title: Kommissionens direktiv 1999/51/EF af 26. maj 1999 om femte tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (tin, pentachlorphenol og cadmium) (EØS-relevant tekst)

eurovoc_concepts:
approximation of laws
dangerous substance
environmental policy
health policy
marketing restriction

formats: html pdf print

text: L 142/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 6. 1999 KOMMISSIONENS DIREKTIV 1999/51/EF af 26. maj 1999 om femte tilpasning til den tekniske udvikling af bilag I til Rådets direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (tin, pentachlorphenol og cadmium) (EØS-relevant tekst) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR  malingens forskellige bestanddele (også kaldet »free association paint«); under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det (3) under henvisning til Rådets direktiv 76/769/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse ved farlige Kommissionens direktiv 97/64/EF (2), særlig artikel 2a, indført ved Rådets direktiv 89/678/EØF (3), og stoffer og præparater (1), senest ændret ud fra følgende betragtninger: (1) (2) særlig I akten om Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse til Den Europæiske Union, artikel henholdsvis 69, 84 og 112, er det fastlagt, at i en periode på fire år fra den 1. januar 1995 finder en række bestemmelser til direktiv 76/ 769/EØF ikke anvendelse på Østrig, Finland og Sverige, og de skal tages op til revision i overens- stemmelse med procedurerne i EF-traktaten; i bilag I nogle organiske tinforbindelser, navnlig tributyltin (TBT), som anvendes til at forhindre begroning af skibskrog, indebærer stadig farer for vandmiljøet og menneskers sundhed, herunder mulig endokrinaf- brydende aktivitet; Den Internationale Søfartsor- ganisation (IMO) har erkendt de farer, der er forbundet med TBT, og udvalget for beskyttelse af IMO (Marine Environmental havmiljøet under Protection Committee  MEPC) har opfordret til et global forbud mod påføring af organiske tinfor- bindelser, der virker som biocider i antibegronings- midler til skibe, pr. 1. januar 2003; bestemmelserne om TBT skal tages op til fornyet overvejelse under fuld hensyntagen til udviklingen i IMO; der er udviklet bundmalinger med styret frigivelse af TBT, og disse bør anvendes i stedet for maling, hvor der ikke er nogen kemisk binding mellem (4) (5) (6) (7) indre vandveje og Østersøen er særligt følsomme miljøer; anvendelsen af TBT i Fællesskabets indre vandveje bør forbydes; som midlertidig foranstalt- ning skal Østrig og Sverige have lov til at anvende strengere bestemmelser for anvendelsen af TBT i disse følsomme miljøer; pentachlorphenol (PCP) udgør stadig en fare for sundhed og miljø på trods af de begrænsninger, der er indført ved direktiv 76/769/EØF; anvendelsen af PCP bør begrænses yderligere; PCP er imidlertid, af tekniske årsager, stadig nødvendig i medlemsstater med oceankyst; Rådets resolution af 25. januar 1988 opfordrer til en overordnet strategi for bekæmpelse af forurening af miljøet med cadmium, herunder foranstaltninger, der begrænser cadmium og anvendelsen af tilskynder til udvikling af alternativer eller erstat- ninger; farerne ved cadmium vurderes under Rådets forordning 793/93/EF (4), og Kommissionen vil på ny se på begrænsningerne for cadmium i lyset af som midlertidig foranstaltning bør resultaterne; Sverige og Østrig, der anvender videregående begrænsninger, kunne opretholde disse; Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø har afgivet udtalelse om organiske tinforbindelser og om PCP; dette direktiv berører ikke Fællesskabets mini- mumsforskrifter for beskyttelse af arbejdstagerne som fastsat i Rådets direktiv 89/391/EØF (5) og i heraf, særdirektiverne herunder Rådets direktiv 90/394/EØF (6) og Rådets direktiv 98/24/EF (7) om beskyttelse af arbejdsta- gernes sikkerhed og sundhed under arbejdet mod risici i forbindelse med kemiske agenser; grundlag vedtaget på (1) EFT L 262 af 27. 9. 1976, s. 24. (2) EFT L 315 af 19. 11. 1997, s. 13. (3) EFT L 398 af 30. 12. 1989, s. 24. (4) EFT L 84 af 5. 4. 1993, s. 1. (5) EFT L 183 af 29. 6. 1989, s. 1. (6) EFT L 196 af 26. 7. 1990, s. 1. (7) EFT L 131 af 5. 5. 1998, s. 11. 5. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 142/23 (8) bestemmelserne i dette direktiv er i overensstem- melse med udtalelse fra udvalget for tilpasning til den tekniske udvikling af direktiverne for fjernelse af tekniske hindringer for samhandelen med farlige stoffer og præparater  Når medlemsstaterne træffer disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler af medlemsstaterne. for denne henvisning fastsættes UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Artikel 1 Artikel 3 Bilag I til direktiv 76/769/EØF tilpasses hermed til den tekniske udvikling, som fastsat i bilaget til dette direktiv. Denne forordning træder tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. i kraft Artikel 2 1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 29. februar 2000 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom. Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 1. september 2000. Østrig, Finland og Sverige kan imidlertid anvende januar 1999, medmindre disse bestemmelser fra den 1. andet fremgår af bilaget. Artikel 4 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 1999. På Kommissionens vegne Martin BANGEMANN Medlem af Kommissionen L 142/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 6. 1999 I bilag I til direktiv 76/769/EØF ændres nr. 21, 23 og 24 således: BILAG 1. Nr. 21 affattes således: »21. Organiske tinforbindelser 1. Må ikke markedsføres til anvendelse som stoffer og bestanddele af præparater, der fungerer som biocider i maling, hvor der ikke er nogen kemisk binding mellem malingens forskellige bestanddele (også kaldet »free association anti- fouling paint«). 2. Ikke tilladt som stoffer og bestanddele af præparater, der fungerer som biocider, bestemt til at hindre tilgroning med mikroorganismer, planter eller dyr på a) skibsskrog på  både med en total længde på under 25 m, som defineret i ISO 8666  fartøjer, uanset længde, som hovedsagelig anvendes på indre vandveje og søer b) bure, flåd, net samt alle andre former for apparatur eller udstyr anvendt i havbrug og skaldyrbrug c) samt på apparatur eller udstyr nedsænket helt eller delvis i vand. Sådanne stoffer og præparater kan  kun markedsføres i emballager indeholdende 20 liter eller mere  ikke sælges til det brede publikum, men udelukkende til erhvervsmæssige brugere. Medmindre andet er fastsat i andre fællesskabsbestemmelser vedrørende klas- sificering, emballering og etikettering af farlige stoffer og præparater, skal emballagen for sådanne præparater være forsynet med følgende tekst, som skal være læselig, og som ikke må kunne udviskes: »Må ikke anvendes på både med en total længde på under 25 meter eller på både, uanset længde, som hovedsagelig anvendes på indre vandveje og søer, eller på nogen form for apparatur eller udstyr anvendt i havbrug og skaldyr- brug. Forbeholdt erhvervsmæssige brugere. « 3. Bestemmelserne i afsnit 2, litra a), og de særlige etiketteringsbestemmelser i afsnit 2 gælder for Sverige og Østrig fra den 1. januar 2003 og vil blive taget op til fornyet overvejelse af Kommissionen i samarbejde med medlemssta- terne og interesserede parter inden denne dato. 4. Ikke tilladt som stoffer og bestanddele af præparater bestemt til behandling af industrivand. « 2. Nr. 23 affattes således: »23. Pentachlorphenol (CAS nr. 87-86-5) samt salte og estere heraf Er ikke tilladt i koncentrationer på 0,1 vægtprocent eller derover i markedsførte stoffer og præparater. 5. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 142/25 Undtagelsesvis kan Frankrig, Irland, Portugal, Spanien og Det Forenede Konge- rige indtil den 31. december 2008 vælge ikke at anvende denne bestemmelse på stoffer og præparater, der skal anvendes i industrianlæg, som ikke giver mulighed for emission og/eller udledning af pentachlorphenol (PCP) i større mængder end fastsat i forskrifterne efter gældende lovgivning: a) til behandling af træ. Dog må behandlet træ ikke anvendes:  til dekorative eller andre formål inde i bygninger uanset disses bestem- melse (beboelse, arbejde, fritid)  til fremstilling og genbehandling af: i) beholdere, der skal anvendes til dyrkning ii) emballage, som kan komme i kontakt med råvarer, varer på mellemsta- diet eller færdigvarer, som er bestemt til konsum og/eller foder iii) andre materialer, der kan kontaminere produkter nævnt under i) og ii) b) til imprægnering af fibre og svære tekstilvarer, som hverken må være bestemt til beklædning eller til indendørsdekoration c) som særlig undtagelse kan medlemsstaterne i enkelte tilfælde tillade, at specialiserede fagfolk på medlemsstatens territorium på stedet og for bygninger af kulturel, kunstnerisk eller historisk betydning, eller i nødstil- fælde, foretager en reparation og behandling af tømmer og murværk, som er inficeret med ægte hussvamp (Serpula lacrymans) og tyndkødet hussvamp. Under alle omstændigheder: a) må det totale indhold af hexachlorodibenzoparadioxin (HCDD) i penta- chlorphenol, der anvendes som sådan eller som bestanddel af præparater, der benyttes i henhold til ovennævnte undtagelsesbestemmelser, højest være på 2 milliontedele (ppm) b) må disse stoffer og præparater:  kun markedsføres i emballager, som kan rumme mindst 20 liter  ikke sælges til offentligheden. Medmindre andet er fastsat i andre fællesskabsbestemmelser vedrørende klassifi- cering, emballering og etikettering af farlige stoffer og præparater, skal embal- lagen for sådanne præparater være forsynet med følgende tekst, som skal være letlæselig, og som ikke må kunne udviskes: »Forbeholdt industriel og erhvervsmæssig brug«. Undtaget fra disse bestemmelser er endvidere affald, som er omfattet af direktiv 75/442/EØF (1) og 91/689/EØF (2). (1) EFT L 194 af 25. 7. 1975, s. 39. (2) EFT L 377 af 31. 12. 1991, s. 20. « 3. Følgende afsnit tilføjes i nr. 24 (cadmium) efter afsnit 3: »4. Østrig og Sverige, der allerede anvender begrænsninger for cadmium, som går videre end dem, der er foreskrevet i afsnit 1, 2 og 3, må fortsætte med at anvende disse begrænsninger indtil den 31. december 2002. Kommissionen vil inden da tage bestemmelserne om cadmium i bilag I til direktiv 76/ 769/EØF op til fornyet overvejelse på baggrund af resultaterne fra risikovur- deringer for cadmium og udviklingen med hensyn til viden og teknik for så vidt angår erstatningsstoffer for cadmium. «


title: Regolamento (CE) n. 1090/1999 della Commissione, del 26 maggio 1999, che fissa i dazi all'importazione nel settore del riso

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

formats: pdf print

text: 27. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 131/43 REGOLAMENTO (CE) N. 1090/1999 DELLA COMMISSIONE del 26 maggio 1999 che fissa i dazi all’importazione nel settore del riso LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CE) n. 3072/95 del Consiglio, del 22 dicembre 1995, relativo all’organizzazione comune del mercato del riso (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2072/98 (2), visto il regolamento (CE) n. 1503/96 della Commissione, del 29 luglio 1996, recante modalit(cid:133) di applicazione del regolamento (CE) n. 3072/95 del Consiglio, per quanto riguarda i dazi all’importazione nel settore del riso (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2831/98 (4), in particolare l’articolo 4, paragrafo 1, l’applicazione, considerando che l’articolo 11 del regolamento (CE) n. all’importazione dei 3072/95 prevede prodotti di cui all’articolo 1 dello stesso regolamento, delle aliquote dei dazi della tariffa doganale comune; che tuttavia, per i prodotti di cui al paragrafo 2 di detto articolo, il dazio all’importazione (cid:138) pari al prezzo d’inter- vento applicabile a tali prodotti all’atto dell’importazione, maggiorato di una determinata percentuale a seconda che si tratti di riso semigreggio o di riso lavorato, previa dedu- zione del prezzo all’importazione, purch(cid:130) tale dazio non superi l’aliquota dei dazi della tariffa doganale comune; considerando che, in virt(cid:151) dell’articolo 12, paragrafo 3 del regolamento (CE) n. 3072/95, i prezzi all’importazione cif sono calcolati in base ai prezzi rappresentativi per il prodotto in questione sul mercato mondiale o sul mercato comunitario d’importazione del prodotto; considerando che il regolamento (CE) n. 1503/96 ha fissato le modalit(cid:133) di applicazione del regolamento (CE) n. 3072/95 per quanto riguarda i dazi all’importazione nel settore del riso; considerando che i dazi all’importazione si applicano fino al momento in cui entra in vigore una nuova fissazione; che essi restano altres(cid:141) in vigore in mancanza di quota- zioni disponibili dalla fonte di riferimento di cui all’arti- colo 5 del regolamento (CE) n. 1503/96 nel corso delle due settimane precedenti la fissazione periodica; considerando che, per permettere il normale funziona- mento del regime dei dazi all’importazione, (cid:138) opportuno prendere in considerazione, al fine del loro calcolo, i tassi di mercato rilevati nel corso di un periodo di riferimento; considerando che l’applicazione del regolamento (CE) n. 1503/96 richiede la fissazione dei dazi all’importazione conformemente agli allegati del presente regolamento, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 I dazi all’importazione nel settore del riso, di cui all’arti- colo 11, paragrafi 1 e 2 del regolamento (CE) n. 3072/95, sono fissati nell’allegato I del presente regolamento in base ai dati indicati nell’allegato II. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 27 maggio 1999. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 26 maggio 1999. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 329 del 30. 12. 1995, pag. 18. (2) GU L 265 del 30. 9. 1998, pag. 4. (3) GU L 189 del 30. 7. 1996, pag. 71. (4) GU L 351 del 29. 12. 1998, pag. 25. L 131/44 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 27. 5. 1999 ALLEGATO I Dazi applicabili all’importazione di riso e di rotture di riso Codice NC 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 Paesi terzi (esclusi ACP e Bangladesh) (3) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 210,90 210,90 210,90 232,16 210,90 210,90 210 90 232,16 431,74 431,74 431,74 (7) 431,74 431,74 431,74 (7) 431,74 431,74 431,74 (7) 431,74 431,74 431,74 (7) (7) ACP (1) (2) (3) 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 69,48 69,48 69,48 76,92 69,48 69,48 69,48 76,92 138,72 138,72 138,72 160,51 138,72 138,72 138,72 160,51 138,72 138,72 138,72 160,51 138,72 138,72 138,72 160,51 49,58 Dazio all’importazione (5) Bangladesh (4) Basmati India e Pakistan (6) Egitto (8) (in EUR/t) 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 101,11 101,11 101,11 111,74 101,11 101,11 101,11 111,74 200,96 200,96 200,96 232,09 200,96 200,96 200,96 232,09 200,96 200,96 200,96 232,09 200,96 200,96 200,96 232,09 (7) 0,00 0,00 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 158,18 158,18 158,18 174,12 158,18 158,18 158,18 174,12 323,81 323,81 323,81 370,50 323,81 323,81 323,81 370,50 323,81 323,81 323,81 370,50 323,81 323,81 323,81 370,50 114,00 (1) Per le importazioni di riso originario degli Stati ACP, il dazio all’importazione si applica nel quadro del regime di cui ai regolamenti (CE) n. 1706/98 del Consiglio (GU L 215 dell’1. 8. 1998, pag. 12) e (CE) n. 2603/97 della Commissione (GU L 351 del 23. 12. 1997, pag. 22), modificato. (2) Ai sensi del regolamento (CEE) n. 1706/98, i dazi non sono applicati ai prodotti originari degli Stati ACP e importati direttamente nel dipartimento d’oltremare della Riunione. (3) Il dazio all’importazione di riso nel dipartimento d’oltremare della Riunione (cid:138) stabilito all’articolo 11, paragrafo 3 del regolamento (CE) n. 3072/95. (4) Per le importazioni di riso, eccetto le rotture di riso (codice NC 1006 40 00), originario del Bangladesh il dazio all’importazione si applica nel quadro del regime di cui ai regolamenti (CEE) n. 3491/90 del Consiglio (GU L 337 del 4. 12. 1990, pag. 1) e (CEE) n. 862/91 della Commissione (GU L 88 del 9. 4. 1991, pag. 7), modificato. (5) L’importazione di prodotti originari dei PTOM (cid:138) esente dal dazio all’importazione, a norma dell’articolo 101, paragrafo 1 della decisione 91/482/CEE del Consiglio (GU L 263 del 19. 9. 1991, pag. 1), modificata. (6) Per il riso semigreggio della variet(cid:133) Basmati di origine indiana e pakistana, riduzione di 250 EUR/t [articolo 4 bis del regolamento (CE) n. 1503/96, modificato]. (7) Dazio doganale fissato nella tariffa doganale comune. (8) Per le importazioni di riso di origine e provenienza egiziana, il dazio all’importazione si applica nel quadro del regime di cui ai regolamenti (CE) n. 2184/96 del Consiglio (GU L 292 del 15. 11. 1996, pag. 1) e (CE) n. 196/97 della Commissione (GU L 31 dell’1. 2. 1997, pag. 53). 27. 5. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 131/45 ALLEGATO II Calcolo dei dazi all’importazione nel settore del riso Risone Rotture Semigreggio Lavorato Semigreggio Lavorato Tipo Indica Tipo Japonica 1. Dazio all’importazione (EUR/t) (1) 232,16 494,00 210,90 431,74 2. Elementi di calcolo: a) Prezzo cif Arag (EUR/t) b) Prezzo fob (EUR/t) c) Noli marittimi (EUR/t) d) Fonte (1) Dazio doganale fissato nella tariffa doganale comune. (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 343,66 279,67 390,51 422,39 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 362,28 394,16 28,23 28,23 USDA USDA Operatori Operatori (1) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)


title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem «Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über das Finanzierungsinstrument für die Umwelt (LIFE)»

eurovoc_concepts:
EU financial instrument
EU programme
environmental protection
quality of the environment

text: C 209/14 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 22. 7. 1999 Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Verordnung (EG) des Rates über das Finanzierungsinstrument für die Umwelt (LIFE)“ (1) (1999/C 209/05) Der Rat beschloß am 9. Februar 1999, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 130s des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Die mit der Vorbereitung der Arbeiten beauftragte Fachgruppe „Landwirtschaft, ländliche Entwicklung, Umweltschutz“ nahm ihre Stellungnahme am 4. Mai 1999 an. Berichterstatter war Herr Ribbe, Mitberichterstatter waren die Herren Chiriaco und Linssen. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 364. Plenartagung (Sitzung vom 26. Mai 1999) mit 118 Ja-Stimmen ohne Gegenstimmen und 3 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung 1. 1. Die zweite Phase des EU-Finanzierungsinstruments für die Umwelt („LIFE II“) (2), die sich über den Zeitraum 1996-1999 erstreckt, läuft am 31. Dezember 1999 aus. Die Kommission schlägt die Auflegung einer dritten Phase („LIFE III“) mit einer vorläufigen Mittelausstattung von 613 Mio. Euro und einer Laufzeit bis zum 31. Dezember 2004 vor. Das übergeordnete Ziel des LIFE-Programmes, das sich aus drei thematischen Bereichen (LIFE-Natur, LIFE-Umwelt und LIFE-Drittländer) zusammensetzt, ist nach wie vor die Entwicklung und Umsetzung der gemeinschaftlichen Umwelt- politik. 1. 2. In dem neuen Vorschlag werden die Erfahrungswerte aus LIFE II berücksichtigt. Er stützt sich teilweise auch auf zwei Bewertungsberichte, die gemäß der LIFE-II-Verordnung erstellt i) auf den Bericht vom Dezember 1997 werden mußten: gemäß Artikel 7 Absatz 3 (3) und ii) auf den Bericht vom Dezember 1998 gemäß Artikel 14 (4). Im erstgenannten Be- richt wurde geprüft, ob der finanzielle Bezugsrahmen für LIFE II von 450 Mio. Euro erhöht werden sollte. Es wurde festgestellt, daß im Rahmen von LIFE II zwar über die geplanten 450 Mio. Euro hinaus noch mehr Mittel sinnvoll hätten einge- setzt werden können, allein jedoch schon die Ausschöpfung des vorgesehenen Bezugsrahmens aufgrund der angespannten Haushaltslage nicht möglich war. 1. 3. In dem zweiten Bericht wurden die bei der Durchfüh- rung von LIFE II gemachten Erfahrungen bewertet und eine Reihe von Verbesserungen im Hinblick auf LIFE III vorgeschla- gen. Dieser Bericht steht im Zusammenhang mit dem Vorha- ben SEM 2000 (5) und wurde auf der Grundlage einer externen Bewertung (6) der Durchführung von LIFE II erstellt. (1) ABl. C 15 vom 20. 1. 1999, S. 4. (2) Verordnung (EWG) des Rates Nr. 1973/92, geändert durch die Verordnung (EG) des Rates Nr. 1404/96. (3) KOM(97) 633 endg. vom 12. 12. 1997. (4) KOM(1998) 721 endg. vom 4. 12. 1998. (5) Das Vorhaben „Verbesserung des Finanzmanagements — SEM 2000“ (Sound and Efficient Management) erfordert eine systemati- sche Bewertung aller Programme, für die Gemeinschaftsmittel bereitgestellt werden. (6) E´ valuation de l’instrument financier pour l’environnement LIFE (Rapport final), Arthur Andersen, Juli 1998. In diesem externen Bewertungsbericht werden u. a. die 1. 4. nachstehenden Schlußfolgerungen gezogen bzw. Empfehlun- gen unterbreitet: — LIFE leistet nur einen sehr begrenzten Beitrag zur Entwick- lung (d. h. Vorbereitung) neuer Maßnahmen auf dem Gebiet der Umweltpolitik und des Umweltrechts (s. das allgemeine Ziel in Artikel 1 der LIFE-II-Verordnung). Aus den Ergebnissen von Einzelprojekten lassen sich meist keine allgemeinen Lösungen für die europäische Ebene und kein praktisches Know-how für die politischen Akteure der EU ableiten. Daher muß eine klare Strategie ausgearbeitet werden, um sicherzustellen, daß im Rahmen von LIFE systematisch im Vorfeld geklärt wird, inwieweit Einzelpro- jekte für die Erarbeitung europäischer Umweltrechtsvor- schriften und -maßnahmen nützlich sind. — Teilweise im Zusammenhang damit wird kritisiert, daß die Verbreitung der Projektergebnisse innerhalb der GD XI („interne Verbreitung“) zu wünschen übrig läßt und die Prioritäten der verschiedenen Umweltmaßnahmen der Ge- meinschaft nur unzureichend berücksichtigt werden. Dies ist u. a. auf die Organisationsstruktur innerhalb der GD XI zurückzuführen: Die für das LIFE-Programm zuständigen Abteilungen arbeiten zu sehr für sich, und es gibt kaum eine (horizontale) Kommunikation mit anderen GD-XI- Referaten, so daß der notwendige Erfahrungsaustausch auf der Strecke bleibt. Daher sollte die interne Kommunikation verbessert und die Organisationsstruktur von LIFE so überarbeitet werden, daß aus dem Nebeneinander dreier eigenständiger Instrumente innerhalb der GD XI ein echtes Instrument der GD XI wird. — Die Schlußfolgerung, daß sich LIFE zu sehr auf die Projekte und zuwenig auf die Ergebnisverbreitung konzentriert, gilt auch für die Verbreitung und Verwertung von Projekter- gebnissen in den Mitgliedstaaten („externe Verbreitung“). Voraussetzung hierfür wäre eine wesentlich stärker nach außen gerichtete Kommunikationsstrategie, wozu u. a. eine Artikel „Know-how-Managementsystem“ entwickelt und Einzelvorhaben in Gruppen zusammengefaßt werden müßten, um sektorbezogene praktische Empfehlungen ableiten zu können. Die für solche Kommunikationsmaß- nahmen bereitgestellten 3 % der Mittel müßten dazu erheblich aufgestockt werden. 22. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 209/15 1. 5. Die vorgeschlagene LIFE-III-Verordnung bezweckt, den Schlußfolgerungen der genannten Berichte Rechnung zu tra- gen. Beispielsweise sollen von der EU finanzierte Einzelprojekte stärker mit den Prioritäten der EU-Umweltpolitik verknüpft und Maßnahmen zur Verbesserung der Verbreitung von Projektergebnissen gefördert werden. Außerdem sollen die geltenden Bestimmungen sinnvoller und verständlicher in Artikel gefaßt werden. 1. 6. Der Ausschuß wird sich mit dem Kommissionsvor- schlag zunächst und vor allem im Lichte der Schlußfolgerungen der Bewertungsberichte auseinandersetzen. Darüber hinaus wird er noch Bemerkungen zu anderen Aspekten des Vor- schlags vortragen. 2. Allgemeine Bemerkungen Die nachstehenden allgemeinen Bemerkungen sollten im Ver- bund mit den besonderen Bemerkungen in Ziffer 3 betrachtet werden, die eine Reihe konkreter Anregungen für die Abände- rung des Verordnungsvorschlags enthält. 2. 1. Notwendigkeit und Wesenszüge des LIFE-Programms 2. 1. 1. LIFE nimmt unter den Finanzierungsinstrumenten der Gemeinschaft einen besonderen und sehr wertvollen Platz ein, da es das einzige Instrument ist, das ausschließlich der Förderung und Entwicklung der gemeinschaftlichen Umwelt- politik gewidmet ist. Das Programm könnte damit in besonde- rer Weise der Verpflichtung der Gemeinschaft Rechnung tragen, für eine nachhaltige Entwicklung sowie für die Integra- tion des Umweltschutzes in andere Politikbereiche Sorge zu tragen. Der Ausschuß betont daher ausdrücklich die Notwendigkeit und Berechtigung dieses Instruments und begrüßt seine Fortsetzung in einer dritten Phase. 2. 1. 2. Die Qualität der von LIFE geförderten Projekte hat sich mittlerweile auf einem anerkennenswert hohem Niveau eingespielt. LIFE-Projekte können daher vielerlei wertvolle Anregungen für die Umwelt-, die Agrar- und Strukturpolitik geben. LIFE kann dabei aber immer nur modellhaft zeigen, wie es gehen kann. Die „U¨ bersetzung“ von Erfahrungen aus LIFE-Modellprojekten in konkrete Politik muß durch die anderen Gemeinschaftspolitiken sowie durch die Entwicklung des gemeinschaftlichen Umweltrechts geschehen. In diesem Zusammenhang gibt der WSA nachdrücklich zu bedenken, daß nicht die Finanzierung von Projekten an sich, sondern die Weiterentwicklung und Umsetzung der Umweltpolitik und der Umweltgesetzgebung aus den gewonnenen Erfahrungen der aus Gemeinschaftsmitteln finanzierten LIFE-Projekte prio- ritäres Ziel dieses Programms ist. Dabei kommt der (internen und externen) Verbreitung und Nutzung von Projektergebnis- sen eine Schlüsselrolle zu. Es erscheint dem Ausschuß von großer Bedeutung, daß auch den (möglichen) Projektantragstel- lern dieser Wesenszug von LIFE nachdrücklich bewußt ge- macht wird. 2. 2. Die Entwicklung neuer umweltpolitischer Maßnahmen der EU als eine der Hauptzielsetzungen von LIFE 2. 2. 1. In Anbetracht des festgestellten begrenzten Beitrags von LIFE II zur Entwicklung neuer umweltpolitischer Maßnah- men der EU schlägt die Kommission mit der Begründung, daß „Entwicklung“ und „Umsetzung“ als untrennbare Ziele aufrechterhalten werden müssen, eine Reihe von A¨ nderungen zu der LIFE-Verordnung vor. Diese beinhalten u. a. eine Umfor- mulierung des in Artikel 1 verankerten allgemeinen Ziels von LIFE und eine Neudefinition der „vorbereitenden Aktionen“ (für LIFE-Umwelt) in Artikel 4 Absatz 2 Buchstabe b im Kontext von Artikel 4 Absatz 1 Buchstabe b. 2. 2. 2. Der Ausschuß teilt die Ansicht, daß die doppelte Zielsetzung von LIFE beibehalten werden sollte, hegt indes aber gewisse Zweifel, ob die vorgeschlagenen A¨ nderungen für die Verwirklichung des besonders ehrgeizigen „Entwicklungs“- Ziel ausreichen werden, wofür in der Hauptsache die Kommis- sion zuständig ist. Diese Bedenken des Ausschusses haben dreierlei Gründe. Erstens ist der Ausschuß der Meinung, daß die in den Artikeln 1 und 4 vorgeschlagenen Neudefinitionen mehrdeutig geraten sind, was die Frage erhebt, wie diese Begriffe von Projektantragstellern verstanden werden. Zweitens ist dem Kommissionsvorschlag schwer zu entnehmen, auf welche konkrete Art und Weise das „Entwicklungs“-Ziel in die Praxis umgesetzt werden soll, weil die Definition der Mehrzahl der maßgeblichen Parameter (vorrangige Bereiche, spezifische Auswahlkriterien, budgetäre Aspekte) aufgeschoben wurde (1) (auf für die Zukunft angekündigte „Aufrufe zu Interessensbe- kundungen“ und „Leitlinien“). Und drittens enthält der Verord- nungsvorschlag keinen ausdrücklichen Verweis auf die Not- wendigkeit einer Basisstrategie — die sich auf eine entsprechen- de horizontale Kommunikation zwischen den verschiedenen Abteilungen der GD XI sowie zwischen den Arbeitsorganen von LIFE und anderen Generaldirektionen der Kommissionen stützt — , anhand derer im voraus ermittelt werden kann, wie die Projektergebnisse für die Entwicklung neuer umweltpoliti- scher Konzepte der EU genutzt werden können. Diese horizon- tale Verständigung ist um so wichtiger, als das Integrationsprin- zip im Vertrag einen herausragenden Platz einnimmt. 2. 3. Optimierung des Beitrags von LIFE zur Umsetzung der Umweltpolitik der Europäischen Union 2. 3. 1. Während für die Entwicklung der neuen Umweltpoli- tik der Europäischen Union und die Schaffung der entsprechen- den Rechtsvorschriften in der Hauptsache die Kommission zuständig ist, sollte deren Umsetzung als gemeinsame Zustän- digkeit einer Vielzahl von Akteuren verstanden werden, wie z. B. der Kommission, den Mitgliedstaaten, den regionalen und lokalen Gebietskörperschaften, der Industrie, den Gewerk- schaften, den nichtstaatlichen Organisationen usw. Damit Life in vollem Umfange zur Umsetzung der EU-Umweltpolitik beitragen kann, kommt es deswegen entscheidend darauf an, daß diese Akteure die Ergebnisse von LIFE-Vorhaben möglichst nutzen. Wie die Kommission selbst einräumt, ist hierfür u. a. eine wohldurchdachte Strategie für die Verbreitung der Erkenntnisse nach außen erforderlich. Nachdem die Initiativen, (1) Im Gegensatz zu der LIFE II-Verordnung, in der die prioritären Bereiche dieser vorbereitenden Maßnahmen explizit genannt werden: Schutz von Küstengebieten; Verringerung von Abfällen; Schutz von Wasserressourcen; Luftverschmutzung und U¨ bersäu- erung. C 209/16 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 22. 7. 1999 die die Kommission in den letzten Jahren ergriffen hat, um ihr Tätigwerden in dieser Hinsicht zu intensivieren (1) als unzureichend befunden wurden, gibt die Kommission in ihrer jetzigen Vorlage eine Reihe zusätzlicher Anregungen (2). In diesem Zusammenhang schlägt sie vor allem die Aufstockung der für „Begleitmaßnahmen“ (einschließlich der Ergebnis- verbreitung) zu verwendenden Mittel von 3 auf 5 % der vorgesehenen Mittelausstattung vor. 2. 3. 2. Der Ausschuß befürwortet voll und ganz die Bemü- hungen der Kommission zur Verbesserung der Verbreitung der Programmergebnisse und der Ergebnisverwertung, ist aber gleichwohl der Ansicht, daß hier noch mehr getan werden könnte. 2. 3. 2. 1. In mehreren Punkten sollte dem Verordnungsent- wurf dahingehend mehr Aussagekraft verliehen werden, daß ausdrücklich auf die Bedeutung der Verbreitung der Projekter- gebnisse hingewiesen wird. 2. 3. 2. 2. Der Ausschuß möchte ferner hervorheben, wie wichtig es ist, genau definierte Zielgruppen wie etwa nationale und europäische Dachorganisationen (Branchenverbände, Ein- richtungen der Zusammenarbeit zwischen den lokalen und regionalen Gebietskörperschaften, NRO auf dem Gebiet des Umweltschutzes, regionalen Wasserwirtschaftsämtern usw. ) zu ermitteln, die eine wichtige Rolle wahrnehmen können, was die Verbreitung der einschlägigen Projektergebnisse unter ihren Mitgliedern anlangt. Diese Rolle könnte natürlich noch weiter ausgebaut werden, wenn diese Organisationen auch an der Ausarbeitung und der Vorlage der Projektvorschläge beteiligt würden. 2. 3. 2. 3. Außerdem erhebt sich die Frage, ob die vorgeschla- gene Anhebung der für Begleitmaßnahmen vorzusehenden Mittel — für die der Ausschuß schon in seiner Stellungnahme zu LIFE II (3) plädiert hatte — ausreicht. Angesichts der entscheidenden Bedeutung der Verbreitung und konkreten Nutzung der Ergebnisse und in Anbetracht der Tatsache, daß nur ein Teil der vorgeschlagenen Anhebung unmittelbar solchen Verbreitungsmaßnahmen zugute kommen wird, könnte eine weitere Aufstockung gerechtfertigt erscheinen. Außerdem regt der Ausschuß an, innerhalb der Arbeitsorgane von LIFE einen Beamten ausschließlich mit der Zuständigkeit für die Intensivierung und Gesamtkoordination der Ergebnis- verbreitungsaktivitäten zu betrauen. 2. 3. 2. 4. Der Ausschuß weist auch auf die große Bedeutung finanzieller Anreize für die tatsächliche Verwertung von Pro- jektergebnissen hin. In dieser Hinsicht sollten die nationalen und gemeinschaftlichen Finanzierungsinstrumente im Bereich der Regional- und Agrarpolitik (wie etwa die Strukturfonds oder der Kohäsionsfonds) eine viel größere und innovativere Rolle spielen als bisher. Dies erfordert in allererster Linie eine aktive und koordinierte Strategie der nationalen und regionalen Behörden bei der Erarbeitung und Umsetzung neuer Rahmen- programme (z. B. die operationellen Programme im Bereich der Strukturfonds einschließlich der Programme mit grenz- überschreitendem Charakter): Aufnahme bestimmter Maßnah- menbereiche, geeigneter Auswahlkriterien, differenzierter Fördersätze usw. als Grundlage für die vorrangige Förderung innovativer — und über LIFE bereits bewährter — Vorhaben. Dabei ist die Zusammenarbeit zwischen den verschiedenen, an der Vorbereitung und Umsetzung solcher Rahmenprogramme beteiligten Verwaltungsstellen (u. a. die Umweltbehörden) von großer Bedeutung. Auch die beteiligten Dienststellen der Kommission sollten bei der Verknüpfung von LIFE-Projekten mit anderen EU- Förderprogrammen eine aktivere Rolle spielen als bisher. Der Ausschuß begrüßt in dieser Hinsicht die von der Kommission vorgesehene Einbeziehung der nationalen und regionalen Behörden in die geplanten themengebundenen LIFE-Seminare; auch die Verwalter der Agrar- und Regional- fonds (z. B. die Strukturfondsmanager) und die relevanten Umweltbehörden sollten daran beteiligt werden. 2. 3. 2. 5. Zur Förderung eines systematischen Austauschs über innovative Projekte in Europa hält der Ausschuß es darüber hinaus für dringend erforderlich, die LIFE-Datenbank weiter auszubauen und mit anderen, europa- bzw. weltweit bestehenden Datenbanken (4) zu vernetzen, in denen innovati- ve Projekte und „best practices“ erfaßt sind. Ein solches europaweit vernetztes System von vergleichbaren Datenban- ken — bei dessen Aufbau die europäische Umweltagentur eine koordinierende Rolle spielen kann — wäre auch für die Auswahlverfahren bei LIFE-Projekten sinnvoll, um eventuelle Doppelförderungen zu vermeiden. 2. 3. 2. 6. Und schließlich möchte der Ausschuß darauf auf- merksam machen, daß unterschieden werden sollte zwischen der „Verbreitung in der Theorie“ und der „Reproduktion in der Praxis“ (d. h. dem Endergebnis der Verbreitungsmaßnahmen, die eines der wichtigsten Elemente des Erfolgs von LIFE ausmachen). Deswegen sollte die Kommission Mechanismen zur Beobachtung dieses letztgenannten Aspekts schaffen und diesem Parameter in seinem gemäß Artikel 12 des Verord- nungsentwurfs vorzulegenden Bericht gebührend Rechnung tragen. 2. 4. LIFE-Natur Der Ausschuß begrüßt die absolute Konzentration 2. 4. 1. dieses Programmteils auf den Aufbau und die Betreibung des Netzes NATURA 2000, das aus der Umsetzung der Richtlinien 79/409/EWG und 92/43/EWG resultiert und auch als Beitrag zur Gemeinschaftsstrategie zur Umsetzung der UNO- Konvention über die biologische Vielfalt zu verstehen ist. Das LIFE-Programm, das den Menschen in den Projektgebieten dank seiner sehr praktischen, „erlebbaren“ Ausrichtung zeigen kann, daß Naturschutz und ökonomische Entwicklung sich nicht ausschließen, kann eine wichtige Funktion erfüllen bezüglich der Akzeptanzsteigerung der Sicherung von aus Sicht des Naturschutzes wertvollen Lebensräumen und damit zur Behebung der äußerst besorgniserregenden, starken Zeit- verzögerung bei der Meldung von NATURA 2000 Gebieten. 2. 4. 2. Der Ausschuß begrüßt, daß LIFE-Natur auch in stärkerem Maße für den Schutz von europaweit gefährdeten Lebensraumtypen und Arten in den Beitrittsländern genutzt werden soll. In diesem Zusammenhang empfiehlt der Aus- schuß, LIFE auch für Schutzprogramme für Arten des An- hangs IV der Richtlinie 92/43/EWG verfügbar zu machen und Artikel 3. 5. b) entsprechend zu ergänzen. (1) Vgl. Punkt 25 der Begründung des Kommissionsvorschlags. (2) Vgl. Punkt 26 der Begründung zum Verordnungsvorschlag. (3) ABl. C 18 vom 22. 1. 1996. (4) z. B. Datenbanken wie die der „Deutschen Bundesstiftung Um- welt“, des UNEP oder das „Clearing House Mechanism“ der Konvention über biologische Vielfalt. 22. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 209/17 2. 5. LIFE-Umwelt Die Bemerkungen des Ausschusses zu diesem Programmteil betreffen drei Fragenkomplexe: i) das Verhältnis zwischen den Entwicklungs- und den Umsetzungszielen von Life einerseits und den geplanten Demonstrations- und vorbereitenden Vor- haben andererseits, ii) die vorgeschlagenen Schwerpunktberei- che für die Demonstrationsvorhaben und iii) die vorgeschlage- nen spezifischen Eignungskriterien. 2. 5. 1. Was den ersten Fragenkomplex angeht, so möchte der Ausschuß unterstreichen, daß der Verordnungsentwurf kohärenter und klarer würde, wenn zwischen Demonstrations- vorhaben (Artikel 4 Absatz 2 Buchstabe a in Verbindung mit Artikel 4 Absatz 1 Buchstabe a), die ausdrücklich mit dem Umsetzungsziel verknüpft und auf dieses Ziel eingegrenzt werden sollten, und vorbereitenden Maßnahmen (Artikel 4 Absatz 2 Buchstabe b und Artikel 4 Absatz 1 Buchstabe b), die ausschließlich zur Verwirklichung des Entwicklungsziels dienen sollten, deutlicher unterschieden würde. Aus dem derzeitigen Wortlaut geht der Unterschied zwischen den beiden Projektarten nicht klar hervor. 2. 5. 2. Bezüglich der Demonstrationsvorhaben begrüßt der Ausschuß, daß auch bei LIFE-Umwelt nach wie vor eine Eingrenzung auf bestimmte prioritäre Bereiche erfolgen soll. Er betont aber, daß die in Artikel 4 Absatz 1 dargestellte Prioritätensetzung ohne vertiefende Erläuterung nur schwer nachvollzogen werden kann. Es ist auffällig, daß die drei auf identifizierten Sektoren „Landwirt- dem „Cardiff-summit“ für die die betroffenen schaft“, Fachräte Strategien hinsichtlich der Integration des Umweltge- dankens erarbeiten sollten, nicht zu den Schwerpunkten gehören. Ebenso findet sich kein Bezug auf eine Reihe von Themenbereichen, die bei der Revision des 5. Umweltak- tionsprogramms (1) genannt sind. Die von der Kommission vorgeschlagene Prioritätensetzung sollte in den Erwägungs- gründen näher begründet und um die obengenannten Sektoren und Themenbereiche ergänzt werden. „Energie“ und „Verkehr“, 2. 5. 3. Bei den in Artikel 4 Absatz 6 aufgeführten spezifi- schen Eignungskriterien sollte nach Ansicht des Ausschusses herausgestellt werden, daß vor allem die Innovationskraft von KMU Unterstützung verdient. Außerdem sollte das „Zusam- menarbeitskriterium“ (Art. 4. 6. f) näher präzisiert werden, in dem z. B. auf die mögliche Rolle der Beschäftigten sowie auf Formen lokaler oder regionaler Zusammenarbeit zwischen Behörden, Bürgern, Industrie, Gewerkschaften und Umweltver- bänden hingewiesen wird. 2. 6. LIFE in den beitrittswilligen MOE-Staaten Die Situation des Umweltschutzes in den assoziierten 2. 6. 1. Ländern ist gekennzeichnet durch einen hohen Bedarf an innovativen (und kostengünstigen) umwelttechnologischen Lösungen zur Reduzierung der eklatantesten Umweltbelastun- gen und zur gleichzeitigen Anpassung der Umweltstandards und des Umweltrechts an den gemeinschaftlichen Besitzstand. Im Bereich des Naturschutzes weisen die assoziierten Länder vielfach ein Naturerbe auf, das in Westeuropa nicht mehr anzutreffen ist. Diese Gebiete, die für den Aufbau von NATU- RA 2000 von elementarer Bedeutung sind, müssen möglichst rasch eine dauerhafte Sicherung erfahren. Bekannt ist jedoch, daß angesichts der schwierigen ökonomischen Lage vieler Assoziationsstaaten und angesichts der Vielzahl zu lösender anderer Probleme der Natur- und Umweltschutz oft eher nur eine marginale Rolle spielt. Um so wichtiger wäre es, wenn mit dem LIFE-Programm „bottom-up“ Projekte gestartet werden könnten. 2. 6. 2. Das Problem dabei ist aber, daß die Assoziationsab- kommen und die einschlägigen Zusatzprotokolle eine Teilnah- me der Beitrittskandidaten am LIFE-Programm nur unter der Bedingung vorsehen, daß die Länder auszuhandelnde Beträge in das LIFE-Programm einzahlen (das sogenannte „entry ticket“). Die assoziierten Staaten werden somit vollkommen anders behandelt als die Mitgliedstaaten bzw. die sogenannten Drittländer. Die Tatsache, daß sich bislang lediglich Rumänien entschlossen hat, am LIFE-Programm zu partizipieren, verdeut- licht, wie schwierig der Prozeß ist, die Regierungen der assoziierten Länder davon zu überzeugen, daß es einerseits sinnvoll ist, am LIFE-Programm mitzumachen, und gleichzeitig dafür Geld zur Verfügung zu stellen. Solange das nicht der Fall ist, wird Interessenten (Wirtschaft, privaten Personen, Verbänden), von denen das LIFE-Programm lebt, der Zugang zum Programm verwehrt. 2. 6. 3. Der Ausschuß sieht mit großer Sorge, daß durch diese „Hürden“ der potentiell positive und dringend nötige Ansatz von LIFE in den Assoziationsländer nicht zum Tragen kommt. Er fordert die Kommission und die Mitgliedstaaten deshalb umgehend auf nachzuprüfen, wie diese Hürden ge- senkt werden können, z. B. indem die Beteiligung von PHARE-Geldern an dem „entry ticket“ angehoben und/oder die Beteiligung anderer relevanter Finanzinstrumente wie ISPA oder die „Pre-Accession Measures for Agriculture and Rural Development“ zu diesem Zweck eingesetzt wird. 2. 7. Haushaltsmittel und Laufzeit der dritten Phase 2. 7. 1. Der Ausschuß vertritt die Meinung, daß die Mittelaus- stattung von LIFE III dringend über den geplanten Rahmen von 613 Mio. Euro verbessert werden muß. In dieser Hinsicht kann er die erste Lesung des Europäischen Parlaments vom 15. April 1999 nur voll unterstützen und schlägt vor, für die Durchführung von LIFE III mindestens 850 Mio. Euro vorzusehen. Der Ausschuß stellt in diesem Zusammenhang 2. 7. 1. 1. fest, daß mit LIFE III für Projekte in den Mitgliedstaaten umgerechnet weniger Geld zur Verfügung steht als bei LIFE I (2). Angesichts der Dringlichkeit, die dem Umweltschutz heute — mehr noch als 1992, als LIFE I geschaffen wurde — beizumessen ist, und angesichts der Tatsache, daß die Integration des Umweltschutzes in andere Politikbereiche nach den Amsterdamer Verträgen ein zwingendes Muß ist, es aber hierbei in der Realität noch erhebliche Defizite gibt, ist es der Glaubwürdigkeit europäischer Umweltpolitik nicht gerade (1) Beschluß Nr. 2179/98 EG des Europäischen Parlaments und des Rates — ABl. L 275 vom 10. 10. 1998. (2) LIFE I: pro Jahr im Schnitt 100 Mio. Euro für 12 Mitgliedstaaten, dies entsprach 8,3 Mio. Euro pro Mitgliedstaat und Jahr. LIFE III soll im Schnitt 122,6 Mio. Euro pro Jahr umfassen, dies macht bei 15 Mitgliedstaaten umgerechnet 8,2 Mio. Euro pro Jahr. C 209/18 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 22. 7. 1999 förderlich, wenn das ureigenste „Umweltfinanzierungsinstru- ment“ der EU in seinen Einzelbereichen „Umwelt“ bzw. „Natur“ jeweils finanziell geringer ausgestattet wird als beispielsweise die Beteiligung der Gemeinschaft an der Förderung der audiovi- suellen Produktionsindustrie (1). In diesem Zusammenhang gilt es weiterhin zu bedenken, daß der Mittelabfluß des LIFE-Programms bislang sehr gut ist (siehe den in Punkt 1. 2 genannten Bericht nach Artikel 7 Absatz 3) und daß viel mehr sinnvolle Vorhaben gefördert werden könnten, wenn mehr Geld zur Verfügung stünde. Außerdem zeigen Studien, daß der Aufbau des Netzes NATURA-2000, zu dem LIFE-Natur beiträgt, jährlich mehrere Milliarden Euro erfordern wird. 2. 7. 2. Bezüglich der vorgeschlagenen Laufzeit von LIFE III ist der Ausschuß der Ansicht, daß die dritte Phase des Programms — parallel zur Agenda 2000 und den Struktur- fonds — bis zum 31 Dezember 2006 (und nicht wie von der Kommission vorgeschlagen bis zum 31 Dezember 2004) laufen sollte. Erstens käme eine solche verlängerte Laufzeit den sehr wichtigen Synergieeffekten zwischen dem LIFE-Programm und anderen Gemeinschaftsfinanzierungsinstrumenten zwei- felsohne zugute. Zweitens würde sie auch dazu beitragen, daß die Bewertung der dritten Phase von LIFE sich auf erheblich mehr (abgeschlossene) Vorhaben beziehen würde, was die Aussagekraft des in Artikel 12 vorgesehenen Bewertungsbe- richts erhöhen würde. Selbstverständlich müßten die geplanten Finanzmittel bei einer verlängerten Laufzeit — über die in Punkt 2. 7. 1 vorgeschlagene Erhöhung hinaus — entsprechend aufgestockt werden. 2. 8. Projektauswahlverfahren und Projektverwaltung 2. 8. 1. Dem Ausschuß erscheint die Form der Auswahl der Projekte und deren Administrierung transparent und sinnvoll. Es ist angesichts der übergeordneten Zielsetzung von LIFE unerläßlich, daß sich Kommissionsbeamte intensiv der Projek- tauswahl, der Projektbegleitung und der Umsetzung der Ergeb- nisse widmen. Eine vollständige Vergabe der Projektab- wicklung an externe Sachverständige schließt sich somit richtigerweise aus; sie kann und darf nur unterstützend sein. 2. 8. 2. Der Ausschuß ersucht die Kommission, zu prüfen, ob es weitere Möglichkeiten gibt, den mit der Beantragung von Projekten verbundenen Verwaltungsaufwand zu reduzieren, damit insbesondere KMU und anderen kleinen Organisationen wertvolle Zeit und Ressourcen erspart werden, und sie in der Lage sind, Projektvorschläge selbständig vorzubereiten. Dazu wäre es u. a. wichtig, die Erfordernisse bezüglich der im Rahmen der verschiedenen EU-Finanzierungsinstrumente ein- zureichenden Unterlagen so weit wie möglich miteinander in Einklang zu bringen. 2. 9. Berichtswesen 2. 9. 1. Der Ausschuß ist der Ansicht, daß der Bericht nach Artikel 12 der vorgeschlagenen Verordnung vor allem im Lichte der allgemeinen — und vom WSA in dieser Stellungnah- me kommentierten — Ziele des LIFE-Programms („Entwick- (1) Siehe Haushaltslinie B 3-201 MEDIA-Programm. lung“, „Umsetzung“, „Integration“ sowie „Verbreitung“) erarbei- tet werden sollte. Das würde u. a. bedeuten, daß auch über die Konsequenzen und den Nutzen von LIFE für die großen Finanztöpfe der EU (Agrar- und Strukturpolitik inkl. Kohä- sionsfonds) zu berichten ist (2). 3. Besondere Bemerkungen Auf der Basis seiner in Ziffer 2 vorgetragenen allgemeinen Bemerkungen möchte der Ausschuß nachstehende A¨ nderun- gen zu den einzelnen Erwägungsgründen und Artikeln des Verordnungsvorschlags anregen: 3. 1. Erwägungsgründe 3. 1. 1. Am Ende des ersten Erwägungsgrunds folgendes hinzufügen: „In diesem Zusammenhang ist es von entscheiden- der Bedeutung, daß die Ergebnisse der durch LIFE finanzierten Projekte Verbreitung und Verwendung finden. “ 3. 1. 2. Folgenden (neuen) Erwägungsgrund 1 a hinzufügen: „Bei einer Strategie zur Verbreitung der Ergebnisse ist unter anderem von einer genauen Definition der Zielgruppen auszu- gehen. Die finanziellen Anreize, die sonstige einzelstaatliche und gemeinschaftliche Finanzierungsinstrumente für die Ver- breitung und Nutzung der Projektergebnisse bieten können, müssen voll ausgeschöpft werden. “ Vierter Erwägungsgrund: „(…) sollte eine dritte Phase 3. 1. 3. von sieben Jahren, die am 31. Dezember 2006 endet, durchge- führt werden. “ Folgenden (neuen) Erwägungsgrund 6 a hinzufügen: 3. 1. 4. „Die Demonstrationsvorhaben sollten der Umsetzung der bestehenden Umweltpolitik und Umweltgesetzgebung der Ge- meinschaft dienen. “ Siebter Erwägungsgrund: „Vorbereitende Vorhaben 3. 1. 5. sollten sich mit der Entwicklung neuer Gemeinschaftsmaßnah- men auf dem Gebiet der Umweltpolitik und des Umweltrechts befassen. “ 3. 1. 6. Am Ende des neunten Erwägungsgrunds hinzufügen: „Das LIFE-Programm sollte dazu verwendet werden, zu einem verbesserten Umwelt- und Naturschutz in diesen Ländern beizutragen. “ 3. 2. Artikel 1 — Allgemeines Ziel Zweiter Absatz: „LIFE soll einen Beitrag zur Entwick- 3. 2. 1. lung neuer bzw. zur Umsetzung der bestehenden Maßnahmen auf dem Gebiet der Umweltpolitik und des Umweltrechts leisten, und zwar insbesondere im Hinblick auf die Einbezie- hung von Umweltaspekten in andere Politikbereiche. Deswe- gen soll LIFE auch zur Verbreitung der Ergebnisse beitragen, die bei den aus diesem Finanzierungsinstrument bestrittenen Maßnahmen gewonnen werden. “ (2) Vergleiche in diesem Zusammenhang auch die Stellungnahme des WSA vom 24. 2. 1999 zum Jahresbericht Kohäsionsfonds (1997) — ABl. C 101vom 12. 4. 1999. 22. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 209/19 3. 3. Artikel 2 — Thematische Bereiche und allgemeine Kriterien Zweiter Absatz Buchstabe a: „sie müssen von gemein- 3. 3. 1. schaftlichem Interesse sein, d. h. einen signifikanten Beitrag zur Entwicklung neuer oder zur Umsetzung der bestehenden Maßnahmen auf dem Gebiet der Umweltpolitik und des Umweltrechts sowie zur Verbreitung der bei den über dieses Finanzierungsinstrument finanzierten Maßnahmen erzielten Ergebnisse leisten. “ 3. 4. Artikel 4 — LIFE-Umwelt 3. 4. 1. (1) Das spezifische Ziel von LIFE-Umwelt ist die Förderung folgender Maßnahmen: a) Umsetzung der bestehenden Umweltpolitik und Um- weltgesetzgebung der Gemeinschaft; b) Entwicklung neuer Gemeinschaftsmaßnahmen auf dem Gebiet der Umweltpolitik und des Umweltrechts; (2) (unverändert) (3) Mit den in Absatz 2 Buchstabe a genannten Demonstra- tionsvorhaben wird spezifisch folgendes gefördert: (Wort- laut von Artikel 1 Buchstabe a in der von der Kommission vorgeschlagenen Fassung). (4) Bei den Vorhaben, die entsprechend den in Artikel 4. 1 genannten Zielen von LIFE-Umwelt zu finanzieren sind, der Festlegung der in Artikel 4 Absatz 4 angesprochenen Leitlinien sowie den laut Artikel 4 Absatz 8 zu veröffentli- chenden Aufforderungen zu Interessensbekundungen ist ferner folgenden Aspekten Rechnung zu tragen: — dem Erfordernis der Einbeziehung umweltpolitischer U¨ berlegungen bei der Landwirtschafts-, Verkehrs- und Energiepolitik der Europäischen Union; — den im Beschluß Nr. 2179/98/EG über die U¨ berprü- fung des Programms der Europäischen Gemeinschaft für Umweltpolitik und Maßnahmen im Hinblick auf eine dauerhafte und umweltgerechte Entwicklung „Für eine dauerhafte und umweltgerechte Entwicklung“ fest- gelegten Prioritäten. Brüssel, den 26. Mai 1999. 3. 4. 2. Artikel 4 Absatz 4: „Für Demonstrationsvorhaben werden auf der Basis einer Strategie zur Vorabbewertung, inwieweit die Projektergebnisse im Sinne der in Artikel 1 beschriebenen allgemeinen Zielsetzung von LIFE genutzt wer- den können, (Rest unverändert). “ 3. 4. 3. Artikel 4 Absatz 6 Buchstabe f: „Sie beziehen gegebe- nenfalls verschiedene sozioökonomische Akteure (Bürger, In- dustrie, Gewerkschaften, Umweltverbände und Behörden) im betreffenden Projektraum ein. “ 3. 4. 4. Einfügung eines neuen Absatzes am Ende der Ziffer 4. 6: „Bei Vorschlägen betreffend gewerbliche tigkeiten werden besonders von KMU eingereichte Vorschläge für Vorhaben berücksichtigt. “ 3. 4. 5. Artikel 4 Absatz 8: „. sind auf der Basis einer Strate- gie zur Vorabbewertung, inwieweit die Projektergebnisse im Sinne der in Artikel 1 beschriebenen allgemeinen Zielsetzung von LIFE genutzt werden können, und auf Initiative der Kommission. (Rest unverändert). “ 3. 5. Artikel 8 — Dauer der dritten Phase und Haushaltsmittel 3. 5. 1. Artikel 8 Absatz 1: „LIFE wird stufenweise durchge- führt. Die dritte Phase beginnt am 1. Januar 2000 und endet am 31. Dezember 2006. “ 3. 6. Artikel 12 — Bewertung der dritten Phase und Fortsetzung von LIFE 3. 6. 1. Artikel 12 Absatz 1: „Bis spätestens 31. Dezember 2005 unterbreitet die Kommission dem Europäischen Parla- ment, dem Rat, dem Wirtschafts- und Sozialausschuß und dem Ausschuß der Regionen einen Bericht über die Durchführung dieser Verordnung, insbesondere hinsichtlich der in Artikel 1 beschriebenen allgemeinen Zielsetzung von LIFE einschließlich des Nutzens dieses Programms für die Agrar- und Kohä- sionspolitik der EU. Des weiteren wird dieser Bericht sich auch erstrecken auf die Verwendung. (Rest unverändert). “ 3. 6. 2. Artikel 12 Absatz 2: „Der Rat und das Europäische Parlament beschließen in U¨ bereinstimmung mit dem Vertrag über die Durchführung der vierten Phase ab dem 1. Januar 2007. “ Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Komission asetus (EY) N:o 1090/1999, annettu 26 päivänä toukokuuta 1999, tuontitullien vahvistamisesta riisialalla

text: 27. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 131/43 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1090/1999, annettu 26 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999, tuontitullien vahvistamisesta riisialalla EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon vilja-alan yhteisest(cid:132) markkinaj(cid:132)rjestelyst(cid:132) 22 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3072/95 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2072/98 (2), koskevista ottaa huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 3072/95 soveltamista s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132) riisialan tuontitullien osalta 29 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) hein(cid:132)kuuta 1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1503/96 (3), sellai- sena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2831/98 (4), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan, yksityiskohtaisista sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksen (EY) N:o 3072/95 11 artiklassa s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n, ett(cid:132) tuotaessa mainitun asetuksen 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita kannetaan yhteisen tullitariffin mukaiset tullit; kyseisen artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta tuontitulli on kuitenkin yht(cid:132) suuri kuin n(cid:132)iden tuotteiden tuontihetkell(cid:132) voimassa oleva interventiohinta, jota on korotettu tietyll(cid:132) prosenttim(cid:132)(cid:132)r(cid:132)ll(cid:132) sen mukaan, onko kysymys esikuoritusta tai kokonaan hiotusta riisist(cid:132), ja josta on v(cid:132)hennetty tuotantohinta; t(cid:132)m(cid:132) tulli ei kuiten- kaan saa ylitt(cid:132)(cid:132) yhteisen tullitariffin tullien m(cid:132)(cid:132)ri(cid:132), asetuksen (EY) N:o 3072/95 12 artiklan 3 kohdan mukaan lasketaan kyseisen tuotteen maailman- cif-tuontihinnat markkinoiden tai yhteis(cid:148)n tuontimarkkinoiden edusta- vien hintojen perusteella, asetuksessa (EY) N:o 1503/96 vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 3072/95 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)t riisialan tuontitullien osalta, tuontitulleja sovelletaan uusien tullien vahvistamisen voimaantuloon asti; ne j(cid:132)(cid:132)v(cid:132)t my(cid:148)s voimaan, jos seuraavaa kausittaista vahvistamista edelt(cid:132)vien kahden viikon aikana ei ole k(cid:132)ytett(cid:132)viss(cid:132) asetuksen (EY) N:o 1503/96 5 artik- lassa s(cid:132)(cid:132)detyst(cid:132) viitel(cid:132)hteest(cid:132) saatavaa noteerausta, tuontitull¶(cid:132)rjestelm(cid:132)n moitteettoman toiminnan vuoksi olisi tullien laskemisessa k(cid:132)ytett(cid:132)v(cid:132) kelluvien valuuttojen osalta viiteajanjakson aikana markkinakursseja, ja asetuksen (EY) N:o 1503/96 soveltamisesta seuraa, ett(cid:132) tuontitullit vahvistetaan t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen liitteiden mukai- sesti, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (EY) N:o 3072/95 11 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut vahvistetaan t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen liitteess(cid:132) I liitteess(cid:132) II annettujen tek¶(cid:148)iden perusteella. tuontitullit riisialalla 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 27 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa j(cid:132)sen- valtioissa. Tehty Brysseliss(cid:132) 26 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 329, 30. 12. 1995, s. 18. (2) EYVL L 265, 30. 9. 1998, s. 4. (3) EYVL L 189, 30. 7. 1996, s. 71. (4) EYVL L 351, 29. 12. 1998, s. 25. L 131/44 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 27. 5. 1999 LIITE I Riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien tuontitullit Tuontimaksut (5) (EUR/t) Kolmannet maat (muut kuin AKT-valtiot ja Bangladesh) (3) (7) AKT-valtiot (1) (2) (3) Bangladesh (4) Basmati Intia ja Pakistan (6) Egypti (8) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 210,90 210,90 210,90 232,16 210,90 210,90 210 90 232,16 431,74 431,74 431,74 (7) 431,74 431,74 431,74 (7) 431,74 431,74 431,74 (7) 431,74 431,74 431,74 (7) (7) 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 83,41 69,48 69,48 69,48 76,92 69,48 69,48 69,48 76,92 138,72 138,72 138,72 160,51 138,72 138,72 138,72 160,51 138,72 138,72 138,72 160,51 138,72 138,72 138,72 160,51 49,58 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 121,01 101,11 101,11 101,11 111,74 101,11 101,11 101,11 111,74 200,96 200,96 200,96 232,09 200,96 200,96 200,96 232,09 200,96 200,96 200,96 232,09 200,96 200,96 200,96 232,09 (7) 0,00 0,00 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 188,03 158,18 158,18 158,18 174,12 158,18 158,18 158,18 174,12 323,81 323,81 323,81 370,50 323,81 323,81 323,81 370,50 323,81 323,81 323,81 370,50 323,81 323,81 323,81 370,50 114,00 CN-koodi 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 (1) AKT-valtioista per(cid:132)isin olevan riisin tuonnista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1706/98 (EYVL L 215, 1. 8. 1998, s. 12) sek(cid:132) komission asetuksen (EY) N:o 2603/97, sellaisena kuin se on muutettuna, (EYVL L 351, 23. 12. 1997, s. 22), soveltamista koskevista yksityiskohtaisista s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132). (2) Asetuksen (ETY) N:o 1706/98 mukaisesti maksuja ei sovelleta Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista per(cid:132)isin oleviin ja suoraan R(cid:130)unionin merentakai- seen departementtiin tuotaviin tuotteisiin. (3) R(cid:130)unionin merentakaiseen departementtiin tuotavalta riisilt(cid:132) kannettava maksu m(cid:132)(cid:132)ritell(cid:132)(cid:132)n asetuksen (EY) N:o 3072/95, 11 artiklan 3 kohdassa. (4) Bangladeshist(cid:132) per(cid:132)isin olevan riisin, lukuun ottamatta rikkoutuneita riisinjyvi(cid:132) (CN-koodi 1006 40 00), tuontiin sovelletaan maksua neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3491/90 (EYVL L 337, 4. 12. 1990, s. 1) ja komission asetuksessa (ETY) N:o 862/91 (EYVL L 88, 9. 4. 1991, s. 7), sellaisena kuin se on muutettuna, m(cid:132)(cid:132)ritellyn j(cid:132)rjestelm(cid:132)n mukaisesti. (5) MMA:ista per(cid:132)isin olevien tuotteiden tuonti vapautetaan maksusta neuvoston p(cid:132)(cid:132)t(cid:148)ksen 91/482/ETY (EYVL L 263, 19. 9. 1991, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna, 101 artiklan 1 kohdan mukaisesti. (6) Intiasta ja Pakistanista per(cid:132)isin olevaan esikuorittuun Basmati-lajikkeen riisiin sovelletaan 250 EUR alennusta tonnilta [asetuksen (EY) N:o 1503/96 4 a artikla, sellaisena kuin se on muutettuna]. (7) Tuontitulli vahvistettu yhteisess(cid:132) tullitariffissa. (8) Egyptist(cid:132) per(cid:132)isin olevan ja sielt(cid:132) yhteis(cid:148)n alueelle tulevan riisin tuonnista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2184/96 (EYVL L 292, 15. 11. 1996, s. 1) sek(cid:132) kommission asetuksen (EY) N:o 196/97 (EYVL L 31, 1. 2. 1997, s. 53), soveltamista koskevista yksityiskohtaisista s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132). 27. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 131/45 LIITE II Tuontitullien laskeminen riisialalla Paddy- eli raakariisi Indica-riisi Japonica-riisi Esikuorittu Hiottu Esikuorittu Hiottu Rikkoutuneet riisinjyv(cid:132)t 1. Tuontitulli (EUR/t) (1) 232,16 494,00 210,90 431,74 2. Laskuperusteet: a) Cif ARAG -hinta (EUR/t) b) FOB-hinta (EUR/t) c) Merirahti (EUR/t) d) Alkuper(cid:132) (1) Tuontitulli vahvistettu yhteisess(cid:132) tullitariffissa. (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 343,66 279,67 390,51 422,39 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190) 362,28 394,16 28,23 28,23 USDA USDA Toimija Toimija (1) (cid:190) (cid:190) (cid:190) (cid:190)


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1077/1999 af 26. maj 1999 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og råsukker i uforarbejdet stand

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

text: 27. 5. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 131/5 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1077/1999 af 26. maj 1999 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker i uforarbejdet stand KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) tiden gældende eksportrestitutioner i overensstemmelse med bilaget til nærværende forordning (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 1785/81 juni 1981 om den fælles markedsordning for af 30. sukker (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1148/98 (2), særlig artikel 19, stk. 4, andet afsnit, og ud fra følgende betragtninger: Eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker er fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1029/ 1999 (3); anvendelsen af de bestemmelser, der er nævnt i forord- ning (EF) nr. 1029/1999 p(cid:134) de oplysninger, som Kommissionen har kendskab til, fører til at ændre de for UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 De i bilaget til forordning (EF) nr. 1029/1999 fastsatte eksportrestitutioner for de produkter, som er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1785/81, i uforarbejdet stand og ikke denaturerede, ændres til de beløb, der er angivet i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 27. maj 1999. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 1999. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 177 af 1. 7. 1981, s. 4. (2) EFT L 159 af 3. 6. 1998, s. 38. (3) EFT L 126 af 20. 5. 1999, s. 8. L 131/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 5. 1999 til Kommissionens forordning af 26. maj 1999 om ændring af eksportrestitutionerne for hvidt sukker og r(cid:134)sukker i uforarbejdet stand BILAG Produktkode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutionsbeløb (cid:190) EUR/100 kg (cid:190) 45,77 45,77 45,77 45,77 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) EUR/1 % sakkarose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,4975 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) EUR/100 kg (cid:190) 49,75 49,75 49,75 (cid:190) EUR/1 % sakkarose (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,4975 (1) Dette beløb anvendes for r(cid:134)sukker med et udbytte p(cid:134) 92 %. S(cid:134)fremt det udførte r(cid:134)sukkers udbytte ikke udgør 92 %, beregnes størrelsen af den restitution, der skal anvendes, i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 17a, stk. 4, i forord- ning (EØF) nr. 1785/81. (2) Denne fastsættelse blev suspenderet ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2689/85 (EFT L 255 af 26. 9. 1985, s. 12), ændret ved forordning (EØF) nr. 3251/85 (EFT L 309 af 21. 11. 1985, s. 14)


title: Id-Direttiva tal-Kummissjoni 1999/54/KE tas-26 ta' Mejju 1999 li temenda d-Direttiva tal-Kunsill 66/402/KEE dwar il-marketing taż-żerriegħa taċ-ċereali

eurovoc_concepts:
application of EU law
cereals
marketing
plant health control
seed

text: 294 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta' l-Unjoni Ewropea 03/Vol. 25 31999L0054 L 142/30 IL-ĠURNAL UFFIĊJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ 5. 6. 1999 ID-DIRETTIVA TAL-KUMMISSJONI 1999/54/KE tas-26 ta' Mejju 1999 li temenda d-Direttiva tal-Kunsill 66/402/KEE dwar il-marketing taż-żerriegħa taċ-ċereali IL-KUMMISSJONI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ, li kkunsidrat Wara Ewropea, it-Trattat li jistabbilixxi l-Komunità Wara li kkunsidrat id-Direttiva tal-Kunsill 66/402/KEE ta' l-14 ta Ġunju 1966 dwar il-marketing taż-żerriegħa taċ-ċereali (1), kif l-aħħar emendata bid-Direttiva 1999/8/KE (2), u b'mod partiko- lari l-Artikoli 2 (1b) u 21b tagħha, (1) (2) Billi d-Direttiva msemmija hawn fuq tagħmel disposiz- zjonijiet sabiex jiġu inklużi l-ibridi tat-'tricale li jippolli- nizza lilu nnifsu’ fl-iskop tagħha u tagħti l-poter lill- Kummissjoni li tadotta l-emendi meħtieġa għad-definiz- ta' din id-Direttiva; billi, zjonijiet minħabba l-importanza dejjem tikber fil-Komunità ta' l- jippollinizza lilu nnifsu, għandhom ibridi tat-triticale li jiġu inklużi fl-iskop tad-Direttiva u konsegwentement għandhom jiġu adottati l-emendi tad-definizzjonijiet ta “żerriegħa bażika” u “żerriegħa ċċertifikata”; fl-Artikolu 2(1) l-Oryza sativa, it-Triticum aestivum, Billi d-Direttiva msemmija hawn fuq ma tistabbilixxix il- kondizzjonijiet li jridu jiġu sodisfatti mill-uċuh tar-raba’ u miż-żerriegħa ta' l-ibridi ta' l-Avena sativa, il-Hordeum it-Triticum vulgare, durum, it-Triticum spelta u t-Triticosecale li jippollinizza lilu nnifsu; billi dawn il-kondizzjonijiet jistgħu jiġu stabbiliti u l-Annessi I u II tad-Direttiva 66/402/KEE jiġu emendati kif jixraq; billi, minħabba l-importanza dejjem tikber fil- l-ibridi msemmija hawn fuq, għandhom Komunità ta' jiġu stabbiliti l-kondizzjonijiet li jridu jiġu sodisfatti mill- wiċċ tar-raba’ u miż-żerriegħa, b'mod partikolari fejn iż- żerriegħa hija prodotta bl-użu ta' l-aġenti kimiċi għall- ibridazzjoni; (3) Billi l-miżuri pprovduti f’din id-Direttiva huma skond l- taż-Żrieragħ u l- opinjoni l-Ortikul- Materjal tura u l-Forestrija, tal-Kumitat Permanenti tal-Propagazzjoni għall-Agrikoltura, ADOTTAT DIN ID-DIRETTIVA: Artikolu 1 Id-Direttiva 66/402/KEE hija hawnhekk emendata kif ġej: 1. Fl-Artikolu 2(1)Ċa, is-sentenza tad-daħla hija mibdula b'dan li ġej: (1) ĠU 125, tal-11. 7. 1966, p. 2309/66. (2) ĠU L 50, tas-26. 2. 1999, p. 26. “Iż-żerriegħa bażika (l-ibridi tal-ħafur, is- segala, il-qamħ, il-qamħ duru, il-qamħ Triticum aestivum u t- triticale li jippollinizza lilu nnifsu)”; ix-xgħir, ir-ross, 2. fl-Artikolu 2(1)E, is-sentenza tad-daħla tiġi mibdula b'dan li ġej: “Iż-żerriegħa ċċertifikata (il-ħaxix kanarju, għajr l-ibridi, is- segala, is-sorgu, il-ħaxix tas-Sudan, il-qamħirrum u l-ibridi tal-ħafur, il-qamħ duru, qamħ Triticumt aestivum u t-triticale li jippollinizza lilu nnifsu): iż- żerriegħa”; ix-xgħir, il-qamħ, ir-ross, 3. fil-punt 3 ta' l-Anness I mibdula b'dan li ġej: l-ewwel u t-tieni sentenzi jiġu “Il-wiċċ tar-raba’ għandu jkollu l-identità ta' varjetal u s-safa ta' varjetal biżżejjed, jew fil-każ ta' wiċċ ta' linja konġenita, l- identità u s-safa biżżejjed rigward il-karatteristiċi tiegħu. Għall-produzzjoni taż-żerriegħa tal-varjetajiet ta' l-ibridi, id- disposizzjonijiet imsemmija hawn fuq għandhom japplikaw ukoll għall-karatteristiċi tal-komponenti, inkluża r-restoraz- zjoni ta' l-isterilità jew tal-fertilità maskili”; 4. il-punt 3b li ġej jiġi miżjud fl-Anness I: li “3b. L-uċuh tar-raba’ jipproduċu ż-żerriegħa ċċertifikata ta' l-ibridi tal-ħafur, ix-xgħir, ir-ross, il-qamħ, il-qamħ li durum, jippollinizza lilu nnifsu il-qamħ Triticum aestivum u t-triticale (a) Il-wiċċ għandu jikkonforma ma' l-istandards li ġejjin tal-pollen fil-qrib li rigward id-distanzi mis-sorsi jistgħu jirriżultaw f’pollinazzjoni barranija mhux mixtieqa: — id-distanza minima tal-komponenti femminili għandha tkun ta' 25m minn kull varjetà oħra ta' l-istess speċje għajr minn wiċċ tal-kompo- nent maskili, — din id-distanza tista' tiġi injorata jekk ikun hemm protezzjoni biżżejjed minn kull pollinaz- zjoni minn barra li mhix mixtieqa. 03/Vol. 25 MT Il-Ġurnal Uffiċjali ta' l-Unjoni Ewropea 295 (b) Il-wiċċ għandu jkollu l-identità u s-safa biżżejjed rigward il-karatteristiċi tal-komponenti. Fejn iż-żerriegħa hija prodotta bl-użu ta' aġent għandu jkun kimiku ta' konformi ma' l-istandards jew il-kondizzjonijiet l- oħra li ġejjin: (i) is-safa minima tal-varjetal ta' kull komponent ibridazzjoni, il-wiċċ għandha tkun: — għall-ħafur, il-qamħ, ix-xgħir, li ir-ross, lilu nnifsu: jippollinizza il- qamħ duru u qamħ Triticum aestivum: 99,7 %, — għat-triticale 99,0 %; (ii) l-ibridità minima trid tkun ta' 95 %. Il- perċentwal ta' l-ibridità għandu jitqies skond il- metodi safejn u sakemm dawn il-metodi jeżistu. Fil-każi fejn l- ibridità tiġi taż- iċ-ċertifikazzjoni, ma għand- żerriegħa qabel hiex għalfejn tiġi stabbilità l-ibridità matul l- ispezzjon fuq il-post. ”; stabbilità matul internazzjonali, it-testjijiet kurrenti 5. fil-punt 1 ta' l-Anness II, l-ewwel u t-tieni sentenzi għandhom jiġu mibdula b'dan li ġej: “Iż-żerriegħa għandu jkollha l-identità varjetali u s-safa linja varjetali biżżejjed, konġunta, l-identità u s-safa biżżejjed rigward il-karatteristiċi tagħha. Għaż-żerriegħa tal-varjetajiet ibridi, id-disposizzjoni- jiet imsemmija hawn fuq għandhom japplikaw ukoll għall- karatteristiċi tal-komponenti. ”; taż-żerriegħa jew fil-każ ta' 7. 6. fl-intestatura tat-Taqsima 1. Aa ta' l-Anness II, jiddaħħal il- kliem “għajr l-ibridi” wara l-kelma “Triticosecale”; it-taqsima li ġejja tiġi miżjuda mat-Taqsima 1. Aa ta' Anness II: “Ab. L-ibridi il-qamħ duru, qamħ Triticum aestivum u t-triticale li jippollinizza lilu nnifsu. tal-ħafur, ix-xgħir, il-qamħ, ir-ross, Is-safa minima tal-varjetal taż-żerriegħa tal-kategorija taż-żerriegħa ċċertifikata għandha tkun ta' 90 %. Għandha tiġi eżaminata matul tal- ta' fuq il-post kontroll kampjuni. ” testijiet uffiċjali fuq proporzjon approprjat Artikolu 2 L-Istati Membri għandhom idaħħlu fis-seħħ il-liġijiet, ir- 1. amministrattivi meħtieġa regolamenti u d-disposizzjonijiet sabiex jikkonformaw ma' din id-Direttiva mhux iktar tard mill- 1 ta' Lulju 2000. Għandhom jgħarrfu lill-Kummissjoni b'dan minnufih. jadottaw dawn il-miżuri, dawn 2. Meta l-Istati Membri għandu jkun fihom referenza għal din id-Direttiva jew għandhom ikunu akkumpanjati minn din ir-referenza fl- Il-proċedura okkażjoni għal din ir-referenza għandha tiġi adottata mill-Istati Membri. tal-pubblikazjzoni uffiċjali tagħhom. L-Istati Membri għandhom jikkomunikaw lill-Kummiss- li 3. joni t-test tad-disposizzjonijiet ewliena tal-liġijiet domestiċi adottaw fil-qasam kopert b'din id-Direttiva. Artikolu 3 Din id-Direttiva għandha tidħol pubblikazzjoni Ewropej. tagħha fis-seħħ fil-20 jum wara l- tal-Komunitajiet fil-Ġurnal Uffiċjali Magħmula fi Brussel, fis-26 ta' Mejju 1999. l- Għall-Kummissjoni Franz FISCHLER Membru Tal-Kummissjoni


title: Institutsioonidevaheline kokkulepe, 25. mai 1999, Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni vahel, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdlust

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
European Anti-fraud Office
European Commission
European Parliament
committee of inquiry
interinstitutional agreement

text: 01/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 105 31999Q0531 L 136/15 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 31. 5. 1999 INSTITUTSIOONIDEVAHELINE KOKKULEPE, 25. mai 1999, Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni vahel, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdlust EUROOPA PARLAMENT, EUROOPA LIIDU NÕUKOGU JA EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, kohta on sätestatud, et amet peab algatama ja korraldama haldusjuurdluse EÜ või Euratomi asutamislepingutega või nende alusel asutatud institutsioonides ja asutustes; viidates Euroopa Parlamendi 7. oktoobri 1998. aasta resolutsioo- nile pettuste tõkestamise kooskõlastusüksuse (UCLAF) sõltuma- tuse, rolli ja seisundi kohta, (1) viidates nõukogu 15. märtsi 1999. aasta järeldustele, mis võeti vastu pärast üksikasjalikke arutelusid Euroopa Parlamendi ja komisjoni esindajatega, (2) komisjoni moodustatud Euroopa Pettustevastase Ameti ülesannete hulka kuuluvad peale finantshuvide kaitse kõik meetmed, mis on seotud ühenduse huvide kaitsega eeskir- jade eiramise eest, mis võib kaasa tuua haldus- või krimi- naalmenetluse; ära komisjoni 28. märkides aasta otsuse 1999/352/EÜ, ESTÜ, Euratom, millega asutatakse Euroopa Pet- tustevastane Amet, (2) aprilli 1999. (3) pettustevastase võitluse ulatust tuleks avardada ja selle tõhusust suurendada, kasutades olemasolevaid kogemusi haldusjuurdluse valdkonnas; ning arvestades, et: (4) (1) Parlamendi Euroopa (EÜ) nr 1073/1999 (3) ning nõukogu määruses (Euratom) nr 1074/1999 (4) Euroopa Pettustevastase Ameti juurdluse nõukogu määruses ja (1) EÜT C 328, 26. 10. 1998, lk 95. (2) EÜT L 136, 31. 5. 1999, lk 20. (3) EÜT L 136, 31. 5. 1999, lk 1. (4) EÜT L 136, 31. 5. 1999, lk 8. seetõttu peaksid kõik institutsioonid ja asutused oma hal- dusliku iseseisvuse alusel usaldama ametile sisehaldus- juurdluse korraldamise, mille eesmärk on avastada rasked olukorrad seoses ametikohustuste täitmisega, mis võivad endast kujutada ühenduste ametnike ja teenistujate selliste kohustuste täitmata jätmist, mis on nimetatud Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade ja ühenduste muude teenistujate teenistustingimuste (edaspidi “persona- lieeskirjad”) artiklis 11, artikli 12 teises ja kolmandas lõigus, artiklites 13, 14 ja 16 ning artikli 17 esimeses lõi- gus, mis kahjustab ühenduste huve ja võib kaasa tuua distsiplinaar- või vajaduse korral kriminaalmenetluse, osutatud üleastumisi, millele või tõsiseid on 106 ET Euroopa Liidu Teataja 01/3. kd personalieeskirjade artiklis 22, või personalieeskirjadega reguleerimata ühenduste institutsioonide ja asutuste liik- mete, juhtide või töötajate samalaadsete kohustuste täit- mata jätmist; juurdlust korraldades järgida sellist Euroopa ühenduste asutamislepingute asjakohaseid sätteid, eelkõige privileegide ja immuniteetide protokolli, ja nende rakendussätteid ning personalieeskirju; täielikult tuleks sellist juurdlust tuleks kõigis ühenduse institutsioonides ja asutustes korraldada samaväärsetes tingimustes; selle üles- ande määramine ametile ei tohiks mõjutada institutsioo- nide ja asutuste endi kohustusi ega mingil viisil vähendada asjaomaste isikute õiguskaitset; kuni personalieeskirjade muutmiseni tuleks sätestada prak- tiline kord, mis näeb ette institutsioonide ja asutuste liik- mete, juhtide, ametnike ja teenistujate koostöö sisejuurd- luse tõrgeteta toimumiseks, (5) (6) (7) pärast mõttevahetust sel eesmärgil ühiseeskirjade koostamise tee- mal, kutsudes muid institutsioone ja asutusi käesoleva kokkuleppega ühinema, ON KÄESOLEVAGA KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES: 1. Võtta vastu ühiseeskirjad, mis koosnevad rakendusmeetme- test, mis on vajalikud ameti korraldatud juurdluse tõrgeteta toimumise tagamiseks nende institutsioonis. Sellise juurdluse eesmärk on: — võidelda pettuste, korruptsiooni ja Euroopa ühenduste finantshuve kahjustava muu ebaseadusliku tegevuse vastu, — avastada rasked olukorrad seoses ametikohustuste täitmi- sega, mis võivad endast kujutada ühenduste ametnike ja muude teenistujate kohustuste täitmata jätmist, mis võib kaasa tuua distsiplinaar- või vajaduse korral kriminaalme- Brüssel, 25. mai 1999 netluse, või personalieeskirjadega reguleerimata liikmete, juhtide või töötajate samalaadsete kohustuste täitmata jät- mist. Sellist juurdlust korraldades järgitakse täielikult Euroopa ühen- duste asutamislepingute asjakohaseid sätteid, eelkõige privilee- gide ja immuniteetide protokolli, ja nende rakendussätteid ning personalieeskirju. Samuti korraldatakse need vastavalt Euroopa Ühenduse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse määrustega sätestatud tingi- mustele. 2. Koostada sellised eeskirjad ja kohaldada neid viivitamata, võt- tes vastu siseotsuse kooskõlas käesolevale kokkuleppele lisa- tud näidisega, ja kalduda näidisest kõrvale ainult juhul, kui nende konkreetsed nõuded muudavad sellise kõrvalekalde teh- nilistel põhjustel vajalikuks. 3. Tunnustada vajadust saata ametile arvamuse saamiseks kõik taotlused ametniku või teenistuja kohtulikust puutumatusest vabastamiseks seoses kõigi pettuse- või korruptsioonijuhtu- mite või muu ebaseadusliku tegevusega. Kui puutumatusest vabastamise taotlus käsitleb ameti liiget, teatatakse sellest ame- tile. 4. Edastada ametile käesoleva kokkuleppe rakendamiseks vastu- võetud sätted. Käesolevat kokkulepet võib muuta ainult allakirjutanud institut- sioonide selgelt väljendatud nõusolekul. Teisi institutsioone ning asutusi, mis on asutatud EÜ või Euratomi asutamislepingutega või nende alusel, kutsutakse käesoleva kok- kuleppega liituma, edastades deklaratsiooni, mis on adresseeritud ühiselt allakirjutanud institutsioonide presidentidele ja eesistujale. Käesolev kokkulepe jõustub 1. juunil 1999. Euroopa Parlamendi nimel Euroopa Liidu Nõukogu nimel Euroopa Ühenduste Komisjoni nimel president J. M. GIL-ROBLES eesistuja H. EICHEL president J. SANTER 01/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 107 LISA “NÄIDISOTSUS” (INSTITUTSIOONI VÕI ASUTUSE) OTSUS (kuupäev) sisejuurdluse tingimuste kohta seoses pettuste, korruptsiooni ja mis tahes ühenduste huve kahjustava ebaseadusliku tegevuse tõkestamisega INSTITUTSIOON või ASUTUS, pidades silmas (õiguslik alus) ning arvestades, et: (1) (2) (3) (4) (5) (6) ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1073/1999 (1) ja nõukogu määruses (Euratom) Euroopa Parlamendi nr 1074/1999 (2) Euroopa Pettustevastase Ameti juurdluse kohta on sätestatud, et amet peab algatama ja korraldama haldusjuurdluse EÜ või Euratomi asutamislepingutega või nende alusel asutatud institutsioonides ja asutustes; komisjoni moodustatud Euroopa Pettustevastase Ameti ülesannete hulka kuuluvad peale finantshuvide kaitse kõik meetmed, mis on seotud ühenduse huvide kaitsega eeskirjade eiramise eest, mis võib kaasa tuua haldus- või kriminaalmenetluse; pettustevastase võitluse ulatust tuleks avardada ja selle tõhusust suurendada, kasutades olemasolevat kogemust haldusjuurdluse valdkonnas; seetõttu peaksid kõik institutsioonid ja asutused oma haldusliku iseseisvuse alusel usaldama ametile sisehaldusjuurdluse korraldamise, mille eesmärk on avastada rasked olukorrad seoses ametikohustuste täitmisega, mis võivad endast kujutada ühenduste ametnike ja teenistujate selliste kohustuste täitmata jätmist, mis on nimetatud Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade ja ühenduste muude teenistujate teenistustingimuste (edaspidi “personalieeskirjad”) artiklis 11, artikli 12 teises ja kolmandas lõigus, artiklites 13, 14 ja 16 ning artikli 17 esimeses lõigus, mis kahjustab ühenduste huve ja võib kaasa tuua distsiplinaar- või vajaduse korral kriminaalmenetluse, või tõsiseid üleastumisi, millele on osutatud personalieeskirjade artiklis 22, või personalieeskirjadega reguleerimata ühenduste institutsioonide ja asutuste liikmete, juhtide või töötajate samalaadsete kohustuste täitmata jätmist; sellist juurdlust korraldades tuleks täielikult järgida Euroopa ühenduste asutamislepingute asjakohaseid sätteid, eelkõige privileegide ja immuniteetide protokolli, ja nende rakendussätteid ning personalieeskirju; sellist juurdlust tuleks kõigis ühenduse institutsioonides ja asutustes korraldada samaväärsetes tingimustes; selle ülesande määramine ametile ei tohiks mõjutada institutsioonide ja asutuste endi kohustusi ega mingil viisil vähendada asjaomaste isikute õiguskaitset; (7) kuni personalieeskirjade muutmiseni tuleks sätestada praktiline kord, mis näeb ette institutsioonide ja asutuste liikmete, juhtide, ametnike ja teenistujate koostöö sisejuurdluse tõrgeteta toimumiseks, (1) (2) EÜT L 136, 31. 5. 1999, lk 1. EÜT L 136, 31. 5. 1999, lk 8. 108 ET Euroopa Liidu Teataja 01/3. kd ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE: Artikkel 1 Kohustus ametiga koostööd teha (Institutsiooni või asutuse) peasekretärilt, teenistustelt ja kõigilt juhtidelt, ametnikelt või teenistujatelt nõutakse täielikku koostööd ameti esindajatega ja kogu juurdluseks vajaliku abi andmist. Sel eesmärgil esitavad nad ameti esindajatele kogu vajaliku teabe ja selgitused. Ilma et see piiraks Euroopa ühenduste asutamislepingute asjakohaseid sätteid, eelkõige privileegide ja immuniteetide protokolli, ja nende rakendussätteid, teevad liikmed ametiga täielikku koostööd. Artikkel 2 Kohustus esitada teavet (Institutsiooni või asutuse) ametnik või teenistuja, kes saab teada tõenditest, mille alusel võib eeldada võimalikke pettuse-, korruptsiooni- või muu ühenduste huve kahjustava ebaseadusliku tegevuse juhtumeid või raskeid olukordi seoses ametikohustuste täitmisega, mis võivad endast kujutada ühenduste ametnike ja teenistujate kohustuste täitmata jätmist, mis võib kaasa tuua distsiplinaar- või vajaduse korral kriminaalmenetluse, või personalieeskirjadega reguleerimata liikmete, juhtide või töötajate samalaadsete kohustuste täitmata jätmist, teatab sellest viivitamata oma teenistuse juhile või peadirektorile või juhul, kui ta peab seda vajalikuks, oma peasekretärile või otse ametile. (Institutsiooni või asutuse) peasekretär, peadirektorid, teenistuste juhid või juhid edastavad viivitamata ametile kõik neile teadaolevad tõendid, mille alusel võib eeldada esimeses lõigus nimetatud eeskirjade eiramist. (Institutsiooni või asutuse) juhte, ametnikke ega teenistujaid ei tohi mingil juhul kohelda ebaõiglaselt või diskrimineerivalt esimeses ja teises lõigus nimetatud teabe edastamise tõttu. Liikmed, kes saavad teada esimeses lõigus nimetatud asjaoludest, teatavad sellest institutsiooni eesistujale/presidendile või asutuse juhile või, kui nad peavad seda vajalikuks, otse ametile. Artikkel 3 Julgeolekubüroo abi Ameti direktori taotluse põhjal abistab (institutsiooni või asutuse) julgeolekubüroo ametit juurdluse praktilisel korraldamisel. Artikkel 4 Huvitatud poolele teatamine Kui kahtluse alla satub liige, juht, ametnik või teenistuja, teatatakse huvitatud poolele kiiresti, kui see ei kahjusta juurdlust. Mingil juhul ei tohi pärast juurdluse lõppemist teha nimeliselt (institutsiooni või asutuse) liikmele, juhile, ametnikule või teenistujale osutavat järeldust, ilma et huvitatud poolele oleks antud võimalust väljendada oma seisukohti kõigi temaga seotud asjaolude kohta. Juhul kui juurdluse huvides on vajalik täielik salajasus ja on vaja kasutada siseriikliku õigusasutuse pädevusse kuuluvat juurdlusmenetlust, võib (institutsiooni või asutuse) liikme, juhi, ametniku või teenistuja oma seisukohti esitama kutsumise kohustuse täitmist vastavalt eesistuja/presidendi või peasekretäri nõusolekul edasi lükata. Artikkel 5 Teave juurdluse lõpetamise kohta edasisi meetmeid võtmata Kui pärast sisejuurdlust ei saa algatada kohtuasja (institutsiooni või asutuse) liikme, juhi, ametniku või teenistuja vastu, kelle vastu on esitatud väiteid, suletakse teda käsitlev sisejuurdlus edasisi meetmeid võtmata ameti direktori otsusega, kes teatab sellest huvitatud poolele kirjalikult. 01/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 109 Artikkel 6 Puutumatusest vabastamine Iga siseriikliku politsei- või õigusasutuse taotlus (institutsiooni või asutuse) juhi, ametniku või teenistuja kohtupuutumatusest vabastamiseks seoses võimalike pettuse-, korruptsiooni- või muu ebaseadusliku tegevuse juhtumitega edastatakse arvamuse saamiseks ameti direktorile. Kui puutumatusest vabastamise taotlus käsitleb institutsiooni või asutuse liiget, teatatakse sellest ametile. Artikkel 7 Jõustumiskuupäev Käesolev otsus jõustub 1. juulil 1999. Koostatud (kus) (Institutsiooni või asutuse) nimel