det indre markeds funk- tion. 2. 10. En hurtig indsats er nødvendig med hensyn til en løsning af problemstillingen mellem på den ene side hensynet til opretholdelse af fri samhandel inden for det indre marked og på den anden side hensynet til en sikring af situationen i de områder af EU med den bedste zoonosesituation, således at denne ikke undergraves som følge af indførsel af varer med zoonotisk smitte af agens. Lande, som f. eks. har reduceret salmonella i husdyrproduktionen til et minimalt niveau, vil naturligt stille krav om garantier i forbindelse med indførsel fra såvel andre medlemslande som tredjelande, som det kan være vanskeligt at ignorere. Hvis denne konflikt ikke løses, vil handelsmæssige garantier og en deraf følgende regionalisering af det indre marked således kunne blive nødvendig. 2. 11. Ifølge zoonosedirektivets artikel 14 skal tredjelande forelægge en plan med angivelse af garantier med hensyn til forekomsten af zoonoser og zoonotiske agenser. Dette er en betingelse for optagelse eller forbliven på fællesskabslisten over tredjelande, hvorfra indførsel er tilladt til EU. Intet tredjeland har imidlertid endnu fremlagt en plan, hvilket indebærer, at indførsel fra de pågældende tredjelande formelt burde stoppes. For EU-lande, som har forbedret eller er i færd med at forbedre situationen, skaber denne import risiko for spredning af zoonotisk agens, usikkerhed hos forbrugerne samt en urimelig forvridning af konkurrencen. Desuden vil tredjelande kunne kræve garantier af EU ved import fra EU. 3. Specifikke bemærkninger 3. 1. ØSU finder, at der snarest bør gennemføres en viden- skabelig evaluering af medlemsstaternes foranstaltninger til forebyggelse og behandling af zoonoser i forbindelse med Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF om oprettelse af et net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme (2). ØSU opfordrede i sin udtalelse fra februar 1996 3. 2. Kommissionen og andre berørte parter til at afholde en offentlig konference om zoonoseproblematikken. ØSU skal herved gentage opfordringen til at gennemføre en sådan konference med henblik på at skabe støre offentlig forståelse for tiltag på området i EU. Det kunne f. eks. ske i forbindelse med de tilbagevendende workshops ved Federal Institute for Health Protection of Consumers and Veterinary Medicine i Berlin (BGVV). 3. 3. Gennem sin sammensætning bestående af forskellige interessegrupperinger har ØSU et betydeligt engagement i bekæmpelse af og beskyttelse mod zoonoser. ØSU skal derfor anmode om at blive inddraget i de videre overvejelser i god tid med henblik på at foreslå relevante forbedringer i bekæmpelsen af zoonoser og sikre opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesni- veau uden forvridning af den interne samhandel og konkurren- cen mellem producenterne. 3. 4. ØSU opfordrer desuden Kommissionen til at sikre prioriteringen af aspekterne vedrørende fødevaresikkerhed de kommende WTO-forhandlinger. En klar kontrolstrategi i EU vedrørende zoonoser er som udgangspunkt en nødvendig betingelse i så henseende for EU’s internationale forhandlings- position. 2. 12. Den foreslåede udskydelse af fristen til tidligst år 2002 er desuden en betydelig belastning for EU’s troværdighed i forholdet til tredjelandene. Ansøgerlandene, som skal overta- ge »Acquis communautaire« kan heller ikke undgå at miste respekt for EU’s regler på dette vitale område, hvilket uundgå- eligt danner præcedens og dermed belaster den videre udvik- ling. 4. Konklusion 4. 1. I betragtning af zoonosernes sygdomsmæssige og økonomiske betydning, beklager ØSU, at Kommissionen og medlemslandene ikke på et tidligere tidspunkt har søgt at sikre 2. 13. Zoonoser i husdyrbestanden medfører øget brug af antibiotika. Forskellige internationale fora har konkluderet, at (1) Jf. ØSU’s udtalelse fra september 1998 om »Antibiotikaresistens: En trussel mod folkesundheden« (EFT C 407 af 28. 12. 1998, s. 7) samt konklusionerne fra EU-konferencen »The Microbial Threat« i København i september 1998. (2) EFT L 268 af 3. 10. 1998. C 169/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 opnåelse af målsætningen i direktivet fra 1992, ligesom ØSU er betænkelig ved en yderligere udsættelse. På baggrund af de igangværende initiativer i medlemslandene for at forebygge en yderligere spredning er det nødvendigt, at Kommissionen hurtigst muligt danner sig et overblik over situationen og fremsætter relevante forslag med henblik på snarest muligt at få situationen under kontrol. I modsat fald må frygtes væsentlige problemer for det indre markeds funktion. Desuden bør den foreliggende statistik offentliggøres, og der bør snarest afholdes en videnskabelig konference. En snarlig afklaring af EU’s politik på området er desuden af afgørende betydning for forholdet til omverdenen. Bruxelles, den 28. april 1999. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til priser for landbrugsprodukter (1999/2000)« (1) (1999/C 169/09) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 23. marts 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Rudolf Strasser til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. april 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 363. plenarforsamling af 28. -29. april 1999, mødet den 28. april 1999, med 90 stemmer for, 2 imod og 4 hverken for eller imod følgende udtalelse. 1. Resumé af Kommissionens forslag 1. 2. Udviklingen i landbrugsproduktionen 1. 1. Landbrugets situation i 1998 1. 1. 1. 1998 var for landbrugets vedkommende præget af en udtalt forringelse af situationen på landbrugsmarkederne inden for visse produktionssektorer. Den økonomiske og finansielle krise i bestemte tredjelande gik hårdest ud over svinekøds- og oksekødssektoren. 1. 1. 2. Verdensmarkedspriserne på korn faldt til det laveste niveau i de seneste fem år som følge af en rekordstor høst to år i træk. Stigningen i efterspørgslen på verdensmarkedet aftog. Interventionslagrene, navnlig af byg og rug, nåede sidst i 1998 op på 16 mio. ton, hvilket medførte et fald i markedspriserne. 1. 1. 3. Mens der var tale om et prisfald for de fleste produkters vedkommende, kunne der i sektorerne for frugt (undtagen citrusfrugter), vin, kartofler og oksekød konstateres en stigning i producentpriserne i forhold til det foregående år. (1) EFT C 59 af 1. 3. 1999, s. 1-27. 1. 2. 1. Med en høst på ca. 208 mio. ton korn (+2,1 % i forhold til 1997) tegnede 1998 sig for en ny rekord, som skyldtes en stigning i udbyttet på over 4,2 %. Også oliefrøpro- duktionen udviste en stigning, som lå på 6,5 %, og nåede dermed op på 15,5 mio. ton, heraf 14,2 mio. ton bestemt til levnedsmidler. 1. 2. 2. Sukkerproduktionen (nedgang i dyrkningsarealerne på 7,5 % og et udbyttefald på 5 %) og olivenolieproduktionen (-500 000 ton) gik kraftigt tilbage. 1. 2. 3. Mælkeproduktionen skønnes at være gået en smule tilbage (til ca. 120 mio. ton), og oksekødsproduktionen faldt med 4,2 % til 7,5 mio. ton. Svinekødsproduktionen anslås derimod at være ste- 1. 2. 4. get med 6,5 %, produktionen af fjerkrækød med 2,1 % og produktionen af fåre- og gedekød med 2,9 %


title: THE EUROPEAN SOCIAL FUND IN BELGIUM.

eurovoc_concepts:
Belgium
European Social Fund


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Consiglio che istituisce un programma d'azione comunitario a favore della protezione civile"

eurovoc_concepts:
EU programme
action programme
civil defence
environmental risk prevention
natural disaster
natural hazard

text: C 169/14 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 16. 6. 1999 3. 6. Il Comitato sostiene la proposta della Commissione di procedere entro due anni a un bilancio intermedio in merito all’applicazione della raccomandazione. In tale occasione si potrebbe valutare l’opportunità di elaborare una direttiva qua- dro. Bruxelles, 28 aprile 1999. La Presidente del Comitato economico e sociale Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di decisione del Consiglio che istituisce un programma d’azione comunitario a favore della protezione civile» (1) (1999/C 169/06) Il Consiglio, in data 9 febbraio 1999, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 235 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Agricoltura, sviluppo rurale, ambiente», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo della relatrice Eulenburg e dei correlatori Liverani e Wilkinson, in data 9 aprile 1999. Il Comitato economico e sociale ha adottato all’unanimità il 28 aprile 1999, nel corso della 363a sessione plenaria, con 87 voti favorevoli e 3 astensioni, il seguente parere. 1. La proposta della Commissione 1. 1. Le misure previste dal Trattato CE all’articolo 3, lettera t) nel campo della protezione civile sono necessarie per via delle grandi calamità naturali (inondazioni, terremoti, frane e incendi di boschi) che colpiscono l’Unione europea. Dal 1985 l’UE ha istituito dei meccanismi operativi che, nel rispetto del principio di sussidiarietà, sono destinati a rafforzare la cooperazione tra tutti gli operatori della protezione civile dell’UE. 1. 2. Nel 1998, dopo l’adozione da parte del Consiglio di un programma di azione biennale nel campo della protezione civile (1998/1999), la Commissione ha avviato vari grandi progetti, in stretta collaborazione con le autorità degli Stati membri competenti per la protezione civile. Tali progetti sono intesi a stabilire norme comuni e linee direttrici e a collegare in rete gli esperti dei vari settori. 1. 3. Il programma di azione ora proposto dalla Commis- sione nel settore della protezione civile coprirà il periodo 2000 - 2004 e contribuirà a consolidare e rafforzare i risultati ottenuti grazie ai grandi progetti menzionati più sopra. Esso contribuirà ad avviare altri grandi progetti nei campi della prevenzione, della preparazione, delle tecniche di reazione e riabilitazione contribuendo al proseguimento delle migliori pratiche in vigore (determinazione di norme comuni e di linee (1) GU C 28 del 3. 2. 1999, pag. 29. irettrici, formazione, progetti pilota, azioni di sostegno, ecc. ). La Commissione propone di destinare a tale programma un bilancio annuo di 2 milioni di EUR. 2. Osservazioni di carattere generale 2. 1. Introduzione 2. 1. 1. Indipendentemente dalle cause di una calamità, è evidente che le ripercussioni e pertanto i rischi per la natura e la popolazione assumono dimensioni sempre maggiori, diventando cosı`, a causa della loro complessità, sempre più difficili da valutare e da dominare. 2. 1. 2. In caso di calamità è possibile reagire in maniera efficace e valida solo se l’intervento è programmato tempestiva- mente in base ad un’approfondita valutazione del rischio e se vengono opportunamente concordate e studiate disposizioni precise fra le organizzazioni, le istituzioni e le autorità nazionali interessate. E` evidente che le calamità non tengono conto dei 2. 1. 3. confini nazionali. Per poter proteggere efficacemente i cittadini dell’Unione, esposti a tutta una serie di pericoli, e per evitare, o almeno minimizzare, pericoli ambientali di vasta portata, le misure di assistenza non possono essere compromesse da una mancanza di coordinamento o da approcci diversi circa l’impiego di tali misure nei singoli Stati membri. 16. 6. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 169/15 2. 2. Obiettivi del programma d’azione 2. 2. 1. Il Comitato non puo` che appoggiare pienamente gli obiettivi del programma elencati al punto 7 della relazione della proposta della Commissione, che sono in sintonia con criteri menzionati all’articolo 3, paragrafo 2. 2. 2. 2. In un’epoca contraddistinta da una costante riduzio- ne delle risorse appare essenziale avvalersi degli effetti delle sinergie e coinvolgere anche altri organismi ed istituzioni al fine di fornire un’assistenza efficace. Iniziative in questo senso da parte dell’Unione europea meritano di essere appoggiate. 2. 3. Misure previste dal programma d’azione 2. 4. 2. La realizzazione di una base giuridica valida anche in futuro per le attività comunitarie nell’ambito della protezione civile non puo` tuttavia comportare un allontanamento dal principio di sussidiarietà, anche se in linea di massima sarebbero opportune linee guida sugli aspetti tecnici e sugli interventi, almeno nei casi di calamità o di protezione trans- frontaliera. La cooperazione a livello comunitario dovrebbe 2. 4. 3. altresı` continuare ad appoggiare ed a promuovere i progetti e le disposizioni dei singoli Stati. 2. 4. 4. In una prospettiva a termine occorre rivedere le attuali basi giuridiche per un programma d’azione in questo ambito e studiare se siano eventualmente necessari comple- menti normativi. 2. 3. 1. ricerca e dello sviluppo tecnologico. Secondo il Comitato è opportuno tenere conto della 2. 5. Prospettive future 2. 3. 2. Dal momento che un intervento adeguato, efficace e valido, si basa su un’esauriente e consolidata analisi del rischio, bisognerebbe sollecitare gli Stati membri a promuovere programmi di ricerca che mettano in luce in particolare anche le ripercussioni transnazionali delle calamità nazionali ed i disastri tecnologici. 2. 5. 1. Il Comitato ritiene opportuno, dopo una fase di valutazione, riflettere sulle prospettive future delle attività nel settore della protezione civile. 2. 5. 2. le conoscenze ed esperienze acquisite nel periodo in parola. Al termine del programma d’azione occorre applicare 2. 3. 3. Per favorire un adeguato sviluppo della protezione civile nell’UE è opportuno effettuare un’esauriente analisi del rischio come punto di partenza per adottare misure adeguate. 2. 3. 4. Tale sviluppo dovrebbe essere seguito da un gruppo di valutazione esterno composto da esponenti di spicco degli ambienti scientifici, delle autorità nazionali e delle organizzazioni non governative. Il programma d’azione dovrebbe presentare un riferimento esplicito a tale gruppo. Dal momento che le doti di iniziativa personale dei 2. 3. 5. cittadini contribuiscono in maniera determinante a migliorare la situazione dopo una calamità, l’informazione, l’istruzione e la sensibilizzazione dell’opinione pubblica in tale ambito vengono senz’altro accolte con favore. 2. 3. 6. Bisognerebbe tuttavia prevedere anche una maggiore integrazione della popolazione in organizzazioni riconosciute al fine di attivare potenzialità che altrimenti rimarrebbero inutilizzate. 2. 4. Base giuridica 2. 4. 1. In materia di protezione civile la base giuridica andrebbe riveduta anche e in particolare in vista di un ampliamento della Comunità, poiché in futuro il riferimento all’articolo 235 del Trattato che istituisce la Comunità europea potrebbe rivelarsi inadeguato. Bruxelles, 28 aprile 1999. 3. Sintesi del parere 3. 1. L’esperienza degli ultimi anni dimostra chiaramente che anche in Europa le calamità hanno gravi ripercussioni sulla vita dei cittadini. 3. 2. Solo in casi estremamente rari si elaborano approfondi- te analisi del rischio che non possono pertanto essere utilizzate come base di una pianificazione ponderata della prevenzione delle calamità. E` pertanto opportuno che la ricerca in materia di 3. 3. calamità sia essenzialmente diretta non solo alla prevenzione dei pericoli, bensı` anche ad un’analisi interdisciplinare dei rischi. Occorre inoltre avvalersi 3. 4. in ogni circostanza degli effetti delle sinergie, ovvero utilizzare per la protezione civile anche altri ambiti e altre misure comunitarie. Il soccorso nel caso di calamità inizia sul luogo della 3. 5. catastrofe, pertanto occorre accrescere la capacità di iniziativa personale dei cittadini europei nonché promuovere un’ampia campagna di sensibilizzazione dei singoli individui in materia di protezione civile. 3. 6. Occorre altresı` promuovere la cooperazione degli Stati membri nell’ambito della protezione civile anche dopo il periodo di applicazione del programma d’azione previsto. La Presidente del Comitato economico e sociale Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: A Végrehajtó Bizottság határozata (1999. április 28.) a távközlésre vonatkozó schengeni vívmányokról (SCH/Com-ex (99)6)

eurovoc_concepts:
civil servant
cross-border cooperation
police cooperation

text: 374 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 19/2. kötet 41999D0006 2000. 9. 22. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 239/409 A VÉGREHAJTÓ BIZOTTSÁG HATÁROZATA (1999. április 28. ) a távközlésre vonatkozó schengeni vívmányokról (SCH/Com-ex (99)6) A VÉGREHAJTÓ BIZOTTSÁG, tekintettel a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 132. cikkére, tekintettel a fent említett egyezmény 44. cikkére, A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT: A schengeni államok rendőri, határrendészeti és vámszolgálatait a jövőben kiszolgáló, határon átnyúló digitális rádiórendszerrel kapcsolatos, és a Schengeni Végrehajtási Egyezmény 44. cikkében foglalt megbízásnak megfelelően meghatározott taktikai és működési követelményeket, az egységes titkosítási algoritmusok előállítására és kezelésére vonatkozó szabályokat, és a „Távközlés” alcsoport keretében megkötött egyéb megállapodásokat – amelyek az alábbi kilenc dokumentumban találhatók – jóváhagyja. 1. SCH/I-telecom (92)21 Rev. 2 (*), 1992. június 12. „A rendőri, határrendészeti és vámszolgálatok távközlési eszközigényének meghatározása” 2. SCH/I-telecom (95)18 (*), 1995. június 8. „A biztonsági szolgálatok digitális rádiókommunikációs rendszerei (taktikai és működési követelmények)” 3. SCH/I-telecom (96)44 Rev. 5 (*), 1997. november 14. „A terminálokra és azok felhasználói interfészeire vonatkozó követelmények a schengeni államok jövőbeli digitális nyalábolt rádiórendszereiben” 4. SCH/I-telecom (95)33 Rev. 2 (*), 1995. december 6. „Az ETSI felkérése a schengeni működési követelményeknek megfelelő európai normákra vonatkozó kutatás elvégzésére” 5. SCH/I-telecom (95)35 (*), 1995. november 21. „A schengeni kommunikációs követelmények és a TETRA szabvány az ETSI jelentése szerint” 6. SCH/I-telecom-crypto (95)37 Rev. 4 (*), 1996. július 8. „A biztonsági hatóságok és szolgálatok digitális rádiókommunikációs hálózata (biztonsági követelmények)” 7. SCH/I-telecom-crypto (97)7 Rev. 5 (*), 1998. február 24. „Megállapodás a schengeni algoritmusok használatáról és megőrzéséről” (*) Korlátozott hozzáférésű dokumentum. 19/2. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 375 8. SCH/I-telecom-crypto (97)10 Rev. 2 (*), 1998. február 24. „A schengeni algoritmusok előállításának kritériumai” 9. SCH/I (98)17 Rev. 4 (*), 1998. május 26. A „Távközlés” alcsoportnak adott, a különböző digitális rádiókommunikációs rendszerek interoperabilitási szempontjainak vizsgálatára szóló megbízás módosítása Luxembourg, 1999. április 28. az elnök C. H. SCHAPPER (*) Korlátozott hozzáférésű dokumentum


title: Het Schengenacquis - Besluit van het Uitvoerend Comité van 28 april 1999 betreffende het Schengenacquis inzake telecommunicatie (SCH/Com-ex(99) 6)

formats: html print


title: EMP Ühiskomitee otsus nr 36/1999, 28. aprill 1999, millega muudetakse EMP lepingu XI lisa (telekommunikatsiooniteenused)

eurovoc_concepts:
communications systems
consumer behaviour
freedom to provide services
public service
telecommunications
transmission network

text: 11/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 217 22000D1019(09) L 266/24 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 19. 10. 2000 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS nr 36/1999, 28. aprill 1999, millega muudetakse EMP lepingu XI lisa (telekommunikatsiooniteenused) EMP ÜHISKOMITEE, võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, mida on kohandatud Euroopa Majanduspiirkonna lepingut kohandava protokolliga, edaspidi “leping”, eelkõige selle artiklit 98, ning arvestades, et: (1) (2) lepingu XI lisa muudeti EMP Ühiskomitee 29. jaanuari 1999. aasta otsusega nr 7/1999 (1); lepingusse tuleb lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 1998. aasta direktiiv 98/61/EÜ, millega muudetakse direktiivi 97/33 seoses numbri operaatoritevahelise teisaldatavuse ja operaatori eelvalikuga, (2) ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE: Artikkel 1 Lepingu XI lisa punktile 5cb (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/33/EÜ) lisatakse enne kohan- dusi: “, muudetud järgmise aktiga: — 398 L 0061: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/61/EÜ, 24. september 1998 (EÜT L 268, 3. 10. 1998, lk 37). ” Artikkel 2 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/61/EÜ islandi- ja norrakeelne tekst, mis on lisatud käesoleva otsuse vastavates keeltes versioonidele, on autentne. Käesolev otsus jõustub 29. aprillil 1999 tingimusel, et kõik lepingu artikli 103 lõikes 1 ettenähtud teated on EMP Ühiskomiteele esitatud. Artikkel 3 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teataja EMP osas ja EMP kaasandes. Artikkel 4 Brüssel, 28. aprill 1999 EMP Ühiskomitee nimel eesistuja F. BARBASO (1) EÜT L 35, 10. 2. 2000, lk 37. (2) EÜT L 268, 3. 10. 1998, lk 37


title: 1999/352/EY, EHTY, Euratom: Komission päätös, tehty 28 päivänä huhtikuuta 1999, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) perustamisesta (tiedoksiannettu numerolla SEK(1999) 802)

eurovoc_concepts:
EU office or agency
fraud
operation of the Institutions

text: L 136/20 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 31. 5. 1999 KOMISSIO KOMISSION P(cid:142)(cid:142)T(cid:153)S, tehty 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1999, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) perustamisesta (tiedoksiannettu numerolla SEK(1999) 802) (1999/352/EY, EHTY, Euratom) EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka erityisryhm(cid:132)n, joka on petostorjunnan koordinoin- tiyksik(cid:148)n (UCLAF) seuraaja, ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 162 artiklan, ottaa huomioon Euroopan hiili- ja ter(cid:132)syhteis(cid:148)n perusta- missopimuksen ja erityisesti sen 16 artiklan, ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteis(cid:148)n perusta- missopimuksen ja erityisesti sen 131 artiklan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) (1) (2) (3) etujen laittoman suojaamista taloudellisten yhteis(cid:148)jen toimielimet ja j(cid:132)senvaltiot pit(cid:132)v(cid:132)t yhtei- s(cid:148)jen sek(cid:132) petosten ja kaiken yhteis(cid:148)jen taloudellisia etuja toiminnan vahingoittavan muun torjuntaa eritt(cid:132)in t(cid:132)rke(cid:132)n(cid:132); t(cid:132)llaisen toiminnan torjunnan merkityst(cid:132) korostetaan EY:n perustamis- sopimuksen 209 a artiklassa, EHTY:n perustamis- sopimuksen 78 i artiklassa ja Euratomin perusta- missopimuksen 183 a artiklassa sek(cid:132) Amsterdamin sopimuksen mukaan EY:n perustamissopimuksen 280 artiklassa, n(cid:132)iden tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) kaikkia tarjolla olevia keinoja, erityisesti yhteis(cid:148)n tasolla toteutettavissa tutkimuksissa muut- tamatta samalla nykyist(cid:132) j(cid:132)senvaltioiden ja yhteis(cid:148)n v(cid:132)list(cid:132) vastuun jakoa ja tasapainoa, yhteis(cid:148)jen taloudellisten etujen suojaamiseksi teht(cid:132)- vien hallinnollisten tutkimusten toteuttaminen on t(cid:132)h(cid:132)n saakka ollut petostorjunnan koordinoinnin (4) (5) (6) (7) petosten ja yhteis(cid:148)n taloudellisia etuja vahingoit- tavan muun laittoman toiminnan torjunnan tehos- tamiseksi on tarpeen perustaa Euroopan petosten- torjunnan tutkimusvirasto j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) jonka on suoritettava tutkintateht(cid:132)v(cid:132)ns(cid:132) ”virasto”, t(cid:132)ysin itsen(cid:132)isesti, (OLAF), jotka johtuvat viraston johtajan riippumattomuus ja valvontakomi- tean asema, t(cid:132)st(cid:132) p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksest(cid:132) ja neuvoston asetuksista (EY) (Euratom) on tarkoitettu varmistamaan viraston tutkintateht(cid:132)v(cid:132)n moitteeton t(cid:132)yt(cid:132)nt(cid:148)(cid:148)npano siten, etteiv(cid:132)t sit(cid:132) haittaa viraston muut teht(cid:132)v(cid:132)t, jotka liittyv(cid:132)t komission oikeuksiin erityisesti lains(cid:132)(cid:132)d(cid:132)nn(cid:148)n alalla, viraston teht(cid:132)viin kuuluu taloudellisten etujen suojaamisen lis(cid:132)ksi kaikki toimet yhteis(cid:148)jen etujen suojaamiseksi sellaisia v(cid:132)(cid:132)rink(cid:132)yt(cid:148)ksi(cid:132) vastaan, jotka voivat johtaa hallinnollisiin kanteisiin tai rikossyyt- teisiin, ja teht(cid:132)v(cid:132)t, erityisesti ne, viraston teht(cid:132)v(cid:132)nm(cid:132)(cid:132)rittely kattaa kaikki petosten- torjunnan koordinoinnin erityisryhm(cid:132)n t(cid:132)h(cid:132)n asti hoitamat jotka liittyv(cid:132)t asetusten ja hallinnollisten m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ysten lakien, valmisteluun viraston toimialoilla, Euroopan unio- nista tehdyn sopimuksen VI osaston m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)yksiin perustuvat v(cid:132)lineet mukaan luettuina, 31. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 136/21 ON P(cid:142)(cid:142)TT(cid:142)NYT SEURAAVAA: 1 artikla Viraston perustaminen Perustetaan Euroopan petostentorjunnan tutkimusvirasto (OLAF), j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”virasto”. Virasto korvaa petostentor- junnan koordinoinnin erityisryhm(cid:132)n ja hoitaa kaikki sille kuuluneet teht(cid:132)v(cid:132)t. 2 artikla Viraston teht(cid:132)v(cid:132)t Virasto k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) komissiolle kuuluvaa toimivaltaa 1. ulkoisten hallinnollisten tutkimusten alalla vahvistaakseen yhteis(cid:148)jen taloudellisten etujen suojaamista petoksilta, lahjonnalta ja muulta laittomalta toiminnalta sek(cid:132) torjuak- seen muihin seikkoihin tai toimiin yhteis(cid:148)n s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten vastaisesti kohdistuvia petoksia. Viraston teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on toteuttaa sis(cid:132)isi(cid:132) hallinnollisia tutkimuksia, joiden tarkoituksena on: a) torjua petoksia, lahjontaa ja yhteis(cid:148)jen taloudellisia etuja vahingoittavaa muuta laitonta toimintaa; b) selvitt(cid:132)(cid:132) virkatoimintaan liittyvi(cid:132) vakavia tekoja, jotka voivat merkit(cid:132), ett(cid:132) virkamies tai muu henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluva on j(cid:132)tt(cid:132)nyt noudattamatta velvollisuuksiaan tavalla, joka voi johtaa kurinpitotoimiin ja tarvittaessa rikossyytteisiin, taikka ett(cid:132) toimielimen j(cid:132)sen tai johto- henkil(cid:148) taikka henkil(cid:148)kuntaan kuuluva johon ei sovel- leta Euroopan yhteis(cid:148)jen virkamiehiin ja muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n on vastaavalla tavalla j(cid:132)tt(cid:132)nyt noudattamatta velvollisuuk- siaan. henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)j(cid:132), sovellettavia Virasto k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) komissiolle n(cid:132)iss(cid:132) asioissa kuuluvaa toimi- valtaa sellaisena kuin se m(cid:132)(cid:132)ritell(cid:132)(cid:132)n asiaa koskevissa s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksiss(cid:132), perustamissopimuksissa vahvistettujen rajoi- tusten ja edellytysten puitteissa. Virasto voi ottaa vastaan muitakin aloja koskevia toimek- siantoja tutkimuksista komissiolta tai muilta toimielimilt(cid:132) taikka elimilt(cid:132). Viraston teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on avustaa komissiota j(cid:132)senval- 2. tioiden v(cid:132)lisess(cid:132) yhteisty(cid:148)ss(cid:132) petostentorjunnan alalla. Viraston teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on valmistella komission aloit- 4. teita lains(cid:132)(cid:132)d(cid:132)nn(cid:148)ksi ja m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)yksiksi ottaen huomioon 1 kohdassa tarkoitetut petostentorjunnan tavoitteet. Viraston teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on lis(cid:132)ksi toteuttaa muut 1 5. kohdassa tarkoitettuun petostentorjuntaan liittyv(cid:132)t komis- sion toimet, erityisesti: a) kehitt(cid:132)(cid:132) tarvittavaa infrastruktuuria; b) varmistaa tietojen ker(cid:132)(cid:132)minen ja hy(cid:148)dynt(cid:132)minen; c) antaa erityisesti koulutuksen alalla teknist(cid:132) tukea muille toimielimille ja elimille sek(cid:132) toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. Virasto on suora yhteydenpit(cid:132)j(cid:132) poliisi- ja oikeusvi- 6. ranomaisiin. 7. Virasto edustaa komissiota yksik(cid:148)iden tasolla yhtey- denpidossa asianomaisten kanssa t(cid:132)ss(cid:132) artiklassa tarkoite- tuilla aloilla. 3 artikla Tutkimusteht(cid:132)v(cid:132)n itsen(cid:132)isyys Virasto k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua toimival- taansa tutkimuksiin t(cid:132)ysin itsen(cid:132)isesti. K(cid:132)ytt(cid:132)ess(cid:132)(cid:132)n toimivaltaansa viraston johtaja ei pyyd(cid:132) eik(cid:132) ota ohjeita komissiolta eik(cid:132) milt(cid:132)(cid:132)n hallitukselta taikka muulta toimielimelt(cid:132) tai elimelt(cid:132). 4 artikla Valvontakomitea valvontakomitea, jonka muodostamista Perustetaan koskevat toimivallan yhteis(cid:148)n lains(cid:132)(cid:132)t(cid:132)j(cid:132) m(cid:132)(cid:132)rittelee. Komitea valvoo s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)llisesti viraston tutki- musteht(cid:132)v(cid:132)n toteuttamista. s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t ja 5 artikla Johtaja Virastoa johtaa johtaja, 1. jonka komissio kuultuaan Euroopan parlamenttia ja neuvostoa nimitt(cid:132)(cid:132) viideksi vuodeksi; h(cid:132)net voidaan nimitt(cid:132)(cid:132) kerran uudeksi toimi- kaudeksi. Johtajan nimitt(cid:132)mist(cid:132) varten komissio laatii valvontakomitean my(cid:148)nteisen lausunnon saatuaan hakuil- julkaistaan moituksen joka Euroopan yhteis(cid:148)jen virallisessa lehdess(cid:132), luettelon useista ehdokkaista, jotka t(cid:132)ytt(cid:132)v(cid:132)t vaaditut kelpoisuusvaa- timukset. perusteella, tarvittaessa Viraston teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on kehitt(cid:132)(cid:132) 1 kohdassa tarkoitet- 3. tuja petostentorjunnan toimia. Johtaja vastaa tutkimusten toteuttamisesta. L 136/22 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 31. 5. 1999 2. Komissio k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) johtajaan n(cid:132)hden nimitt(cid:132)v(cid:132)n viran- omaisen valtuuksia. Euroopan yhteis(cid:148)jen virkamiehiin sovellettavien henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen 87, 88 ja 90 artiklaan perustuvasta toimenpiteest(cid:132) komission on teht(cid:132)v(cid:132) perus- teltu p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s kuultuaan valvontakomiteaa. P(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 6 artikla Viraston toiminta petostentorjuntaa koskevien erityisten budjettikohtien osalta. H(cid:132)nell(cid:132) on oikeus siirt(cid:132)(cid:132) toimivaltaansa. 4. Komission sis(cid:132)ist(cid:132) organisaatiota koskevia komission p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksi(cid:132) voidaan soveltaa virastoon silt(cid:132) osin kuin ne ovat yhteensopivia yhteis(cid:148)n lains(cid:132)(cid:132)t(cid:132)j(cid:132)n antamien virastoa koskevien s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten, t(cid:132)m(cid:132)n p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten s(cid:132)(cid:132)n- t(cid:148)jen kanssa. t(cid:132)m(cid:132)n p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksen ja ja n(cid:132)iden k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) Johtaja henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen 1. viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n n(cid:132)hden valtuuksia, jotka Euroopan yhteis(cid:148)jen virkamiehiin sovel- lettavien yhteis(cid:148)jen muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n sovellettavien palvelussuhteen ehtojen mukaan kuuluvat nimitt(cid:132)v(cid:132)lle viranomaiselle ja viranomaiselle, jolla on toimivalta tehd(cid:132) palvelussopi- muksia. H(cid:132)nell(cid:132) on oikeus siirt(cid:132)(cid:132) toimivaltaansa. H(cid:132)n vahvistaa virkamiehiin sovellettavien henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen ja muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n sovellettavien palvelussuhteen ehtojen mukaisesti palvelukseenottoa koskevat edelly- tykset jotka ja yksityiskohtaiset s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t, erityisesti ne, koskevat palvelussopimusten kestoa ja uusimista. 2. Kuultuaan valvontakomiteaa johtaja antaa ajoissa talousarviosta vastaavalle p(cid:132)(cid:132)johtajalle virastoa koskevan alustavan talousarvioesityksen, joka otetaan vuosittain laadittavan yleisen talousarvion erityiseen virastoa koske- vaan budjettikohtaan. Johtaja on tulojen ja menojen hyv(cid:132)ksyj(cid:132) talousarvion 3. osaan A kuuluvan virastoa koskevan erityisen budjetti- kohdan t(cid:132)yt(cid:132)nt(cid:148)(cid:148)npanon osalta sek(cid:132) osaan B kuuluvien 7 artikla Voimaantulo T(cid:132)m(cid:132) p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s tulee voimaan p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132), jona Euroopan petos- torjuntaviraston tutkimuksista annettu Euroopan parla- mentin ja neuvoston asetus (EY) tulee voimaan. Viraston johtajan nimitt(cid:132)mist(cid:132) seuraavan kuukauden ensimm(cid:132)iseen p(cid:132)iv(cid:132)(cid:132)n asti viraston juoksevien asioiden hoitamisesta vastaa petostorjunnan koordinoinnin erityisryhm(cid:132)n p(cid:132)(cid:132)l- likk(cid:148). Tehty Brysseliss(cid:132) 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1999. Komission puolesta Jacques SANTER Puheenjohtaja