title: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - "Valmistautuminen Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon"

eurovoc_concepts:
climate change
energy policy
greenhouse effect
protocol to an agreement
transport policy

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 19. 05. 1999 KOMQ999) 230 lopull. KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Valmistautuminen Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon" Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Valmistautuminen Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon" Tiivistelmä poliittisia päätöksentekijöitä varten Nyt kun EU sekä lukuisat muut sopimuspuolet ovat allekirjoittaneet Kioton pöytäkirjan, ensimmäisenä tavoitteena on, että pöytäkirja saatetaan nopeasti voimaan. EU:n olisikin tämän vuoksi tehtävä kaikkensa, jotta mahdollisimman monet sopimuspuolet ratifioivat pöytäkirjan pikaisesti. Samalla sen olisi ryhdyttävä valmistautumaan Kioton pöytäkirjan sitoumusten täytäntöönpanoon EU:ssa. Vaikka EU:n hiilidioksidipäästöjen määrä jääneekin vuonna 2000 suurin piirtein vuoden 1990 tasolle, kuten ilmastonmuutosta koskeva YK:n puitesopimus (UNFCCC) edellyttää, komissio on pannut huolestuneena merkille, että kasvihuonekaasupäästöjen määrä on 1990-luvun alun vähenemisen jälkeen alkanut uudelleen lisääntyä vuosikymmenen puolivälistä lähtien. Tämän kehityssuunnan muuttamiseksi on tarpeen toteuttaa seuraavia toimia: 1. On tehostettava sekä kansallisia että yhteisiä ja yhteensovitettuja politiikkoja ja toimenpiteitä, jotta kasvihuonekaasupäästöjen määrä saataisiin laskusuuntaan ja päästäisiin vuoteen 2012 mennessä Kioton sitoumusten mukaiseen 8 prosentin vähennykseen vuoden 1990 tasoon verrattuna. Toimet on käynnistettävä nyt, jotta ja koko EU:11a olisi mahdollisuudet saavuttaa tämä tavoite - etenkin kun otetaan huomioon viive poliittisten päätösten ja niiden tuloksena aikaan saatavien päästövähennysten välillä. Pikaiset toimet ovat lisäksi erittäin tärkeitä EU:n kansainvälisen uskottavuuden säilyttämiseksi. jäsenvaltioilla 2. Päävastuu tarkoituksenmukaisten politiikkojen toteuttamisesta on jäsenvaltioilla. On huolehdittava siitä, että suunniteltuja politiikkoja koskevat päätökset tehdään ja toteutetaan nopeasti, jotta Kioton pöytäkirjan edellyttämä osoitettavissa oleva edistyminen päästöjen vähentämisessä vuoteen 2005 mennessä olisi mahdollista. Ilman tällaisia toimia jäsenvaltioiden nykyiset ennusteet eivät ole realistisia. toimenpiteiden ja 3. Yhteisön tason toimenpiteillä voidaan hyödyllisellä tavalla täydentää kansallisia toimia. Tältä osin on toistaiseksi edistytty liian hitaasti. Komissio kehottaakin eri ministerien muodostamia neuvostoja nopeuttamaan päätöksentekoa Helsingin huippukokousta silmällä pitäen. Eri neuvostojen olisi käynnistettävä ympäristökysymysten sisällyttäminen kaikkiin politiikan aloihin tekemällä mahdollisimman nopeasti päätökset ehdotetuista toimenpiteistä, joilla voidaan merkittävästi vähentää kasvihuonekaasupäästöjä. Erityisen kiireellisesti olisi tehtävä päätökset verotusta, energia-alaa ja liikennettä koskevista ehdotuksista. 4. Komissio kehottaa Ecofln-neuvostoa hyväksymään erityisen kiireellisesti ehdotuksen energiatuotteiden verotusta koskevaksi direktiiviksi. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi kehitettävä muita sopivia verokannustimia, joiden avulla voidaan parantaa energiatehokkuutta sekä vähentää kasvihuonekaasupäästöj ä. aloilla teollisuuden 5. Komissio uskoo, että tehokkaiden ja pitkälle menevien, ympäristösopimusten avulla voidaan kasvihuonekaasupäästöjen yksittäisillä jotka ovat aidosti kiinnostuneita mahdollisista vähennyksiä. Teollisuuden ympäristösopimuksista, pyydetään täsmällisestä laajuudesta ja toteutustavoista vuoden 1999 loppuun mennessä. Tällaiset ympäristösopimukset olisi tehtävä mahdollisimman pian, jotta niillä voisi olla vaikutusta arvioitaessa, onko vuoteen 2005 mennessä saavutettu osoitettavissa olevaa edistymistä. ilmoittamaan mahdollisten sitoumustensa saada aikaan huomattavia järjestöjä, 6. Luotettavat ja aktiivisesti tilanteeseen reagoivat seuranta- ja todentamisjärjestelmät ovat olennaisen tärkeitä edistymisen arvioinnissa, ja ne ovat näin ollen keskeisellä sijalla valmistauduttaessa asianmukaisesti Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon. Komissio aikoo tehtyä muutettua päätöstä1 soveltaa tältä osin kasvihuonekaasujen valvontajärjestelmästä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan riittävällä tavalla mitata ja analysoida edistymistä tai sen vajavuutta sekä ottaa käyttöön politiikkoja ja toimenpiteitä kansallisella ja yhteisön tasolla. Yhteisön olisi lisäksi osallistuttava aktiivisesti kaikkien sopimuspuolten päästöjen ja päästöjen vähentämiseen tähtäävien politiikkojen kansainväliseen seurantaan. 7. Kioton pöytäkirjan mukaisia mekanismeja, joiden avulla sopimuspuolet voivat valita joustavasti eri keinoja pyrkiessään päästövähennystavoitteisiinsa, on tarkennettava edelleen. Komissio laajaa kuulemista vuonna 2000 päästökaupan harkitsee kaikkien eri seurausvaikutuksista EU:ssa. Kuulemisen pohjaksi olisi Jos päästökauppajärjestelmän tällainen järjestelmä voitaisiin luoda vuoteen 2005 mennessä. laadittava vihreä kirja. tarkoituksenmukaiseksi, perustaminen sidosryhmien osoittautuu 8. Komissio on kiinnostunut edistämään päästövähennyksiin tähtääviä hankkeita investointien ja teknologiansiirron avulla ja pyytää Euroopan investointipankkia ja Euroopan jälleenrakennus- ja joilla voitaisiin edesauttaa Kioton kehityspankkia sitoumusten täyttämistä. Yksi mahdollisuus olisi erityisluottojen tarjoaminen vähennyshankkeita varten. selvittämään konkreettisia keinoja, 9. Lisäksi on harkittava virallisen kehitysavun ja julkisten varojen käyttöä kehitysmaissa toteutettavien ilmastoon liittyvien hankkeiden rahoittamiseen. Tämä saattaa olla tarpeen erityisesti siksi, että hankkeet saataisiin jakautumaan tasaisesti eri alueille. Tältä osin voitaisiin aktiivisesti laatia laatimisprosessiin. erityiset menettelysäännöt kehitysmaat osallistuvat siten, että Neuvoston päätös 1999/296/EY, EYVL L 117, 5. 5. 1999, s. 35. 10. Komissio kehottaa EU:n korkean tason edustajia puhumaan ponnekkaasti sopimuspuolten itse toteuttamien sekä tavoitteiltaan kunnianhimoisten ja uskottavien toimintasuunnitelmien puolesta tapaamisissaan muiden sopimuspuolten kanssa ja erityisesti ensi kesäkuussa järjestettävässä G8- maiden valtionpäämiesten kokouksessa. Toisaalta kehitysmaiden riittävä osallistuminen on ratkaisevan tärkeää, jotta saataisiin aikaan pitkän aikavälin ratkaisuja ilmastonmuutoksen aiheuttamien vaarojen ehkäisemiseksi. Tämän vuoksi UNFCCC:n sopimuspuolten viidennen ja kuudennen konferenssin valmisteluissa olisi kiinnitettävä erityistä huomiota kehitysmaiden tarpeisiin ja huolenaiheisiin. 11. EU:n laajentuminen tarjoaa tilaisuuden parantaa jäsenyyttä hakeneiden maiden institutionaalista ja teknistä toimintakykyä, tuoda ilmastonmuutoskysymykset entistä paremmin eri eturyhmien ja suuren yleisön tietoisuuteen Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä luoda edellytykset kestävälle kasvulle ja kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiselle. 1. Johdanto Ilmastonmuutosta koskeva YK:n puitesopimus (UNFCCC) hyväksyttiin vuonna 1992, ja sen on allekirjoittanut ja ratifioinut noin 160 sopimuspuolta, joihin kuuluvat myös Euroopan yhteisöjä sen jäsenvaltiot. Sopimuspuolet sopivat joulukuussa 1997 Kiotossa pöytäkirjasta, joka on nyt avoinna ratifiointia varten. Tässä tarkastellaan, miten Euroopan unionissa voidaan valmistautua Kioton pöytäkirjan velvoitteiden täytäntöönpanoon. tiedonannossa Komissio on laatinut tämän tiedonannon Wienissä joulukuussa 1998 kokoontuneen Eurooppa- todetaan: neuvoston päätelmien mukaisesti Kölnin huippukokousta varten. Päätelmissä "Ilmastonmuutos kuuluu lähivuosikymmenten haasteellisimpiin ympäristöongelmiin. Yhteisössä olisi tehostettava yhteisiä ja yhteensovitettuja politiikkoja ja toimenpiteitä koskevaa työtä pitäen silmällä kansallisia toimia, jotka ovat keskeisellä sijalla Kioton sitoumusten täyttämisessä. Eurooppa-neuvosto on tyytyväinen Buenos Airesin toimintasuunnitelmaan ja korostaa sen täytäntöönpanon merkitystä Kioton pöytäkirjan nopealle ratifioinnille. Kölnin Eurooppa-neuvoston olisi pohdittava laajaa Euroopan unionin ilmastopoliittista strategiaa komission selvityksen pohjalta. " EU on suhtautunut aina hyvin kunnianhimoisesti ilmastonmuutoksia koskeviin neuvotteluihin. Kunnianhimon lisäksi tarvitaan kuitenkin myös konkreettisia toimia ja tuloksia. Nykyistä tilannetta arvioitaessa päätelmät eivät ole kovin myönteisiä. Päästöt ovat jälleen lisääntymässä. Sen vuoksi vaaditaan entistä enemmän työtä, jotta kehityksen suunta saadaan käännettyä ja jotta EU voi täyttää sitoumuksensa. Tämä edellyttää lisää toimia ja ponnisteluja kaikilla rintamilla ja tasoilla. Politiikassa on tehtävä vaikeita päätöksiä, jotka voivat vaikuttaa yhteisön talouteen ja yhteiskuntaan. Ne ovat kuitenkin välttämättömiä. Tällaiset poliittiset päätökset vaikuttavat kansalaisiin, ja heidät on saatava tiedostamaan asian tärkeys ja kiireellisyys. EU ei voi perääntyä nyt, kun on päästy vaiheeseen, jossa sanat on muutettava käytännön toimiksi. Voidakseen näyttää edelleen esimerkkiä EU:n on selvitettävä, mitä on tehtävä, jotta yhteisö ja jäsenvaltiot voivat panna pöytäkirjan täytäntöön mahdollisimman nopeasti. Näin se vahvistaa uskottavuuttaan kansainvälisissä neuvotteluissa ja antaa muille sopimuspuolille selkeän signaalin täytäntöönpanon puolesta. Kioton pöytäkirjaan sisältyvät voimaantuloa koskevat ehdot varmistavat, ettei EU:n kilpailukyvylle aiheudu tässä yhteydessä kohtuuttomia haittoja. Täytäntöönpanon valmistelu merkitsee sitä, että EU huolehtii omista velvoitteistaan ja toteuttaa tarvittavat toimet, jotka mahdollistavat Kioton pöytäkirjan määräysten soveltamisen kaikilta osin. Valmistelussa keskeisiä ovat sitoumusten noudattamiseen liittyvät kysymykset tarkasteltuina laajasti poliittisesta ja käytännön näkökulmasta. Politiikan osalta kysymys on siitä, miten EU ja sen jäsenvaltiot voivat vähentää kasvihuonekaasupäästöjä kahdeksan prosenttia sitoumusjakson (2008- 2012) aikana vuoden 1990 tasoon verrattuna ja valmistautua lisävähennyksiin vuoden 2012 jälkeen. Käytännön tasolla puolestaan kysymys on siitä, miten voidaan luoda kattava seurantajärjestelmä, jolla täytäntöönpanoa tuetaan ja seurataan. Hyvä valmistautuminen helpottaa Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa. Tätä varten tarvitaan kuitenkin selvempi kuva siitä, millä tavoin sitoumuksia noudatetaan ja mitkä ovat ne täsmälliset vaatimukset, joita EU:n on noudatettava etenkin Kioton mekanismien osalta. Nämä kysymykset selkiytyvät Buenos Airesin toimintasuunnitelman täytäntöönpanon myötä marraskuussa 1999 järjestettävässä sopimuspuolten viidennessä konferenssissa (COP5). Täytäntöönpano on määrä saattaa päätökseen marraskuuksi 2000 suunnitellussa COP6:ssa 2. Kioton tavoite Energia- ja ympäristöministereiden ensimmäisessä yhteisessä ministerineuvoston kokouksessa lokakuussa 1990 ehdotettiin koko EY:n C02-päästöjen vakiinnuttamista vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 tasolle. Ilmastonmuutosta koskevassa puitesopimuksessa vaaditaan samaa liitteessä I luetelluilta sopimuspuolilta. Yhteisön uskotaankin pääsevän vuonna 2000 energiaan liittyvissä lähelle vuoden 1990 tasoa tai tosiasiassa palaavan sille. Tällaiseen myönteiseen C02-päästöissä kehitykseen ovat syinä sellaiset tekijät kuin Saksan uusien osavaltioiden talouden rakennemuutos, jäsenvaltioiden ja etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan siirtyminen maakaasun käyttöön, 1990- luvun suhteellisen pieni talouskasvu sekä toimenpiteet energia-alalla ja teollisuudessa. Päästöjen vakiinnuttaminen vuoden 1990 tasolle ei kuitenkaan onnistune pysyvästi, jos asiaan ei reagoida nopeasti ja pysyvästi poliittisilla toimenpiteillä. Havainnot osoittavat, että C02-päästöt ovat jälleen lisääntyneet vuodesta 1994 alkaen. Tämä koskee sekä koko EY:tä että useimpia jäsenvaltioita (ks. liite 1). Jos kehityssuuntausta ei pysäytetä, se merkitsee, että Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 2 kappaleen vaatimuksen mukainen osoitettavissa oleva edistyminen vuoteen 2005 mennessä sekä päästöjen kahdeksan prosentin vähennys, johon EU on sitoutunut, jäävät toteutumatta. Kuvio 1 Kasvihuonekaasujen päästöt EU:ssa 1990-2012 (havaintoihin ja ennusteisiin perustuvat tiedot) perusskenaarion arvio C02:n osalta (lähde: Capros NTUA1999) jäsenvaltioiden ennusteet (C02, jos toteutetaan toimenpiteitä) tavoiteltu osoitettavissa oleva edistyminen -•x 108% 107% 106% 2 105% 1 104% 'g. 103% g 102% ~ 101% | 100% | 99% 1 98% O) 9 7%. 2 f 96% S 95% Q. 94% 93% 92% havainnot 3 kaasun osalta: C02+CH4+N20 havainnot C02:n osalta (1%= 42 milj. t C02-ekv. ),. , ,-. , Lähde : Euroopan ympäristökeskus (1%=34 milj. C02-tonnia) Huom. Koska kasvihuonekaasujen päästöjen määrät ovat sidoksissa taloudelliseen toimintaan, taloudellinen kasvu vaikuttaa erittäin herkästi tulevien vuosien päästöjä koskeviin ennusteisiin. Myös teknologia voi kehittyä ennakoidusta poikkeavalla tavalla, mikä osaltaan epävarmuutta. lisää tuleviin päästömääriin luonnostaan liittyvää Kehityksen suunnan muuttaminen edellyttää poliittisten toimien tehostamista. Jäsenvaltiot ovat laatineet tuleviksi vuosiksi päästöjä koskevia ennusteita, joissa on otettu huomioon suunnitellut toimenpiteet (ks. kuvio 1). Näitä toimenpiteitä ei kuitenkaan vielä ole otettu käyttöön. Niiden käyttöönotto ja toteuttaminen vaativat ilman muuta lujaa poliittista tahtoa sekä jäsenvaltioilta että yhteisöltä. Lisäksi todellisten tiettyä päästövähennysten välillä saattaa kulua useita vuosia. toimenpidettä koskevan poliittisen päätöksen ja liikenteessä, Kaikkien alojen panos on tarpeen, sillä kasvihuonekaasupäästöjä syntyy lähes kaikilla taloudellisen toiminnan aloilla, erityisesti energia-alalla, ja kotitalouksissa. Jos poliittisia lisätoimenpiteitä ei toteuteta, EU:n kasvihuonekaasupäästöjen kokonaismäärän odotetaan lisääntyvän vuoteen 2010 mennessä noin kuusi prosenttia vuoden 1990 tasosta. Jos tätä menoa -skenaarion arviota2 verrataan EU:n Kioton tavoitteeseen, tarvittava päästöjen vähennys on (noin 600 miljoonaa lähes kaksinkertainen eli 14 prosenttia hiilidioksidiekvivalenttitonnia). Määrä voi kasvaa huomattavasti, jos talouden kasvu jatkuu pitkään voimakkaana ja jos samaan aikaan energian hinnat pysyvät nykyisellä poikkeuksellisen alhaisella tasolla. 3 teollisuudessa, maataloudessa Olennaisten talouden alojen välillä on huomattavia eroja. 4 Liikenteen C02-päästöjen on ennustettu lisääntyvän 22 prosenttia vuoteen 2000 mennessä ja 39 prosenttia vuoteen 2010 mennessä vuoden 1990 tasosta (arvioitu lisäys tosin supistuu useita prosenttiyksiköltä ACEA-sopimuksen asteittaisen täytäntöönpanon myötä). Teollisuuden C02-päästöjen arvioidaan sitä vastoin vähenevän 15 prosenttia vuosina 1990-2010. Kotitalouksien ja palvelualan C02-päästöjen ennakoidaan pysyvän lähivuosina nykyisellä tasolla. Sähkön ja lämmön kysynnän voimakkaasta kasvusta huolimatta sähkön-ja lämmöntuotannossa on mahdollista säilyttää vuoden 1990 päästötaso vuoteen 2010 asti. Vuoden 2010 jälkeen sähköntuotantorakenteen muutokset (kuten ydinvoimaloiden poistuminen käytöstä) saattavat kuitenkin johtaa jälleen C02-päästöjen lisääntymiseen. Kasvihuonekaasupäästöt ovat alkaneet jälleen lisääntyä EU:ssa vuodesta 1994. Vaikka EU:n C02- päästöt voivat jäädä vuonna 2000 vuoden 1990 tasolle, on tehostettava toimenpiteitä, jotta saataisiin päästöt vähenemään jatkuvasti ja voitaisiin edetä kohti Kioton sitoumusten mukaista tasoa. Toimia on toteutettava kaikilla aloilla ja tasoilla, jos EU haluaa täyttää sitoumuksensa. Energiaan liittyviä C02-päästöjä koskeva perusskenaario (NTUA, helmikuu 1999) perustuu seuraaviin vuotuisiin kasvulukuihin: väestö 0,2 %, BKT 2,5 %, hiili-intensiteetti -0,3 %. Inflaatiokorjauksen jälkeen öljyn veroton hinta on tällä hetkellä 1960-luvun tasolla. Ympäristön tilaa käsittelevä Euroopan ympäristökeskuksen vuoden 1999 raportti. 3. Politiikat, toimenpiteet ja ympäristökysymysten sisällyttäminen muihin yhteisön politiikkoihin Politiikkoja ja toimenpiteitä toteutetaan pääasiassa kansallisesti. Tämän vuoksi jäsenvaltiot ovat kehittäneet kansallisia pöytäkirjan ilmastonmuutosstrategioitaan, jotka on esitelty niiden UNFCCC:tä varten laatimissa kansallisissa tiedonannoissa. tarkistaneet Kioton täytäntöönpanoa varten ja Jäsenvaltiot ovat kuitenkin tehneet selväksi, että yhteisön tason lisätoimet ovat välttämättömiä, jotta jäsenvaltiot voisivat paitsi täyttää Kioton sitoumuksensa myös noudattaa kesäkuussa 1998 tehtyä EU:n rasitteiden jakamista koskevaa sopimusta. 5 Tämän vuoksi neuvosto on pyytänyt useassa yhteydessä komissiota raportoimaan edistymisestä yhteisten ja yhteensovitettu]en politiikkojen ja tason toimenpiteiden määrittämisessä. Näin ollen tässä tiedonannossa keskitytään yhteisön politiikkoja jäsenvaltioiden kun täytäntöönpanotoimenpiteitä käsitellään jäsenvaltioiden kansallisten tiedonantojen perusteella laaditussa Euroopan ympäristökeskuksen raportissa. toimenpiteitä ehdotuksiin, koskeviin taas ja Cardiffin korostivat päämiehet ja Wienin Valtioiden että ilmastonmuutoskysymys on selkein esimerkki tarpeesta sisällyttää ympäristökysymykset muihin politiikan aloihin. Suuri osa mahdollisista päästöjen vähennyksistä on saatava aikaan energiaan, liikenteeseen, maatalouteen, teollisuuteen jne. liittyvien toimenpiteiden avulla. On tärkeää edellyttää integroivaa lähestymistapaa ja huolehtia siitä, että asianomaiset päätöksentekijät ottavat asian vastuulleen. Toistaiseksi kuitenkin monet tärkeät, erityisesti energia-alaa, liikennettä ja verotusta koskevat kysymykset ovat jääneet avoimiksi. Tilanne on korjattava, jos EY haluaa täyttää Kioton sitoumuksensa. huippukokouksissa, 3. 1 Edistyminen yhteisten ja yhteensovitettujen toimenpiteiden määrittämisessä Komissio on jo tehnyt useita erilaisia politiikkaa koskevia aloitteita, joista monet vastaavat neuvoston määrittelemiä painopisteitä. 6 Tähänastista edistymistä selvitetään kattavasti liitteessä 3. Komissio on myös tehnyt erityisiä ehdotuksia tietyistä yhteisistä ja yhteensovitetuista politiikoista ja toimenpiteistä, mutta ne ovat jumiutuneet neuvostoon (esimerkiksi energiatuotteiden verotus). Eräiden muiden ehdotusten kohdalla neuvoston vahvistamat määrärahat ovat selvästi riittämättömiä erityisohjelmien asianmukaiseen toteutukseen (esimerkiksi SAVE II ja ALTENER II). Tämän valitettavan tilanteen parantamiseksi olisi kehitettävä huomattavasti neuvoston eri kokoonpanojen välistä koordinointia. Asiantilaa voidaan korjata kahdella toisiaan täydentävällä ratkaisulla: 5 Mm. neuvoston päätelmät 17. 6. 1998. 6 Neuvoston päätelmät 23. 3. 1998, EYVL 17. 6. 1998. • Cardiffissa käynnistetty ja Helsingin huippukokouksessa jatkettava ympäristöpolitiikan sisällyttäminen muihin yhteisön politiikkoihin edistää ympäristöasioiden huomioon ottamista energia-, liikenne-, maatalous-, teollisuus- ja kuluttajapolitiikan kaltaisissa alakohtaisissa politiikoissa. Tässä integrointiprosessissa on jatkossakin kiinnitettävä erityistä huomiota ilmasto-ongelmaan. • On tehostettava toteutettujen ja/tai suunnitteilla olevien politiikkojen ja toimenpiteiden seurantaa ja niitä koskevien tietojen vaihtoa sekä kansallisella että yhteisön tasolla osana päästöjen valvontajärjestelmää koskevan muutetun päätöksen7 (ks. kohta 4) soveltamista. Kohdissa 3. 2 näkökulmasta. Alakohtaisesti olisi syytä korostaa seuraavia keskeisiä tekijöitä: ja 3. 3 käsitellään ympäristöpolitiikan yhdentämistä politiikan välineiden • Energia: Kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamista koskevaa yhteisön sitoumusta ei kyetä ja täyttämään ,tätä menoa jatkamalla, vaan energiapolitiikkaan on energiantuotannon ja -kulutuksen ulkoiset kustannukset on otettava huomioon. 8 Komissio on ehdottanut erilaisia täydentäviä toimia, joiden tarkoituksena on yhteisön tasolla: - parantaa energiatehokkuutta ja lisätä säästöjä - kasvattaa puhtaampiin energialähteisiin perustuvan tuotannon ja käytön osuutta: komissio on kannattanut uusiutuvien energialähteiden osuuden kaksinkertaistamista 12 prosenttiin EU:n energialähteiden yhdistelmästä vuoteen 2010 mennessä9 - vähentää energiantuotannon ja energialähteiden käytön ympäristövaikutuksia. Komission tätä varten tekemiä aloitteita on lueteltu liitteessä 3. tehtävä muutoksia kanssa • Liikenne: Komissio on todennut, että nykyisiä liikennekäytäntöjä on muutettava, ja se on laatinut toimenpidestrategian päästöjen kasvun puolittamiseksi10. Euroopan autonvalmistajien autojen liiton ACEA:n" polttoainetehokkuuden kasvu. vaikutuksia Tavarakuljetusten osalta komissio on ehdottanut rautatiekuljetuksia koskevia uusia sääntöjä, joiden tavoitteena on tämän liikennemuodon elvyttäminen. Lisäksi viime aikoina on edistytty merkittävästi liikenteen oikeudenmukaisessa ja tehokkaassa hinnoittelussa, koska on päästy sopimukseen uudesta maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen maksuja ja edistysaskel, mutta liikennetarpeen tehty ympäristösopimus on paranemisen heikentää Neuvoston päätös 1999/296/EY, EYVL L 117, 5. 5. 1999, s. 35. Näin todetaan komission tiedonannossa Ympäristönäkökohdat vahvemmin esiin yhteisön energiapolitiikassa. KOM(98)571 lopullinen. Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja, KOM(97) 599. Liikennettä ja C02-päästöjä koskeva tiedonanto - kohti yhteisön ratkaisumallia, KOM(98) 204 lopullinen, 31. 3. 1998. Yhteinen liikennepolitiikka. Kestävä liikkuvuus: tulevaisuuden näkymät, KOM(98) 716 lopullinen, 21. 12. 1998. ACEA on Euroopan autonvalmistajia edustava järjestö. On arvioitu, että ACEA:n kaikkia uusia EU:ssa myytäviä autoja koskevan C02-päästötavoitteen saavuttaminen muodostaa yhdessä liitännäistoimenpiteiden kanssa noin 15 prosenttia kaikista päästövähennyksistä, joita Kioton pöytäkirja edellyttää EU:lta. veroja koskevasta direktiivistä. Niin ehdotuksia12. Näitä puolestaan edelsi intermodaalisia tavarakuljetuksia koskeva tiedonanto13. ikään on tehty yhdistettyjä kuljetuksia koskevia Teollisuus: Teollisuudella on edelleen mahdollisuuksia vähentää kasvihuonekaasupäästöjä. Energiatehokkuutta on jo kyetty parantamaan muun muassa vapaaehtoisten toimien avulla. Lupaavia keinoja, joilla voitaisiin kannustaa yrityksiä pyrkimään Kioton pöytäkirjan tavoitteisiin, ovat myös yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän (EMÄS) antaa myös edistäminen ympäristönäkökohtien sisällyttäminen eurooppalaiseen ja kansainväliseen standardointiin sekä yritysten toteuttamat ekotehokkuusstrategiat. käyttö. Lisäpontta energiamerkintöjen voisivat sekä Kotitaloudet: Kotitalouksilla on tärkeä tehtävä C02-päästöjen vähentämisessä. Energiaa voidaan säästää tuntuvasti esimerkiksi energiatehokkaiden tuotteiden, energiamerkintöjen ja kuluttajille suunnatun tiedotuksen avulla. Rakennusten energiasäästöillä voidaan vähentää C02- päästöjä huomattavasti. Maatalous: Useita painopisteitä on jo määritelty. 14 Metaanipäästöjen osalta olisi kiinnitettävä erityistä huomiota jätteen (lannan) käsittelyyn ja uusien tekniikoiden kehittämiseen. N20- kysymyksen ratkaisemiseksi olisi pyrittävä vähentämään typen käyttöä ja parantamaan viljelmien hoitoa ja lannankäsittelyä. Näitä kysymyksiä on tarkasteltava Agenda 2000:n puitteissa. Agenda välineen jäsenvaltioille ympäristöpolitiikan sisällyttämiseksi entistä paremmin muihin politiikkoihin. Onkin tärkeää, että jäsenvaltiot käyttävät aktiivisesti hyväksi ympäristönsuojelumahdollisuuksia, jotka niille nyt tarjoutuvat maataloutta koskevien Agenda 2000 -asiakirjan määräysten kautta. tarvittavan alueille tarjoaa 2000 ja tulosta suoraan ihmisen toteuttamista maankäytön muutoksista Maankäytön muutokset ja metsätalous: Käsillä olevassa tiedonannossa ei käsitellä kysymyksiä, jotka liittyvät kasvihuonekaasujen poistumiseen sellaisten nielujen kautta, jotka ovat tai metsätaloustoimenpiteistä. Tältä osin ei voida esittää yhtenäisiä ehdotuksia ennen kuin ilmastonmuutosta käsittelevä hallitusten välinen paneeli (IPCC) julkaisee maankäyttöä, maankäytön muutoksia ja metsätalouden toimia koskevan erikoisraporttinsa (vuoden 2000 puolivälissä). Komissio katsoo kuitenkin - kuten se korostaa myös EU:n metsästrategiaa tiedonannossaan15 - että kysymys on etenkin metsätaloustoimien kannalta koskevassa ensisijaisen tärkeä EU:lle. Komissio aikookin osallistua myös jatkossa alalla käynnissä olevaan keskusteluun. Rakennerahastot: Berliinin huippukokouksessa koskevien määräysten ja rahastojen määrärahojen muodostamasta kokonaispaketista. Määräyksiin on rakennerahastojen suurelta osin sisällytetty ympäristöä koskevat vaatimukset. Lisäksi rakennerahastoja sovittiin 12 Ehdotus neuvoston direktiiviksi tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säännöistä annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY muuttamisesta, KOM(98) 414 lopullinen. KOM(97) 243 lopullinen. 14 Ilmastonmuutos - Euroopan unionin strategia Kioton ympäristökokouksen jälkeisiä KOM(98) 353 lopullinen. toimenpiteitä varten, KOM(98) 649 lopullinen. ja on tehtäviin sisällytetty ympäristön parantaminen. tavoitteisiin Ympäristökysymysten integrointiin liittyvät näkökohdat, kuten yhteistyöperustan laajentaminen, etukäteen suoritettava ympäristöarviointi sekä yhdenmukaisuus ympäristölainsäädännön ja -politiikan kanssa, ovat saaneet vahvemman aseman. Niin ikään on vankistettu toteutusvälineitä, kuten mahdollisuutta eriyttää avustusmäärää ympäristönäkökohtien perusteella. Määrärahoista 195 miljardia euroa on osoitettu rakennerahastoille ja 18 miljardia euroa koheesiorahastolle. Tämä auttaa myös EU:ta täyttämään kansainväliset sitoumuksensa, kuten Kiotossa tehdyt ilmastonmuutosta koskevat sitoumukset. 16 suojelu ja • Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen (TTK) neljänteen puiteohjelmaan (1994-1998) kuului jo useita erityisohjelmia, joilla pyrittiin joko lisäämään tietämystä ilmastonmuutoksiin liittyvistä luontoa koskevista ja sosiaalisista prosesseista ja/tai kehittämään tekniikoita, joiden avulla voidaan vähentää ihmisen aiheuttamia kasvihuonekaasupäästöjä. Tutkimustoimia on tarkoitus tehostaa edelleen viidennessä puiteohjelmassa, joka kattaa vuodet 1998-2002. Liitteen sisältyvät 4 ilmastonmuutokseen liittyvät TTK-toimet. viidenteen TTK-puiteohjelmaan taulukossa neljänteen luetellaan ja Teknologiset innovaatiot ovat ratkaisevan tärkeitä, sillä yhä suuremmat päästöjen vähennykset ovat pitkällä välttämiseksi. Esimerkiksi teollisuuslaitosten osalta teknologian kehitys otetaan huomioon tarkistamalla säännöllisesti IPPC- direktiiviin liittyvät viiteasiakirjat, joissa kuvaillaan parhaat käytettävissä olevat tekniikat. ilmastonmuutoksen vaarallisen aikavälillä tarpeen Kölnin ja Helsingin huippukokousten lähestyessä on ympäristöpolitiikan sisällyttämisellä muihin yhteisön politiikkoihin saatava aikaan huomattavasti enemmän yhtenäisyyttä neuvoston eri kokoonpanojen toiminnan välille. Tämä mahdollistaa sen, että jäsenvaltioiden kansallisilla toimilla saavutettavia päästöjen vähennyksiä täydentävät yhteisistä ja yhteensovitetuista politiikoista ja toimenpiteistä liikennettä koskevista ehdotuksista on tehtävä päätökset kiireellisesti. tuloksena olevat päästövähennykset. Energia-alaa ja 3. 2 Verokannustimet Veropolitiikka on hyvin tärkeä väline sisällytettäessä ympäristönäkökohtia muihin yhteisön politiikkoihin, ja näin ollen ECOFIN-neuvostolla on keskeinen tehtävä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden toteuttamisessa. Energiaverotus on yksi tärkeimmistä yhteisistä ja yhteensovitetuista toimista ja toimenpiteistä. Komissio on hoitanut oman osuutensa. Se on tehnyt 1990-luvulla kolme eri ehdotusta neuvostolle. Komissio on siirtynyt C02- ja energiaveroa koskevasta ehdotuksesta, jossa verokanta oli korkea ja yhdenmukaistaminen pitkälle vietyä, käytännöllisempään energiatuotteiden verotusta koskevaan lähestymistapaan, jolla on määrä laajentaa nykyistä valmisteverojärjestelmää ja nostaa verotuksen tasoa vaiheittain. Tämä ehdotus on erityisen tärkeä, kun otetaan huomioon nykyiset ja ennustetut alhaiset energian hinnat. Luonnos ohjelmia koskeviksi ohjeiksi kaudelle 2000-2006. Energiatuotteiden verotusta koskeva ehdotus antaisi jäsenvaltioille mahdollisuuden verottaa lentopolttoainetta kotimaan lennoilla ja yhteisön sisäisillä lennoilla jäsenvaltioiden kahdenvälisellä sopimuksella. Kansainvälisesti komissio on sitoutunut lentopolttoaineen verotukseen, "heti kun lainsäädännön osalta sallii yhteisön soveltaa tällaista veroa kaikkiin tilanne kansainvälisen lentoyhtiöihin, myös kolmansista maista tuleviin"17. Myös muiden taloudellisten välineiden, kuten eriytettyjen tiemaksujen, käyttömahdollisuuksia olisi harkittava huolellisesti. Kokemus, jota on saatu etenkin luovuttaessa asteittain lyijypitoisen bensiinin käytöstä, on osoittanut, miten tehokasta pieni verojen eriyttäminen voi olla ympäristötavoitteiden edistämisen kannalta. Tästä onnistuneesta toimenpiteestä saatujen kokemusten perusteella energiatuotteiden suuremmat verotusta mahdollisuudet eriyttää veroja ympäristösyistä. Verojen eriyttäminen (yhteisön vähimmäistason yläpuolella) voitaisiin toteuttaa eri polttoaineiden hiilipitoisuuden perusteella. jäsenvaltioille huomattavasti ehdotuksessa koskevassa annetaan Verojen eriyttämistä voitaisiin harkita myös arvonlisäveron yhteydessä, vaikkakin suppeassa määrin. Arvonlisäveroa koskevissa yhteisön säännöksissä annetaan jo nykyään jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa tiettyihin tuotteisiin ja palveluihin, kuten sosiaalipolitiikan osana tapahtuvaan asuntojen tarjoamiseen, rakentamiseen, kunnostamiseen ja korjaamiseen. 18 Konkreettinen esimerkki mainittujen säännösten mahdollistamasta toimenpiteestä, jonka avulla voitaisiin vähentää energiankulutusta, olisi alennetun arvonlisäverokannan soveltaminen eristystuotteisiin. jäsenvaltioille mahdollisuus Energiatuotteiden verotusta koskevassa ehdotuksessa annetaan myöntää osittaisia vapautuksia yrityksille, jotka investoivat energiatehokkuuden parantamiseen. Yritykset voivat näin aikaistaa investointeja laitteisiin, joilla säästetään energiaa pitkällä aikavälillä. Vastaavanlaisia verohelpotuksia voitaisiin soveltaa myös välittömiin veroihin. Verohelpotuksista päättävät kuitenkin ensisijaisesti jäsenvaltiot niissä rajoissa, jotka määritellään ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa. Kyseiset suuntaviivat on määrä tarkistaa vuonna 1999. Komissio kehottaa neuvostoa hyväksymään komission ehdotuksen energiatuotteiden verotusta koskevaksi direktiiviksi. Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä verokannustimia sisämarkkina- ja kilpailusääntöjen tarjoamien jostomahdollisuuksien rajoissa. Ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön suuntaviivat on määrä tarkistaa vuonna 1999. Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille direktiivin 92/8l/ETY 8 artiklan 4 kohdassa vahvistetulla tavalla erityisistä poliittisista syistä myönnettyjen verovapautusten ja veronalennusten tilanteesta sekä pakollisista verovapautuksista kivennäisöljyille, joita käytetään polttoaineina muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa, ja vapautuksista ja alennuksista, joita voidaan myöntää liikennöintiin sisävesillä muutoin kuin yksityisillä huvialuksilla mainitun direktiivin 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, KOM(96) 549 lopullinen, 14. 11. 1996 (kohta 2. 14, s. 11). Neuvoston yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä, liite H, luokka 9. kuudes direktiivi 77/388/ETY direktiivi jäsenvaltioiden - liikevaihtoverolainsäädännön 3. 3 Ympäristösopimukset Komissio suhtautuu myönteisesti tehokkaiden ympäristösopimusten käyttöön teollisuudessa. 19 Niillä voi olla tärkeä tehtävä sen toimenpidekokonaisuuden osana, jota vaaditaan osoitettavissa olevan edistymisen saavuttamiseksi vuoteen 2005 mennessä, ja ne voivat tarjota teollisuudelle keinon antaa oma panoksensa. Kasvihuonekaasupäästöjä on mahdollista vähentää lainsäädännön sijaan yritysten vapaaehtoisten toimien avulla kustannustehokkaasti ja kuhunkin tilanteeseen räätälöidyllä tavalla. Ympäristösopimuksia voidaan tehdä sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Monissa tapauksissa kansallisen tason sopimukset voivat olla tarkoituksenmukaisempia, ja niiden tekemistä olisi edistettävä edellyttäen, että niissä noudatetaan kilpailua ja sisämarkkinoita koskevia yhteisön sääntöjä. Yhteisön tasolla on saatu hyödyllistä kokemusta erityisesti ACEA:n sitoutumisesta uusien henkilöautojen C02-päästöjen vähentämiseen. ACEA:n tapaus on osoittanut, että EU:n laajuisten sopimusten aikaansaaminen on vaativa tehtävä sekä viranomaisille että sille teollisuudenalalle, jota sopimus koskee. Tämän ja muiden kokemusten hyödyntämiseksi komissio laatii mahdollisesti vuonna 1999 ympäristösopimusten yhteydessä noudatettavia menettelyjä koskevat suuntaviivat. Kun tehdään päätöksiä siitä, onko ympäristösopimusten tekemistä syytä edistää, keskeisiä tekijöitä ovat seuraavat: erityiset hyödyt vaihtoehtoisiin lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin ja taloudellisiin välineisiin verrattuna, määrällisten tavoitteiden määrittely, alakohtainen kattavuus, sidosryhmien osallisuus, edistymisen riippumaton seuranta, määräysten rikkomista koskevien määräysten sisällyttäminen sopimuksiin sekä yhteensopivuus nykyisten välineiden ja lainsäädännön kanssa. Erityistä tarkastelua vaativa kysymys on, miten neuvosto ja Euroopan parlamentti saadaan mukaan, ja yleisemmin, miten saadaan turvattua neuvottelujen mahdollisimman suuri avoimuus. Ympäristösopimusten tavoite voi liittyä tietyn alan teollisuuden tuotteisiin tai tuotantoprosessiin, ja sen on oltava tuntuvasti tätä menoa -skenaariolla saavutettavaa kehitystä korkeammalla. Usein nousee esiin kysymys, pitäisikö asettaa suhteellinen vai absoluuttinen tavoite. 20 Jos tavoite on suhteellinen, päästötavoite asetetaan tuotos- tai tuotantoyksikköä kohden (esimerkiksi energiapanos tuotettua ilmaistaan Absoluuttinen hiilidioksidiekvivalenttitonneina, ja etuna on, että se on yhteensopiva sekä yhteisön Kioton pöytäkirjan mukaisesti antaman sitoumuksen että Kioton mekanismien (ks. kohta 5) ja yhteisön sisäisen päästökaupan kanssa. puolestaan yksikköä kohden). tavoite sopimuksesta. Niiden laajuisesti Useat teollisuudenalat ovat ilmaisseet olevansa kiinnostuneita mahdollisesta EU:n ja muiden asiasta kiinnostuneiden eurooppalaisten neuvoteltavasta yhteenliittymien kanssa tullaan käymään alustavia keskusteluja. Muita teollisuuden järjestöjä, jotka ovat kiinnostuneita ympäristösopimuksista, pyydetään esittämään konkreettisia tavoitteita koskevia ehdotuksia vuoden 1999 loppuun mennessä, jotta ehdotukset ehditään arvioida ja mahdolliset sopimukset tehdä ennen vuoden 2000 päättymistä. Mahdolliset sopimukset on tärkeää saada aikaan 19 Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille ympäristösopimuksista. KOM(96) 561. 20 Katso myös KOM(96) 561,20 kohta. mahdollisimman nopeasti, jotta niiden avulla saavutettuja päästövähennyksiä voitaisiin arvioida vuoteen 2005 mennessä osana yleisempää "osoitettavissa olevan edistymisen" arviointia. Asiasta aidosti kiinnostuneet teollisuuden järjestöt voivat osoittaa kiinnostuksensa tulevaisuudessa tehtäviä ympäristösopimuksia kohtaan ilmoittamalla oman sitoutumisensa luonteesta ennen vuoden 1999 loppua, jotta sopimukset voidaan tehdä ennen joulukuun 31. päivää 2000. 3. 4 Kioton pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvia halogenoituja kaasuja koskevien toimenpiteiden valmistelu Kioton pöytäkirja käsittää kolme halogenoitujen teollisuuskaasujen ryhmää: fluorihiilivedyt (HFC), perfluorihiilivedyt (PFC) ja rikkiheksafluoridi (SF6). Ne ovat ihmisen valmistamia ja erittäin voimakkaasti vaikuttavia kasvihuonekaasuja. 21 Lisäksi SF6 ja useimmat PFC-kaasut säilyvät erittäin pitkään ilmakehässä, minkä vuoksi niitä kerääntyy ilmakehään peruuttamattomasti. Näiden kaasujen osuus EU:n kasvihuonekaasupäästöistä hiilidioksidiekvivalentteina oli 1-2 prosenttia vuonna 1995. Niiden määrän odotetaan kuitenkin kasvavan tulevina vuosina huomattavasti, jos mitään ei tehdä. Vuonna 1990 kaikki HFC-päästöt syntyivät otsonikatoa aiheuttavan HCFC-22:n sivutuotteena. Useimmat EU:n HCFC-22:n tuottajat ovat kuitenkin jo ottaneet käyttöön sellaista polttotekniikkaa tai tehneet päätöksen sellaisen polttotekniikan käyttöönotosta, jonka avulla HFC-päästöjä voidaan vähentää 99 prosenttia. HFC:tä käytetään myös otsonikatoa aiheuttavia aineita korvaavina aineina, minkä vuoksi niiden päästöt ovat lisääntyneet nopeasti vuodesta 1990 Montrealin pöytäkirjan täytäntöönpanon seurauksena. 22 Tällaisen kehityksen vuoksi on otettava käyttöön kaikki tuotanto- ja käyttöalat kattava EU:n kehys. PFC-päästöt ovat pääasiassa peräisin alumiinin tuotannosta, ja ne ovat vähenemässä nopeasti, kun tekniikka on parantunut ja alumiinin tuotanto on supistumassa Euroopassa. 23 Koska PFC-yhdisteet kuitenkin säilyvät ilmakehässä erittäin kauan, tutkimusta ja kehittämistä olisi suunnattava korvaaviin aineisiin, jotta PFC-päästöistä päästäisiin vähitellen kokonaan eroon. eristeenä Edellä mainituista kaasuista SF6:lla on suurin suhteellinen kasvihuonevaikutus. Sitä käytetään sitä ensisijaisesti käytetään lenkkitossuissa, magnesiumvalujen tuotannossa ja useissa muissa käyttötarkoituksissa, kuten renkaissa sekä vuodonetsinnässä. SF6-päästöjen määrä on kasvussa, ja niiden odotetaan lisääntyvän edelleen, ellei mitään tehdä. Vuoden 1995 päästöjen määräksi arvioitiin 14 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia. Ilmeinen ensimmäinen toimenpide voisi olla luopuminen asteittain jakelujärjestelmissä. sähkönsiirto- Lisäksi ja 2] Niiden suhteellinen kasvihuonevaikutus (GWP) on paljon suurempi kuin hiilidioksidin. Ne voivat säilyä ilmakehässä jopa 50 000 vuotta, kun C02:n vastaava aika on 50-200 vuotta ja CH4:n 12-15 vuotta. HFC-päästöt muodostivat vuonna 1995 yhden prosentin EU:n kasvihuonekaasupäästöistä. Muista lähteistä kuin HCFC-22:n tuotannosta peräisin olevien HFC-päästöjen määrän ennustetaan olevan vuonna 2010 viisinkertainen vuoden 1995 päästöihin verrattuna. Vuonna oli hiilidioksidiekvivalenttitonnia. Päästöt vähenivät vuoteen 1997 mennessä ainakin 55 prosenttia. PFC-päästöjen määrä syntyneiden prosessissa kyseisessä 1990 I 1 miljoonaa SF6:n käytöstä sovelluksissa, joissa on käytettävissä vaihtoehtoja, sekä tutkimuksen ja kehittämisen suuntaaminen siihen, että päästöistä päästäisiin asteittain eroon. HFC-, PFC- ja SF6-päästöjä syntyy myös puolijohdeteollisuudessa, jonka päästöjen odotetaan lisääntyvän tulevaisuudessa. Ensisijaiseksi tavoitteeksi olisikin nyt asetettava päästöjä koskevien tietojen kokoaminen, jotta voitaisiin tehdä ehdotus näitä päästöjä koskevaksi oikeudelliseksi kehykseksi. On toteutettava halogenoituja kaasuja koskevia toimenpiteitä, koska kyseisillä kaasuilla on suuri suhteellinen kasvihuonevaikutus, ne säilyvät ilmakehässä pitkään ja niiden päästöt todennäköisesti lisääntyvät. Päästöistä tarvitaan kuitenkin tarkempia tietoja. Sen vuoksi asianomaisia aloja kehotetaan tai ympäristösopimuksille voitaisiin luoda kehys mahdollisimman pian. tiedot HFC-, PCF- ja SF6-päästöistään, jotta lainsäädännölle toimittamaan 3. 5. Ensimmäisenä toimenpiteenä kustannustehokkaat vähennystoimenpiteet Tehokkaaseen ilmastopolitiikkaan on kuuluttava erilaisia toimenpiteitä, joilla katetaan kaikki kuusi kaasua. Onnistunutta toimenpidekokonaisuutta kehitettäessä keskeisiä osatekijöitä ovat päästöjen vähentämismahdollisuudet ja vähentämisen aiheuttamat, kustannukset eri aloilla. Taulukosta 1 ilmenee, että yhteisön sisäiset toimet voisivat yksin olla riittäviä arviolta 600 miljoonan täyttämiseksi. 24 hiilidioksidiekvivalenttitonnin Vähentämistoimenpiteiden kustannuksista on käytettävissä vasta vähän tietoa, mutta tekeillä olevat selvitykset viittaavat siihen, että kolmannes vähennyspotentiaalista voitaisiin toteuttaa alhaisin kustannuksin. Lisäksi niistä käy ilmi, että kustannusten jakauma voi vaihdella huomattavasti taloudellisen toiminnan eri aloilla ja eri maantieteellisillä alueilla. sitoumusten suuruisten Kioton 24 Tämä vastaa tiedonannossa Ilmastonmuutos — Euroopan unionin strategia Kioton ympäristökokouksen jälkeisiä toimenpiteitä varten, (KOM(97) 481 lopullinen) esitettyä arviota. Tiedonannossa todetaan, että hiilidioksidin vähentäminen 15 prosentilla vuoteen 2010 mennessä on teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa. 14 EU:n vuotuisten kasvihuonekaasupäästöjen vähentämismahdollisuudet (vuotta 2010 koskevien T a u l u k ko 1 perusennusteiden perusteella) ja vähentämisestä aiheutuvat keskimääräiset kustannukset (arviot perustuvat tällä hetkellä käytettävissä oleviin tietoihin) Päästövähennykset C02-ekvivalentteina (milj. tonnia) Ala/toimenpiteet Alhaiset kust. (1) Keskisuuret kust. (2) Yhteensä CO2 • Liikenne • Palveluala ja kotitaloudet (energia tehokkuus ja eristys) • Teollisuus (suora energian käyttö)) • Yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto (teollisuudessa ja kaukolämmityksessä) • Uusiutuvat energialähteet sähkön tuotannossa • Polttoaineen vaihto ja sähköntuotannon tehokkuus EU yhteensä, CO2 CH4 •. Maatalous (lannankäsittelymenetelmien parantaminen) • Jätteet (kaatopaikkakaasujen talteenotto tai soihdutus) • Energia (kaasuvuotojen vähentäminen) EU yhteensä, CH4 N20 • Maatalous vähentäminen menetelmien parantaminen) ja (lannoitteiden käytön lannankäsittely • Teollisuus käytettävissä (parhaiden olevien tekniikoiden käyttöönotto typpi hapon ja adipiinihapon tuotannossa) • Energia (poltto) EU yhteensä, N2O Halogenoidut kaasut: • HFC: - HCFC-yhdisteiden tuotanto - muut • PFC (4). SF6(4) EU yhteensä, halogenoidut kaasut EU yhteensä, kaikki kasvihuonekaasut 80(3) 20 5 12 20 30 167 34 23 4 61 24 86 8 118 9 3 12 358 70 120 45 45 90 85 455 20 60 11 91 0* 0* 0* 0* 0* 22 4 7 33 579 150 140 50 57 110 115 6 22 ' 54 83 15. ' ••• • r 152:. ;' ':-•. ;;! 24 ' 86 8 118 • 9. ' 25: ••. ' 4\: 7 45 937 (1) Alhaiset kustannukset: päästöjen vähentämisen kustannukset vuositasolla alle 5 euroa C02 -ekvivalenttitonnia kohti (nykyhinnoin). Arvioidut kustannukset ovat erilaisten teknisten vaihtoehtojen avulla saavutettavissa olevia keskimääräisiä jokavuotisia kustannuksia 1990-2010. (2) Keskisuuret kustannukset: kuten viitteessä (1), mutta päästöjen vähentämisen kustannukset 5-50 euroa C02 -ekvivalenttitonnia kohti (nykyhinnoin). (3) Luvussa on otettu huomioon ACEA-sopimus, jonka arvioitu vaikutus on 60 milj. tonnia. (4) Ensimmäiset arviot (tarkistettava) 0* Jonkin verran vähennysmahdollisuuksia kustannuksilla, jotka sijoittuvat aivan alhaisten kustannusten raja-arvon yläpuolelle. Lähteet: C02: Capros (NTUA) 1999 Muut kaasut: Ecofysin, AEA:n, Coherencen ja March Consulting Groupin komissiolle laatimat raportit. alhaisia Taulukosta 1 selviää myös, että valittavissa on useita nettokustannuksiltaan erityistoimenpiteet, toimenpidevaihtoehtoja, ja teollisuusprosesseista lannoitteiden ja sähköntuotanto. Järkevä eteneminen edellyttää, että toimet käynnistetään ensimmäiseksi aloilla, joilla on käytettävissä nettokustannuksiltaan edullisia toimenpiteitä. lannankäsittelymenetelmät vähentäminen lähtöisin olevan N20:n vähentäminen, kaatopaikkakaasujen kaasuvuotojen toteutettavat talteenotto, liikenteen käyttö, kuten alalla eräät EU:n on teknisesti mahdollista täyttää kaikki Kioton sitoumukset erilaisten omien politiikkojen ja toimenpiteiden avulla, mutta toimenpiteiden kustannukset vaihtelevat huomattavasti. Toimia on tehostettava viipymättä niillä aloilla, joilla nettokustannukset ovat alhaisimmat. Seuranta avainasemassa täytäntöönpanon valmistelussa 4. 1 Kohti Kioton pöytäkirjan ratifiointia Sekä Euroopan yhteisö että sen 15 jäsenvaltiota ovat UNFCCC:n sopimuspuolia. Kioton pöytäkirjan mukaan yhteisön määrällinen päästövähennystavoite on kahdeksan prosenttia, ja sama tavoite koskee myös yksittäisiä jäsenvaltioita. Kun EU:n rasitteiden jakamista koskevasta sopimuksesta ilmoitetaan Kioton pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti yhteisön ratifioidessa pöytäkirjan, sopimuksesta tulee pöytäkirjan tarkoitusperiä varten oikeudellisesti sitova. Sopimuksella varmistetaan, että yksittäiset jäsenvaltiot ovat pöytäkirjan mukaisen kahdeksan prosentin virallisen vähennystavoitteen sijaan sitoutuneet oikeudellisesti rasitteiden jakamista koskevassa sopimuksessa sovittuun tavoitteeseen. Tästä syystä olisi suotavaa, että yhteisö ja jäsenvaltiot ratifioisivat pöytäkirjan samanaikaisesti. Yhteisö on vastuussa kahdeksan prosentin kokonaistavoitteen saavuttamisesta. Jos yksi tai useampi jäsenvaltio kuitenkin jättäisi noudattamatta omaa velvoitettaan, se vaikuttaisi todennäköisesti koko loogista, että yhteisön sitoumuksen rasitteiden jakamista koskevasta sopimuksesta säädettäisiin yhteisön säädöksellä. Säädöksessä voitaisiin täsmentää jäsenvaltioiden keskinäisiä suhteita sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden välisiä suhteita siinä tapauksessa, että sitoumuksia ei noudatettaisi (Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa nostettava kanne mukaan luettuna). täyttymiseen. Tämän yhteisen vastuun vuoksi olisikin Komission tehtävänä on valmistella ehdotus yhteisön suorittamaa pöytäkirjan ratifiointia varten. Jäsenvaltiot ja komissio voisivat tässä yhteydessä sopia aikataulusta ja samanaikaiselle ratifioinnille asetettavasta ratifiointia tavoitepäivämäärästä ottaen huomioon kansainvälisten sopimusten koskevat erilaiset kansalliset menettelyt. Sitoumusten noudattamatta jättämistä koskevien Kioton pöytäkirjan sääntöjen ohella voitaisiin ottaa käyttöön sitoumusten noudattamista koskeva yhteisön järjestelmä, johon sisältyisivät ennakko- ja jälkiseuranta (ks. kohta 4. 2) sekä mahdolliset seuraamukset ja laiminlyöntitapauksissa sovellettavat mahdolliset oikeuskeinot. ja Ratifiointia koskeva jäsenvaltioiden samanaikaisesti suorittaman ratifioinnin sekä sitoumusten noudattamista koskevan sisäisen järjestelmän. (komission ehdotuksen perusteella) strategia käsittää yhteisön 4. 2. Päästöjen tarkka ja oikea-aikainen seuranta tarpeen Aktiivinen seuranta on ratkaisevan tiedon saamiseksi ajoissa siitä, onko yhteisö saavuttamassa kahdeksan prosentin vähennystavoitettaan. Jotta voitaisiin muodostaa kattava kuva sitoumusten noudattamisesta yhteisössä, on olennaista saada kokonaiskäsitys sekä kansallisilla toimilla että yhteisten ja yhteensovitettu]en politiikkojen ja toimenpiteiden avulla saavutetusta edistyksestä. tärkeää Valvontajärjestelmää koskevaa päätöstä 93/389/ETY on äskettäin muutettu23 EY:n nykyisten seurantamekanismien kasvihuonekaasujen sisällyttämiseksi päätöksen soveltamisalaan, joita ei valvota Montrealin pöytäkirjan perusteella. Päätös ei kuitenkaan vielä kata Kioton mekanismeja, joiden osalta on harkittava lisämuutosta Buenos Airesin toimintasuunnitelman toteuttamisen jälkeen. Muutetulla päätöksellä komissio ja jäsenvaltiot uudistavat sitoutumisensa aktiiviseen seurantaan. vahvistamiseksi sellaistenkin kaikkien ja lisäksi Jäsenvaltiot voivat tukeutua voimassa oleviin yhteisön säädöksiin sisällyttääkseen ympäristöulottuvuuden nykyisiin politiikkoihinsa. Tässä suhteessa erityisen tärkeä on ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettu IPPC-direktiivi26. Sen soveltamisalaan kuuluvat useimmat suuret laitokset useilla eri aloilla (ks. direktiivin liite I), suuret polttolaitokset mukaan luettuina. Näiden alojen osuus kaikista kasvihuonekaasupäästöjen lähteistä on noin puolet. Direktiivin soveltamisalaan kuuluviin laitoksiin sovelletaan lupamenettelyä, jossa raja-arvot parhaiden toimivaltaiset viranomaiset asettavat keskeisille epäpuhtauspäästöille käytettävissä olevien tekniikoiden perusteella. IPPC-direktiivin mukaan komissio organisoi jäsenvaltioiden ja teollisuuden välillä parhaita käytettävissä olevia tekniikoita koskevaa tietojenvaihtoa, ja tämän tietojenvaihdon perusteella julkaistaan kullakin alalla viiteasiakirjoja, joissa on kuvattu parhaat käytettävissä olevat tekniikat. Jäsenvaltioiden on otettava tiedot huomioon lupaehtoja määrittäessään. Direktiivissä säädetään myös, että komissio julkaisee joka kolmas vuosi jäsenvaltioiden toimittamien aineistojen perusteella luettelon huomattavimmista päästöistä ja niiden aiheuttajista. Tämän avulla saadaan parempi kuva 25 Neuvoston päätös 1999/296/EY, EYVL L 117, 5. 5. 1999, s. 35. 26 Direktiivi 96/61/EY. päästöihin vaikuttavista tekijöistä ja energiankulutuksen rakenteesta. Näin yhtäältä helpotetaan ilmastonmuutoskysymykset huomioon ottavien vaatimusten asettamista uusille laitoksille ja toisaalta saadaan hyödyllistä tietoa ympäristösopimuksia ja päästökauppaa varten. IPPC-direktiivissä ei kuitenkaan käsitellä yleisesti hajapäästölähteitä, kuten liikennettä, palveluja, kotitalouksia ja maataloutta. Mainituille aloille voitaisiin asettaa ohjeelliset tavoitteet taulukon 1 tietojen perusteella. Tämä saattaisi helpottaa huomattavasti neuvoston eri kokoonpanojen poliittisten tavoitteiden muotoilua etenkin liikenteen, maatalouden ja teollisuuden aloilla osana kohdassa 3. 1 mainittua ympäristöpolitiikan sisällyttämistä muihin yhteisön politiikkoihin. seurannan valmiuksien Kansainvälisesti EU voisi harkita ympäristön maailmanlaajuisen parantamista. Erityisesti on tarpeen kehittää järjestelmiä, joilla seurataan maailmanlaajuisesti hiililähteissä ja nieluissa tapahtuvia muutoksia. Tietotekniikkajärjestelmät, kuten mittauspaikkojen verkot ja satelliittihavainnointijärjestelmät, ovat korvaamattomia tiedonlähteitä, joita voidaan täytäntöönpanon käyttää hyväksi sekä seurannassa että Kioton pöytäkirjan velvoitteiden todentamisessa. Euroopan korkeatasoiset tekniset ja tieteelliset valmiudet voisivat muodostaa vankan perustan tällaiselle laajemmalle seurannalle. On pyrittävä tehokkaammin kehittämään seurantamekanismista erottamaton osa sitoumusten noudattamista koskevaa yhteisön järjestelmää. Jäsenvaltiot voivat hyödyntää IPPC-direktiivin täytäntöönpanoa ympäristöulottuvuuden kehittämiseksi. 1999 mennessä) luvanantonsa lokakuuta (30. 5. Kioton mekanismien toteutuksen valmistelu Kioton mekanismeja koskevat yksityiskohtaiset laadittava Buenos Airesin toimintasuunnitelman mukaisesti. EU on tehnyt UNFCCC:lle kutakin mekanismia koskevia ehdotuksia. Tässä luvussa käsitellään eräitä tärkeitä kysymyksiä, jotka koskevat mekanismien tulevaa käyttöä yhteisössä, pyrkimättä kuitenkaan ennakoimaan kansainvälisten neuvottelujen tuloksia. säännöt on 5. 1 Joustomekanismit - uusi tekijä EU:n ympäristöpolitiikassa luetellulle sopimuspuolelle määriteltyjen Kioton pöytäkirjaan sisältyy uusia taloudellisia välineitä, jotka mahdollistavat joustot kullekin liitteessä B vähennystavoitteiden toteuttamisessa. Niitä kutsutaan kansainvälisissä neuvotteluissa Kioton mekanismeiksi, ja ne muodostuvat kansainvälisestä päästöoikeuksien kaupasta, yhteistoteutuksesta ja puhtaan kehityksen mekanismista. Kansainvälisessä päästöoikeuksien kaupassa on kysymys päästökiintiöiden kaupasta toteutettujen (kiintiökauppa), päästöjenvähennyshankkeiden siirtämiseen ("päästövähennysyksiköiden" (credits) kauppa). liittyvät muissa maissa päästöoikeuksien kaksi muuta mekanismia hankittujen perusteella päästöjen ja Kioton mekanismit poikkeavat ratkaisevasti siitä, miten Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat järjestäneet ympäristöpolitiikkansa viime vuosikymmeninä. Ympäristöpolitiikka on perustunut teknisiin normeihin (kuten parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan), päästörajoituksia koskevaan sääntelyyn ja viime aikoina taloudellisiin välineisiin, kuten veroihin ja maksuihin, sekä ympäristösopimuksiin. Yhteisössä ei ole toistaiseksi juuri lainkaan kokemusta Kioton mekanismien kaltaisista välineistä. Edessä oleva poliittinen haaste merkitsee siten uudenlaisten joustavien välineiden kehittämistä - kuitenkin siten, että samalla ei viedä pohjaa aiemmilta tärkeiltä saavutuksilta. Näistä syistä päästökaupan välineistä ja yhteisön hankemekanismeista tarvitaan ehdottomasti asiantuntevaa keskustelua. Ensinnäkin mekanismien toimintaa koskevan tiedon puute saattaa olla syynä tiettyihin niitä koskeviin epäilyksiin. Toiseksi mekanismien parempi tuntemus helpottaa UNFCCC:n puitteissa käynnissä olevaa neuvotteluprosessia. Lisäksi keskustelun avulla on helpompi varmistaa, että EU:n erityispiirteet otetaan huomioon Kioton mekanismien sääntöjä ja suuntaviivoja laadittaessa. 5. 2 Yhteisöulottuvuuden huomioon ottaminen päästökaupassa Kioton pöytäkirjan mukaista kansainvälistä päästökauppaa aletaan toteuttaa vasta vuonna 2008. Siihen asti yhteisö ja sen jäsenvaltiot voisivat ehkä parhaiten valmistautua kansainväliseen päästökauppaan hankkimalla kokemusta omasta päästökaupasta. Kesäkuussa 1998 annetussa komission tiedonannossa asetettiin yhteisön päästökaupan aloittamisen tavoiteajankolidaksi vuosi 2005. Kehityksen helpottamiseksi komissio voisi kuulla vuonna 2000 laajasti kaikkia sidosryhmiä, jäsenvaltioita, yrityksiä ja kansalaisjärjestöjä eri toimintavaihtoehtoja käsittelevän vihreän kirjan pohjalta. Ajankohta olisi tähän sopiva, sillä eräät yksityiset yritykset ovat jo käynnistämässä pilottijärjestelmiä. Tietyt jäsenvaltiot ovat myös harkitsemassa kotimaisten kauppajärjestelmien perustamista, ja komissioon on jo tullut asiaa koskevia kysymyksiä. Vihreässä kirjassa voitaisiin ja millä pohtia, olisiko EU:ssa edellytyksillä tällainen pilottivaihe olisi hyödyllinen. Tällaista vaihtoehtoa voitaisiin lähteä toteuttamaan, jos löytyy kaksi tai useampia jäsenvaltioita, jotka ovat valmiita osallistumaan hankkeeseen. Samalla ei kuitenkaan asetettaisi rajoitteita ulkopuolelle jääville jäsenvaltioille. toteuttaa päästökaupan pilottivaihe, tarkoituksenmukaista Lisäperusteena laajalle kuulemiselle ja pilottihankkeiden käynnistämistä koskevalle harkinnalle on se, etteivät Buenos Airesin toimintasuunnitelman yhteydessä käytävät neuvottelut todennäköisesti johda kovinkaan yksityiskohtaisiin kansainvälistä päästökauppaa koskeviin ja suuntaviivoihin. Luultavammin tuloksena on kehys, jonka puitteissa pöytäkirjan sopimuspuolet panevat täytäntöön kansainvälisiä velvoitteitaan kansallisen lainsäädäntönsä avulla. sääntöihin Yhtenäismarkkinat ja yhä tiiviimpi taloudellinen yhdentyminen talous- ja rahaliiton myötä ovat ristiriidassa sen kanssa, että jäsenvaltiot panisivat Kioton mekanismit täytäntöön hyvin eri tavoin. Tämä on vieläkin selvempää yhteisön laajentuessa 20 tai useamman jäsenvaltion yhteisöksi, jonka kaikki jäsenvaltiot ovat Kioton pöytäkirjan sopimuspuolia. Yhteisön olisikin mukautettava tiettyjä perinteisiä varmistamiseksi. Mahdollisesti laadittavaan vihreään kirjaan voisi tähän liittyen sisältyä myös Euroopan parlamentin pyynnön mukainen kattava arvio päästökaupan käytöstä. yhtenäismarkkinoiden moitteettoman välineitään toiminnan Vihreässä kirjassa olisi ilman muuta käsiteltävä seuraavaa kahta peruskysymystä: • Yksityisten toimijoiden osallistuminen Keskeinen kysymys on, pitäisikö yksityisten toimijoiden päästä mukaan kauppajärjestelmään. Päästöjä aiheuttavien yksityisten toimijoiden osallistuminen lisäisi kustannustehokkuutta, mutta toisaalta kaikkien osallistujien olisi pöytäkirjan sopimuspuolten tavoin hyväksyttävä päästöilleen ehdoton yläraja. Tämä taas muistuttaisi sellaisen ympäristösopimuksen tekemistä, johon sisältyy absoluuttinen tavoite. Jos yksityiset toimijat osallistuvat kauppaan, herää kysymys, miten päästölupien alustava jakaminen järjestetään. On mahdollista, että jäsenvaltiot soveltaisivat tällöin erilaisia perusteita, mikä saattaisi nostaa esiin kilpailuun liittyviä kysymyksiä. Samoin jos jäsenvaltio ostaisi lupia avoimilta markkinoilta ja antaisi ne sitten tietyille omille yrityksilleen maksutta tai ehdoitta, kyseessä saattaisi olla valtiontuki, jonka olisi oltava sopusoinnussa EY:n kilpailusääntöjen kanssa. Nykyisten säännösten mukaan komission on hyväksyttävä valtiontuki ennalta. Tältä osin näyttäisi olevan kohtuullista edellyttää vähintään, että luvat jaetaan avoimesti, kilpailua vääristämättä ja noudattaen sellaisia puolueettomia perusteita, joissa otetaan huomioon jo toteutetut toimenpiteet. 27 • Yhteensopivuus EU:n nykyisen ympäristöpolitiikan kanssa EU:n kanta, jonka mukaan päästövähennykset olisi kansainvälisellä tasolla saatava aikaan ensisijaisesti osapuolten sisäisin tarkoituksenmukaisimman kauppaj ärj estelmän suunnitteluun. toimin, vaikuttaa merkittävästi Yksi mahdollisuus on, että kauppaj ärj estelmä kattaisi kaikki päästölähteet. 28 Käytännössä päästökauppa kuitenkin todennäköisesti rajoitettaisiin tällöin aluksi tiettyihin avainaloihin, ja lähteitä, kuten kotitalouksia ja liikenteen käyttäjiä, varten kehitettäisiin muita hajapäästöjen tarkoituksenmukaisempia politiikan että vastaisuudessa on tarkoituksenmukaista käyttää erilaisten välineiden yhdistelmää, kuten jo tälläkin hetkellä. Keskeinen kysymys on, mikä väline soveltuisi parhaiten kullekin päästöjen aiheuttajalle. toteuttamisen välineitä. Tämä merkitsee sitä, Vaihtoehtoisesti kauppaj ärj este lmä voisi käsittää hiilikaivosten sekä öljyn- ja kaasuntoimittajien kaltaiset energiantuottajat. 29 Niiden olisi ostettava lupia sellaisten päästöjen kattamiseksi, jotka niiden tuotteet aiheuttavat kulutettaessa. Komissio on ehdottanut kerran samanlaista järjestelmää hiili-/energiaveroa koskevassa alkuperäisessä ehdotuksessaan, mutta järjestelmän uutuus ja kattavuus aiheuttivat huomattavia teknisiä ja poliittisia ongelmia. Molempien vaiheessa vaikuttaa kuitenkin siltä, että ensin mainittu varovaisen ja vaiheittain etenevän lähestymistapojen etuja voitaisiin käsitellä tarkemmin vihreässä kirjassa. Tässä lähestymistapa olisi sopusoinnussa tämä merkitsisi lähestymistavan kanssa30. Käytännössä 27 Tässä yhteydessä voitaisiin käyttää perustana parhaita käytettävissä olevia tekniikoita koskevaa työtä, jota Tekniikan tulevaisuudentutkimuksen laitos (IPTS) on tehnyt Sevillassa IPPC-direktiiviin liittyen. 28 Tällaisesta järjestelmästä käytetään yleensä nimitystä downstream trading system (käyttäjiä koskeva kauppajärjestelmä). Tällaisesta kauppajärjestelmä). järjestelmästä KOM(98) 353 lopullinen. käytetään yleensä nimitystä upstream trading system (tuottajia koskeva 20 kauppajärjestelmän aloittamista suurista päästölähteistä tai yksittäiseltä talouden alalta. Vastaavasti päästökauppa voitaisiin aloittaa tarkimmin mitatusta kaasusta eli hiilidioksidista, minkä jälkeen sen soveltamista laajennettaisiin asteittain muihin kaasuihin ja muille aloille. Päästökauppajärjestelmän kehittämisen seuraavat vaiheet riippuisivat tämän jälkeen siitä, minkä alojen ja kaasujen osalta voidaan taata asianmukainen seurantaa ja sitoumusten noudattamista koskeva järjestelmä. Komissio harkitsee parhaillaan kaikkien sidosryhmien kuulemista laajasti vuonna 2000 vihreän kirjan pohjalta. Samalla harkitaan päästökauppajärjestelmän perustamista yhteisöön vuoteen 2005 mennessä. 5. 3. Hankemekanismit kehityksen mekanismi) (yhteisesti toteutettavat toimet, yhteistoteutus ja puhtaan Toisin kuin kansainvälinen päästöoikeuksien kauppa, puhtaan kehityksen mekanismi voidaan ottaa käyttöön vuodesta 2000 alkaen. Myös yhteistoteutushankkeita on mahdollista aloittaa, mutta niistä ei koidu päästövähennysyksiköitä ennen vuotta 2008. "Yhteisesti toimiksi" kutsutussa pilottivaiheessa on mahdollista hankkia ainoastaan suppeaa käytännön kokemusta. toteutettaviksi Rahoituslaitoksilla pitäisi olla merkittävämpi toimien käynnistämisessä. Ne voisivat muun muassa tarjota edullisia lainaehtoja yksityissektorille puhtaan kehityksen mekanismiin ja yhteistoteutukseen liittyviä hankkeita varten. Tämän alan aktiivista (E1P), Euroopan yhteistyötä olisi saatava aikaan erityisesti Euroopan jälleenrakennus- ja Maailmanpankin kaltaisten kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa. Komission ja EIP:n olisi jatkettava näkemysten vaihtoa, jotta saataisiin ratkaistua ajoissa, miten Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa olisi mahdollista edistää. asema hankkeiden ja kehityspankin investointipankin ja muiden (EJKP) Hankemekanismeihin näyttäisi liittyvän kolme keskeistä kysymystä: hanketyyppi. hankkeen lähtöarvot ja päästövähennysyksiköiden arvo. • Hanketyyppien osalta EU on kannattanut näkemystä, jonka mukaan on ensisijaisesti kehitysmaiden asiana määritellä, mitä "kestävä kehitys" niille merkitsee. Tietyntyyppisten hankkeiden aloitusajankohdan aikaistamiseksi voitaisiin kuitenkin määritellä muutamia hankeryhmiä erityisesti uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotannon ja lämmön ja sähkön yhteistuotannon alalla. Tällaisia hankkeita voitaisiin aloittaa - sellaisessa muodossa, jossa sijoittajien riskejä on pienennetty - jo ennen kuin kaikki puhtaan kehityksen mekanismin toimintaa ja yhteistoteutuksen suuntaviivoja koskevat säännöt on saatu viimeisteltyä. • Toinen kysymys on hankkeen lähtöarvojen määrittely. Tietämystä lähtöarvojen määrittelystä on rajallisesti, vaikka pilottivaiheessa toteutettaisiinkin yhteisesti toteuttavia toimia. Lähtöarvojen määrittely ei saisi olla niin hankalaa, että hankkeen toteutuskustannukset ovat suuremmat kuin ansaittujen päästövähennysyksiköiden arvo, sillä silloin hankkeet jäävät toteuttamatta. Toisaalta hankkeiden lähtöarvoja määriteltäessä ei pitäisi yliarvioida päästöjen vähennyksiä, jotta ympäristölle koituva kokonaishyöty ei heikkenisi. • Päästölupien ja -vähennysyksiköiden arvo on ratkaiseva tekijä yhteistoteutushankkeiden ja puhtaan kehityksen mekanismiin liittyvien hankkeiden onnistumisen kannalta. Jos ansaituilla vähennysyksiköillä ei ole merkittävää arvoa, ne eivät vaikuta taloudelliseen päätöksentekoon eikä niitä varten saada riittävästi yksityistä pääomaa. Tämä korostaa sitä, miten tärkeää on olla sallimatta liian korkeita tavoitteita tai liian suuret vähennykset mahdollistavia lähtöarvoja, jotka johtaisivat halpojen lupien ylitarjontaan päästökauppa]ärjestelmässä. Olisi edistettävä pikaisia toimia ja viestitettävä näin teollisuudelle, ettei sillä ole syytä lykätä päästöjä rajoittavia investointeja. Toiseksi olisi mahdollistettava yhteisesti toteutettaviin toimiin liittyvien hankkeiden jatkaminen siten, että niiden hankkeiden hyväksi, jotka täyttävät puhtaan kehityksen mekanismin tai yhteistoteutuksen kelpoisuusehdot, voitaisiin lukea taannehtivasti vuodesta 2000 alkaen toteutuneet päästöjen vähennykset. Kolmanneksi olisi löydettävä tyydyttävä ratkaisu sen estämiseksi, että jokin näistä kolmesta mekanismista joutuu toisia huonompaan aseinaan erityismaksujen tai hallintokulujen vuoksi. Puhtaan kehityksen mekanismin tarkoituksena on saada yksityisten investointien kautta huomattava määrä uutta lisärahoitusta kehityshankkeisiin. Näin ollen virallista kehitysapua ei pitäisi periaatteessa käyttää päästövähennysyksiköiden hankkimiseen puhtaan kehityksen mekanismiin liittyvissä hankkeissa, sillä tämä olisi vastoin puhtaan kehityksen mekanismin rahoituksen täydentävyyden periaatetta. Virallisella kehitysavulla voisi kuitenkin olla hyödyllinen tehtävä valmisteltaessa kyseiseen mekanismiin liittyviä hankkeita sekä luotaessa toteutukselle suotuisa ympäristö muun muassa kasvattamalla kapasiteettia, järjestämällä koulutusta sekä muodostamalla asianmukainen institutionaalinen kehys. Toisaalta viralliseen kehitysapuun kuuluvaa rahoitusta sinänsä ei välttämättä ole suljettava kokonaan puhtaan kehityksen mekanismiin liittyvien hankkeiden ulkopuolelle. Käyttö voitaisiin sallia sillä edellytyksellä, että viralliseen kehitysapuun kuuluvaa rahoitusta vastaava osa vähennysyksiköistä "sijoitetaan uudelleen" samaan hankkeeseen tai käytetään joka tapauksessa muihin kehitystarkoituksiin. Tietyt erityisen kiinnostavat hankeryhmät, joilla voitaisiin tuottaa ylimääräistä ympäristö- tai sosiaalista hyötyä, kuten uusiutuviin energialähteisiin tai varhaisessa kehitysvaiheessa olevaan teknologiaan liittyvät taikka köyhiä toimijoita tukevat hankkeet, saattavat aiheuttaa melko suuria kustannuksia, joita ansaittavat päästövähennysyksiköt eivät aina riitä korvaamaan. Näissä tapauksissa yksityisen sektorin ja virallisen kehitysavun yhteisrahoitus vaikuttaisi perustellulta. Tätä suuntaviivat menettelysääntöjen muodossa. selvät varten tuomia Menettelysäännöissä voitaisiin myös ottaa huomioon monien kehitysmaiden esille huolenaiheita, kuten alueellinen yhdenvertaisuus puhtaan kehityksen mekanismiin liittyvissä hankkeissa, kehitysmaiden keskinäinen yhteistyö ja julkiset infrastruktuuri-investoinnit. laadittava kuitenkin olisi Yhteisön sisällä saattaa syntyä valtiontukivaikutuksia, jos hankkeissa on mukana sekä yksityisiä yrityksiä että valtioita. Jos valtiot ostavat päästövähennysyksiköitä yksityisiltä yrityksiltä markkinahintaa korkeammilla hinnoilla, kyseessä saattaa olla valtiontuki riippumatta siitä, onko valtio osallistunut hankkeen rahoitukseen. Markkinahinnan määrittely on kuitenkin vaikeaa, kun markkinoita ei ole vielä olemassa. Ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa, jotka on määrä tarkistaa vuonna 1999, käsitellään näitä hankkeisiin liittyviä kysymyksiä mahdollisimman laajasti. 22 Kehitysmaiden kannalta on ratkaisevan tärkeää, että puhtaan kehityksen mekanismin toteutusta varten saadaan runsaasti yksityisiä koti- ja ulkomaisia investointeja. Ensimmäisten arvioiden mukaan vuotuisten investointien lisäys saattaisi olla jopa 5-16 miljardia euroa31. Määrä on huomattavan suuri ja vastaa enimmillään kolminkertaisesti yhteisön vuonna 1997 myöntämän virallisen kehitysavun määrää. 5. 4 Ilmastonmuutos ja Maailman kauppajärjestö (WTO) Tarkasteltaessa ilmastonmuutoksen lieventämiseksi toteutettavien toimenpiteiden ja WTO:n välistä suhdetta on otettava yleisemmin huomioon, miten ympäristötoimenpiteet liittyvät monenväliseen kauppajärjestelmään. Kaupan vapauttaminen ja ympäristönsuojelu ovat molemmat tavoiteltavia päämääriä, ja niiden tulisi tukea toisiaan. WTO katsoo nimenomaan, että kaupalliset ja taloudelliset toimenpiteet olisi toteutettava kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisesti, eikä kauppajärjestön piirissä ole toistaiseksi ilmennyt erimielisyyttä monenvälisten ympäristösopimusten yhteydessä hyväksytyistä kauppaa koskevista toimenpiteistä. EU kannattaa näkemystä, jonka mukaan monenvälisten ympäristösopimusten mukaisesti toteutettuihin kauppaa koskeviin toimenpiteisiin pitäisi soveltaa WTO:n määräysten yhteydessä erityiskohtelua, kunhan tietyt edellytykset täyttyvät. Kioton pöytäkirjaan ei sisälly varsinaisia kauppaa koskevia toimenpiteitä. Siitä huolimatta politiikkojen ja toimenpiteiden sekä Kioton mekanismien täytäntöönpanon myötä saattaa - täytäntöönpanon toistaiseksi vaikeasti arvioitavissa olevia kysymyksiä niiden ja WTO-sopimuksen välisestä suhteesta. tavasta riippuen - nousta esille WTO:n sääntöjen mahdollista vaikutusta Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon olisi kuitenkin vielä ilmastonmuutosneuvotteluissa sekä kauppaneuvottelujen uudella käsiteltävä kansainvälisissä neuvottelukierroksella osana laajempaa kaupan ja ympäristön välistä yhteyttä. Buenos Airesin toimintasuunnitelmassa mainitaan nimenomaisesti avoimuus, kilpailukykyyn ja kilpailun vääristymisen estäminen. Sopimuspuolet voisivat lisäksi sopia lausekkeesta, jonka mukaan mahdolliset Kioton pöytäkirjan sopimuspuolten väliset riidat ratkaistaan Kioton pöytäkirjassa määrätyn riitojenratkaisumenettelyn'2 eikä WTO-sopimuksen mukaisesti. liittyvät kysymykset, syrjimättömyys sellaiset kysymykset kuin Olisi selvitettävä, miten komissio ja EIP voivat konkreettisesti edistää Kioton sitoumusten täyttämistä tukemalla päästöjen vähentämiseen tähtääviä hankkeita. Virallisen kehitysavun käyttöä liittyvien hankkeiden rahoitukseen voidaan tarkastella vuonna 1999 annettavissa ilmastoon ympäristönsuojelua laatia menettelysäännöt siten, että kehitysmaat osallistuvat aktiivisesti laatimisprosessiin. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanotoimenpiteiden ja WTO:n sääntöjen välistä suhdetta olisi käsiteltävä kansainvälisissä uudella neuvottelukierroksella osana kaupan ja ympäristön välisestä yhteydestä käytäviä keskusteluja. ilmastonmuutosneuvotteluissa kauppaneuvottelujen suuntaviivoissa. Tarkoituksena koskevissa komission sekä on Austin. D. ym. , "Opportunities for financing sustainable development via the CDM", 7. 11. 98 (yhteenveto OECD:n, G-cubedin, SGM. n ja EPPAn suorittamista mallinnuksista); Vrolijk, "The potential size of the CDM", 14. 4. 1999. Kioton pöytäkirjan 19 artikla, UNFCCC. n 14 artikla. Kansainväliset suhteet ja sopimuspuolten viidennen konferenssin (COP5) valmistelu 6. 1 Kehitysmaat Koska kehitysmaiden päästöjen odotetaan lisääntyvän erittäin voimakkaasti, niiden osallistuminen ilmastonmuutoksen lieventämiseen on välttämätöntä, jotta muutosta voitaisiin torjua tehokkaasti. Muuten talouskasvun ja väestönkasvun aiheuttama kehitysmaiden päästöjen lisääntyminen uhkaa tehdä tyhjiksi teollisuusmaiden toimet kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. vastustavat ymmärrettävästi talouskehityksensä Kehitysmaat vuoksi vuoropuhelussa, jota käydään kehitysmaiden asemasta ilmastonmuutoksen torjunnassa, on otettava huomioon yhdenvertaisuusperiaate sekä yhteisen mutta eriytetyn vastuun periaate. Vuoropuheluun pitäisi hallitusten lisäksi osallistua kaikkien asianosaisten (ympäristöalan kansalaisjärjestöjen, teollisuuden, tutkijoiden ja rahoituslaitosten) teollisuus- ja kehitysmaista. Lisäksi EU tukee täysin näkemystä, jonka mukaan teollisuusmaiden on näytettävä esimerkkiä ongelman ratkaisemisessa. Tämän vuoksi vuoropuhelun tuloksia voidaan alkaa panna täytäntöön aikaisintaan ensimmäisen sitoumusjakson jälkeen. rajoittamista. Sen Jotta ne kehitysmaat, joita ei ole lueteltu liitteessä I, saataisiin mukaan avoimeen ja rakentavaan keskusteluun, EU:n ja muiden teollisuusmaiden on vuonna 2005 kyettävä osoittamaan, että ne ovat edistyneet omien sitoumustensa täyttämisessä. Lisäksi yhteisön ja sen jäsenvaltioiden on kartoitettava kaikki alat, joilla ne jo antavat kehitysmaille ilmastonmuutokseen liittyvää tukea (esim. teknologiansiirto, taloudellinen tuki ilmastonmuutokseen mukautumista ja sen lieventämistä varten, tiedotus, kapasiteetin lisääminen sekä seuranta ja raportointi). Niiden on myös arvioitava, miten ne voisivat parantaa tehokkuutta. 33 tarkistaa parhaillaan Komissio sisällyttää ilmastonmuutosnäkökohdat niiden komission yksiköiden uusiin menettelyihin, jotka toimivat kansainvälisten asioiden, kuten kehitysyhteistyöpolitiikan, maakohtaisten ohjelmien valmistelun ja hankkeiden tukemisen parissa. Tarkoituksena on varmistaa, että yhteisön tuki on ympäristöä säästävää. ympäristöarviointimenettelyjä. aikoo Se Mahdollisiin lisäparannuksiin voisi kuulua rahoituksen avaaminen erityisiä ilmastonmuutoksiin liittyviä aloitteita varten EY:n ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden yleissopimuksen (Lomen yleissopimus) parhaillaan käynnissä olevan tarkistuksen yhteydessä sekä muiden kehitysapua koskevien budjettikohtien käyttö. Ilmastonmuutoskysymykset olisi myös otettava kiinteäksi osaksi säännöllisiä neuvotteluja, joissa määritellään ja muotoillaan maakohtaisia yhteistyöohjelmia. Komissio on tilannut selvityksen voidakseen tehdä yhteenvedon ja parannusehdotuksia etenkin energia-alan yhteistyöstä ja suotuisien olosuhteiden luomisesta yksityissektorille, jotta tämä suoriutuisi omasta tehtävästään teknologiansiirrossa. Olisi hyödyllistä, jos jäsenvaltiot voisivat toimittaa samanlaisen yhteenvedon omista toimistaan, koska komission hallinnoima kehitysapu muodostaa ainoastaan 17 prosenttia EU:n koko kehitysavusta. 24 6. 2 Laajentuminen Kaikki jäsenyyttä hakeneet maat Kyprosta lukuun ottamatta ovat sitoutuneet Kioton pöytäkirjan mukaisiin päästöjen vähentämistavoitteisiin. 34 Talouden rakenneuudistuksen vuoksi useimpien jäsenyyttä hakeneiden maiden päästöt ovat huomattavasti tavoitteita alhaisempia, eikä mailla ole vaikeuksia tavoitettaan. Kuitenkin mahdollisuudet vähentää kasvihuonekaasupäästöjä entisestään ovat nykyisiin jäsenvaltioihin verrattuna näissä maissa edelleen huomattavat, mikä johtuu jäsenyyttä hakeneiden maiden korkeasta energiaintensiteetistä. täyttää Jäsenyyttä hakeneiden maiden tarve mukauttaa energiamarkkinansa ja teollisuutensa yhteisön sääntöjen ja ympäristönormien mukaisiksi toimii uusien investointien liikkeelle panevana voimana. Tässä yhteydessä yhteisön on tuettava kyseisiä maita niiden oman institutionaalisen ja teknisen kapasiteetin kasvattamisessa sekä kysymyksen tuomisessa erilaisten eturyhmien ja kansalaisten tietoisuuteen. Yhteisön on myös omissa yhteistyöohjelmissaan sekä toimiessaan yhdessä EKJP:n, EIP:n ja Maailmanpankin kaltaisten kansainvälisten rahoittajien kanssa toteutettava toimenpiteitä, joilla huolehditaan siitä, että tässä tilanteessa, jossa tarjoutuu ainutlaatuinen tilaisuus talouden rakenteiden muutokselle, otetaan huomioon ympäristötavoitteet ja täydennetään niitä. Yhteistoteutus on Kioton mekanismi, joka hyödyttää sekä jäsenyyttä hakeneita maita että EY:tä. Yhdessä EIP:n ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa olisi edelleen arvioitava, miten yksityisiä pääomavirtoja saataisiin suunnattua ympäristöä säästävään teknologiaan erityisesti kapasiteetin kasvattamisen ja yhteistoteutuksen avulla. Yhteistyötä on tehostettava, jotta jäsenyyttä hakeneet maat kykenevät huolehtimaan ja Kioton mekanismeihin osallistumista koskevista velvoitteista. sääntöjen noudattamista, seurantaa 6. 3 Sopimuspuolten viidennen konferenssin (COP5) valmistelu Buenos Airesin toimintasuunnitelma on laadittu sopimuspuolten kuudetta konferenssia silmällä pitäen. Sen vuoksi suunnitelman eri osia koskevat päätökset tehdään aikaisintaan vuoden 2000 lopulla. COP5:lle on kuitenkin määriteltävä selkeät painopisteet, jotta sen avulla voitaisiin saavuttaa tuntuvaa edistystä ja tuloksia. COP5:ssä voisi olla tarkoituksenmukaista keskittyä muutamiin sellaisiin kysymysryhmiin, jotka edistävät kehitysmaiden aktiivista osallistumista, kuten teknologiansiirtoon, puhtaan kehityksen mekanismiin ja virallisen kehitysavun kautta tapahtuvaan kapasiteetin kasvattamiseen. Korkeimman poliittisen tason tehtävänä on laajennetun puheenjohtajiston kokouksissa ohjata prosessia ja sopia painopisteistä. 34 Puolan ja Unkarin vähennystavoite on kuusi prosenttia; muilla jäsenyyttä hakeneilla mailla on sama kahdeksan prosentin vähennystavoite kuin EY:llä. Ne voivat kuitenkin valita vertailuvuodeksi jonkin muun kuin vuoden 1990. 25 EU:n olisi käytettävä kansainvälisiä suhteitaan, jotta mahdollisimman monet sopimuspuolet ratifioivat pöytäkirjan nopeasti. Ilmastonmuutosongelman luonteen vuoksi on kiinnitettävä erityistä huomiota kehitysmaiden osallistumiseen. COP5 tarjoaa tähän ensimmäisen tilaisuuden. 26 G :?3. S :o3 m a k ö u t m s ä ä n p e E 3. ti C w ^ rt 8 O o O -4—» tD '—^ '£ +-> 'vi Oj P4 1 ,—s O ON ON s» 0X —H C/l tO O ON 3 S 3 S 1 O ON >~- - ^ i O ON 3 ON 3 _ S ^ O ON ,-r1 ON O -- O t a ö i t n s n ä :c3 O 0-, *" o" 9 9 1 t ö t M «J i n n o t. j -3 PH C • • :o3 P S W :S s u u ; t s ä ä O t /i ctS 3 J8 > M <u > i <^i O u o ON ON Vi vi m • vi :e« :« SS • » •^ S C3 Ä = = C/3 NO ON r- »H. vo _». O ro o r». -n 00 r-- co NO (N r^ <J~) ot t^ vo ^ f "- 1 1 «n ro -H r-H NO "7. m -"< ' 1 "st © uo r-~ NO^ r-^ •* oo" ^t — o" rn ^ en rt r-< O M3 °\ «\ r i <7 "T 't •N? \0 °X ON 00 f^ <? CN (N ON O (N O N? CN i CN i NO rf O^ l /l "3- _ i r<M ro • r rl. o ^ 9 q o" •* oo" 1 (N en S <=> 2 NO 1 ON NO^ ^ NO CN i i 1 ' CN in ON NO ^ ^ NO °. >o (N 2 2 ^ * »^ °v ON ^ •o o s»-" i—i r^ CN ** °\ t~^ •* 1 -^ r o" r1 'TJ, ro" ro ^H i—i - OO C\ ^ o m o £: •* S ^ -H en *° m CN p, N O •* ON r^ NO ro NO ON O ro CN r^ CN c o £ Xl GN O T O ON ON O c c> 3 O o a. p o a. X o e eä a. o o (N ©^ ro " 7, r-~ r -" »-H*1 ^ —' ro •* (N r o^ NO o" —T r^ •* 'O ^ •^ r- CN r~-^ ^ ON I—1 ^ ' "H 00 rt •4—» 03 03 03 e 3 ^J C/3 =3 OX). S _. :cS c 3 E ' c /i *-> O p P4 a3 '3 C vi o M 03 3 C/3 C/3 on 03 H C/l s cö oi C3 ^ >^ m O i 2 :cC a. Z E 3 >-. -^ + c cö X o- 5 n o - , U o ii O + 31 :ctf 0X) >H 3 13 £ OJO 'S 5 O 3 H4 P*. S £T \2 M -3 M g M « c. s * a3 —i P* 03 —-1 >• <D on T< a3 —; :ctf l « A ää f < f Liite 2 Kuuden kasvihuonekaasun suhteellinen osuus EU:ssa vuonna 1990 hiilidioksidiekvivalentteina ilmaistuna PFC HFC SF6 N20 Koko energia CH4 Maatalous Teollisuuden prosessit Energia Jätteet Maatalous C02 Teollisuuden prosessit Poltto teollisuudessa Pienpoltto (kotitaloudet) Liikenne Poltto energia-alalla ja muuntoteollisuudessa 28 Liite 3 Yhteiset ja yhteensovitetut politiikat ja toimenpiteet - edistymistä koskeva raportti Huomautukset • • sekä omiin päätelmiinsä Ympäristöasioiden neuvosto on yhteisiä politiikkoja ja toimenpiteitä käsitellessään neuvostojen viitannut useissa yhteyksissä muissa kokoonpanoissa kokoontuneiden päätelmiin (yksityiskohtaiset viitteet ympäristöasioiden neuvoston maaliskuussa 1999 tekemien päätelmien 10 kohdassa). Näissä päätelmissä on huomattavaa päällekkäisyyttä niiden yhteisten ja yhteensovitettujen politiikkojen ja ilmastonmuutostavoitteiden toimenpiteiden osalta, joita pidetään välttämättöminä saavuttamisen kannalta. Kattavin ja ja luettelo yhteisistä yhteensovitetuista politiikoista käsittelevän neuvoston 16. ja 17. kesäkuuta 1998 tekemissä päätelmissä. Jäljempänä oleva taulukko perustuu mainittuun luetteloon. toimenpiteistä on ympäristöasioita tarkimmin määritelty ja Jäljempänä olevassa taulukossa kohdat 1-10 ovat yhteisiä politiikkoja ja toimenpiteitä ja kohdat 11-16 yhteensovitettuja toimenpiteitä. Kohtaan 17 soveltuvat sekä yhteiset että yhteensovitetut toimenpiteet. Yhteisillä politiikoilla ja toimenpiteillä tarkoitetaan yleensä direktiivin tai muun säädöksen muodossa olevia yhteisön tason toimia, jotka kaikki jäsenvaltiot toteuttavat. Yhteensovitetut politiikat ja toimenpiteet ovat toimia, jotka tuovat kansallisiin toimenpiteisiin lisäarvoa, kun niitä koordinoidaan EY:n tasolla. 29 ~3d. *! a a <u a 1/1 Jr; I -^ 'S. e • • Q -5 o a e o o '& ~ •a — _* os > a ^ a a <D CU % s 3 <u cU a. a cu s > c/i ö cu CD « •> •- C <u J3 > e u CU e CU ai 3 s «M 2 S o ra «a- H 2 J3 3 C/5 Ö C 2 e w E £i <D S a S ra c 3 J -S Oi J3 P o -*—* P. 2 cu :> ie cu P >? S CU O ™ 3 3 M 'ra > ra S <D i"l 'o '> 22 > -. q e ra CD :ra o, ra ra • * -» J3. O o —> a P 1« pH 3S n> <u e :ra :a > a * <u a 3 <U (15 CD o ti a. >. 2, P a CD cu *a en CD g en S"" ra ra u. a CD O ra n> E S \n CD a o ra ^ ^ a CU CD. c ,-g '5 a ra a o 3 > :ra c ;ra :ra r =^ ra 0 J a 1 11 5 o o ö r5 --P <x-S -S3 e ra ä en en O 2 § tt — HJ 3 ~ EC <u '£ <J Z. en ra Np ^r e^ 2 o CD —i -*—• r~" > en. a en 3 O ra e c a. _ 2 -a <U 3 •- 2 ^ e en e CD O CL CD _a. '2 '5b I =» ra ^ tn '^ cu C3 O c ^> -a tu Le « a O- ? ra i; n l_> <. Ä s w S 5 O £> + •! i- ^ -. 03 > M O ^J CU "> ^ -. oo P 5 ra ON « s-r" 3 <u 2 E ö q 'g. ^ ^£. 2 _ CU C/5 "5 O. C/5 o <2 a: § ^! 3 :cö KB S '3. C/5 CU 1 S s 5 :ra e. =. '« E < O oo o pj O p ^ M <. ai, en P tu 3 -a CD E 5 O. a :0 s o. ra g 2 ^ e/5. a '. S P E •s. a o» E S? >• D S || •c a U 1 'W § 3 J3 -. a ra S > S g •;=? P :0 cu X tn a cu CU 43' O C/5 3 •o CU a ra ra > ra :ra > ra 3 •" ra ^ •3 :ra" 2 3 ä 5 «. £5 ra > > S as ra. S o e c 2 c •" *3 ia -J- ra cu ti en ra ia ra a J2 S -g <u J3. S. ^ CU ra ra c •—> CU C/5 E 3 ra 3 -^ • ff. 2 ra -2 | ra _ 3 E O <u >- O £ v u P e 3 W P5 O CN n - t ra to (N ^o r- p~- m O Q\ c> S S S o o o u ^ ^ e CU ra <D > -S ra :ra -^ > P e e :ra ra :ra ~ O e w CO ra ra U. > C ra a _cu b o G P a CU M m *S 1 O 4-> 3 -p g. s s s ra 0 "H. 22 ra "3 o. <u p CD en *J CD „ cu •^ s s •a p 13 CU P S « -o 3 S uu P « ra ra O =3 S £ > ra 3 e C/J 1^ a. o o en X? en ON ra 0\ S - O ^. > —I a ^ >- >^ H a :ca rt a ra ra cu > o e o •£ e a E o CU > e o n ra CL e KB 2 e Ja! O. a CD >> 4—* :ra ra 00 *- CD e o CD S JS s >^;en > -s cd O CD S — 5 cu ra LL] •g) > < CU a c/5 , tu 0 £ o 2 ra en o =5 3 e CU O E o. en O 2 a, e u -". ra ^. S e — a> c^ ^ c -i-i '•03 2 ra o. o /-t ° o c (N ra o 3 o ST P oi CU OS ^ :a os a. La -a _ra S -S1?. 2 cu '3 o _. e M '" 2 ^ o, ra ra cu tn ±^ ra ^ en en O UH ra :ra •ra ^ a. > os Os en ^ ^, OM. a os ^ :ra ^ a O. ;. CN ~ a tN -S n rN] ro Ä > O LU — en ?= U •o r> > :ra -^ <, M S Cfl CL OS v en ra O -a (U •" :ra a :o ra. i1 ra :2 *-1 ra IM a •" ra =ra ; ra ' > o. O a w :2 CD a a ra e — ,- o » u ~ a ^C aj ii en <D -^ g O cu C. > o S -a 3 3. y ^t, o cu ^z CU _c ra c 'on »s j— C, '"5 en CU ru tU -*— S I ". 3 "5 cu ra ^ S J>* P ra en CD ra £ P * e E , eu "O a s o en ^ , •^ ra "^ a s tu — 3 en ^ ^j en ra ?• ra ra ra C m ia o —4 3 tri O O > OS •n s s* ^ co tn EE S 5 1^ c CU ra ti o a en :. a a > 3 «1 S Ä o -^ en -Ä :§i en ^ ^ 'ra cU a 'ra o o g-I p 2 u <o > •J =8 S! •s: Vi E- W H < > < 3 H Vi < -J O Vi < H Z •O Vi 3 H a — 5 i- w H z o f- o a z >! ^ ^ c m V) p 03 co 60 M ,3 0) p 3 <u :(8 LO co ^ M 03 c O J* tD >-, toi ^ 03 ta Ai p tn :3 > ^ Cl) — i /i Os r^i ^^ in Os T3 0) 3 O. o 'E. n £N ' t l- Cs > tl) U. O P o ra > Cl) > •X i~ -n CO ra p ra p CO O :o r. ^ 'v i_ ra CU P ra CO p f>n ra o Q. tD JB p UJ CU V M o i CD OO OS r- os OS OO SO Os p <o -o o 03 CO co 0> -a o 3 > ' p o s? ös. 03 <N oo '5b 2 u ö 'M p s- — o ra o 3 ^ ra >. 22 as ra '•B e c <u -• cu o o? „ —' <P e P CD U ° •% % P <L) 3 2 :ra OS -=! t /3 W OS s. S S > £ 11 Cl) CO 3 03 CO O : o1 :o3 O, OS CO CO ra > M CO O -*S e e s 3 £ o OS OS OS ra C p o 3 > :o3 p :t« ^ ^ O. :o3 tl) to CU 3 3 _y. VI o -p CU ra h ll <i) p (LI p O CO O > -1 /-1 ra 'öb <U. -ra CO CO p co <u CU ^ > 2. 2 3 •* td ra CO CO 3 13 -3 -S il •* 3 •I—» -4-J. 2 p M ra 'öb tu SO 00 Os O :0 <3 E 'S > co O 03 -^ -t-i 3 3 O p) tu T3 P CU 'S p o 3 3 T3 'S 3 J3 3 ra p o cu XJ > 03 ' —i -P * "^ so os tu Q. n. ra ra w :ra 3 3 M p cu ^ '3 ^ •p w O •- S :P •r! +-*. 3 ^ T3 i >- w r-- >o SO OS p 3 CU ti n p 3 3 co > w rs rt (N os p 0) CO p 1) p tu -o (1) P LP p ra p >>. * ^ :ra > ra • —i r" CU -a CU ti ^J CO 3 "C o CO E ra p ra ra a. 3 3 e _3 CU 3 to ^ i ra to cu CO ^ 3 O -o JS CLI Cl) CO p 1). -ra i~ G. VI l* E ra i"1' n p :0 :0 f. :o3 ^i P tl) E Cl) p (1) p _3 1= p p 3. * CU x> CO 3 O Tl m Os SO r~ Os S o JS 03 03 3 CU -M 03 ' c? 3 CO. 2. p :0 ^! JS > 3 Q. Q, :E c 15 2 VI :ra a, I —;. _ 4> O > e ca c vi o S CCt O. ti A :3 ra p Xi <5 11 II o so Os ON. ia > A c ca ra •—• vs c - S, 2 ON vi Os O OS •« ra 03 vi O 5 <« 3 Ä: •= 10 e 5 « o -K > = O P U C8 — O -s 3 <U ca v- 2 =5. £ Ä ^ O ra vi > O A. ti K) JS K. a. A > «5 ca A ö -2 J- a s vi O. c o ra s *" ;ra o ca ~ A ;ra n. :t=. 5 c ra ra 'ra 'o S- c S s 2 a 5 ra D AI o tn a S o ra A vi :ra ~H o ra n, cu a. vi r> ra ^ 'S h ra ra tra ^ ^ n n n « ^ -^ c c X! ra > > A: =ra > 1. :ra > :ra e o s o e e ta •a o 3 > c ra C. ^2 I o S g. i> _ U os A! :ra > JS c a - 4 —1 O o =3 ^> c *+3 on ra 'S ra S > c O VI o > 3 2 i (li S V) Ai >, e <u E ra ra a. ra CL. E n) ••o Ai :ra C C <o T3 O 3 •-£ C <D 2 o e :0 ••o c Irti ^1 :rt1 -^ > Ca m Q. O ra •> e OS o o o Co' o o (N a ra ^. vi aj ra vi ra O S '^ o •— "^ 3 C OQ S? c (U ox '•f-. — ^ C bJO CM — <l> n ^ rt X! — ;ra o —' o ^> O %'£ ° 8 S S •:2, g "g o Z/ —i A; :eo *J S t- -j ra ra ^ —i v-> +-. „ ra <N A; o § (N c C 'S v> ^ ra ra *?2 ra1 o x: -o •ö 13 £ c o £ > o ^ - V3 o 'rrt +rl •—• '-1 « c S c •—' vi o > 3 ai) vi j; ra U. c o o p, o -1 Xi ra 03 m ca *3 •4—' 1— :o3 :C3 C m 'o A t> o C! o 00 3 3 A A O x: <U rrt 6U (LI C PJ i e A (3 > 1> O -. 03 iti VI •> :cS A J^. 2 ra : =• ä O „ a. ^ c -a S •* A ra :ra •~> W) ^O <L>. (N U « ~—' c =s sp >, ra 3 v> •n x: ra en 5 & M ST" w e 2 •> > o :- " 3 iu S ^ •= vO Z "O Os c ra ra ö o. S S A — s S ra 3 c 3 :C3 -S « o e O A o "03 3 e ti <" O ro -a 2 ra >" -S +? ra e ra >. £, ii _ ti o •o > U O, O. c o o E o 3 :ra A « ra *J ra A ra := •s eri *~^ n. 2 c ^ J2 CQ ^. 2 o c -n :ra :ra VI c 'rä ra > o) A A :ra CO > <u O :ra VI VI :ra 3 ' vi A ci) VI ca e o 3 x: > ra A E 'o E c P >1 :ra A: A c A ca ra xs CB a. ca •ö1 VI :c3. •ra O. ra tl O ca O V) A E 71 o E 3 X A ra ra a> O ra VI VI o ra E P VI 3 3 3 ^j A ca vi A 3 c 3 -o e P 3 ca ra rä o VI x: <N g S CN o ra a. -o 2 e -3 3 o ca s < -g i ' c ca ra ra ;ra E. £ « S ca VI V) ca o3 _ -O tn >> '•5 ^ x: 3 en i e 3 "o ca ^c P ra > A :0 P :ra -5 A ca c v> 3 ca xi :ra 3 8g; +-> os B os. ti as , , V) ca ra I 2 « „ ca ° '•£ a ra ra o. E "° S ca 3 H 2 o OB vi < ^ e o A ca VI E ra :c3 <£, e ra j> -^ -S -S? A > O xl c ca 8 S vi :ra :ra a. p s C/l -(-». ^1 vi. 'a •2 S. 2 8 ra ra > > c ca :ta f /S :rrt :rrt Ci. C ra ra ca E 3 3 -! r/n ra 3 P O A ca VI F :ra 3 <1) XI :ra > AI TS "O <1> -^. M J= :03 at d ll t- (U e D s <i> > 3 3 e/l 3 3 0) J4 u H CC ti -»-» o > m F- :m t /i —' C 2 S, :irt X B S '53) G <u 03 -M 3. 3 en 3. 3 -S 2 '3 '53) e >- 3 3 <D — •S » tn S S ;o3 :03 E « & != G en 03. — ^ 2 ö G (U J^ OJ <u m 1 § s v. -s e o > " CU 03 a. x> £ :o3 «5 03 t/i § 58 I S J tn J*i 03 <D ' J* | * H § S S a £§ 3. e* ^i « 2 a 3. 2. -1 t" "cd '53) S a x IS. 2 o <D o\. 3 53 • * -* - * —• a :o3 tn en "> S X £ :5 tn :ca S C 0) tn 3 • -* ^! • * -* O 3 03 tu _, :03 3 E «. 1 3 CO (D w S 03 O CD O 4_l r^. S2 e H -a 5 ?o ^T' > )- :o3 03 :0 to -»-* C 3 >, O G 2 '5b c O 03 g J4 3 3 e •^ o) c 03 <D " ^1 — CD X 3 "S s 3 O CD -* =: 9 S : = £ f 8 II O ID O. X J^ en 3 - 'O 2 J4 ^ t« '. 03 ' -•. 2, JS C :o3 03 ™ 'c/i tn § 3 £ o 3 tn 'e -" 03 il S tn O •- S 5 S SS S3 S 2? G ° c « ^ CD "Ti 03 03 > O e c O cu 3 •^ 3 c 2- ca 3 J^ 03 • 2 S £? s 3 3 m a- c :crt Y, O, X 0) 03 vi -^ 3 3 03 > c o en c e CD J3 -o -5 H := > > !- > J3 i <u c £ ^ :o3 3 CU -1 > >> c c s J XL m > n Cl> CU O 3 a. en CT( o 3 > 03 H H c ci> ä 3. "2 > -« ^ H i 03 • - •. C/1 ÖJ) <!) 03 T3 -C o o. y :03 C "o '-XL CU t /l s o c o CD O ' to O t/l Vi -. 03 S >. 2 03 *S 3 3 :03 :o3 > 3 CD 03 § M ja •a O 3 ". = c/i := en g es O F. m _y crt 2 J= O 3 > ö 3 ' tn. •= rS 3 ca o. > tn =2 <u ra. 2 '53) 3 ^ ^4 >^ S :o3 ca :3. £ 'tn C -S 3 :o3 03 3 = = :2 03 5 2 =03. 2 S ÖJ) ' ' o o 3 O. O -3 3 CD tn m tn <N :crj ^ :crj oo DH C3s E • •o E D w > c =3 -^ :c0 -V, S cl) TJ Cl) -E TO 03 '53) c CD S i /i. > rs 3 3 3 S :c« ID en -a O s X X u. ca E 3 c/l 03 03 X 03 • —i i O X J3 -. 03 en 3 CD J fr > n CD E E CD G <1) -n ts o > tn :CÖ O. E a rrt 03 Cl). tn 03 > a cu <u o 3 > >^ 3 S CD J3 o 3 E cu S o o (N :ca > G e o -a. en el o ~ o :=. •* J= e CD '> 3 G :Q : c3 £ ^ >i CU r/1 T5 r^ >- :03 -M G c; E a o 3 4-J C 03 s c c 3 3 03 n f- o H a, 3 S 03 K c CD E 03 h' V< 3 (1) O 03. -e äJ) -a U 3 3 3 03 g to > E O 3 03 J3 '53) S 03 CU CU 3 CD c 03 03 (N = i CD :o3 a x en P^ 3 LU <D i •S 03 03 '53) S CD CD r-, r 3 3 03 x 3 3 J^ U cvi 0 )) ID r^ CD O 03 -» m J4 n CD :rrt C/l tn E E h' O 3" en L O O i lN T3 3 C. 5 3 o 2 03 3 tn 3 ON O :c0 cö - "> O '•O S 03 — E 3 i2 CD :c« ^ •O E E O e i ^ o CU ' J, n i) o E- 03 :u 3 E 2 > iS 03 VI 3 S 3 03 03 > 3 X. o o o S CD tu X 03 Oi ••n E CD :cS & -a 2 E > _CD O E CU 3 :o3 CD li CL. O S CD -1 m 03 03 X :nj Cl» P > tti u CU p o; s S o o r si c <u CU •e J* CO CO o 3 > ra -* — K! [ Tl P tl» O o. ra ra % £ o 3 J, c CU -o P co — ' -w CO TD 1 u tu CO O „' cu •a 3 CO •n m p CO 'p MS p o» räj ^ "tri > ra ra c n T" , :ra 25 <i» -n w W3 ra CO. 2 CO ra :ra :ra CU p 'E o CO o 3 > C ID U <U CO t! a ra. > > -a -e O l i. T P K -o 3 p p c/5 o o cu cu o 3 > O u E o 00 ! + " • —' :ra co CO CO C r. o» p i —i rf ^L + e ra ra ^ 3 P •ö1 co KB a. 3 m m \/ S P ra ra ra ra J ra| öJ) t* O tn +5 *2 s « 1 > P £ P > > -^ •a -* "P :ct3 O £. 3 co _c « 22 c CU e ti ra j <* ^H ra *^ > •o m ON ^P •™ _s« CU i^ T3 ra o ra P CO *• tu O TT P O :ra p ra o ra CU -a _o ra > p <u CO «SS • —) ra CO CO ra :ra Cu ^j CU E o H O +-> :<rl cu O >• ro 3 -s O P co 3 P n <u M ra Oi. S S! 3 - ra S <u > ra cu J* ra co o. o ra ^ > 3 ^S ra ^ ra o •n Cl» 'S CO :3 P ra > ra ra -^ ra ra CO CO CO E o i ra <u CO p ra > CU E o u > 11» CO ra <u "n 0, 1 CO O o o o (N ra p p o 3 > 3 CU O en p a» CO 3 P P ra 3 CO P '5b ra S ra tu. S 'C tu u. s CU Cu p CU CO "ra p p -i CO '3 Xi p a» -a ra ra E ra > _ S £ :cri o3 'e "g -ra ci *"* vi s S^ co 3 t- « 0-. ä e P O ,* P >. CO >, ^ p ra ra jö "S > o CO ':5 B E ' cO p a» p CO rrt CO CU CU ra > ra <u X Xl o ra ra o X! CU ra ra "-' V, S co O tu js4 > M cu p 5 ^ ra 3 O 52 a» c •^ °. S ra ra _c; ^ !? a ^ M tu :ra « 2 y y p x i 3 > > is o p p >i CO JS ^ "o P. X, CU ^ CU M J2 ° s cu ^ cu ^3 tu P ti P cu 3 :P '5 J > p <u cu p CU :3 4^ ra P Cu E £ >> £ r: tu X :ra ;> ra ra £ ra ra p 3 r^. S >N CO :ra Cu E a» P ID. "P itä CO p CU tl» CU P P c ra ra o x1 o E ra ^S 1. p o 3 >^ E ~ X :ra tu <u X <u c P '5 P p ti ra ra n ^, JS '5 3. *•. M ra > E o — tn CO o 60 c p p 1P ra -* co ra > 0» 3 e <u CO CO • •O O w O p p p -1 CU VI •e ra ra ra :ra >. S ra 3 ' co 3 1 P ra P o tU ^! X ra CU E n P CO to I- ra ^n PH oo ra i M CU O CO UH a. E ra u UH o 'rä1 p ra <u CO CU CO E :ca +H o 0- CO •JT1 CU -I-, ;ra Cu :ra > c. -ra. P ra O- to co ra \> CO CO • _= p p ra P -^ 'S c S" <* o 3 n» m ra. * ra C ra ra to 3 J* -n CO ra ra J CU ^ tu — ra ra s^ M :§x ra «^ 1 S > <u x M o s ™ \/ -ra ra tu ' c u1 T3 CU t= O ^ n -—y CO +_, 3 <U co 3 "g cu Cu p ra o -o n» H :ra E > 3 E CU U CO • — SO ä n •q H :äs E •- ?" CU > s p ti ra > tu o O u ° _* *- o P -^ o CO o « O. 52 ra E '5 3 p >\ CU +-f* _^ o T3 X CU >-. 3 > Ji4 CU '•3 -^ CU E :ra :ra ^ tO >. :ra <D o. s o. E II cd <" CL) s O CD > '=? e co <u. « cd cd •= rt CO co > > Cd Cd ^* cd CÖ LO CD -*-> Co co 3 'S > o c o 3 co "ra \c rt r= j- o C C S g '=? _*: co __ c3 G cd _«) -^ 'co -w c CO c — ris --=- •-- S c ITI "r-. ^ ;r~i "*ri — rt Cd :rt > <u rt} oo £ — = S S 7 3. ^ 72 tu CD Cd 3 cd LO -^ ^ cu £3 CO CL> "3 co 3 S — rs -o = 3 2 cd 3 o CD ,^< E ON < —i cd ti CD Y, rt cd JS rr (N — 3 3 « m rt c > c <u 3 S ?S cd o O. ji CD cd 3 C — cd c -^ CO 3 rt > CU <= ,2 CD e :cd -^ « Ö. 2 rt cS Ss c e :cd *-* ••o § o :=> c ~< :rt 2 ~ « « h S <D CD CD <D fc O g 3. -a o. S rt ~ CO :cd rt. -S rt 'cö 6 o >> >. £ < > E > ~ «a - X! S > cd K ia Ä O rt 3 CT pr rt S. 2 •* & cd rt 2 3 >> o 4-» H -C CD M c 2 e e cO 3 co 3 -M S CD e o <D ä 23 w *? c rt e £ o- ^ •- S c? > S 7= S 2 c o o ro o o to rt. s ^ Ä E CD • • co :cd cd CO CD -a 3 3 L~ cd > c c o c c cd > CO CD a E :ca. t; JC CD ^ c r >, :rt cv) Ji CD cd 3 cd ^ CD IZ^ cd C £ -C cd JS o O 1—' o o — — oo e 3 • —i m ij CD C cd -C y. 00 m •* I I "il O 3 > +* •—, a 3 « O fi 3 8 c E e e i § I il e es « c rt im •s 1^1 e. •o CD :cs >• +rf ;££ -" e CD rt ^ ;3 e CD E -i •— :es o. E > 3 3 '-rt > rt 55 b* O O e -i CJ :0 k !CS a. E >• o. o G c i H H c X, O o. :rt > :cs :0 e o *- o _cs s <u v E/5 -£ O E s o TT O :ro > C/3 :ro > CD C2 E S ° 3 3 « :ro. ^ £ e C c S :ro :ro ro IS ^ ro a> :ro > 3 O 3 C O •- o S ^. 2 O >. ro - ro M ro *j D -s ro 2 <u « £ o e s. 2 cp § 1 ro I 1 ro si f? > O E 'S 3. S CU ^ CL WI ••s. H i2 > ^ <u :ro -fc! — — "S > to «i. H S e S -a o IS c 0> 3 —! LH m c c/3 h l) O O o £3 ro o. o 4 -* c o 3 H m I I I 1 c/} =1 ro 2 SS CC -^ ro ro S o. 2 s > ^ •g o. 9- 2 S 3 :re 11 aa D o ^ G to T3 « > Jä -^ '3 S •S « JS :ro :ro ts | § to ^j !l I a. o g ro 2 S g =i Js ro. S S. T3 3 '£ <U o <D H 3. S i. :ro •§ g o S H g 1 § 3 3 ro ro e ro g ro ro C o <u Jä n ~~' g J3 (N (N r si SO O -*-* <D ro w ro i> Jt c _c o 3 3 Ö. O _o to J3 :ro rl ,. C 3 3 o :rn t fl Cfl n >. -^ OS ro ro 3 F, _i 3 +-* e o e E o e o -£ 0) > ^-> :s s o o 05 E Vi O Vi o '3 +-» 3 3 «s ro. B :© 93 E c/1 •— ••a o. E >>. •s « n S <B -J 3 S 2 e - O +-* ^3 -«L C/5 o -M _ <o •— O <D •£> JS. "H - <D. 2. 2 g- i i •§ Äw 2 i (U 3 O * -5 ro 3 o <u E o ro n ro 3 C ro ro tt r /i o , +i ^ y c ro ro ro E o o o •o e t. oo 3 S Q- O tn • 3 O -+-> en 3 CC. 2 P tu • — JC "^ cö cu. X -3 -S-s 2. S 'äh '5 "- -5 <u S s e u 43 <D 3. 2 -^ "> 3 3 CD 3 12 •— CD en 42 3 43 D iS 3 -3 cc S O. 3 CC -S :cC S O —. ti en "^ •>-. en • — en - ° E en CC en cc 3 •43 a. ^ IS 2. ^ _^£ vi. 3 2 13 « 3 S c en CC CC CC ti CU e o 3 43 O '5 <u s cu T3 s ' •S e 3 <u 4* -5 :> *i § ••o i« •-. a :c3 43 :cc "3 O. 9 4—' o w _C '"' m 3 :c3 cu r/l. V tn E :cC •e M S -i 3 cc > >. CU -> C -3 O 3= T3 > CU W CC •r— 3 H "O. 2 g E S <u S 4A -w _*> en O. Si. 43 "-" CD :cC ta V "M g w -s g 5 s cu •s •3 3 3 g <L> en > 'IÖ1 fC •g :2 _y -s CU jCC "3 ^ DH 3 s o o1 s •SS "a. 4; ccc •- :c3 3 Q. m e CC D •S JS §1 §1 S o- ' cc s CD 3 3 i>3 | S § -3 ra ^j CD en en _y >> •*3 s o e. ^ cc en en 3 sä a. — CC 3 o tN en -r; tn 3 h § 3 S. S b " % c 3 u 3 ~ '3 -a °^ a. §i S JS rl PJ cu I I >> M O S CU > CU o o 3 CU S 83 61) — V S J. S 'M «i ,^. = ^ J's = E 3 C 3 W S! = 3. •* 12 J s ti >. •2Z< n e n i m ä t t i h e k n e d i o k i i n k e t n e s k o t u u m n o t s a m l i ä ö t s i r ä p m y i s k e s i m ä t n e v e i l n i ö t s ä ä p - , O C n i m m e s i a h l a n a i g r e n e n ä v ä t s ä ä s a l l u v a n o n n a t o u t n e n i m a t t o u t n ö k h ä S t a v u t u i s u u t e d u U n e d i e t h ä l a i g r e n e t e e t h ä l a i g r e n e n e i v u t u i s u U i s k e s i m ä t n e h ä v n e j o t t i a h ö t s i r ä p m y n o n n a t o u t s a k o h e t s u n n a t s u K n ö k h ä s a i g o l o n k e t a i g r e n e n e n i m ä t s i d h y n i i m l e t s e j r ä j : t a i g o l o n k e t t a v a a r u e S - u l e k a j a j - o t r i i s n a i g r e n e s a k o h e t a j ä v e k r ä J ö t t y ä k n a i g r e n e - - - * a i g o l o n k e t i t n i o t s a r a v n a i g r e n e n e j y t e v i l i i h i p m a a k k o h e t * * a i g o l o n k e t a j n e d i o i r a a n e k s - , O C - a j - o t t o n e e t l a t , - ä t n i s t e a i g o l o n k e t s u t s o i a j n e d i o i g e t a r t s n e t s i g o l o n k e t ä t s i m ä t n e v e i l n e s k o t u u m n o t s a m l i n e n i m i t a a l n e t r a v n e e u l a - a s o n e s i a l a p p o o r u e n e n i m ä t t i h e k o i b. m i s e n e e s k o t u u m n e i m l e t s e j r ä j a t n a r u e s n e t s i u j a a l n a m l i a a M a l l u v a n a k i i n k e t n e d i a k k o h e t s u n n a t s u K - a o r u e. j l i m 9 7 4 - s u t o d h e n e n i ä m m i s n E 9 9 9 1. 3. 0 2 ö t n y y p oo c/i ON" ON ON ro (N •* NO _) J > > m n a a k u m , t ä m l e t s e j r ä j a i g r e n e t a m m a a t h u P t a v u t u i s u u n e i k u l t e e t h ä l a i g r e n e s u t o d h e n e n i ä m m i s n E 9 9 9 1. 3. 0 2 ö t n y y p a o r u e. j l i m 7 4 5 - - 00 >r> c/5 ON" ON ON c-i •* NO HJ •J > i s k e s i m a t s i m r a v n y v y k u l i a p l i k a j i t s e s i l l e d u o l a t a a i g r e n E n a p o o r u E i t s a a k k o h e t ' " •N GQ - , •. '. •. «. • j' •• -. v. : r S;. ,. , •-. • ;. — ' • '. : n e j o k k i i t i l o p , n e n i m ä t t i h e k n e i m i t s u n n a k s u o l a t a j 3 3 n e d i e n i l ä v n e i m a o j r a t n a n n a k o t e i t a j n e i l l a m - ö t s i r ä p m y n e i v e k s o k a t t u u s i l l e d u o l a t a i g r e n E - - s o t u u m n o t s a m l I - i t n i o i v r a a j n e t s i l a a i s o s n e j o k k i i t i l o p n e t s i l a a n o i t u t i t s n i n e i s k u u v u t t o l u n e n i m ä t r ä m m y n i a v a h n a v u t h a p a t n i s ä k i s k e s i m ä t t y ä k n i n n i o n n e t s u m i p o s ö t s i r ä p m y a s s o n a p n ö ö t n ä t y ä t a t s e d u u r a v a t e e k k n a h i t t o l i P - o t e m i o t t e s i m o n o k e o i s o s t e s i e l V o es 'S -** t/1 3 'S -** k. SS 1- •* 0) o to £t o s _s •3 >-> O a. E 12 3 -4-* "3 X • ! |; 2' rt > tn E tn ; •> -i :CS > :eo "3 ' tn «3 co E "cu • ™ •* JS 1 o CU tn S H, tn CU a. tn S S 2 -M s £ CU a '5 x: > 1 -i CU S "3 -ta- CO U* O 3 tn i J: e "S xT o cu -*-< '3 a ^ H H t/3 S •> -«** CU <u -£ -C s CO Xi KO > >> *J — e es CO U. * :eo "S> » a. e o o 2. 2. e o CU en O -*-3 3 E c O tn CO E '5 a ui tn 3 'S x; CO o •— CU E 3 = S CO xi c H >- 2 es tn 3 E 3 H CO 13 E "3 O c CU B E CO -f-» c "cÖ E s CU _c "03 CU 3 < CO o u. 3 <U E i "o tn O I- CU cO CO 3 tn CO CO M cu e o 3 -C '> tn cO C <U en IS tu e a> a. S ••co c > s tn tn u TI a j n e i s t e m n e n i u j a a l n a m l i a a M CO o »H 3 CU •^ E 00 a t n a r u e s t ä m l e t s e j r ä j o t e i T n e j o l a p i l u t t u l a k ö y t o k e t n e s k ö t ä ä p ; i t n i o i v r a n e t r a v a i t n i o i v r a a u t i o r g e t n i t a v e k s o k a a l i t n ö t y ä k n a a M n e n i n k e t , o t i p n i l i t ä e r h i V a t n a r u e s ; t a d h o k ö k ä n n e i v u t u i s u u , t o i r a a n e k s a i g r e n E , t ä m l e t s e j r ä j n e d i e t h ä l a i g r e n e t a k i i n k e t t ä v ä t s ä ä s a a i g r e n e •4-» CD T3 3 3 n <u en O *J -t—* • — '3 "cO To. 2 tu E • -H 4~> O CO > E a _>. "3 -i-» S :c0 :c0 en • —1 C 2 '5b o « u CO H > , n e n i m a a v u k n e j ö t s ä ä P n e d i o k i i n k e t s i m ä t n e h ä v n e n i m i o d i l a v CO o l- 3 <u • -n E r-" CO o UH 3 <U E O (N CO o UH 3 <D E VO (N cfl o u. 3 U E CO o UH 3 <U E cO O u 3 CU 'S ^°« (N tn M3 • H—• ' -T S S S < < CO c 3 'u> O c 'ö1 CU en :c0 :C0 0- o i CO H tn 3 3 > 3 CO D c c 'O- i < CO e -t-» >> :c0 T-. CO CO S CO § 5 c3 2 CO P S-£ vo • < on r?3 O. 00 S E o tn CL) +j <U •£"> :co. 52 §. a 1 2 50 o. •s s a. 2 XJ o tO :c« C 2 "•= tn ^ 'S '3 :c0 u. CU ÖO O 3 Ci <l> tn Xi CU c a> •5 E KO S In ^ tn 13 (N ° on r\ r- o oo — ^ M M M W & S m tu w t~- 00 SS < < o e CO o 3 C O ^ JS :c0 IVO 0) cu X. "s '5b UH DJ c tu ra > 3 3 'en 3 D tu a e _C0. 2 'Sh UH cu e W ISSN 1024-4492 KOM(1999) 230 lopullinen ASIAKIRJAT FI 06 11 14 15 Luettelonumero : CB-CO-99-253-FI-C Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto L-2985 Luxemburg


title: Witboek over de handel.

eurovoc_concepts:
common commercial policy
competitiveness
distribution business
domestic market
trade regulations