title: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1073/1999, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista

text: 31. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 136/1 I (S(cid:132)(cid:132)d(cid:148)kset, jotka on julkaistava) EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1073/1999, annettu 25 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka tamatta samalla nykyist(cid:132) j(cid:132)senvaltioiden ja yhtei- s(cid:148)jen v(cid:132)list(cid:132) vastuun jakoa ja tasapainoa, ottavat huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen ja erityisesti sen 280 artiklan, (4) ottavat huomioon komission ehdotuksen (1), ottavat lausunnon (2), huomioon tilintarkastustuomioistuimen noudattavat m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)tty(cid:132) menettely(cid:132) (3), perustamissopimuksen 251 artiklassa sek(cid:132) katsovat, ett(cid:132) (1) (2) (3) ja j(cid:132)senvaltiot Euroopan yhteis(cid:148)jen toimielimet pit(cid:132)v(cid:132)t yhteis(cid:148)jen taloudellisten etujen suojaamista sek(cid:132) petosten ja kaiken yhteis(cid:148)jen taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa eritt(cid:132)in t(cid:132)rke(cid:132)n(cid:132); komission vastuu on t(cid:132)lt(cid:132) osin kiinte(cid:132)ss(cid:132) yhteydess(cid:132) sille Euroopan yhteis(cid:148)n artiklan nojalla uskottuun talousarvion toteuttamisteht(cid:132)- v(cid:132)(cid:132)n; t(cid:132)llaisen toiminnan merkityst(cid:132) korostetaan Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopimuksen 280 artiklassa, perustamissopimuksen 274 yhteis(cid:148)jen taloudellisten etujen suojaaminen koskee lis(cid:132)ksi talousarviom(cid:132)(cid:132)r(cid:132)rahojen kaikkia toimenpiteit(cid:132), joilla on tai joilla saattaa olla vaikutuksia yhteis(cid:148)jen omaisuuteen, hallinnoinnin n(cid:132)iden tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) kaikkia tarjolla olevia keinoja, erityisesti yhteis(cid:148)n tasolla toteutettavissa tutkimuksissa muut- (1) EYVL C 21, 26. 1. 1999, s. 10. (2) Lausunto annettu 14. huhtikuuta 1999 (ei viel(cid:132) julkaistu viral- lisessa lehdess(cid:132)). (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 6. toukokuuta 1999 (ei viel(cid:132) julkaistu virallisessa lehdess(cid:132)). Neuvoston p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s, tehty 25. toukokuuta 1999. keinojen petostentorjunnan tehostamiseksi komissio on, ottaen huomioon kunkin toimielimen oikeuden p(cid:132)(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) omasta sis(cid:132)isest(cid:132) organisaatios- taan, perustanut komission yhteyteen p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksell(cid:132) 1999/352/EY, EHTY, Euratom (4) Euroopan petos- tentorjuntaviraston, jonka teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on toteuttaa petostentorjuntaan liittyvi(cid:132) hallinnollisia tutkimuksia; komissio on antanut t(cid:132)lle t(cid:132)ydellisen riippumattomuuden virastolle tutkimusteht(cid:132)v(cid:132)ss(cid:132)(cid:132)n, j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”virasto”, komission perustaman viraston teht(cid:132)viin kuuluu taloudellisten etujen suojaamisen lis(cid:132)ksi kaikki toimet yhteis(cid:148)n etujen suojelemiseksi sellaisia v(cid:132)(cid:132)rink(cid:132)yt(cid:148)ksi(cid:132) vastaan, jotka voivat johtaa hallin- nollisiin kanteisiin tai rikossyytteisiin, olisi s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132), ett(cid:132) viraston teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on huolehtia j(cid:132)senvaltioiden ja komission v(cid:132)lisest(cid:132) yhteisty(cid:148)st(cid:132) Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopimuksen 280 artiklassa yhteis(cid:148)jen taloudellisten etujen suojaamisessa, tarkoitetussa koska on tarpeen tehostaa petosten, lahjonnan ja yhteis(cid:148)jen taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa, viraston on kyett(cid:132)v(cid:132) suorittamaan sis(cid:132)isi(cid:132) tutkimuksia kaikissa EY:n ja niiden perustamissopimuksilla Euratomin nojalla perustetuissa elimiss(cid:132), toimielimiss(cid:132) j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”toimielimet ja elimet”, tai ja ett(cid:132) p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksess(cid:132) 1999/352/EY, EHTY, Euratom s(cid:132)(cid:132)de- tutkintateht(cid:132)v(cid:132)ss(cid:132)(cid:132)n virasto k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) t(cid:132)(cid:132)n, toimivaltaa yhteis(cid:148)n lains(cid:132)(cid:132)t(cid:132)j(cid:132)n sille t(cid:132)m(cid:132)n vahvistamin rajoituksin ja ehdoin, antamaa (5) (6) (7) (8) (4) Ks. t(cid:132)m(cid:132)n virallisen lehden s. 20. L 136/2 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 31. 5. 1999 (9) (10) virastolle on annettava toimivalta, joka komissiolla on komission paikan p(cid:132)(cid:132)ll(cid:132) suorittamista tarkastuk- sista ja todentamisista Euroopan yhteis(cid:148)jen ta- loudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden v(cid:132)(cid:132)rink(cid:132)yt(cid:148)sten est(cid:132)miseksi 11 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (1) perusteella; lis(cid:132)ksi olisi virasto valtuutettava k(cid:132)ytt(cid:132)m(cid:132)(cid:132)n muitakin komissiolle my(cid:148)nnettyj(cid:132), j(cid:132)senvaltioissa paikalla suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia koskevia valtuuksia erityisesti v(cid:132)(cid:132)rink(cid:132)yt(cid:148)sten tutkimiseksi Euroopan yhteis(cid:148)jen taloudellisten etujen suojaami- sesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (2) 9 artiklan mukaisesti, joulukuuta p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) 1995 18 erityisesti n(cid:132)iss(cid:132) tutkimuksissa on noudatettava perustamisso- pimusta ja erityisesti yhteis(cid:148)jen erioikeuksista ja vapauksista tehty(cid:132) p(cid:148)yt(cid:132)kirjaa, yhteis(cid:148)jen virkamie- hiin ja muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n sovellettavia henki- l(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)j(cid:132), j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t”, sek(cid:132) ottaen t(cid:132)ysim(cid:132)(cid:132)r(cid:132)isesti huomioon ihmisoikeudet ja oikeudenmukaisuuden perusvapaudet, periaatteen ja noudattaen asianomaisen oikeutta tulla kuulluksi h(cid:132)nt(cid:132) koskevista seikoista ja periaa- tetta, jonka mukaan ainoastaan tutkinnan p(cid:132)(cid:132)telm(cid:132)t voidaan perustaa t(cid:132)t(cid:132) varten toimielinten ja elinten on s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132) sis(cid:132)isi(cid:132) tutkimuksia koskevista edellytyksist(cid:132) ja yksityiskoh- taisista t(cid:132)m(cid:132)n vuoksi on tarpeen muuttaa henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)j(cid:132) virkamiesten ja muun henkil(cid:148)st(cid:148)n oikeuksia ja velvoitteita sis(cid:132)isiss(cid:132) tutki- muksissa koskevien s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten sis(cid:132)llytt(cid:132)miseksi niihin, todistettaviin seikkoihin; s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132); (13) toimivaltaisten kansallisten viranomaisten taikka tarvittaessa toimielinten tai elinten teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on p(cid:132)(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) valmistuneen tutkinnan johdosta toteutetta- vista jatkotoimista viraston laatiman kertomuksen perusteella; t(cid:132)st(cid:132) huolimatta viraston johtajalle olisi toimittaa suoraan asian- s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132) velvollisuus omaisen ne oikeusviranomaisille j(cid:132)senvaltion viraston sis(cid:132)isten tutkimusten yhteydess(cid:132) saamat tiedot seikoista, jotka saattavat johtaa rikossyyttei- siin, (14) olisi s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132) viraston toimihenkil(cid:148)iden teht(cid:132)vien hoidon edellytyksist(cid:132) ja johtajan vastuusta viraston toimihenkil(cid:148)iden suorittamista tutkimuksista, (15) (16) asianomaisten j(cid:132)senvaltioiden sek(cid:132) viraston ja toimielinten tai elinten v(cid:132)lisen yhteisty(cid:148)n edist(cid:132)mi- seksi on tarpeen helpottaa keskin(cid:132)ist(cid:132) tietojen vaihtoa ottaen huomioon salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen luottamuksellisuuden ja varmistaen, ett(cid:132) niille annetaan t(cid:132)llaisille tiedoille kuuluva suoja, tutkimusten suorittamien sen varmistamiseksi, ett(cid:132) viraston henkil(cid:148)kuntaan kuuluvien tulokset otetaan huomioon ja tarpeellisen seurannan varmis- tamiseksi olisi s(cid:132)(cid:132)dett(cid:132)v(cid:132), ett(cid:132) tutkintakertomuksia voidaan k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) todisteena hallinnollisissa tai oikeu- dellisissa menettelyiss(cid:132); t(cid:132)t(cid:132) varten ne on laadittava ottaen huomioon kansallisia hallinnollisia selvi- tyksi(cid:132) koskevat edellytykset, (11) sis(cid:132)isi(cid:132) tutkimuksia voidaan toteuttaa ainoastaan, jos virastolle on taattu oikeus p(cid:132)(cid:132)st(cid:132) toimielinten ja elinten kaikkiin tiloihin ja saada tietoa kaikista niiden hallussa olevista tiedoista ja asiakirjoista, (17) riippumattomuuden tutkintateht(cid:132)vi(cid:132) viraston on oltava teht(cid:132)viens(cid:132) hoidossa riippu- vahvistamiseksi maton; viraston s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)llisesti valvontakomitea, joka koostuu ulkopuolisista, riip- pumattomista asiantuntijoista, joilla on erityisp(cid:132)te- vyys viraston toimivaltaan kuuluvilla aloilla; t(cid:132)m(cid:132)n komitean teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on my(cid:148)s avustaa viraston johtajaa t(cid:132)m(cid:132)n teht(cid:132)vien hoidossa, valvoo (12) viraston riippumattomuuden varmistamiseksi sille viraston t(cid:132)ll(cid:132) johtajalle aloittaa tutkimus omasta aloitteestaan, asetuksella uskotuissa annettava teht(cid:132)viss(cid:132), toimivalta olisi (1) EYVL L 292, 15. 11. 1996, s. 2. (2) EYVL L 312, 23. 12. 1995, s. 1. (18) hallinnolliset tutkimukset on toteutettava viraston johtajan johdolla ja t(cid:132)ysin toimielimist(cid:132) ja elimist(cid:132) sek(cid:132) valvontakomiteasta riippumattomasti, 31. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 136/3 (19) viraston johtajan teht(cid:132)v(cid:132)n(cid:132) on huolehtia henkil(cid:148)tie- tojen suojasta ja tutkimusten yhteydess(cid:132) saatujen tietojen noudattamisesta; lis(cid:132)ksi yhteis(cid:148)jen virkamiehille ja muulle henkil(cid:148)s- t(cid:148)lle on taattava henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen 90 ja 91 artik- lassa s(cid:132)(cid:132)detty(cid:132) suojaa vastaava oikeussuoja, luottamuksellisuuden (20) viraston toimintaa olisi arvioitava kolmen vuoden kuluttua, ja (21) t(cid:132)m(cid:132) asetus ei milt(cid:132)(cid:132)n osin v(cid:132)henn(cid:132) j(cid:132)senvaltioiden toimivaltaa tai velvollisuuksia yhteis(cid:148)jen taloudelli- siin etuihin kohdistuvien petosten torjumiseksi toteutettavien toimenpiteiden osalta; ulkoisten hallinnollisten tutkimusten uskominen riippumat- toman viraston teht(cid:132)v(cid:132)ksi on t(cid:132)ysin perustamissopi- muksen 5 artiklassa ilmaistun toissijaisuusperiaat- teen mukaista; t(cid:132)llaisen viraston toiminnalla voidaan tehostaa petosten, lahjonnan ja yhteis(cid:148)jen taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa, ja se on siten my(cid:148)s suhteelli- suusperiaatteen mukaista, OVAT ANTANEET T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Tavoitteet ja teht(cid:132)v(cid:132)t Tehostaakseen petosten, lahjonnan ja Euroopan 1. yhteis(cid:148)n taloudellisia etuja vahingoittavan muun lait- toman toiminnan torjuntaa komission p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksell(cid:132) 1999/ 352/EY, EHTY, Euratom perustettu petostentorjuntavi- rasto, j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”virasto”, k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) komissiolle yhteis(cid:148)n lains(cid:132)(cid:132)d(cid:132)nn(cid:148)ss(cid:132) sek(cid:132) n(cid:132)iden alojen voimassa olevissa sopi- muksissa annettuja tutkintavaltuuksia. 2. Virasto varmistaa komission j(cid:132)senvaltioille antaman avun tiiviin ja s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)llisen yhteisty(cid:148)n j(cid:132)rjest(cid:132)misess(cid:132) niiden toimivaltaisten viranomaisten kesken niiden toiminnan yhteensovittamiseksi Euroopan yhteis(cid:148)n ta- loudellisten etujen suojaamiseksi petoksilta. Virasto osal- listuu sellaisten menetelmien aikaansaamiseen ja kehitt(cid:132)- miseen, joilla torjutaan petoksia ja Euroopan yhteis(cid:148)n taloudellisia etuja vahingoittavia muuta laitonta toimintaa. (cid:190) torjua petoksia, loudellisia toimintaa, etuja lahjontaa ja Euroopan yhteis(cid:148)n ta- laitonta vahingoittavaa muuta (cid:190) selvitt(cid:132)(cid:132) virkatoimintaan liittyvi(cid:132) vakavia tekoja, jotka voivat merkit(cid:132), ett(cid:132) virkamies tai muu henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluva on j(cid:132)tt(cid:132)nyt noudattamatta velvollisuuksiaan tavalla, joka voi haitata n(cid:132)iden yhteis(cid:148)jen etuja ja joka voi johtaa kurinpitotoimiin ja tarvittaessa rikossyyttei- siin, taikka ett(cid:132) toimielimen tai elimen j(cid:132)sen tai johto- henkil(cid:148) taikka henkil(cid:148)kuntaan kuuluva, johon ei sovelleta henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)j(cid:132), on vastaavalla tavalla j(cid:132)tt(cid:132)nyt noudattamatta velvollisuuksiaan. 2 artikla Hallinnolliset tutkimukset T(cid:132)ss(cid:132) asetuksessa hallinnollisilla tutkimuksilla, j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”tutkimukset”, tarkoitetaan kaikkia tarkastuksia, todenta- misia ja viraston henkil(cid:148)kuntaan kuuluvien 3 ja 4 artiklan mukaisesti toteuttamia toimia 1 artiklassa m(cid:132)(cid:132)ritettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi ja osoittaakseen tarvittaessa, ett(cid:132) tarkastettu toiminta on luonteeltaan v(cid:132)(cid:132)rink(cid:132)yt(cid:148)s. Tutkimukset eiv(cid:132)t vaikuta j(cid:132)senvaltioiden syytetoimival- taan. 3 artikla Ulkoiset tutkimukset Virasto k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) komissiolle asetuksella (Euratom, EY) N:o 2185/96 my(cid:148)nnetty(cid:132) toimivaltaa toteuttaa tarkastuksia ja todentamisia paikalla voimassa olevien yhteisty(cid:148)sopimusten mukaisesti, kolmansissa maissa. j(cid:132)senvaltioissa sek(cid:132), Virasto toteuttaa tutkimusteht(cid:132)v(cid:132)ns(cid:132) puitteissa asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan 1 kohdassa ja saman asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa alakohtaisissa s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)st(cid:148)iss(cid:132) tarkoitettuja tarkastuksia ja todentamisia j(cid:132)senvaltioissa sek(cid:132), voimassa olevien yhteis- ty(cid:148)sopimusten mukaisesti, kolmansissa maissa. 4 artikla Sis(cid:132)iset tutkimukset Virasto toteuttaa perustamissopimuksilla tai niiden 3. perusteella perustetuissa toimielimiss(cid:132) ja elimiss(cid:132), j(cid:132)ljem- p(cid:132)n(cid:132) ”toimielimet ja elimet”, hallinnolliset tutkimukset, joiden tarkoituksena on: 1. Virasto toteuttaa toimielimiss(cid:132) ja elimiss(cid:132) 1 artiklassa tarkoitetuilla aloilla sis(cid:132)isi(cid:132) hallinnollisia tutkimuksia, j(cid:132)ljemp(cid:132)n(cid:132) ”sis(cid:132)iset tutkimukset”. L 136/4 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 31. 5. 1999 N(cid:132)m(cid:132) sis(cid:132)iset tutkimukset toteutetaan ottaen huomioon perustamissopimusten, erityisesti erioikeuksista ja vapauk- sista tehdyn p(cid:148)yt(cid:132)kirjan m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ykset sek(cid:132) henkil(cid:148)st(cid:148)- s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t t(cid:132)ss(cid:132) asetuksessa ja kunkin toimielimen ja elimen ja yksityiskohtaisia p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksiss(cid:132) s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)j(cid:132) noudattaen. Toimielimet sopivat yhteisesti t(cid:132)llai- sella p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksell(cid:132) luotavasta j(cid:132)rjestelm(cid:132)st(cid:132). s(cid:132)(cid:132)dettyj(cid:132) edellytyksi(cid:132) 2. Sen noudattamiseksi, mit(cid:132) 1 kohdassa s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n: (cid:190) virastolla on oikeus ilman ennakkoilmoitusta ja viipy- m(cid:132)tt(cid:132) saada tieto kaikista toimielinten ja elinten hallussa olevista tiedoista ja p(cid:132)(cid:132)st(cid:132) niiden kaikkiin toimitiloihin. Virastolla on oikeus tarkastaa toimie- linten ja elinten kirjanpito. Virasto voi ottaa j(cid:132)ljen- n(cid:148)ksen mist(cid:132) tahansa toimielinten ja elinten hallussa olevasta asiakirjasta ja tietov(cid:132)lineen sis(cid:132)ll(cid:148)st(cid:132) ja saada k(cid:132)ytt(cid:148)(cid:148)ns(cid:132) otteita niist(cid:132) sek(cid:132) tarvittaessa varmistaa, etteiv(cid:132)t kyseiset asiakirjat tai tiedot katoa, (cid:190) virasto voi pyyt(cid:132)(cid:132) suullisia tietoja toimielinten ja elinten j(cid:132)senilt(cid:132) ja johtohenkil(cid:148)ilt(cid:132) sek(cid:132) toimielinten ja elinten henkil(cid:148)st(cid:148)lt(cid:132). 3. Virasto voi asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 s(cid:132)(cid:132)dettyjen edellytysten ja yksityiskohtaisten s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen mukaisesti tehd(cid:132) asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin kohdistuvia tarkastuksia paikalla tutustuakseen kyseisten toimijoiden hallussa oleviin mahdollisia v(cid:132)(cid:132)rink(cid:132)yt(cid:148)ksi(cid:132) koskeviin tietoihin. Virasto voi lis(cid:132)ksi pyyt(cid:132)(cid:132) kaikilta asianomaisilta henki- l(cid:148)ilt(cid:132) tarpeellisina pit(cid:132)mi(cid:132)(cid:132)n tietoja. tutkimustensa kannalta Jos viraston henkil(cid:148)kuntaan kuuluvat 4. toteuttavat tutkimuksia toimielimen tai elimen tiloissa ja jos n(cid:132)m(cid:132) tutustuvat niiden hallussa olevaan asiakirjaan tai pyyt(cid:132)v(cid:132)t toimielinten ja elinten hallussa olevia tietoja, t(cid:132)st(cid:132) ilmoi- tetaan toimielimelle tai elimelle. 5. Jos tutkimuksessa ilmenee, ett(cid:132) j(cid:132)seneen, johtohen- kil(cid:148)(cid:148)n, virkamieheen tai muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuulu- vaan voi kohdistua henkil(cid:148)kohtaisia ep(cid:132)ilyj(cid:132), t(cid:132)st(cid:132) ilmoi- tetaan toimielimelle tai elimelle, jonka palveluksessa h(cid:132)n on. Tapauksissa, joissa tutkimukseen liittyvist(cid:132) syist(cid:132) on noudatettava ehdotonta salassapitoa tai joissa on turvau- duttava kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluviin tutkintamenetelmiin, t(cid:132)t(cid:132) ilmoittamista voidaan lyk(cid:132)t(cid:132). 6. Perustamissopimuksen, erityisesti erioikeuksista ja vapauksista tehdyn p(cid:148)yt(cid:132)kirjan m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)yksi(cid:132) sek(cid:132) henkil(cid:148)s- t(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132) ja rajoittamatta 1 kohdassa tarkoi- tettuun kunkin toimielimen ja elimen tekem(cid:132)(cid:132)n p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)k- seen sis(cid:132)ltyv(cid:132)t erityisesti s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t, jotka koskevat: a) toimielinten ja virkamiesten ja elinten j(cid:132)senten, muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvien sek(cid:132) elinten johto- henkil(cid:148)iden, virkamiesten ja muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvien velvollisuutta toimia yhteisty(cid:148)ss(cid:132) viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvien kanssa ja antaa heille tietoja; b) viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvien toteuttamissa sis(cid:132)i- siss(cid:132) tutkimuksissa noudatettavia menettelyj(cid:132) ja takeita sis(cid:132)isten tutkimusten kohteina olevien henkil(cid:148)iden oikeuksista. 5 artikla Tutkimusten aloittaminen Viraston johtaja p(cid:132)(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) ulkoisten tutkimusten aloittami- sesta omasta aloitteestaan tai asianomaisen j(cid:132)senvaltion pyynn(cid:148)st(cid:132). Viraston johtaja p(cid:132)(cid:132)tt(cid:132)(cid:132) sis(cid:132)isten tutkimusten aloittami- sesta omasta aloitteestaan tai sen toimielimen tai elimen pyynn(cid:148)st(cid:132), jossa tutkimus on suoritettava. 6 artikla Tutkimusten toteuttaminen 1. Viraston johtaja johtaa tutkimusten toteuttamista. Viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvat suorittavat 2. v(cid:132)ns(cid:132) esitetty(cid:132)(cid:132)n kirjallisen valtuutuksen, heid(cid:132)n henkil(cid:148)llisyytens(cid:132) ja asemansa. teht(cid:132)- josta ilmenee Viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvilla, 3. joille on annettu teht(cid:132)v(cid:132)ksi tutkimuksen suorittaminen, on kunkin toimen osalta oltava johtajan antama kirjallinen valtuutus, josta ilmenee tutkimuksen kohde. 4. Viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvien on tarkastuksia ja todentamisia paikalla suorittaessaan esiinnytt(cid:132)v(cid:132) tavalla, joka on kyseisen j(cid:132)senvaltion virkamiehiin sovellettavien s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen ja k(cid:132)yt(cid:132)nteiden, henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen sek(cid:132) 4 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)sten mukainen. 5. Tutkimukset toteutetaan keskeytyksett(cid:132) olosuhteisiin ja tutkittavan asian vaikeusasteeseen n(cid:132)hden oikeassa suhteessa olevassa ajassa. 6. J(cid:132)senvaltioiden on huolehdittava, ett(cid:132) niiden toimi- valtaiset viranomaiset avustavat kansallisten s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten viraston henkil(cid:148)kuntaan kuuluvia n(cid:132)iden mukaisesti teht(cid:132)vien t(cid:132)ytt(cid:132)misess(cid:132). Toimielinten ja elinten on huolehdittava, ett(cid:132) niiden j(cid:132)senet ja henkil(cid:148)st(cid:148) avustavat viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvia tarvittavalla tavalla n(cid:132)iden teht(cid:132)vien suorittamisessa, ja elinten on huolehdittava, ett(cid:132) niiden johtohenkil(cid:148)t ja henkil(cid:148)st(cid:148) avustavat viraston henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluvia tarvittavalla tavalla n(cid:132)iden teht(cid:132)- vien suorittamisessa. 31. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 136/5 7 artikla Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopimuksen 286 ja 287 artiklan soveltamista. Velvollisuus antaa tietoja virastolle 1. Toimielinten ja elinten on toimitettava viipym(cid:132)tt(cid:132) virastolle kaikki tiedot, jotka liittyv(cid:132)t mahdollisiin petok- siin, lahjontaan tai muuhun laittomaan toimintaan. Toimielinten ja elinten sek(cid:132), jos se on kansallisen 2. lain mukaan mahdollista, j(cid:132)senvaltioiden on viraston pyynn(cid:148)st(cid:132) tai omasta aloitteestaan toimitettava virastolle kaikki niiden hallussa olevat, vireill(cid:132) olevaan sis(cid:132)iseen tutkimukseen liittyv(cid:132)t asiakirjat ja tiedot. J(cid:132)senvaltioiden on toimitettava ulkoisiin tutkimuksiin liittyv(cid:132)t asiakirjat ja tiedot niit(cid:132) koskevien s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten mukaisesti. Toimielinten ja elinten sek(cid:132), jos se on kansallisen 3. lains(cid:132)(cid:132)d(cid:132)nn(cid:148)n mukaan mahdollista, j(cid:132)senvaltioiden on toimitettava virastolle kaikki muut hallussaan olevat jotka liittyv(cid:132)t aiheellisina pidetyt asiakirjat petosten, lahjonnan ja yhteis(cid:148)jen taloudellisia etuja vahin- goittavan muun laittoman toiminnan torjuntaan. ja tiedot, 8 artikla Tietojen luottamuksellisuus ja tietosuoja 1. Ulkoisissa tutkimuksissa saaduilla tiedoilla on niiden muodosta riippumatta n(cid:132)it(cid:132) tutkimuksia koskevien s(cid:132)(cid:132)n- n(cid:148)sten mukainen suoja. Sis(cid:132)isiss(cid:132) tutkimuksissa annetut tai saadut tiedot ovat 2. niiden muodosta riippumatta luottamuksellisia, ja niill(cid:132) on sama suoja kuin Euroopan yhteis(cid:148)jen toimielimiin sovellettavissa s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksiss(cid:132). T(cid:132)llaisia tietoja ei erityisesti saa ilmaista muille kuin niille henkil(cid:148)ille, joiden kuuluu teht(cid:132)viens(cid:132) vuoksi Euroopan yhteis(cid:148)jen tai j(cid:132)senvaltioiden toimielimiss(cid:132) tuntea ne, eik(cid:132) niit(cid:132) saa k(cid:132)ytt(cid:132)(cid:132) muuhun tarkoitukseen kuin petosten, lahjonnan ja muun laittoman toiminnan torjumiseen. Johtaja huolehtii siit(cid:132), ett(cid:132) viraston henkil(cid:148)kuntaan 3. kuuluvat ja muut h(cid:132)nen alaisuudessaan toimivat henkil(cid:148)t noudattavat henkil(cid:148)tietojen suojaa koskevia yhteis(cid:148)n ja kansallisia s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132), erityisesti 24 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1995 yksil(cid:148)iden suojelusta henkil(cid:148)tietojen k(cid:132)sittelyss(cid:132) ja n(cid:132)iden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (1) s(cid:132)(cid:132)n- n(cid:148)ksi(cid:132). Viraston johtaja ja 11 artiklassa tarkoitetun valvonta- 4. komitean j(cid:132)senet valvovat t(cid:132)m(cid:132)n artiklan s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten sek(cid:132) (1) EYVL L 281, 23. 11. 1995, s. 31. 9 artikla Tutkintakertomus ja tutkinnan jatkotoimet Virasto laatii 1. vastuulla loppukertomuksen, todetut tutkinnan p(cid:132)(cid:132)telm(cid:132)t sek(cid:132) johtajan suositukset miksi. tutkimuksensa valmistuttua johtajan jossa ilmoitetaan erityisesti seikat, mahdollinen taloudellinen vahinko ja jatkotoi- on laadittaessa kertomuksia 2. N(cid:132)it(cid:132) otettava huomioon asianomaisen j(cid:132)senvaltion kansalliseen lains(cid:132)(cid:132)- vaatimukset. d(cid:132)nt(cid:148)(cid:148)n sis(cid:132)ltyv(cid:132)t menettely(cid:132) koskevat joissa on tarpeen turvautua j(cid:132)senvaltion Tapauksissa, hallinnollisiin ja oikeudellisiin menettelyihin, n(cid:132)in laaditut kertomukset on hyv(cid:132)ksytt(cid:132)v(cid:132) todisteeksi samalla tavoin ja samoin edellytyksin kuin kansallisten hallinnol- listen tarkastajien laatimat hallinnolliset kertomukset. Viraston kertomuksia arvioidaan samojen s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen perus- teella kuin kansallisten hallinnollisten tarkastajien laatimia hallinnollisia kertomuksia, ja ne ovat kansallisten viranomaisten kertomusten kanssa samanarvoiset. 3. Ulkoisesta tutkimuksesta laadittu kertomus ja kaikki siihen liittyv(cid:132)t tarpeelliset asiakirjat toimitetaan kyseisten j(cid:132)senvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ulkoisia tutkimuksia koskevan s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)st(cid:148)n mukaisesti. tarpeelliset asiakirjat Sis(cid:132)isest(cid:132) tutkimuksesta laadittu kertomus ja kaikki 4. siihen liittyv(cid:132)t toimitetaan asian- omaiselle toimielimelle tai elimelle. Toimielimet ja elimet toteuttavat sis(cid:132)isten tutkimusten tulosten edellytt(cid:132)m(cid:132)t kurinpidolliset ja oikeudelliset jatkotoimet ja ilmoittavat viraston johtajalle toteutetuista tutkimuksen jatkotoimista johtajan vahvistamassa m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ajassa. kertomuksensa p(cid:132)(cid:132)telmiss(cid:132) 10 artikla Viraston l(cid:132)hett(cid:132)m(cid:132)t tiedot T(cid:132)m(cid:132)n asetuksen 8, 9 ja 11 artiklan sek(cid:132) asetuksen 1. (Euratom, EY) N:o 2185/96 s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten soveltamista rajoittamatta virasto voi milloin tahansa l(cid:132)hett(cid:132)(cid:132) asian- omaisten j(cid:132)senvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ulkoisten tutkimusten yhteydess(cid:132) saamiaan tietoja. 2. T(cid:132)m(cid:132)n asetuksen 8, 9 ja 11 artiklan soveltamista rajoittamatta viraston johtaja l(cid:132)hett(cid:132)(cid:132) asianomaisen j(cid:132)sen- valtion oikeusviranomaisille viraston sis(cid:132)isten tutkimusten johtaa tiedot seikoista, yhteydess(cid:132) saamat rikossyytteisiin. Viraston johtaja ilmoittaa t(cid:132)st(cid:132) samanai- kaisesti asianomaiselle j(cid:132)senvaltiolle, jollei tutkimukseen liittyvist(cid:132) syist(cid:132) muuta johdu. jotka voivat L 136/6 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 31. 5. 1999 Virasto voi milloin tahansa toimittaa asianomaiselle 3. toimielimelle tai elimelle sis(cid:132)isten tutkimusten yhteydess(cid:132) saamiaan tietoja, t(cid:132)m(cid:132)n kuitenkaan rajoittamatta t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen 8 ja 9 artiklan soveltamista. omainen toimielin tai elin ei ole toteuttanut h(cid:132)nen suosi- tustensa mukaisia jatkotoimia. Johtaja ilmoittaa komi- tealle tapauksista, joissa jonkin j(cid:132)senvaltion oikeusviran- omaisille on toimitettava tietoja. 11 artikla Valvontakomitea Valvontakomitea antaa vuosittain ainakin yhden 8. toimintakertomuksen, jonka se osoittaa toimielimille. Komitea voi esitt(cid:132)(cid:132) Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle kertomuksia viraston tutkimusten tuloksista ja jatkotoimista. 1. Valvontakomitea toteuttaa s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)llist(cid:132) tutkintatoi- mien toteuttamiseen kohdistuvaa valvontaa ja vahvistaa siten viraston riippumattomuutta. Valvontakomitea antaa lausuntoja viraston toiminnasta viraston johtajalle t(cid:132)m(cid:132)n pyynn(cid:148)st(cid:132) tai omasta aloittees- taan, mutta ei kuitenkaan puutu vireill(cid:132) oleviin tutkimuk- siin. 12 artikla Johtaja 2. Valvontakomiteassa on viisi riippumatonta ulkopuo- lista j(cid:132)sent(cid:132)a, jotka t(cid:132)ytt(cid:132)v(cid:132)t omissa maissaan edellytykset viraston virkoihin. liittyviin Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio nimitt(cid:132)v(cid:132)t komitean j(cid:132)senet yhteisell(cid:132) sopimuksella. toimialaan korkeisiin J(cid:132)senten toimikausi on kolme vuotta. J(cid:132)sen voidaan 3. nimitt(cid:132)(cid:132) kerran uudeksi toimikaudeksi. 4. Kun j(cid:132)senen toimikausi p(cid:132)(cid:132)ttyy, h(cid:132)n jatkaa teht(cid:132)v(cid:132)s- s(cid:132)(cid:132)n, kunnes h(cid:132)net on nimitetty uudeksi toimikaudeksi tai h(cid:132)nen tilalleen on nimitetty uusi j(cid:132)sen. Teht(cid:132)vi(cid:132)(cid:132)n suorittaessaan j(cid:132)senet eiv(cid:132)t pyyd(cid:132) eiv(cid:132)tk(cid:132) tai ohjeita milt(cid:132)(cid:132)n hallitukselta, toimielimelt(cid:132) 5. ota elimelt(cid:132). Virastoa johtaa johtaja, 1. jonka komissio nimitt(cid:132)(cid:132) viideksi vuodeksi; h(cid:132)net voidaan nimitt(cid:132)(cid:132) kerran uudeksi toimikaudeksi. 2. Johtajan nime(cid:132)mist(cid:132) varten komissio laatii, julkais- tuaan tarvittaessa hakuilmoituksen Euroopan yhteis(cid:148)jen virallisessa lehdess(cid:132) ja saatuaan valvontakomitean my(cid:148)n- jotka t(cid:132)ytt(cid:132)v(cid:132)t teisen lausunnon, vaaditut nimitt(cid:132)(cid:132) kelpoisuusvaatimukset. Komissio johtajan kuultuaan Euroopan parlamenttia ja neuvostoa. luettelon ehdokkaista, lopullisiin T(cid:132)ytt(cid:132)ess(cid:132)(cid:132)n ulkoisten tai 3. sis(cid:132)isten tutkimusten aloittamiseen ja toteuttamiseen ja tutkimusten johdosta laadittaviin liittyvi(cid:132) teht(cid:132)vi(cid:132)(cid:132)n johtaja ei pyyd(cid:132) eik(cid:132) ota ohjeita milt(cid:132)(cid:132)n halli- tukselta, toimielimelt(cid:132) tai elimelt(cid:132). Jos johtaja katsoo, ett(cid:132) jokin komission toteuttama toimenpide vaarantaa h(cid:132)nen riippumattomuuttaan, h(cid:132)n voi nostaa kanteen komissiota vastaan yhteis(cid:148)jen tuomioistuimessa. tutkintakertomuksiin Valvontakomitea nime(cid:132)(cid:132) itselleen puheenjohtajan. 6. Valvontakomitea ty(cid:148)j(cid:132)rjestyksens(cid:132). Se pit(cid:132)(cid:132) v(cid:132)hint(cid:132)(cid:132)n kymmenen kokousta vuosittain. Se tekee p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksens(cid:132) j(cid:132)sentens(cid:132) enemmist(cid:148)ll(cid:132). Sen sihteerist(cid:148)teht(cid:132)- vist(cid:132) huolehtii virasto. vahvistaa Johtaja toimittaa valvontakomitealle vuosittain suun- 7. nitelman t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen 1 artiklassa tarkoitetusta viraston toiminnasta. Johtaja tiedottaa komitealle s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)l- lisesti viraston toiminnasta, tutkimuksista, niiden tulok- sista ja jatkotoimista. Kun jokin tutkimus on ollut vireill(cid:132) yli yhdeks(cid:132)n kuukautta, johtaja ilmoittaa komitealle syyt, joiden vuoksi tutkimusta ei viel(cid:132) voida saattaa p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)kseen, joka tarvitaan tutkimuksen sek(cid:132) ilmoittaa arvion ajasta, jos asian- valmistumiseen. Johtaja ilmoittaa komitealle, Johtaja toimittaa s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)llisesti kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuo- viraston tutkimusten tuloksista ottaen mioistuimelle huomioon tutkimusten luottamuksellisuuden ja kunnioit- taen asianomaisten henkil(cid:148)iden laillisia oikeuksia sek(cid:132) noudattaen tarvittaessa oikeusk(cid:132)sittelyyn sovellettavia kansallisia s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132). N(cid:132)m(cid:132) toimielimet huolehtivat viraston tutkimusten luot- tamuksellisuudesta ja ett(cid:132) asianomaisten henkil(cid:148)iden lail- jossa lisia oikeuksia kunnioitetaan sek(cid:132) oikeusk(cid:132)sittely tulee kyseeseen, ett(cid:132) noudatetaan kaikkia t(cid:132)llaiseen oikeusk(cid:132)sittelyyn sovellettavia kansallisia s(cid:132)(cid:132)n- n(cid:148)ksi(cid:132). tapauksessa, 31. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 136/7 Ennen kuin komissio ryhtyy kurinpitotoimiin 4. johtajaa vastaan, se kuulee valvontakomiteaa. Johtajaa koskevista kurinpitotoimista on lis(cid:132)ksi teht(cid:132)v(cid:132) perusteltu p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)s, joka on annettava tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 13 artikla Rahoitus otetaan Viraston m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)rahat, Euroopan komission p(cid:132)(cid:132)luokan A osaan sis(cid:132)ltyv(cid:132)(cid:132)n erityiseen budjettikohtaan, eritell(cid:132)(cid:132)n A osan liitteess(cid:132). joiden kokonaism(cid:132)(cid:132)r(cid:132) talousarvion unionin yleisen Viraston henkil(cid:148)st(cid:148)n lukum(cid:132)(cid:132)r(cid:132) ilmoitetaan komission henkil(cid:148)st(cid:148)taulukon liitteess(cid:132). 14 artikla Laillisuuden valvonta Kunnes henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t muutetaan, jokainen Euroopan yhteis(cid:148)jen virkamies ja muuhun henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n kuuluva voi henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti joka saattaa viraston johtajan k(cid:132)sitelt(cid:132)v(cid:132)ksi valituksen, viraston sis(cid:132)isess(cid:132) toteuttamaa koskee h(cid:132)nelle vastaista toimenpidett(cid:132). T(cid:132)llaisista valituksista tehtyihin p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksiin sovelletaan henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen 91 artiklaa. tutkimuksessa N(cid:132)it(cid:132) s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksi(cid:132) sovelletaan vastaavasti toimielinten ja elinten henkil(cid:148)st(cid:148)(cid:148)n, johon ei sovelleta henkil(cid:148)st(cid:148)s(cid:132)(cid:132)n- t(cid:148)j(cid:132). 15 artikla Arviointikertomus Komissio toimittaa kolmantena vuonna t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle viraston toimintaa koskevan arviointikertomuksen, johon liitet(cid:132)(cid:132)n valvontakomitean lausunto ja tarvittaessa viraston teht(cid:132)vien mukauttamista tai laajentamista koskevat ehdo- tukset. 16 artikla Voimaantulo T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 1 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1999. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa j(cid:132)sen- valtioissa. Tehty Brysseliss(cid:132) 25 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta J. M. GIL-ROBLES Puheenjohtaja H. EICHEL Puheenjohtaja


title: Direttiva 1999/50/CE della Commissione del 25 maggio 1999 che modifica la direttiva 91/321/CEE sugli alimenti per lattanti e alimenti di proseguimento (Testo rilevante ai fini del SEE)

eurovoc_concepts:
baby food
early childhood
food inspection
foodstuffs legislation
prepared foodstuff

formats: html pdf print

text: 2. 6. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 139/29 DIRETTIVA 1999/50/CE DELLA COMMISSIONE del 25 maggio 1999 che modifica la direttiva 91/321/CEE sugli alimenti per lattanti e alimenti di proseguimento (Testo rilevante ai fini del SEE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, vista la direttiva 89/398/CEE del Consiglio, del 3 maggio 1989, relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri concernenti i prodotti alimentari destinati ad un’alimentazione particolare (1), modificata dalla diret- tiva 96/84/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (2), in particolare l’articolo 4, paragrafo 1, sentito il comitato scientifico dell’alimentazione umana, (1) (2) (3) considerando che secondo l’articolo 6 della diret- tiva 91/321/CEE della Commissione (3), modificata da ultimo dalla direttiva 96/4/CE (4), gli alimenti lattanti e alimenti di proseguimento non per devono contenere alcuna sostanza in quantit(cid:133) tale da poter nuocere alla salute dei lattanti o dei bambini nella prima infanzia ed i livelli massimi tali sostanze devono essere definiti necessari di senza indugio; considerando che le divergenze nella disciplina sui livelli massimi di residui di antiparassitari in tali prodotti ostacolano gli scambi tra determinati Stati membri; residui di considerando che le quantit(cid:133) massime di residui di antiparassitari stabilite nella direttiva 76/895/CEE del Consiglio, del 23 novembre 1976, che fissa le quantit(cid:133) massime di antiparassitari consentite sugli e negli ortofrutticoli (5), modificata da ultimo dalla direttiva 97/41/CE (6), 86/362/CEE, del 24 luglio 1986, che fissa le quantit(cid:133) massime di residui di antiparassitari sui e nei cereali (7), modifi- cata da ultimo dalla direttiva 98/82/CE della Commissione (8), 86/363/CEE, del 24 luglio 1986, che fissa le quantit(cid:133) massime di residui di antipa- rassitari sui e nei prodotti alimentari di origine animale (9), modificata da ultimo dalla direttiva 98/ 82/CE, nonch(cid:130) 90/642/CEE, del 27 novembre 1990, che fissa le percentuali massime di residui di (1) GU L 186 del 30. 6. 1989, pag. 27. (2) GU L 48 del 19. 2. 1997, pag. 20. (3) GU L 175 del 4. 7. 1991, pag. 35. (4) GU L 49 del 28. 2. 1996, pag. 12. (5) GU L 340 del 9. 12. 1976, pag. 26. (6) GU L 184 del 12. 7. 1997, pag. 33. (7) GU L 221 del 7. 8. 1986, pag. 37. (8) GU L 290 del 29. 10. 1998, pag. 25. (9) GU L 221 del 7. 8. 1986, pag. 43. antiparassitari su e in alcuni prodotti di origine vegetale, compresi gli ortofrutticoli (10), modificata da ultimo dalla direttiva 98/82/CE, fanno salve le disposizioni speciali sugli alimenti per lattanti e gli alimenti di proseguimento; considerando che, tenuto conto degli obblighi assunti dalla Comunit(cid:133) a livello internazionale, in assenza di sufficienti riscontri scientifici pertinenti, il principio della precauzione consente alla Comu- nit(cid:133) di adottare misure provvisorie sulla base dei dati pertinenti a disposizione, in vista di un’ulte- riore valutazione del rischio e di una revisione delle misure entro un ragionevole periodo di tempo; considerando che, sulla base dei due pareri formu- lati il 19 settembre 1997 e il 4 giugno 1998 dal comitato scientifico dell’alimentazione umana, al momento sussistono dubbi circa l’adeguatezza degli attuali valori della dose giornaliera ammissibile (DGA) ai fini della tutela della salute dei lattanti e dei bambini nella prima infanzia; che i dubbi espressi non riguardano solo gli antiparassitari e i loro residui, ma anche le sostanze chimiche perico- lose e che la Commissione valuter(cid:133) pertanto la possibilit(cid:133) di fissare non appena possibile i livelli massimi di metalli pesanti negli alimenti destinati ai lattanti e ai bambini nella prima infanzia; considerando che, di conseguenza, per i prodotti utilizzati a fini di un’alimentazione particolare lattanti e ai bambini nella prima destinati ai infanzia (cid:138) opportuno adottare un limite estrema- mente basso comune a tutti gli antiparassitari; considerando che tale limite unico estremamente basso deve essere fissato a 0,01 mg/kg, pari dunque al livello minimo rilevabile; limiti considerando che devono essere imposti restrittivi che antiparassitari; mediante un’attenta selezione delle materie prime e tenuto conto degli svariati processi di lavorazione residui dei di (4) (5) (6) (7) (8) (10) GU L 350 del 14. 12. 1990, pag. 71. L 139/30 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 2. 6. 1999 cui sono sottoposti gli alimenti per lattanti e gli alimenti di proseguimento durante la fabbricazione (cid:138) possibile fabbricare prodotti con livelli minimi di residui di antiparassitari; considerando che, tuttavia, per un numero limitato di antiparassitari, persino livelli cos(cid:141) bassi potreb- bero, nelle peggiori circostanze, comportare l’assun- zione di residui in quantit(cid:133) superiori alla DGA; che di conseguenza gli alimenti per lattanti e alimenti di proseguimento non devono contenere tali anti- parassitari e devono essere prodotti senza farvi ricorso; considerando che la presente direttiva riflette le attuali conoscenze su tali sostanze; che qualsiasi modificazione basata sul progresso scientifico e tecnico sar(cid:133) decisa secondo la procedura di cui all’articolo 13 della direttiva 89/398/CEE; Gli alimenti per lattanti e alimenti di prosegui- 2. mento non devono contenere residui di singoli antipa- rassitari in quantit(cid:133) superiori a 0,01 mg/kg rispetto al prodotto pronto per la consumazione o ricostituito in base alle istruzioni del fabbricante. I metodi analitici per determinare i livelli per i residui di antiparassitari sono i metodi uniformi generalmente accettati. 3. Gli antiparassitari che figurano nell’allegato IX non devono essere utilizzati nei prodotti agricoli desti- nati alla produzione di alimenti per lattanti e alimenti di proseguimento. 4. Ove necessario vengono definiti i criteri micro- biologici. » 3. (cid:221) aggiunto il seguente allegato IX: «ALLEGATO IX considerando che la direttiva 91/321/CEE deve essere modificata di conseguenza; Antiparassitari il cui impiego (cid:138) vietato nei prodotti agricoli destinati alla produzione di alimenti per lattanti e alimenti di proseguimento considerando che le misure di cui alla presente direttiva sono conformi al parere del comitato permanente per i prodotti alimentari, Denominazione chimica della sostanza [. ]» (9) (10) (11) (12) HA ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA: Articolo 2 Articolo 1 La direttiva 91/321/CEE (cid:138) cos(cid:141) modificata: 1. All’articolo 1, paragrafo 2, (cid:138) aggiunta la lettera e) seguente: il «e) “residuo di antiparassitario”: residuo di un prodotto fitosanitario rilevato negli alimenti per lattanti o alimenti di proseguimento, ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 1 della direttiva 91/ 414/CEE del Consiglio (*), compresi i suoi metabo- liti e i prodotti della sua degradazione o reazione. (*) GU L 230 del 19. 8. 1991, pag. 1. » 2. L’articolo 6 (cid:138) sostituito dal seguente: «Articolo 6 Gli Stati membri mettono in vigore le disposizioni legisla- regolamentari ed amministrative necessarie per tive, conformarsi alla presente direttiva entro il 30 giugno 2000. Essi ne informano immediatamente la Commis- sione. Dette disposizioni sono applicate come segue: a) consentono il commercio dei prodotti conformi alla presente direttiva entro il 30 giugno 2000; b) vietano il commercio dei prodotti non conformi alla presente direttiva a decorrere dal 1o luglio 2002. Quando gli Stati membri adottano tali disposizioni, queste contengono un riferimento alla presente direttiva o sono corredate di un siffatto riferimento all’atto della sua pubblicazione ufficiale. Le modalit(cid:133) di riferimento sono decise dagli Stati membri. 1. Gli alimenti per lattanti e alimenti di prosegui- mento non devono contenere alcuna sostanza in quan- tit(cid:133) tale da poter nuocere alla salute dei lattanti o dei bambini. I necessari livelli massimi di tali sostanze sono definiti senza indugio. Articolo 3 La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla data di pubblicazione nella Gazzetta uffi- ciale delle Comunit(cid:133) europee. 2. 6. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 139/31 Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva. Articolo 4 Fatto a Bruxelles, il 25 maggio 1999. Per la Commissione Martin BANGEMANN Membro della Commissione


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām

eurovoc_concepts:
consumer goods
consumer protection
guarantee
sale

text: 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 223 31999L0044 L 171/12 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 7. 7. 1999. EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu (1), ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2), rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā izklāstīto procedūru un ņemot vērā Samierināšanas komitejas 1999. gada 18. maijā apstiprināto kopīgo dokumentu (3), tā kā Līguma 153. panta 1. un 3. punkts nosaka, ka Kopie- nai ar pasākumiem, ko tā paredz, ievērojot minētā Līguma 95. pantu, būtu jāveicina augsta patērētāju tiesību aizsar- dzības līmeņa panākšana; tā kā iekšējais tirgus ir teritorija bez iekšējām robežām, kurā tiek garantēta brīva preču, personu, pakalpojumu un kapitāla aprite; tā kā brīva preču aprite attiecas ne tikai uz uzņēmējdarbībā iesaistītu personu darījumiem, bet arī uz privātpersonu darījumiem; tā kā brīva preču aprite nozīmē to, ka vienas dalībvalsts pastāvīgais iedzīvotājs brīvi varētu pirkt preces citas dalībvalsts teritorijā, pamatojoties uz vie- notu minimālo taisnīgu noteikumu kopumu, kas regla- mentē patēriņa preču pārdošanu; (5) (6) (7) tā kā dalībvalstu tiesību akti, kas attiecas uz patēriņa preču pārdošanu, ir diezgan būtiski atšķirīgi, un tādēļ šo valstu patēriņa preču tirgi atšķiras cits no cita, un var rasties pār- devēju savstarpējās konkurences izkropļojumi; (8) tā kā patērētājiem, kuri spraigi izmanto plašo tirgu, lai pirktu preces dalībvalstīs, kas nav viņu pastāvīgās dzīves- vietas valsts, ir būtiska loma iekšējā tirgus izveidē; tā kā būtu jānovērš robežu mākslīga rekonstrukcija un tirgu sadrumstalošana; tā kā patērētājiem pieejamās iespējas ir ievērojami paplašinājušās, sakaru tehnoloģijas, kas nodrošina ātru pieeju izplatīšanas sistē- mām citās dalībvalstīs vai trešās valstīs; tā kā, ja nav noti- reglamentējošo kusi tirdzniecību izmantojot patēriņa jaunas preču (1) (2) (3) (4) noteikumu obligāta saskaņošana, preču pārdošanas attīs- tība jaunu distances saziņas tehnoloģiju vidē ir apdraudē- ta; tā kā patērētāju tiesību minimālo noteikumu kopuma izvei- de, kas ir spēkā neatkarīgi no tā, kurā vietā Kopienas teri- torijā preces iepērk, nostiprinās patērētāju uzticību un dos viņiem iespēju pilnībā izmantot iekšējo tirgu; tā kā galvenās grūtības, ar ko sastopas patērētāji, un galve- nais konfliktu avots ar pārdevējiem attiecas uz preču neat- bilstību līgumam; tā kā tādēļ ir pamats tuvināt attiecīgo valstu tiesību aktus, kas reglamentē patēriņa preču pārdo- šanu, tomēr neaizskarot valstu tiesību aktu noteikumus un principus, kas attiecas uz līgumsaistībām un saistībām, kas nav līgumsaistības; tā kā precēm galvenokārt ir jāatbilst līguma specifikācijām; tā kā principu par atbilstību līgumam var uzskatīt par valstu dažādo juridisko tradīciju kopīgu principu; tā kā dažu valstu juridiskajās tradīcijās var nebūt iespējams paļauties tikai uz šo principu, lai nodrošinātu patērētāja tie- sību aizsardzības obligātu līmeni; tā kā saskaņā ar šādām juridiskajām tradīcijām attiecīgo valstu papildu noteikumi jo īpaši var būt lietderīgi, lai nodrošinātu to, ka patērētāju tiesības aizsargā gadījumos, kad puses nav vienojušās par konkrētiem līguma noteikumiem, vai arī puses ir vienoju- šās par tādiem līguma noteikumiem, kas tieši vai netieši atceļ vai ierobežo patērētāja tiesības un kas nav patērētā- jam saistoši, ja viņa tiesības izriet no šīs direktīvas; ir lietderīgi tā kā, lai rosinātu piemērot principu par atbilstību līgu- ieviest atspēkojamu pieņēmumu par mam, atbilstību līgumam, kas attiecas uz visparastākajām situāci- jām; tā kā šāds pieņēmums neierobežo līguma brīvības principu; tā kā, ja turklāt nav īpašu līguma noteikumu, kā arī, ja piemēro obligātās aizsardzības klauzulu, šajā pieņēmumā minētos faktorus var izmantot, lai noteiktu preču neatbilstību līgumam; tā kā kvalitāte un piegāde, ko patērētāji var sagaidīt, būs inter alia atkarīga no tā, vai pre- ces ir jaunas vai lietotas; tā kā pieņēmumā minētie faktori ir kumulatīvi; tā kā, ja attiecīgās lietas apstākļi padara jeb- kuru konkrētu faktoru par acīm redzami nepiemērotu, pārējos pieņēmuma faktorus tomēr piemēro; (1) OV C 307, 16. 10. 1996. , 8. lpp. un OV C 148, 14. 5. 1998. , 12. lpp. (2) OV C 66, 3. 3. 1997. , 5. lpp. (3) Eiropas Parlamenta 1998. gada 10. marta atzinums (OV C 104, 6. 4. 1998. , 30. lpp. ), Padomes 1998. gada 24. septembra kopējā nostāja (OV C 333, 30. 10. 1998. , 46. lpp. ) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 17. decembra lēmums (OV C 98, 9. 4. 1999. , 226. lpp. ). Eiropas Parlamenta 1999. gada 5. maija lēmums un Padomes 1999. gada 17. maija lēmums. (9) tā kā pārdevējam būtu jābūt tieši atbildīgam patērētājam par preču atbilstību līgumam; tā kā šis ir tradicionālais risi- nājums, kas paredzēts dalībvalstu tiesiskajās sistēmās; tā kā pārdevējam saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem tomēr būtu jāatļauj izmantot tiesiskās aizsardzības līdzek- ļus pret ražotāju, iepriekšējo pārdevēju tajā pašā līgumu ķēdē vai jebkuru citu starpnieku, ja vien viņš nav atteicies 224 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. no šīm tiesībām; tā kā šī direktīva neietekmē principu, kurš paredz pārdevēja, ražotāja, iepriekšējā pārdevēja vai jeb- kura cita starpnieka tiesības brīvi slēgt savstarpējus līgu- mus; tā kā normas, kas reglamentē pret ko un kādā veidā pārdevējs var pieprasīt tiesiskās aizsardzības līdzekļus, ir jānosaka valstu tiesību aktos; tā kā dalībvalstis var paredzēt arī ierobežojumu periodam, kurā patērētāji var izmantot savas tiesības, ja šāda perioda termiņš nebeidzas divos gados no piegādes laika; tā kā, ja saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem ierobežotais peri- ods nesākas preču piegādes laikā, attiecīgās valsts tiesību aktu paredzētā ierobežotā perioda kopējais ilgums nevar būt īsāks par diviem gadiem, sākot no piegādes laika; (10) (11) tā kā gadījumos, kad preces neatbilst līgumam, patērētā- lai viņi bez maksas jiem būtu jābūt tiesīgiem panākt, saņemtu līgumam atbilstošas preces, izvēloties vai nu to labošanu vai aizstāšanu, vai arī, nesaņemot šādas preces, panākt cenas samazināšanu vai līguma anulēšanu; tā kā patērētājs vispirms var prasīt, lai pārdevējs preces salabotu vai aizstātu tās ar citām, ja vien šādi tiesiskās aiz- sardzības līdzekļi nav neiespējami vai nesamērīgi; tā kā tas, vai tiesiskās aizsardzības līdzeklis ir nesamērīgs, būtu jāno- saka objektīvi; tā kā tiesiskās aizsardzības līdzeklis būtu nesamērīgs, ja tas, salīdzinājumā ar citiem tiesiskās aizsar- dzības līdzekļiem, uzliktu nepamatotas izmaksas; tā kā, lai noteiktu, vai izmaksas ir nepamatotas, viena tiesiskās aiz- sardzības līdzekļa izmaksām būtu jābūt ievērojami augstā- kām par cita tiesiskās aizsardzības līdzekļa izmaksām; (18) tā kā dalībvalstis var apturēt vai pārtraukt periodu, kurā jāizpaužas neatbilstībai, un — vajadzības gadījumā un saskaņā ar saviem tiesību aktiem — ierobežoto periodu, ja notiek labošana, aizstāšana vai pārdevēja un patērētāja sarunas, lai panāktu izlīgumu; (19) tā kā dalībvalstīm būtu jāatļauj noteikt termiņu, kurā patē- rētājam ir jāinformē pārdevējs par neatbilstību; tā kā dalīb- valstis var nodrošināt augstāku patērētāja tiesību aizsardzī- bas līmeni, neieviešot šādu pienākumu; tā kā jebkurā gadījumā patērētāju rīcībā visā Kopienas teritorijā būtu jābūt vismaz diviem mēnešiem, lai informētu pārdevēju par neatbilstību; (12) tā kā gadījumos, kad ir neatbilstība, pārdevējs norēķinoties vienmēr var piedāvāt patērētājam jebkuru pieejamu tiesis- kās aizsardzības līdzekli; tā kā patērētājs izlemj, vai pie- ņemt vai noraidīt šo priekšlikumu; (20) (13) tā kā, lai dotu patērētājiem iespēju izmantot iekšējā tirgus priekšrocības un pirkt patēriņa preces citā dalībvalstī, patē- rētāju interesēs būtu ieteicams, lai to patēriņa preču ražo- tāji, kuras tirgo vairākās dalībvalstīs, attiecīgajiem produk- tiem pievienotu sarakstu ar vismaz vienu kontaktadresi katrā dalībvalstī, kurā šos produktus tirgo; (14) tā kā norādes uz piegādes laiku nenozīmē to, ka dalībval- stīm ir jāmaina savi noteikumi par riska pāreju; (15) (16) tā kā dalībvalstis var paredzēt, ka jebkuru atlīdzinājumu patērētājam var samazināt, ņemot vērā to, kā patērētājs ir preces izmantojis, kopš tās ir viņam piegādātas; tā kā sīkā- kus noteikumus, saskaņā ar kuriem var īstenot līguma pār- traukšanu, var noteikt valstu tiesību aktos; tā kā lietoto preču raksturīgo iezīmju dēļ tās parasti nav iespējams aizstāt; tā kā tādēļ attiecībā uz šīm precēm patē- rētāja tiesības uz nomaiņu parasti nav pieejamas; tā kā attiecībā uz šādām precēm dalībvalstis var dot pusēm iespēju vienoties par saīsinātu saistību termiņu; (17) tā kā ir lietderīgi ierobežot periodu, kurā pārdevējs ir atbil- dīgs par neatbilstību, kas konstatēta preču piegādes laikā; tā kā dalībvalstīm būtu jāgādā, lai šādi periodi neradītu nelabvēlīgus apstākļus tiem patērētājiem, kuri iepērkas aiz robežām; tā kā visām dalībvalstīm būtu jāinformē Komi- sija par šā noteikuma izmantošanu; tā kā Komisijai būtu jākontrolē šā noteikuma dažādās piemērošanas sekas attie- cībā uz patērētājiem un iekšējo tirgu; tā kā informācijai par to, kā dalībvalsts izmanto šo noteikumu, būtu jābūt pieeja- mai pārējām dalībvalstīm un patērētājiem, un patērētāju organizācijām visā Kopienas teritorijā; tā kā kopsavilkums par stāvokli visās dalībvalstīs tādēļ būtu publicējams Eiro- pas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī; (21) tā kā attiecībā uz atsevišķām preču kategorijām pārdevēju un ražotāju pašreizējā prakse ir piedāvāt precēm garantijas pret visiem defektiem, kas izpaužas noteiktā periodā; tā kā šī prakse var stimulēt konkurenci; tā kā, kamēr šādas garan- tijas ir likumīgi tirdzniecības instrumenti, tām nevajadzētu maldināt patērētāju; tā kā, lai nodrošinātu to, ka patērētāji netiek maldināti, garantijām būtu jāietver konkrēta infor- mācija, ieskaitot paziņojumu, ka šī garantija neietekmē patērētāja likumīgās tiesības; (22) tā kā puses, kopīgi vienojoties, nevar ierobežot vai atcelt patērētājiem piešķirtās tiesības, jo pretējā gadījumā tiktu kavēta viņiem sniegtā tiesiskā aizsardzība; tā kā šis princips būtu jāattiecina arī uz noteikumiem, kas paredz, ka patē- rētājs līguma noslēgšanas laikā ir zinājis par patēriņa preču neatbilstību; tā kā aizsardzība, kas ir piešķirta patērētāju 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 225 (23) (24) (25) tiesībām saskaņā ar šo direktīvu, nebūtu jāmazinās, pama- tojoties uz to, ka par līgumam piemērojamiem ir izraudzīti ārpuskopienas valsts tiesību akti; tā kā dažādu dalībvalstu tiesību akti un tiesu prakse šajā jomā parāda, ka pieaug centieni nodrošināt patērētāju tie- sību aizsardzības augstu līmeni; tā kā, ievērojot šo tendenci un pieredzi, kas iegūta šīs direktīvas ieviešanā, var būt vaja- dzīga plašāka saskaņošana, jo īpaši paredzot ražotāja tiešu atbildību par defektiem, par kuriem viņš atbild; — elektroenerģiju; c) “pārdevējs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas saskaņā ar līgumu pārdod patēriņa preces saistībā ar tās veikto tirdz- niecību, uzņēmējdarbību vai tās profesiju; d) “ražotājs” ir patēriņa preču izgatavotājs, patēriņa preču impor- tētājs Kopienas teritorijā vai jebkura persona, kas apliecina sevi kā ražotāju, izvietojot uz patēriņa precēm savu vārdu, preču zīmi vai citu atšķirības zīmi; tā kā dalībvalstīm būtu jāatļauj pieņemt vai paturēt spēkā stingrākus noteikumus jomā, uz kuru attiecas šī direktīva, lai nodrošinātu pat vēl augstāku patērētāju tiesību aizsar- dzības līmeni; e) “garantija” ir pārdevēja vai ražotāja saistības pret patērētāju bez papildu maksas atlīdzināt samaksāto cenu, nomainīt, salabot vai veikt citādas darbības ar patēriņa precēm, ja tās neatbilst garantijā vai attiecīgajā reklāmā izklāstītajām specifikācijām; tā kā saskaņā ar Komisijas 1998. gada 30. marta ieteikumu par principiem, ko piemēro struktūrām, kuras atbild par patērētāju strīdu ārpustiesas risinājumu (1), dalībvalstis var izveidot struktūras, kas nodrošina sūdzību procedūras objektīvu un efektīvu kārtošanu valsts un starpvalstu mērogā un ko patērētāji var izmantot kā starpniekus; f) “labošana” neatbilstības gadījumā ir patēriņa preču atbilstības pārdošanas līgumam atjaunošana. 3. Dalībvalstis var paredzēt, ka izteiciens “patēriņa preces” neat- tiecas uz lietotām precēm, ko pārdod atklātā izsolē, ja patērētā- jiem ir iespēja personiski apmeklēt izpārdošanu. (26) tā kā, lai aizsargātu patērētāju kopējās intereses, ir pamats pievienot šo direktīvu to direktīvu sarakstam, kas ietvertas pielikumā, kurš pievienots Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 98/27/EK (1998. gada 19. maijs) par aizliegu- miem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību (2), 4. Šajā direktīvā līgumus par rūpnieciski ražojamu vai izgatavo- jamu patēriņa preču piegādi arī uzskata par pārdošanas līgumiem. 2. pants Atbilstība līgumam IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Piemērošanas joma un definīcijas 1. Šīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus par dažiem patēriņa preču pārdošanas lai nodrošinātu vienādu aspektiem un saistītajām garantijām, patērētāju tiesību aizsardzības minimālo līmeni iekšējā tirgū. 2. Šajā direktīvā: a) “patērētājs” ir jebkura fiziska persona, kura līgumos, uz ko attiecas šī direktīva, darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar tirdz- niecību, tās uzņēmējdarbību vai profesiju; b) “patēriņa preces” ir visi materiāli kustami priekšmeti, izņemot: — preces, ko pārdod izpildes procesā vai citādi saskaņā ar tie- sību aktu prasībām, — ūdeni un gāzi, ja tie nav laisti pārdošanā ierobežotā til- pumā vai noteiktā daudzumā, (1) OV L 115, 17. 4. 1998. , 31. lpp. (2) OV L 166, 11. 6. 1998. , 51. lpp. 1. Pārdevējam ir jāpiegādā patērētājam tādas preces, kas atbilst pārdošanas līgumam. 2. Patēriņa preces uzskata par atbilstošām līgumam, ja: a) tās atbilst pārdevēja dotajam aprakstam un tām ir tādas pašas īpašības kā precēm, ko pārdevējs ir piedāvājis patērētājam kā paraugu vai modeli; b) tās ir derīgas jebkuram konkrētam nolūkam, kuram patērētājs tās pieprasa un ko viņš ir darījis zināmu pārdevējam līguma noslēgšanas brīdī, un pārdevējs ir tam piekritis; c) tās ir derīgas nolūkiem, kādiem šā tipa preces parasti izmanto; d) to piegāde un kvalitāte ir tāda, kas parasti piemīt šāda paša tipa precēm un ko patērētājs var pamatoti sagaidīt, ievērojot preču raksturu un ņemot vērā pārdevēja, ražotāja vai viņa pārstāvja sniegtos publiskos paziņojumus par šo preču specifiskajiem raksturlielumiem, jo īpaši reklāmā vai marķējumā. 3. Saskaņā ar šo pantu neuzskata, ka neatbilstība ir tad, ja līguma noslēgšanas laikā patērētājs apzinājies vai viņam pamatoti bija jāapzinās, ka ir neatbilstība, vai arī, ja neatbilstības izcelsme ir sais- tīta ar patērētāja piegādātajiem materiāliem. 226 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/4. sēj. 4. Šā panta 2. punkta d) apakšpunktā minētie publiskie paziņo- jumi neuzliek saistības pārdevējam, ja viņš: — ja patērētājs nav tiesīgs ne uz preču labošanu, ne nomaiņu, vai — ja pārdevējs nav izmantojis zaudējumu atlīdzināšanas līdzekli — pierāda, ka nav zinājis un pamatoti nav varējis zināt par pieņemamā laikā, vai minēto paziņojumu, — ja pārdevējs nav izmantojis zaudējumu atlīdzināšanas līdzekli, — pierāda, ka līdz līguma noslēgšanas brīdim paziņojums ir ticis nesagādājot ievērojamas neērtības patērētājam. koriģēts, vai — pierāda, ka šis paziņojums nav varējis ietekmēt lēmumu par patēriņa preču pirkšanu. 6. Patērētājs nav tiesīgs atcelt līgumu, ja neatbilstība ir nenozīmī- ga. 5. Jebkuru neatbilstību, ko rada patēriņa preču nepareiza uzstā- dīšana, uzskata par līdzvērtīgu preču neatbilstībai, ja uzstādīšana ir ietverta preču pārdošanas līgumā un preces ir uzstādījis pārde- vējs, vai tas ir darīts uz viņa atbildību. Tāpat šo principu piemēro, ja izstrādājumu, kura uzstādīšana jāveic patērētājam, uzstāda patē- rētājs, un nepareizā uzstādīšana ir kļūmīgas uzstādīšanas instruk- cijas dēļ. 3. pants Patērētāju tiesības 1. Pārdevējs ir atbildīgs patērētājam par jebkuru preču piegādes brīdī esošu neatbilstību. 2. Neatbilstības gadījumā patērētājs ir tiesīgs prasīt, lai saskaņā ar 3. punktu preces bez maksas padarītu atbilstīgas, salabojot vai nomainot tās, vai arī saskaņā ar 5. un 6. punktu ir tiesīgs saņemt attiecīgu cenas samazinājumu vai atcelt līgumu. 3. Pirmkārt patērētājs var prasīt, lai pārdevējs salabo preces, vai arī viņš var prasīt, lai pārdevējs tās nomaina, abos gadījumos bez maksas, ja vien tas nav neiespējami vai nesamērīgi. Līdzekli uzskata par nesamērīgu, ja tas nosaka pārdevējam izmak- sas, kas salīdzinājumā ar alternatīvo līdzekli ir nepamatotas, ņemot vērā: — vērtību, kāda precēm būtu, ja nebūtu neatbilstības, — neatbilstības nozīmīgumu un — vai alternatīvo līdzekli varētu izmantot, nesagādājot ievēroja- mas neērtības patērētājam. 4. pants Tiesības uz atlīdzinājumu Ja pēdējais pārdevējs ir atbildīgs patērētājam ražotāja, šīs pašas līgumu ķēdes iepriekšējā pārdevēja vai jebkura cita starpnieka darbības vai bezdarbības rezultātā radušās neatbilstības dēļ, pēdējais pārdevējs ir tiesīgs izvirzīt pret atbildīgo personu vai personām šajā līgumu ķēdē prasību par atlīdzinājumu; atbildīgo personu vai personas, pret kurām pēdējais pārdevējs var izvirzīt prasību par atlīdzinājumu, kopā ar attiecīgajām darbībām un izpildes nosacījumiem nosaka attiecīgās valsts tiesību akti. 5. pants Termiņi 1. Saskaņā ar 3. pantu pārdevēju sauc pie atbildības, ja neatbil- stība izpaužas divos gados no preču piegādes laika. Ja saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem uz 3. panta 2. punktā noteiktajām tiesībām attiecas ierobežojuma periods, šis periods nebeidzas divu gadu laikā no preču piegādes laika. 2. Dalībvalstis var paredzēt, ka, lai patērētājs varētu izmantot savas tiesības, viņam jāinformē pārdevējs par neatbilstību divos mēnešos no dienas, kad viņš atklājis šādu neatbilstību. Dalībvalstis informē Komisiju par šā punkta izmantošanu. Komi- sija uzrauga šo dalībvalstu tiesību ietekmi uz patērētājiem un uz iekšējo tirgu. Līdz 2003. gada 7. janvārim Komisija sagatavo ziņojumu par to, kā dalībvalstis ir izmantojušas šo punktu. Šo ziņojumu publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Jebkura preču labošana vai nomaiņa jāveic pieņemamā laikā un nesagādājot ievērojamas neērtības patērētājam, ņemot vērā preču raksturu un nolūku, kādam patērētājs ir preces pieprasījis. 3. Ja vien nav paredzēts citādi, attiecībā uz jebkuru neatbilstību, kas izpaužas sešos mēnešos pēc preču piegādes, uzskata, ka tā ir pastāvējusi preču piegādes brīdī, ja vien šis pieņēmums nav nesa- vienojams ar preču īpašībām vai neatbilstības raksturu. 4. Termins “bez atlīdzības” 2. un 3. punktā attiecas uz nepiecie- šamajām izmaksām, kādas radušās, lai panāktu preču atbilstību, jo īpaši uz pasta izmaksām, darbaspēka izmaksām un materiālu izmaksām. 6. pants Garantijas 5. Patērētājs var pieprasīt attiecīgu cenas samazinājumu vai atcelt līgumu: 1. Garantija uzliek juridiskas saistības piedāvātājam saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti garantiju izklāstā un saistītajā reklāmā. 15/4. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 227 2. Garantija: 9. pants — nosaka, ka patērētājam saskaņā ar spēkā esošajiem attiecīgās valsts tiesību aktiem, kas reglamentē patēriņa preču tirdznie- cību, ir likumīgas tiesības un norāda, ka garantija šīs tiesības neietekmē, Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai informētu patērētājus par valsts tiesību aktiem, kas transponē šo direktīvu, un vajadzības gadījumā mudina profesionālās organizācijas informēt patērētājus par viņu tiesībām. — vienkāršā un saprotamā valodā izklāsta garantijas saturu un pamatinformāciju, kas vajadzīga, lai saskaņā ar garantiju izvir- zītu prasījumus, sevišķi attiecībā uz garantijas ilgumu un teri- toriālo piemērošanu, kā arī garantētāja vārdu un adresi. 3. Pēc patērētāja pieprasījuma garantiju dara pieejamu rakstiski vai ievieto citā, patērētājam izmantojamā un pieejamā pastāvīgā datu nesējā. 4. Dalībvalsts, kurā produktu laiž tirgū, saskaņā ar Līguma notei- kumiem var savā teritorijā paredzēt, ka šī garantija ir izstrādāta vienā vai vairākās valodās, kuras tā izvēlas no Kopienas oficiāla- jām valodām. 5. Ja garantijā neievēro 2. , 3. vai 4. punktā noteiktās prasības, šīs garantijas spēkā esamību tas nekādi neietekmē, un patērētājs var joprojām paļauties uz garantiju un pieprasīt tās izpildi. 7. pants Saistošais spēks 1. Līguma noteikumi vai nolīgumi, kas ir noslēgti ar pārdevēju pirms viņa informēšanas par neatbilstību, kuri tieši vai netieši atceļ vai ierobežo tiesības, kas izriet no šīs direktīvas, kā paredzēts valsts tiesību aktos, nav patērētājam saistoši. Dalībvalstis var paredzēt, ka attiecībā uz lietotām precēm pārde- vējs un patērētājs var vienoties par līguma noteikumiem vai noslēgt vienošanos, kam ir īsāks pārdevēja saistību termiņš, nekā noteikts 5. panta 1. punktā. Šāds termiņš nevar būt īsāks par vienu gadu. 2. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka patērētājs nezaudē šīs direktīvas piešķirto aizsardzību tādēļ, ka par līgumam piemērojamām tiesībām ir izraudzītas tādas valsts tiesī- bas, kas nav dalībvalsts, ja līgumam ir cieša saistība ar dalībvalstu teritoriju. 8. pants Valsts tiesību akti un minimālā aizsardzība 1. Tiesības, kas izriet no šīs direktīvas, izmanto, neierobežojot citas tiesības, ko patērētājs var izmantot saskaņā ar valsts notei- kumiem, kas reglamentē līgumsaistības un saistības, kas nav līgumsaistības. 10. pants Direktīvas 98/27/EK pielikumu papildina ar šādu punktu: “10. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdoša- nas aspektiem un saistītajām garantijām (OV L 171, 7. 7. 1999. , 12. lpp. ). ” 11. pants Transponēšana 1. Dalībvalstis stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai ne vēlāk kā 2002. gada 1. janvārī izpildītu šīs direk- tīvas prasības. Par to tās tūlīt informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem šos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno šo tiesību aktu oficiālai pub- likācijai. Šādas atsauces pievienošanas procedūru paredz dalībval- stis. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu noteiku- mus, ko tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva. 12. pants Pārskatīšana Komisija līdz 2006. gada 7. jūlijam pārskata šīs direktīvas piemērošanu un iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Ziņojums cita starpā izskata situāciju attiecībā uz ražotāja tiešās atbildības ieviešanu, un vajadzības gadījumā tam pievieno priekšlikumus. 13. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. 14. pants Briselē, 1999. gada 25. maijā Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — 2. Dalībvalstis var pieņemt vai saglabāt visstingrākos Līgumam atbilstīgus noteikumus jomā, uz ko attiecas šī direktīva, lai nodro- šinātu augstāku patērētāju tiesību aizsardzības līmeni. priekšsēdētājs J. M. GIL-ROBLES priekšsēdētājs H. EICHEL


title: Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF)

eurovoc_concepts:
Community budget
EU control
European Anti-fraud Office
corruption
data protection
exchange of information
fraud
fraud against the EU
research

formats: html pdf print xhtml

text: 136 BG Официален вестник на Европейския съюз 01/т. 2 31999R1074 31. 5. 1999 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ L 136/8 РЕГЛАМЕНТ (ЕВРАТОМ) № 1074/1999 НА СЪВЕТА от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, Комисията е дала на Службата пълна независимост да упражнява функцията по разследване; като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 203 от него, като взе предвид предложението на Комисията (1), като взе предвид становището на Европейския парламент (2), като взе предвид становището на Сметната палата (3), (1) (2) (3) (4) като има предвид, че институциите и държавите-членки придават голямо значение на защитата на финансовите интереси на Общностите и на борбата срещу измамата и всички незаконни и вредни за финансовите интереси на Общностите действия; като има предвид, че отговорността на Комисията в тази насока е тясно свързана с нейното задължение да изпълнява бюджета в съответствие с член 179 от Договора за създаване на Евратом; като има предвид, че значението на такива действия се потвържда- ват от член 183а от Договора за създаване на Евратом; като има предвид, че защитата на финансовите интереси на Общностите се разпростира не само върху ръководството при разпределяне на бюджета, но също и върху всички мерки, които засягат или могат да засегнат техните активи; като има предвид, че за постигане на тази цел трябва да бъдат използвани всички налични средства, особено в кон- текста на поетите от Общността отговорности по разслед- ването, докато се поддържат текущото разпределение и балансът на национално и общностно равнище; като има предвид, че Комисията с цел установяване на мерки за засилване на наличните средства за борба с измамата сред собствените си служби, отчитайки принципа на автономия на вътрешната организация на всяка инсти- туция, чрез Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (4), Европейската служба за борба с измамите (наричана по-долу „Службата“) поема задължението да провежда раз- следвания за административна измама; като има предвид, че (1) ОВ С 21, 26. 1. 1999 г. , стр. 10. (2) Становището от 6 май 1999 г. (все още непубликувано в Официален вестник). (3) Становището от 15 април 1999 г. (все още непубликувано в Официа- лен вестник). (4) ОВ L 136, 31. 5. 1999 г. , стр. 20. (5) (6) (7) (8) (9) като има предвид, че отговорността на Службата, устано- вена от Комисията, се простира извън защитата на финан- совите интереси и включва всички дейности, отнасящи се до опазване на интересите на Комисията от незаконно дей- ствие, което може да доведе до административно или наказателно производство; като има предвид, че се налага подходящо осигуряване на сътрудничество на Службата с държавите-членки и Коми- сията за защита на финансовите интереси на Общностите; като има предвид, че при необходимостта за засилване на борбата срещу измамите, корупцията и другите незаконни действия, вредни за финансовите интереси на Общността, Службата трябва да може да извършва вътрешни разслед- вания във всички институции, органи, служби и агенции, учредени посредством или на базата на Договорите за съз- даване на Европейската общност и Евратом (наричани по-долу „институциите, органите, службите и агенциите“); като има предвид, че съгласно Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом за целите на разследванията Службата упражнява правомощията, дадени от законодателя на Общ- ността, подлежащи на ограниченията и условията, предви- дени в него; като има предвид, че на Службата се възлага упражняването на правомощията, предоставени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 г. относно проверките и надзора на място, извършвани от Комисията, за защита на финансовите интереси на Общ- ността срещу измама и други нарушения (5); като има предвид също, че Службата трябва да бъде допусната да упражнява другите правомощия, дадени на Комисията за извършване на проверки и надзор на място в държавите- членки, особено с цел разкриване на нарушенията, съгла- сно изискванията в член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (6); (5) ОВ L 292, 15. 11. 1996 г. , стр. 2. (6) ОВ L 312, 23. 12. 1995 г. , стр. 1. 01/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 137 (10) като има предвид, че тези разследвания трябва да бъдат осъ- ществени в съответствие с Договора и по-специално с Про- токола относно привилегиите и имунитетите на Европей- ските общности, като се отчитат разпоредбите на Правилника за длъжностни лица и условията за работа на другите служители на Общностите (наричан по-долу „Пра- вилник за персонала“), и при пълно спазване на човешките права и основни свободи, в частност принципа на безпристрастност, на правото на засегнатите лица да изра- зяват мнението си за касаещите ги факти и на принципа, че заключенията от разследванията могат да бъдат основани единствено на материали, които имат доказателствена стой- ност; като има предвид, в тази връзка, че институциите, органите, службите и агенциите трябва да утвърждават реда и условията, по които да бъдат провеждани такива вът- решни разследвания; като има предвид следователно, че Правилникът за персонала следва да бъде изменен, за да утвърди правата и задълженията на длъжностните лица и останалите служители по отношение на вътрешните раз- следвания; (11) като има предвид, че тези вътрешни разследвания могат да бъдат извършени, само ако бъде гарантиран достъпът на Службата до всички предварителни материали на институ- циите, органите, службите и агенциите и до цялата инфор- мация и документи, поддържани от тях; (12) като има предвид, че за осигуряване на независимостта на Службата при извършването на възложените от настоящия регламент задачи, на нейния директор трябва да бъдат дадени правомощия за започване на разследване по негова собствена инициатива; (13) като има предвид, че компетентните национални власти или институциите, органите, службите или агенциите са тези, които решават какви действия трябва да бъдат предприемани за завършване на разследванията на базата на изготвен от Службата доклад; като има предвид, че въпреки това, задължение на директора на Службата е да препраща нужната събрана от Службата информация директно към съдебните органи на държавите-членки в хода на вътреш- ното разследване относно положенията, последиците от които могат да доведат до наказателно производство; (16) (17) (18) (19) информацията е предмет на професионална тайна и при същевременно обезпечаване на надеждната защита на дан- ните; като има предвид, че за да се осигури съблюдаване на заключенията от разследванията, извършени от служите- лите на Службата, и за да осигури необходимите послед- ващи действия, докладите могат да бъдат доказателствени средства административното и наказателното производство; като има предвид следователно, че те трябва да бъдат съста- вени по начин, съответстващ на правилата, уреждащи адми- нистративните доклади в държавите-членки; като има предвид, че Службата трябва да бъде независима при изпълнение на функциите си; като има предвид, че за засилване на тази независимост при извършване на разследванията Службата трябва да бъде субект на редовен контрол от страна на Надзорен съвет, контрол, извършен от външни висококвалифицирани в сферата на дейност на Службата независими лица; като има предвид, че отговор- ността на Надзорния съвет трябва да обхваща също и под- помагане на директора на Службата при изпълнение на неговите задължения; като има предвид, че административните разследвания трябва да бъдат извършени под ръководството на директора на Службата при пълна самостоятелност по отношение на институциите, органите, службите и агенциите и по отно- шение на Надзорния съвет; като има предвид, че задължение на директора на Службата е да осигури защитата на личните данни и запазването на поверителността на информацията събрана в хода на разследванията; като има предвид, че длъжностните лица и останалите служители на общностите трябва да бъдат уверени в правната си защита, еквивалентна на тази, осигу- рена им в членове 90 и 91 от Правилника за персонала; (20) като има предвид, че дейностите на Службата се оценяват след период от три години; (14) като има предвид, че трябва да бъдат предвидени условията, при които служителите на Службата ще изпълняват зада- чите си и условията, обуславящи реализиране на отговор- ността на директора да провежда разследванията посред- ством служителите на Службата; (21) (15) като има предвид, че в интерес на успешното взаимодей- ствие между Службата, държавите-членки и съответните институции, органи, служби и агенции реципрочната раз- мяна на информация трябва да бъде организирана така, че да е подчинена на правилата за поверителност, където като има предвид, че настоящият регламент по никакъв начин не ограничава правомощията и отговорностите на държавите-членки при прилагането на мерки за борба с измамата, засягаща финансовите интереси на Общностите; като има предвид, че възлагането на задачата за провеждане на външни административни разследвания в тази област на независима институция като Службата е следователно в пълно съответствие с принципа на субсидиарността; като има предвид, че функционирането на Службата вероятно ще допринесе за засилване ефикасността на мерките за борба срещу измамите, корупцията и другите незаконни действия, засягащи финансовите интереси на Общностите и следователно е съобразено с принципа за пропорционал- ност; 138 BG Официален вестник на Европейския съюз 01/т. 2 ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ: незаконността на действията, подлежащи на разследване. Тези разследвания не засягат правомощията на държавите-членки да водят наказателно производство. Член 1 Цели и задачи 1. С цел повишаване на ефективността на мерките за борба срещу измамите, корупцията и другите незаконни действия, засягащи финансовите интереси на Европейската общност за атомна енер- гия, Европейската служба за борба с измамите, създадена с Реше- ние 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (наричана по-долу „Службата“) упражнява правомощията да извършва раз- следване, дадени на Комисията на основание на правилата на Общността и регламентите и споразуменията, действащи в тези области. 2. Службата реализира приноса на Комисията по отношение на държавите-членки за организиране на непосредствено и постоянно сътрудничество между техните компетентни органи с цел коорди- ниране на техните действия за защита на финансовите интереси на Европейската общност за атомна енергия срещу измама. Службата допринася за формирането и разработването на методи за борба с измамата и другите незаконни действия, засягащи финансовите интереси на Европейската общност за атомна енергия. 3. В рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите (наричани по-долу „институциите, органите, службите и агенциите“), Службата про- вежда административни разследвания с цел: — провеждане на борба срещу измамите, корупцията и другите незаконни действия, засягащи финансовите интереси на Евро- пейската общност за атомна енергия; — разследване в тази връзка на сериозните нарушения, отнасящи се до лишаване от професионални права чрез установяване на неизпълнение на задълженията от страна на длъжностните лица и другите служители на Общностите, водещи до дисциплинарно или в зависимост от случая, наказателно про- изводство, или на еквивалентна невъзможност за прехвърляне на задължения на част от членовете на институции и органи, началници на служби и агенции или членове на персонала на институциите, органите, службите или агенциите, чието правно положение не се урежда от Правилника за персонала. Член 2 Административни разследвания регламент, смисъла на настоящия „административни По разследвания“ (наричани по-долу „разследвания“) са всички инспекции, проверки и други мерки, предприемани от служителите на Службата при изпълнение на техните задължения, в съответствие с членове 3 и 4, с оглед постигане на целите, предвидени в член 1, които установяват, където е необходимо, Член 3 Външни разследвания Службата упражнява правомощието, предоставено на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета да провежда инспекции и проверки на място в държавите-членки и в съответствие със споразуменията за сътрудничество, в трети страни. Като част от функцията си по разследване Службата провежда инспекциите и проверките, предвидени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и в секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от споменатия регламент, в държавите-членки и в съответствие с действащите споразуменията за сътрудничество, в трети страни. Член 4 Вътрешни разследвания 1. Службата провежда административни разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите (наричани по-долу „вътрешни разследвания“) в областите, посочени в член 1. Тези вътрешни разследвания се провеждат съгласно правилата на Договорите и в частност на Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейските общности, и при съответно спазване на Правилника за персонала при условията и в съответствие с про- цедурите, предвидени в настоящия регламент и в решенията, приети от всяка институция, орган, служба и агенция поотделно. Институциите обсъждат помежду си правилата, които трябва да залегнат в тези решения. 2. При условие че са спазени разпоредбите, посочени в параг- раф 1: — Службата има право на незабавен и необявен достъп до всяка информация, която се поддържа от институциите, органите, службите и агенциите, и до техните помещения. Службата има правото да разследва сметките на институциите, органите, службите и агенциите. Службата може да взема копие и да получава извлечения от всеки документ или от съдържанието на всякакви междинни данни, поддържани от институциите, органите, службите и агенциите и ако е необходимо, да задържа такива документи или данни, с цел да предотврати тяхното изчезване, — Службата може да изисква устна информация от членовете на институциите и органите, от ръководителите на службите и агенциите и от персонала на институциите, органите, службите и агенциите. 01/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 139 3. При условията и в съответствие с процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета, Службата може да провежда инспекции на място в помещенията на заинтересованите икономически оператори, за да получи достъп до информация, отнасяща се до възможни нарушения, които тези оператори могат да предприемат. Службата може при това да разпитва всяко лице, заинтересовано да достави такава информация при положение че счита това за уместно във връзка с разследванията. 4. Институциите, органите, службите и агенциите следва да бъдат информирани всеки път, когато служители на Службата извършват разследване в техните помещения или обсъждат документ или изискват информация, поддържана от тези институции, органи, служби и агенции. 5. В случаите, когато разследванията разкриват, че член, ръково- дител, висше длъжностно лице или друг служител може да е лично замесен, се информира институцията, органът, службата или аген- цията, към която той принадлежи. В случаите, изискващи абсолютна секретност за целите на разслед- ването или изискващи прибягване до такива средства на разслед- национален ване, правораздавателен орган, предоставянето на необходимата инфор- мация може да бъде отложено. компетентността които на от са 6. При спазване на правилата, установени от Договорите, в частност в Протокола за привилегиите и имунитетите на Европей- ските общности, и на разпоредбите на Правилника за персонала, приетото от всяка институция, орган, служба и агенция решение така, както е предвидено в параграф 1, трябва да включва по-специално правила относно: а) задължението на част от членовете, длъжностните лица и дру- гите служители на институциите и органите, и ръководителите, длъжностните лица и служителите на службите и агенциите, да сътрудничат и да предоставят информация на служителите на Службата; б) процедурите, които трябва да бъдат съблюдавани от служите- лите на Службата при провеждане на вътрешни разследвания и гаранциите за правата на лицата, засегнати от вътрешно раз- следване. Член 5 Започване на разследвания Външните разследвания започват с решение на директора на Службата, който може да действа по своя инициатива или по искане на засегната държава-членка. Вътрешните разследвания започват с решение на директора на Службата, който действа по своя инициатива или по искане на институцията, органа, службата или агенцията, в които ще се провежда разследването. Член 6 Процедура на разследванията 1. Директорът на Службата ръководи пряко процедурата по разследванията. 2. Служителите на Службата извършват своите задачи посред- ством писмено упълномощаване, показващо тяхната самоличност и в какво качество действат. 3. За всяка намеса служителите на Службата трябва да бъдат снаб- дени с писмено основание, издадено от директора, от което да е видно каква е целта на разследването. 4. По време на инспекциите и проверките на място служителите на Службата приемат да спазват правилата и практиката, отнасящи се до засегнатите длъжностни лица на държавата-членка, Правил- ника за персонала и решенията, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея. 5. Разследванията се извършват без прекъсване за период, който трябва да е пропорционален на обстоятелствата и сложността на случая. 6. Държавите-членки трябва да осигурят надлежно, че техните компетентни органи ще осигурят необходимата подкрепа на слу- жителите на Службата за улесняване на изпълнението на техните задачи в съответствие с националното законодателство. Институ- циите и органите трябва да осигурят надлежно, че техните членове и персонал ще оказват необходимата помощ на агентите на Служ- бата за улесняване на изпълнението на техните задачи; службите и агенциите трябва да осигурят надлежно, че техните ръководи- тели и персонал ще действат по същия начин. Член 7 Задължение за информиране на Службата 1. Институциите, органите, службите и агенциите изпращат свое- временно на Службата всяка информация, свързана с възможни случаи на измама или корупция или друга незаконна дейност. 2. Институциите, органите, службите и агенциите и доколкото националното законодателство позволява, държавите-членки изпращат своевременно по искане на Службата или по своя ини- циатива всякакви документи или информация, поддържани от тях, които имат отношение към текущото вътрешно разследване. Държавите-членки изпращат документи и информация, свързани с външни разследвания, съгласно съответните разпоредби. 3. Институциите, органите, службите и агенциите и доколкото националното законодателство позволява, държавите-членки изпращат на Службата също и тези документи и информация, под- държани от тях, които те считат за уместни, във връзка с борбата срещу измамите, корупцията и други действия, засягащи финансо- вите интереси на Общностите. 140 BG Официален вестник на Европейския съюз 01/т. 2 Член 8 Поверителност и защита на данните 3. Докладите, изготвени след завършване на външно разследване, както и всякакви свързани ценни документи, се изпращат на ком- петентните органи на държавите-членки за становище в съответ- ствие с правилата, отнасящи се до външните разследвания. 1. Информацията, получена в хода на външните разследвания, в каквато и форма да е тя, е защитена от съответните разпоредби. 2. Информацията, изпратена или получена в хода на вътрешните разследвания, в каквато и форма да е тя, е предмет на професио- нална тайна и се ползва от защитата, предвидена в разпоредбите, приложими за институциите на Европейските общности. Такава информация не може да бъде съобщавана на други лица извън тези, работещи в рамките на институциите на Европейските общности или на държавите-членки, чиито функции изискват от тях да са информирани, нито би могла да се използва за цели, раз- лични от предотвратяване на измама, корупция или други незаконни действия. 3. Директорът осигурява, че служителите на Службата и другите лица, действащи под негово ръководство, съблюдават разпоред- бите на Общността и националните закони за защита на личните данни и по-специално разпоредбите, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработване на лични данни и за свободното движение на такива данни (1). 4. Директорът на Службата и членовете на Надзорния съвет, посо- чени в член 11, следва да гарантират, че се спазват настоящият член и член 194 от Договора. Член 9 Доклад при разследването и действия след разследването 1. При завършване на проведеното от Службата разследване тя изготвя доклад под ръководството на директора, конкретизиращ установените факти, финансовите загуби, ако има такива, и изводите от разследването, включително препоръките на дирек- тора на Службата относно действията, които трябва да бъдат предприемани. 2. При изготвяне на такива доклади трябва да се отчитат и процедурните изисквания, установени в националните законода- телства на засегнатите държави-членки. Докладите, изготвени на тази основа, конституират допустимите доказателства в админис- тративното и наказателно производство на държавите-членки, където използването на тези доказателства е признато за необхо- димо и по същия начин и условия, допустими при администра- тивните доклади, изготвени от инспектори на националната адми- нистрация. Тези доклади са предмет на оценка по същите правила като тези, приложими за административните доклади, изготвени от инспектори от националната администрация, и имат идентична стойност за подобни доклади. (1) ОВ L 281, 23. 11. 1995 г. , стр. 31. 4. Докладите, изготвени след завършване на вътрешно разслед- ване, както и всякакви свързани ценни документи, се изпращат на засегнатата институция, орган, служба или агенция. Институцията, органът, службата или агенцията предприемат действие, в частност дисциплинарно или правно, по вътрешното разследване, иден- тично с това, произтичащо от съдебно разпореждане при разслед- ването, като докладват за него пред директора на Службата в срок, определен от директора в заключението на неговия доклад. Член 10 Препращане на информацията от Службата 1. При спазване на разпоредбите на членове 8, 9 и 11 от настоя- щия регламент и във връзка с разпоредбите на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета Службата може по всяко време да пре- праща на компетентните органи на държавите-членки необходи- мата информация, получена в хода на външните разследвания. 2. При спазване на разпоредбите на членове 8, 9 и 11 от настоя- щия регламент, директорът на Службата препраща на компетен- тните съдебни органи на държавите-членки необходимата инфор- вътрешните мация, получена от Службата по време на разследвания по въпроси, даващи основания за наказателно про- изводство. При спазване на изискванията на разследването той информира своевременно засегнатата държава-членка. 3. При спазване на разпоредбите на членове 8 и 9 от настоящия регламент Службата може по всяко време да препраща на засег- ната институция, орган, служба или агенция информацията, полу- чена в хода на вътрешните разследвания. Член 11 Надзорен съвет 1. Надзорният съвет осигурява независимостта на Службата, чрез редовен контрол по изпълнението на функцията по разследване. По искане на директора или по негова инициатива Надзорният съвет предава становищата, свързани с действията на Службата, на директора, без да се намесва в хода на провеждащото се разслед- ване. 2. Надзорният съвет се състои от пет независими външни лица, притежаващи нужните за назначението квалификации от съответ- ните им държави, получени на старши постове и свързани с областта на действие на Службата. Те се назначават по общо съгла- сие между Европейския парламент, Съвета и Комисията. 01/т. 2 BG Официален вестник на Европейския съюз 141 3. Мандатът на членовете е три години и може да бъде подновен веднъж. 4. При изтичане на мандата членовете остават на разположение, докато назначенията им бъдат подновени или докато бъдат заме- нени. 5. При осъществяване на задълженията си членовете на Надзор- ния съвет не трябва да търсят и да приемат инструкции от нито едно правителство или институция, орган, служба или агенция. 6. Надзорният съвет избира председател. Надзорният съвет приема свой процедурен правилник. Надзорният съвет заседава най-малко 10 пъти в годината. Той приема решенията си с мно- зинство от членовете. Секретариатът на Надзорния съвет се осигу- рява от Службата. 7. Всяка година директорът изпраща на Надзорния съвет програ- мата за дейността на Службата в съответствие с член 1 от настоя- щия регламент. Директорът информира периодично Надзорния съвет за дейността, разследванията, резултатите от тях и дей- ствията, предприети във връзка с тях, проведени от Службата. Когато едно разследване продължи повече от девет месеца, дирек- торът информира Надзорния съвет за причините, поради които разследването не е приключило, и за прогнозираното време за приключване. Директорът информира Надзорния съвет за слу- чаите, при които засегнатата институция, орган, агенция или служба не са успели да действат съобразно препоръките на Над- зорния съвет. Директорът информира Надзорния съвет за случаите, изискващи препращане на информация на съдебните органи на съответната държава-членка. 8. Надзорният съвет приема най-малко един отчет годишно за дейността си, който се изпраща на институциите. Надзорният съвет може да представи отчети за резултатите от разследванията на Службата и действията, предприети въз основа на тях на Евро- пейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата. Член 12 Директор 1. Службата се оглавява от директор, номиниран от Комисията с петгодишен мандат на назначаване, който може да бъде подновен веднъж. 2. С оглед назначаването на директор, след обява за подаване на кандидатури, която може, ако е необходимо, да бъде публикувана в Официален вестник на Европейските общности, и след положи- телно становище от Надзорния съвет, Комисията съставя списък от кандидати с подходяща квалификация. Комисията назначава директор след провеждане на консултации с Европейския парла- мент и със Съвета. агенция при осъществяване на задълженията си по започване и провеждане на външни и вътрешни разследвания или по изготвяне на докладите, следващи такива разследвания. Ако директорът реши, че Комисията взема мерки, поставящи неговата независи- мост под въпрос, той разполага със средство за правна защита срещу неговата институция пред Съда на Европейските общности. Директорът докладва редовно на Европейския парламент, Съвета, за данните, получени от Комисията и Сметната палата разследванията, проведени от Службата при съблюдаване на пове- рителността на тези разследвания, процесуалните права на засег- натите лица и където е необходимо, националното законодател- ство, приложимо в съдебното производство. Споменатите по-горе институции обезпечават надлежно, че е спазена поверителността на разследванията, извършени от Служ- бата, както и процесуалните права на засегнатите лица, и където съдебното производство налага, че са спазени всички национални разпоредби, приложими за такова производство. 4. Преди да приеме каквито и да е дисциплинарни санкции срещу директора, Комисията е длъжна да ги обсъди с Надзорния съвет. Като допълнение мерките, отнасящи се до дисциплинарни санкции срещу директора, се вземат само с мотивирани решения, които се изпращат за информация на Европейския парламент и на Съвета. Член 13 Финансиране Разпределянето на финансовите средства за Службата, чиято обща стойност се вписва в отделна бюджетна линия в рамките на част А от раздела на общия бюджет на Европейския съюз за Комисията, се урежда подробно в приложението към тази част. Длъжностите, причислени към Службата, приложението към щатното разписание на Комисията. се изброяват в Член 14 Контрол за законност До приемането на изменения на Правилника за персонала всяко длъжностно лице или друг служител на Европейските общности може да отправи жалба директора на Службата на основание на настоящия член срещу всеки акт, който засяга неблагоприятно интересите му, издаден от Службата в хода на вътрешно разследване в съответствие с процедурите, предвидени в член 90, параграф 2 от Правилника за персонала. Член 91 от Правилника за персонала се прилага за решенията, взети във връзка с такива жалби. 3. Директорът няма право да търси или приема инструкции от нито едно правителство или институция, орган, служба или Предходните разпоредби се прилагат по аналогия и за персонала на институциите, органите, службите и агенциите, които не са предмет на Правилника за персонала. 142 BG Официален вестник на Европейския съюз 01/т. 2 Член 15 Текущ доклад През третата година от влизането в сила на настоящия регламент Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета текущ доклад за дейността на Службата и където е необходимо, заедно със становище на Надзорния съвет, с предложения за намаляване или разширяване на обхвата на задачите на Службата. Настоящият регламент влиза в сила от 1 юни 1999 г. Член 16 Влизане в сила Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки. Съставено в Брюксел на 25 май 1999 година. За Съвета Председател H. EICHEL