eurovoc_concepts:
consumer goods
consumer protection
guarantee
sale

text: L 171/12 EN Official Journal of the European Communities 7. 7. 1999 DIRECTIVE 1999/44/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees of 25 May 1999 THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, consumer confidence and enable consumers to make the most of the internal market; Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 95 thereof, Having regard to the proposal from the Commission (1), Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee (2), Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty in the light of the joint text approved by the Conciliation Committee on 18 May 1999 (3), (1) Whereas Article 153(1) and (3) of the Treaty provides that the Community should contribute to the achieve- ment of a high level of consumer protection by the measures it adopts pursuant to Article 95 thereof; (2) Whereas the internal market comprises an area without internal frontiers in which the free movement of goods, persons, services and capital is guaranteed; whereas free movement of goods concerns not only transactions by persons acting in the course of a business but also transactions by private individuals; whereas it implies that consumers resident in one Member State should be free to purchase goods in the territory of another Member State on the basis of a uniform minimum set of fair rules governing the sale of consumer goods; (3) Whereas the laws of the Member States concerning the sale of consumer goods are somewhat disparate, with the result that national consumer goods markets differ from one another and that competition between sellers may be distorted; (4) Whereas consumers who are keen to benefit from the large market by purchasing goods in Member States other than their State of residence play a fundamental role in the completion of the internal market; whereas the artificial reconstruction of frontiers and the compart- mentalisation of markets should be prevented; whereas the opportunities available to consumers have been greatly broadened by new communication technologies which allow ready access to distribution systems in other Member States or in third countries; whereas, in the absence of minimum harmonisation of the rules governing the sale of consumer goods, the development the sale of goods through the medium of new of distance being impeded; communication technologies risks (5) Whereas the creation of a common set of minimum rules of consumer law, valid no matter where goods are strengthen purchased within the Community, will (1) OJ C 307, 16. 10. 1996, p. 8 and OJ C 148, 14. 5. 1998, p. 12. (2) OJ C 66, 3. 3. 1997, p. 5. (3) Opinion of the European Parliament of 10 March 1998 (OJ C 104, 6. 4. 1998, p. 30), Council Common Position of 24 September 1998 (OJ C 333, 30. 10. 1998, p. 46) and Decision of the European Parlia- ment of 17 December 1998. (OJ C 98, 9. 4. 1999, p. 226). Decision of the European Parliament of 5 May 1999. Council Decision of 17 May 1999. (6) Whereas the main difficulties encountered by consumers and the main source of disputes with sellers concern the non-conformity of goods with the contract; whereas it is therefore appropriate to approximate national legislation governing the sale of consumer goods in this respect, without however impinging on provisions and princi- ples of national law relating to contractual and non- contractual liability; legal (7) Whereas the goods must, above all, conform with the the principle of specifications; whereas contractual conformity with the contract may be considered as common to the different national traditions; whereas in certain national legal traditions it may not be possible to rely solely on this principle to ensure a minimum level of protection for the consumer; whereas under such legal in particular, additional national provisions may be useful to ensure that the consumer is protected in cases where the parties have agreed no specific contractual terms or where the parties have concluded contractual terms or agreements which directly or indirectly waive or restrict the rights of the consumer and which, to the extent that these rights result from this Directive, are not binding on the consumer; traditions, (8) Whereas, in order to facilitate the application of the principle of conformity with the contract, it is useful to introduce a rebuttable presumption of conformity with the contract covering the most common situations; whereas that presumption does not restrict the principle of freedom of contract; whereas, furthermore, in the absence of specific contractual terms, as well as where the minimum protection clause is applied, the elements mentioned in this presumption may be used to deter- mine the lack of conformity of the goods with the contract; whereas the quality and performance which consumers can reasonably expect will depend inter alia on whether the goods are new or second-hand; whereas the elements mentioned in the presumption are cumula- tive; whereas, if the circumstances of the case render any particular the remaining elements of the presumption nevertheless still apply; element manifestly inappropriate, (9) Whereas the seller should be directly liable to the consumer for the conformity of the goods with the contract; whereas solution is enshrined in the legal orders of the Member States; whereas nevertheless should be free, as the seller provided for by national law, to pursue remedies against the producer, a previous seller in the same chain of traditional this the 7. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 171/13 contracts or any other intermediary, unless he has renounced that entitlement; whereas this Directive does not affect the principle of freedom of contract between the seller, the producer, a previous seller or any other intermediary; whereas the rules governing against whom and how the seller may pursue such remedies are to be law; determined by national (10) Whereas, in the case of non-conformity of the goods with the contract, consumers should be entitled to have the goods restored to conformity with the contract free of charge, choosing either repair or replacement, or, failing this, to have the price reduced or the contract rescinded; (11) Whereas the consumer in the first place may require the seller to repair the goods or to replace them unless those remedies are impossible or disproportionate; whereas whether a remedy is disproportionate should be deter- mined objectively; whereas a remedy would be dispro- portionate if it imposed, in comparison with the other remedy, unreasonable costs; whereas, in order to deter- mine whether the costs are unreasonable, the costs of one remedy should be significantly higher than the costs of the other remedy; (12) Whereas in cases of a lack of conformity, the seller may always offer the consumer, by way of settlement, any available remedy; whereas it is for the consumer to decide whether to accept or reject this proposal; (13) Whereas, in order to enable consumers to take advan- tage of the internal market and to buy consumer goods in another Member State, it should be recommended that, in the interests of consumers, the producers of consumer goods that are marketed in several Member States attach to the product a list with at least one contact address in every Member State where the product is marketed; (14) Whereas the references to the time of delivery do not imply that Member States have to change their rules on the passing of the risk; (15) Whereas Member States may provide that any reim- bursement to the consumer may be reduced to take account of the use the consumer has had of the goods since they were delivered to him; whereas the detailed is arrangements whereby rescission of effected may be laid down in national the contract law; (16) Whereas the specific nature of second-hand goods makes it generally impossible to replace them; whereas therefore the consumer's right of replacement is gener- ally not available for these goods; whereas for such goods, Member States may enable the parties to agree a shortened period of liability; (17) Whereas it is appropriate to limit in time the period during which the seller liable for any lack of is conformity which exists at the time of delivery of the goods; whereas Member States may also provide for a limitation on the period during which consumers can exercise their rights, provided such a period does not expire within two years from the time of delivery; whereas where, under national legislation, the time when a limitation period starts is not the time of delivery of the goods, the total duration of the limitation period provided for by national law may not be shorter than two years from the time of delivery; (18) Whereas Member States may provide for suspension or interruption of the period during which any lack of conformity must become apparent and of the limitation period, where applicable and in accordance with their national in the event of repair, replacement or negotiations between seller and consumer with a view to an amicable settlement; law, (19) Whereas Member States should be allowed to set a period within which the consumer must inform the seller of any lack of conformity; whereas Member States the level of protection for may ensure a higher introducing such an obligation; consumer by not whereas the case Community should have at least two months in which to inform the seller that a lack of conformity exists; throughout consumers in any (20) Whereas Member States should guard against such a period placing at a disadvantage consumers shopping across borders; whereas all Member States should inform the Commission of their use of this provision; whereas the Commission should monitor the effect of the varied application of this provision on consumers and on the internal market; whereas information on the use made of this provision by a Member State should be available to the other Member States and to consumers and consumer organisations throughout the Community; whereas a summary of the situation in all Member States should therefore be published in the Official Journal of the European Communities; (21) Whereas, for certain categories of goods, it is current practice for sellers and producers to offer guarantees on goods against any defect which becomes apparent within a certain period; whereas this practice can stimu- late competition; whereas, while such guarantees are legitimate marketing tools, they should not mislead the consumer; whereas, to ensure that consumers are not misled, guarantees should contain certain information, including a statement that the guarantee does not affect the consumer's legal rights; (22) Whereas the parties may not, by common consent, restrict or waive the rights granted to consumers, since otherwise legal protection afforded would be thwarted; whereas this principle should apply also to clauses which imply that the consumer was aware of any lack of conformity of the consumer goods existing at the time the contract was concluded; whereas the the L 171/14 EN Official Journal of the European Communities 7. 7. 1999 protection granted to consumers under this Directive should not be reduced on the grounds that the law of a non-member State has been chosen as being applicable to the contract; (23) Whereas legislation and case-law in this area in the various Member States show that there is growing concern to ensure a high level of consumer protection; whereas, in the light of this trend and the experience acquired in implementing this Directive, it may be neces- sary to envisage more far-reaching harmonisation, notably by providing for the producer's direct liability for defects for which he is responsible; (24) Whereas Member States should be allowed to adopt or maintain in force more stringent provisions in the field covered by this Directive to ensure an even higher level of consumer protection; (25) Whereas, according to the Commission recommenda- tion of 30 March 1998 on the principles applicable to the bodies responsible for out-of-court settlement of consumer disputes (1), Member States can create bodies efficient handling of and that complaints in a national and cross-border context and which consumers can use as mediators; impartial ensure — electricity; (c) seller: shall mean any natural or legal person who, under a contract, sells consumer goods in the course of his trade, business or profession; (d) producer: shall mean the manufacturer of consumer goods, the importer of consumer goods into the territory of the Community or any person purporting to be a producer by placing his name, trade mark or other distinctive sign on the consumer goods; (e) guarantee: shall mean any undertaking by a seller or producer to the consumer, given without extra charge, to reimburse the price paid or to replace, repair or handle the consumer goods in any way if specifications set out in the guarantee statement or in the relevant advertising; they do not meet (f) repair: shall mean, in the event of lack of conformity, into conformity with the bringing consumer goods contract of sale. States may provide 3. Member expression ‘consumer goods’ does not cover second-hand goods sold at public auction where consumers have the opportunity of attending the sale in person. that the (26) Whereas it is appropriate, in order to protect the collec- tive interests of consumers, to add this Directive to the list of Directives contained in the Annex to Directive 98/27/EC of the European Parliament and of the Council of 19 May 1998 on injunctions for the protection of consumers' interests (2), HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE: Article 1 Scope and definitions 1. The purpose of this Directive is the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees in order to ensure a uniform minimum level of consumer protection in the context of the internal market. 2. For the purposes of this Directive: (a) consumer: shall mean any natural person who, in the contracts covered by this Directive, is acting for purposes which are not related to his trade, business or profession; (b) consumer goods: shall mean any tangible movable item, with the exception of: — goods sold by way of execution or otherwise by authority of law, — water and gas where they are not put up for sale in a limited volume or set quantity, (1) OJ L 115, 17. 4. 1998, p. 31. (2) OJ L 166, 11. 6. 1998, p. 51. 4. Contracts for the supply of consumer goods to be manu- factured or produced shall also be deemed contracts of sale for the purpose of this Directive. Article 2 Conformity with the contract The seller must deliver goods to the consumer which are 1. in conformity with the contract of sale. Consumer goods are presumed to be in conformity with 2. the contract if they: (a) comply with the description given by the seller and possess the qualities of the goods which the seller has held out to the consumer as a sample or model; (b) are fit for any particular purpose for which the consumer requires them and which he made known to the seller at the time of conclusion of the contract and which the seller has accepted; (c) are fit for the purposes for which goods of the same type are normally used; (d) show the quality and performance which are normal in goods of the same type and which the consumer can reasonably expect, given the nature of the goods and taking into account any public statements on the specific charac- teristics of the goods made about them by the seller, the producer or his representative, particularly in advertising or on labelling. There shall be deemed not to be a lack of conformity for 3. the purposes of this Article if, at the time the contract was concluded, the consumer was aware, or could not reasonably be unaware of, the lack of conformity has supplied by the consumer. the lack of conformity, or if its origin in materials 7. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 171/15 The seller shall not be bound by public statements, as 4. referred to in paragraph 2(d) if he: — if the seller has not completed the remedy within a reason- able time, or — shows that he was not, and could not reasonably have — if the seller has not completed the remedy without signifi- been, aware of the statement in question, cant inconvenience to the consumer. — shows that by the time of conclusion of the contract the statement had been corrected, or — shows that the decision to buy the consumer goods could not have been influenced by the statement. 5. Any lack of conformity resulting from incorrect installa- tion of the consumer goods shall be deemed to be equivalent to lack of conformity of the goods if installation forms part of the contract of sale of the goods and the goods were installed by the seller or under his responsibility. This shall apply equally if the product, intended to be installed by the consumer, is installed by the consumer and the incorrect installation is due to a shortcoming in the installation instructions. Article 3 Rights of the consumer 1. The seller shall be liable to the consumer for any lack of conformity which exists at the time the goods were delivered. 2. In the case of a lack of conformity, the consumer shall be entitled to have the goods brought into conformity free of charge by repair or replacement, in accordance with paragraph 3, or to have an appropriate reduction made in the price or the contract rescinded with regard to those goods, in accordance with paragraphs 5 and 6. 3. In the first place, the consumer may require the seller to repair the goods or he may require the seller to replace them, in either case free of charge, unless this is impossible or dispro- portionate. A remedy shall be deemed to be disproportionate if it imposes costs on the seller which, in comparison with the alternative remedy, are unreasonable, taking into account: — the value the goods would have if there were no lack of conformity, — the significance of the lack of conformity, and — whether the alternative remedy could be completed without significant inconvenience to the consumer. Any repair or replacement shall be completed within a reason- able time and without any significant inconvenience to the consumer, taking account of the nature of the goods and the purpose for which the consumer required the goods. The terms ‘free of charge’ in paragraphs 2 and 3 refer to 4. the necessary costs into conformity, particularly the cost of postage, labour and mate- rials. incurred to bring the goods The consumer may require an appropriate reduction of 5. the price or have the contract rescinded: — if the consumer is entitled to neither repair nor replace- ment, or The consumer 6. rescinded if the lack of conformity is minor. is not entitled to have the contract Article 4 Right of redress Where the final seller is liable to the consumer because of a lack of conformity resulting from an act or omission by the producer, a previous seller in the same chain of contracts or any other intermediary, the final seller shall be entitled to pursue remedies against the person or persons liable in the contractual chain. the person or persons liable against whom the final seller may pursue remedies, together with the relevant actions and conditions of exercise, shall be determined by national law. Article 5 Time limits 1. The seller shall be held liable under Article 3 where the lack of conformity becomes apparent within two years as from delivery of the goods. If, under national legislation, the rights laid down in Article 3(2) are subject to a limitation period, that period shall not expire within a period of two years from the time of delivery. 2. Member States may provide that, in order to benefit from his rights, the consumer must inform the seller of the lack of conformity within a period of two months from the date on which he detected such lack of conformity. Member States shall inform the Commission of their use of this paragraph. The Commission shall monitor the effect of the existence of this option for the Member States on consumers and on the internal market. Not later than 7 January 2003, the Commission shall prepare a report on the use made by Member States of this paragraph. This report shall be published in the Official the European Communities. Journal of 3. Unless proved otherwise, any lack of conformity which becomes apparent within six months of delivery of the goods shall be presumed to have existed at the time of delivery unless this presumption is incompatible with the nature of the goods or the nature of the lack of conformity. Article 6 Guarantees 1. A guarantee shall be legally binding on the offerer under the conditions laid down in the guarantee statement and the associated advertising. L 171/16 EN Official Journal of the European Communities 7. 7. 1999 The guarantee shall: 2. — state that the consumer has legal rights under applicable national legislation governing the sale of consumer goods and make clear that those rights are not affected by the guarantee, — set out in plain intelligible language the contents of the guarantee and the essential particulars necessary for making claims under the guarantee, notably the duration and terri- torial scope of the guarantee as well as the name and address of the guarantor. 3. On request by the consumer, the guarantee shall be made available in writing or feature in another durable medium available and accessible to him. 4. Within its own territory, the Member State in which the consumer goods are marketed may, in accordance with the rules of the Treaty, provide that the guarantee be drafted in one or more languages which it shall determine from among the official languages of the Community. 5. Should a guarantee infringe the requirements of para- graphs 2, 3 or 4, the validity of this guarantee shall in no way be affected, and the consumer can still rely on the guarantee and require that it be honoured. Article 7 Binding nature Any contractual terms or agreements concluded with the 1. seller before the lack of conformity is brought to the seller's attention which directly or indirectly waive or restrict the rights resulting from this Directive shall, as provided for by national law, not be binding on the consumer. Member States may provide that, in the case of second-hand goods, the seller and consumer may agree contractual terms or agreements which have a shorter time period for the liability of the seller than that set down in Article 5(1). Such period may not be less than one year. take the necessary measures to 2. Member States shall ensure that consumers are not deprived of the protection afforded by this Directive as a result of opting for the law of a non-member State as the law applicable to the contract where the contract has a close connection with the territory of the Member States. Article 8 Article 9 Member States shall take appropriate measures to inform the consumer of the national law transposing this Directive and shall encourage, where appropriate, professional organisations to inform consumers of their rights. Article 10 The Annex to Directive 98/27/EC shall be completed as follows: ‘10. Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees (OJ L 171, 7. 7. 1999, p. 12). ’. Article 11 Transposition 1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive not later than 1 January 2002. They shall forthwith inform the Commission thereof. When Member States adopt these measures, they shall contain a reference to this Directive, or shall be accompanied by such reference at the time of their official publication. The procedure for such reference shall be adopted by Member States. 2. Member States shall communicate to the Commission the provisions of national in the field covered by this Directive. law which they adopt Article 12 Review The Commission shall, not later than 7 July 2006, review the application of this Directive and submit to the European Parlia- ment and the Council a report. The report shall examine, inter alia, the case for introducing the producer's direct liability and, if appropriate, shall be accompanied by proposals. Article 13 Entry into force This Directive shall enter into force on the day of its publica- tion in the Official Journal of the European Communities. National law and minimum protection Article 14 1. The rights resulting from this Directive shall be exercised without prejudice to other rights which the consumer may invoke under the national rules governing contractual or non- contractual liability. 2. Member States may adopt or maintain in force more stringent provisions, compatible with the Treaty in the field covered by this Directive, to ensure a higher level of consumer protection. This Directive is addressed to the Member States. Done at Brussels, 25 May 1999. For the European Parliament For the Council The President J. M. GIL-ROBLES The President H. EICHEL


title: Komission asetus (EY) N:o 1068/1999, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, Espanjan lipun alla purjehtivien alusten seitin kalastuksen lopettamisesta

eurovoc_concepts:
Spain
authorised catch
catch quota
fishing area
sea fish
ship's flag

formats: html pdf print

text: 26. 5. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 130/15 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1068/1999, annettu 25 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999, Espanjan lipun alla purjehtivien alusten seitin kalastuksen lopettamisesta EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovelletta- vasta valvontaj(cid:132)rjestelm(cid:132)st(cid:132) 12 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2846/98 (2), ja erityisesti sen 21 artiklan 3 kohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) (1) (2) (3) tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien osalta vuodeksi 1999 vahvistettavista suurimmista salli- tuista saaliista ja niiden pyynti(cid:132) koskevista tietyist(cid:132) edellytyksist(cid:132) 18 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1998 anne- tussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 48/1999 (3) s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n seitikiinti(cid:148)ist(cid:132) vuodeksi 1999, kiinti(cid:148)iden alaisten kalakantojen saaliiden m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)lli- sist(cid:132) rajoituksista annettujen s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten noudatta- misen tarpeen vahvistaa p(cid:132)iv(cid:132)m(cid:132)(cid:132)r(cid:132), johon menness(cid:132) j(cid:132)senvaltion lipun alla purjehtivien alusten katsotaan t(cid:132)ytt(cid:132)neen kiinti(cid:148)ns(cid:132), turvaamiseksi komission on ja komissiolle toimitettujen tietojen mukaan Espanjan lipun alla purjehtivien tai Espanjassa rekister(cid:148)ityjen alusten seitisaaliit ICES-alueiden V b (EY-alue), VI, XII ja XIV vesill(cid:132) ovat t(cid:132)ytt(cid:132)neet vuodeksi 1999 my(cid:148)nnetyn kiinti(cid:148)n; Espanja on kielt(cid:132)nyt t(cid:132)m(cid:132)n kannan kalastuksen 12 p(cid:132)iv(cid:132)st(cid:132) toukokuuta 1999; t(cid:132)m(cid:132)n vuoksi on tarpeen noudattaa t(cid:132)t(cid:132) p(cid:132)iv(cid:132)- m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132), ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Espanjan lipun alla purjehtivien tai Espanjassa rekister(cid:148)i- tyjen alusten seitisaaliit ICES-alueiden V b (EY-alue), VI, t(cid:132)ytt(cid:132)neet Espanjalle vuodeksi XII ja XIV vesill(cid:132) ovat 1999 my(cid:148)nnetyn kiinti(cid:148)n. Kiellet(cid:132)(cid:132)n Espanjan lipun alla purjehtivilta tai Espanjassa rekister(cid:148)idyilt(cid:132) aluksilta seitin kalastus ICES-alueiden V b (EY-alue), VI, XII ja XIV vesill(cid:132) sek(cid:132) n(cid:132)iden alusten t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen voimaantulon j(cid:132)lkeen pyyt(cid:132)m(cid:132)n kyseisen kannan hallussa pit(cid:132)minen aluksessa sek(cid:132) sen uudelleen- lastaus ja purku. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan seuraavana p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) sen j(cid:132)lkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteis(cid:148)jen viralli- sessa lehdess(cid:132). Sit(cid:132) sovelletaan 12 p(cid:132)v(cid:132)st(cid:132) toukokuuta 1999. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa j(cid:132)sen- valtioissa. Tehty Brysseliss(cid:132) 25 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) toukokuuta 1999. Komission puolesta Emma BONINO Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 261, 20. 10. 1993, s. 1. (2) EYVL L 358, 31. 12. 1998, s. 5. (3) EYVL L 13, 18. 1. 1999, s. 1


title: Protokoll zur Änderung des Übereinkommens vom 23. Juli 1990 über die Beseitigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwischen verbundenen Unternehmen - Schlußakte

eurovoc_concepts:
corporation tax
double taxation
profit
restrictive trade practice
tax exemption
tax on profits of self-employment

text: 16. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 202/1 (In Anwendung von Titel VI des Vertrags (cid:252)ber die Europ(cid:228)ische Union erlassene Rechtsakte) PROTOKOLL zur ˜nderung des (cid:220)bereinkommens vom 23. Juli 1990 (cid:252)ber die Beseitigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwischen verbundenen Unternehmen (1999/C 202/01) DIE HOHEN VERTRAGSPARTEIEN DES VERTRAGS ZUR GR(cid:220)NDUNG DER EUROP˜ISCHEN GEMEINSCHAFT (cid:151) IN DEM WUNSCH, Artikel 293 des Vertrags zur Gr(cid:252)ndung der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaft anzuwenden, in welchem sie sich verpflichtet haben, Verhandlungen einzuleiten, um zugunsten ihrer Staatsangeh(cid:246)rigen die Beseitigung der Dop- pelbesteuerung sicherzustellen; UNTER HINWEIS auf das (cid:220)bereinkommen vom 23. Juli 1990 (cid:252)ber die Beseitigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwischen verbundenen Unternehmen (1), nachstehend als (cid:132)Schiedsverfahrenskonvention(cid:147) bezeichnet; UNTER HINWEIS auf das (cid:220)bereinkommen vom 21. Dezember 1995 (cid:252)ber den Beitritt der Republik (cid:214)sterreich, der Republik Finnland und des K(cid:246)nigreichs Schweden zu dem (cid:220)bereinkommen (cid:252)ber die Beseitigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwischen verbundenen Unternehmen (2); IN DER ERW˜GUNG, da(cid:223) die Schiedsverfahrenskonvention gem(cid:228)(cid:223) ihrem Artikel 18 am 1. Januar 1995 in Kraft getre- ten ist und am 31. Dezember 1999 ausl(cid:228)uft, wenn sie nicht verl(cid:228)ngert wird (cid:151) HABEN BESCHLOSSEN, dieses Protokoll zur ˜nderung der Schiedsverfahrenskonvention zu schlie(cid:223)en, und haben zu diesem Zweck als Bevollm(cid:228)chtigte bestellt: DAS K(cid:214)NIGREICH BELGIEN: Herrn Jean-Jacques VISEUR Minister der Finanzen; DAS K(cid:214)NIGREICH D˜NEMARK: Frau Marianne JELVED Ministerin f(cid:252)r Wirtschaft sowie Ministerin f(cid:252)r die nordische Zusammenarbeit; DIE BUNDESREPUBLIK DEUTSCHLAND: Herrn Hans EICHEL Bundesminister der Finanzen; DIE GRIECHISCHE REPUBLIK: Herrn Yannos PAPANTONIOU Minister f(cid:252)r Wirtschaft; DAS K(cid:214)NIGREICH SPANIEN: Herrn Crist(cid:243)bal Ricardo MONTORO MORENO Staatssekret(cid:228)r f(cid:252)r Wirtschaft; DIE FRANZ(cid:214)SISCHE REPUBLIK: Herrn Dominique STRAUSS-KAHN Minister f(cid:252)r Wirtschaft, Finanzen und Industrie; (1) ABl. L 225 vom 20. 8. 1990, S. 10. (2) ABl. C 26 vom 31. 1. 1996, S. 1. C 202/2 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften 16. 7. 1999 IRLAND: Herrn Charlie McCREEVY Minister der Finanzen; DIE ITALIENISCHE REPUBLIK: Herrn Vincenzo VISCO Minister der Finanzen; DAS GROSSHERZOGTUM LUXEMBURG: Herrn Jean-Claude JUNCKER Premierminister, (cid:132)ministre d’(cid:201)tat(cid:147), Minister der Finanzen, Minister f(cid:252)r Arbeit und Besch(cid:228)ftigung; DAS K(cid:214)NIGREICH DER NIEDERLANDE: Herrn Wilhelmus Adrianus Franciscus Gabriºl (Willem) VERMEEND Staatssekret(cid:228)r f(cid:252)r Finanzen; DIE REPUBLIK (cid:214)STERREICH: Herrn Rudolf EDLINGER Bundesminister f(cid:252)r Finanzen; DIE PORTUGIESISCHE REPUBLIK: Herrn Ant(cid:243)nio Luciano Pacheco DE SOUSA FRANCO Minister der Finanzen; DIE REPUBLIK FINNLAND: Herrn Sauli NIINIST(cid:214) Stellvertretender Premierminister und Minister der Finanzen; DAS K(cid:214)NIGREICH SCHWEDEN: Herrn Bosse RINGHOLM Minister der Finanzen; DAS VEREINIGTE K(cid:214)NIGREICH GROSSBRITANNIEN UND NORDIRLAND: Sir Stephen WALL, K. C. M. G. , L. V. O. Botschafter, St(cid:228)ndiger Vertreter des Vereinigten K(cid:246)nigreichs Gro(cid:223)britannien und Nordirland bei der Europ(cid:228)ischen Union; DIESE SIND im Rat zusammengetreten und haben ihre in guter und geh(cid:246)riger Form befundenen Vollmachten ausge- tauscht und SIND WIE FOLGT (cid:220)BEREINGEKOMMEN: Artikel 1 Artikel 2 Das (cid:220)bereinkommen vom 23. Juli 1990 (cid:252)ber die Beseitigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwi- schen verbundenen Unternehmen wird wie folgt ge(cid:228)ndert: Artikel 20 erh(cid:228)lt folgende Fassung: (cid:132)Artikel 20 Dieses (cid:220)bereinkommen wird f(cid:252)r eine Dauer von f(cid:252)nf Jah- ren geschlossen. Es wird um jeweils weitere f(cid:252)nf Jahre verl(cid:228)ngert, sofern nicht ein Vertragsstaat sp(cid:228)testens sechs Monate vor Ablauf des jeweiligen F(cid:252)nfjahreszeitraums schriftlich beim Generalsekret(cid:228)r des Rates der Europ(cid:228)ischen Union Einspruch erhebt. (cid:147) (1) Dieses Protokoll bedarf der Ratifikation, Annahme oder Genehmigung durch die Unterzeichnerstaaten. Die Ratifika- tions-, Annahme- oder Genehmigungsurkunden werden beim Generalsekretariat des Rates der Europ(cid:228)ischen Union hinterlegt. Der Generalsekret(cid:228)r des Rates der Europ(cid:228)ischen Union (2) notifiziert den Unterzeichnerstaaten a) die Hinterlegung jeder Ratifikations-, Annahme- oder Genehmigungsurkunde; b) den Tag, an dem dieses Protokoll in Kraft tritt. 16. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 202/3 Artikel 3 Schiedsverfahrenskonvention genannten Zeitraums unterbreitet wurde, nicht mitgerechnet. (1) Dieses Protokoll tritt am ersten Tag des dritten Monats nach Hinterlegung der Ratifikations-, Annahme oder Genehmi- in Kraft, der gungsurkunde durch denjenigen Vertragsstaat diese F(cid:246)rmlichkeit als letzter vornimmt. (2) Dieses Protokoll wird am 1. Januar 2000 wirksam. (3) Der Zeitraum zwischem dem 1. Januar 2000 und dem Zeitpunkt des Inkrafttretens dieses Protokolls wird bei der innerhalb des in Artikel 6 Absatz 1 der Frage, ob ein Fall Artikel 4 Dieses Protokoll ist in einer Urschrift in d(cid:228)nischer, deutscher, englicher, finnischer, franz(cid:246)sischer, griechischer, irischer, italie- nischer, niederl(cid:228)ndischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache abgefa(cid:223)t, wobei die zw(cid:246)lf Fassungen glei- cherma(cid:223)en verbindlich sind; es wird im Archiv des Generalse- kretariats des Rates der Europ(cid:228)ischen Union hinterlegt. Der Generalsekret(cid:228)r (cid:252)bermittelt der Regierung jedes Vertragsstaats eine beglaubigte Abschrift. En fe de lo cual, los Plenipotenciarios reunidos en el seno del Consejo suscriben el presente Protocolo. Til bekr(cid:230)ftelse heraf har undertegnede befuldm(cid:230)gtigede underskrevet denne protokol. Zu urkund dessen haben die unterzeichneten Bevollm(cid:228)chtigten ihre Unterschriften unter dieses Protokoll gesetzt. Re p(cid:223)rsxrg sxm amxs(cid:221)qx, oi tpocecqall(cid:221)moi pkgqeno(cid:253)rioi tp(cid:221)cqawam so paq(cid:252)m pqxs(cid:252)jokko. In witness whereof the undersigned Plenipotentiaries have signed this Protocol. En foi de quoi, les plØnipotentiaires rØunis au sein du Conseil ont apposØ leur signature au bas du prØsent protocole. DÆ fhianœ sin, chuir na LÆnchumhachtaigh th(cid:237)os-s(cid:237)nithe a lÆmh leis an bPr(cid:243)tacal seo. In fede di che, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto le loro firme in calce al presente protocollo. Ten blijke waarvan de gevolmachtigden, in het kader van de Raad bijeen, hun handtekening onder dit protocol hebben gesteld. Em fØ do que os plenipotenciÆrios apuseram as suas assinaturas, no final do presente protocolo. T(cid:228)m(cid:228)n vakuudeksi t(cid:228)ysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet t(cid:228)m(cid:228)n p(cid:246)yt(cid:228)kirjan. Till bevis h(cid:228)rp(cid:229) har de befullm(cid:228)ktigade, f(cid:246)rsamlade i r(cid:229)det, undertecknat detta protokoll. C 202/4 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften 16. 7. 1999 Hecho en Bruselas, el veinticinco de mayo de mil novecientos noventa y nueve. Udf(cid:230)rdiget i Bruxelles den femogtyvende maj nitten hundrede og nioghalvfems. Geschehen zu Br(cid:252)ssel am f(cid:252)nfundzwanzigsten Mai neunzehnhundertneunundneunzig. ‚cime rsiy Bqtn(cid:221)kkey, sgm eijors(cid:222) p(cid:221)lpsg La(cid:192)ot sot (cid:221)soty v(cid:223)kia emmiaj(cid:252)ria emem(cid:222)msa emm(cid:221)a. Done at Brussels, on the twenty-fifth day of May in the year one thousand nine hundred and ninety-nine. Fait (cid:224) Bruxelles, le vingt-cinq mai mil neuf cent quatre-vingt-dix-neuf. Arna dhØanamh sa BhruisØil ar an gcœigiœ lÆ is fiche de Bhealtaine sa bhliain m(cid:237)le naoi gcØad n(cid:243)cha a naoi. Fatto a Bruxelles, il venticinque maggio millenovecentonovantanove. Gedaan te Brussel, op vijfentwintig mei negentienhonderd negenennegentig. Feito em Bruxelas, em vinte e cinco de Maio de mil novecentos e noventa e nove. Tehty Brysseliss(cid:228) kahdentenakymmenenten(cid:228)viidenten(cid:228) p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) toukokuuta vuonna tuhatyhdeks(cid:228)nsataayh- deks(cid:228)nkymment(cid:228)yhdeks(cid:228)n. Utf(cid:228)rdat i Bryssel den tjugofemte maj nittonhundranittionio. Pour le Royaume de Belgique Voor het Koninkrijk Belgiº F(cid:252)r das K(cid:246)nigreich Belgien P(cid:229) Kongeriget Danmarks vegne F(cid:252)r die Bundesrepublik Deutschland 16. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 202/5 Cia sgm Ekkgmij(cid:222) Dglojqas(cid:223)a Por el Reino de Espaæa Pour la RØpublique fran(cid:231)aise Thar ceann na h(cid:201)ireann For Ireland Per la Repubblica italiana C 202/6 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften 16. 7. 1999 Pour le Grand-DuchØ de Luxembourg Voor het Koninkrijk der Nederlanden F(cid:252)r die Republik (cid:214)sterreich Pela Repœblica Portuguesa 16. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 202/7 Suomen tasavallan puolesta F(cid:246)r Republiken Finland F(cid:246)r Konungariket Sverige For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland C 202/8 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften 16. 7. 1999 der Konferenz der im Rat vereinigten Vertreter der Regierungen der Mitgliedstaaten vom 25. Mai 1999 SCHLUSSAKTE DIE VERTRETER DER REGIERUNGEN DER MITGLIEDSTAATEN (cid:151) die am 25. Mai 1999 im Rahmen des Rates ZUSAMMENGETRETEN SIND, UNTER HINWEIS AUF die Schlu(cid:223)folgerungen vom 19. Mai 1998 zu der Verl(cid:228)ngerung der Geltungsdauer des (cid:220)bereinkommens (cid:252)ber die Best(cid:228)tigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwi- schen verbundenen Unternehmen ((cid:132)Schiedsverfahrenskonvention(cid:147)), in denen sie (cid:252)bereingekommen sind, da(cid:223) die Geltungsdauer der Schiedsverfahrenskonvention um einen weiteren Zeitraum von f(cid:252)nf Jahren, vom Datum ihres Ablaufs an gerechnet, verl(cid:228)ngert und nach Ablauf dieses Zeitraums, sofern kein Ver- tragsstaat Einspruch erhebt, automatisch um jeweils weitere f(cid:252)nf Jahre verl(cid:228)ngert werden sollte (cid:151) SIND (cid:220)BEREINGEKOMMEN, da(cid:223) die Geltungsdauer der genannten Schiedsverfahrenskonvention um einen weiteren Zeitraum von f(cid:252)nf Jahren vom 1. Januar 2000 an zu verl(cid:228)ngern ist, HABEN das Protokoll zur ˜nderung des (cid:220)bereinkommens vom 23. Juli 1990 (cid:252)ber die Beseitigung der Doppelbesteuerung im Fall von Gewinnberichtigungen zwischen verbundenen Unternehmen UNTER- ZEICHNET. Hecho en Bruselas, el veinticinco de mayo de mil novecientos noventa y nueve. Udf(cid:230)rdiget i Bruxelles den femogtyvende maj nitten hundrede og nioghalvfems. Geschehen zu Br(cid:252)ssel am f(cid:252)nfundzwanzigsten Mai neunzehnhundertneunundneunzig. ‚cime rsiy Bqtn(cid:221)kkey, sgm eijors(cid:222) p(cid:221)lpsg La(cid:192)ot sot (cid:221)soty v(cid:223)kia emmiaj(cid:252)ria emem(cid:222)msa emm(cid:221)a. Done at Brussels, on the twenty-fifth day of May in the year one thousand nine hundred and ninety-nine. Fait (cid:224) Bruxelles, le vingt-cinq mai mil neuf cent quatre-vingt-dix-neuf. Arna dhØanamh sa BhruisØil ar an gcœigiœ lÆ is fiche de Bhealtaine sa bhliain m(cid:237)le naoi gcØad n(cid:243)cha a naoi. Fatto a Bruxelles, il venticinque maggio millenovecentonovantanove. Gedaan te Brussel, op vijfentwintig mei negentienhonderd negenennegentig. Feito em Bruxelas, em vinte e cinco de Maio de mil novecentos e noventa e nove. Tehty Brysseliss(cid:228) kahdentenakymmenenten(cid:228)viidenten(cid:228) p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) toukokuuta vuonna tuhatyhdeks(cid:228)nsataayh- deks(cid:228)nkymment(cid:228)yhdeks(cid:228)n. Utf(cid:228)rdat i Bryssel den tjugofemte maj nittonhundranittionio. 16. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 202/9 Pour le Royaume de Belgique Voor het Koninkrijk Belgiº F(cid:252)r das K(cid:246)nigreich Belgien P(cid:229) Kongeriget Danmarks vegne F(cid:252)r die Bundesrepublik Deutschland Cia sgm Ekkgmij(cid:222) Dglojqas(cid:223)a Por el Reino de Espaæa C 202/10 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften 16. 7. 1999 Pour la RØpublique fran(cid:231)aise Thar ceann na h(cid:201)ireann For Ireland Per la Repubblica italiana Pour le Grand-DuchØ de Luxembourg Voor het Koninkrijk der Nederlanden F(cid:252)r die Republik (cid:214)sterreich 16. 7. 1999 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 202/11 Pela Repœblica Portuguesa Suomen tasavallan puolesta F(cid:246)r Republiken Finland F(cid:246)r Konungariket Sverige For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland


title: Verordening (EG) nr. 1073/1999 van het Europees Parlement en de Raad van 25 mei 1999 betreffende onderzoeken door het Europees Bureau voor fraudebestrijding (OLAF)

eurovoc_concepts:
Community budget
EU control
European Anti-fraud Office
confidentiality
corruption
data protection
exchange of information
fraud
fraud against the EU
legality
research

text: 31. 5. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 136/1 I (Besluiten waarvan de publicatie voorwaarde is voor de toepassing) VERORDENING (EG) Nr. 1073/1999 VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD betreffende onderzoeken door het Europees Bureau voor fraudebestr¶ding (OLAF) van 25 mei 1999 HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, (4) Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, met name op artikel 280, Gezien het voorstel van de Commissie (1), Gezien het advies van de Rekenkamer (2), Volgens de procedure van artikel 251 van het Verdrag (3), (1) (2) (3) Overwegende dat de instellingen en de lidstaten groot belang hechten aan de bescherming van de financi(cid:137)le belangen van de Gemeenschappen, alsook aan de bestr¶ding van fraude en elke andere onwettige activiteit waardoor de communautaire financi(cid:137)le belangen worden geschaad; dat de verantwoordel¶kheid van de Commissie in dit verband nauw verweven is met haar taak uit hoofde van artikel 274 van het EG-Verdrag om de begro- ting ten uitvoer te leggen; dat het belang van dit optreden bevestiging vindt in artikel 280 van het EG-Verdrag; Overwegende dat de bescherming van de financi(cid:137)le belangen van de Gemeenschappen niet alleen betrekking heeft op het beheer van de begrotings- kredieten, maar op alle maatregelen die gevolgen hebben of kunnen hebben voor het communau- taire patrimonium; dat alle Overwegende beschikbare middelen moeten worden ingezet om deze doelstellingen te verwezenl¶ken, met name in het kader van de onderzoekopdracht van de Gemeenschap, onder behoud van de huidige verdeling van de verant- en het woordel¶kheden over het nationale Gemeenschapsniveau en van het thans daarb¶ bestaande evenwicht; (1) PB C 21 van 26. 1. 1999, blz. 10. (2) Advies uitgebracht op 14 april 1999 (nog niet in het Publica- tieblad verschenen). (3) Advies van het Europees Parlement van 6 mei 1999 (nog niet in het Publicatieblad verschenen). Besluit van de Raad van 25 mei 1999. Overwegende dat, ter versterking van de middelen voor fraudebestr¶ding, de Commissie b¶ Besluit 1999/352/EG, EGKS, Euratom (4) en met eerbiedi- ging van het beginsel van interne organisatorische autonomie van elke instelling, intern het Europees Bureau voor fraudebestr¶ding (hierna „het Bureau” genoemd) heeft opgericht en belast met het verrichten van administratieve fraudeonderzoeken; dat z¶ dit Bureau de uitoefening van z¶n voor onderzoekstaken volledige onafhankel¶kheid heeft toegekend; tot de bescherming van de Overwegende dat de verantwoordel¶kheid van het door de Commissie opgerichte Bureau niet beperkt financi(cid:137)le bl¶ft belangen, maar zich uitstrekt tot alle werkzaam- heden ter vr¶waring van de belangen van de Gemeenschappen tegen onregelmatige hande- lingen waartegen administratieve of strafrechtel¶ke vervolging kan worden ingesteld; Overwegende dat dient te worden bepaald dat de samenwerking tussen de lidstaten en de Commissie voor de bescherming van de financi(cid:137)le belangen van de Gemeenschap overeenkomstig artikel 280 van het EG-Verdrag wordt verzekerd door het Bureau; bestr¶ding Overwegende dat het Bureau, gezien de noodzaak van een krachtigere van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waar- door de financi(cid:137)le belangen van de Gemeen- schappen worden geschaad, b¶ alle instellingen, organen en instanties die b¶ het EG-Verdrag of op basis daarvan z¶n opgericht (hierna „instellingen, organen en instanties” genoemd), interne onder- zoeken moet kunnen verrichten; Overwegende dat in Besluit 1999/352/EG, EGKS, Euratom voor wat de onderzoekstaak betreft, bepaald is dat dit Bureau de door de communau- taire wetgever toebedeelde bevoegdheden uitoefent binnen de grenzen en onder de voorwaarden welke die heeft vastgesteld; (5) (6) (7) (8) (4) Zie bladz¶de 20 van dit Publicatieblad. L 136/2 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 31. 5. 1999 (9) Overwegende dat aan het Bureau de uitoefening moet worden toevertrouwd van de bevoegdheden die aan de Commissie z¶n toegekend b¶ Verorde- ning (Euratom, EG) nr. 2185/96 van de Raad van 11 november 1996 betreffende de controles en verificaties ter plaatse die door de Commissie worden uitgevoerd ter bescherming van de finan- ci(cid:137)le belangen van de Europese Gemeenschappen tegen fraude en andere onregelmatigheden (1); dat bovendien aan het Bureau dient te worden toege- staan de overige bevoegdheden uit te oefenen die aan de Commissie z¶n toegekend voor het verrichten van controles en verificaties ter plaatse in de lidstaten, teneinde met name onregelmatig- heden op te sporen overeenkomstig artikel 9 van Verordening (EG, Euratom) nr. 2988/95 van de Raad van 18 december 1995 betreffende de bescherming van de financi(cid:137)le belangen van de Europese Gemeenschappen (2); (10) Overwegende dat deze onderzoeken moeten worden uitgevoerd conform het Verdrag en met name het Protocol betreffende de voorrechten en immuniteiten van de Europese Gemeenschappen, met inachtneming van het Statuut van de ambte- naren van de Europese Gemeenschappen en de Regeling welke van toepassing is op de andere personeelsleden, hierna „het Statuut” genoemd, en onder volledige eerbiediging van de rechten van de mens en de fundamentele vr¶heden, en met name van het bill¶kheidsbeginsel, van het recht van de betrokkene zich over de hem of haar betreffende feiten uit te spreken en van het recht dat de bevin- dingen van een onderzoek alleen mogen berusten op elementen die bew¶skracht hebben; dat de instellingen, organen en instanties daartoe de voor- waarden en nadere regelingen dienen vast te stellen waaronder deze interne onderzoeken worden verricht; dat het derhalve dienstig is het Statuut te w¶zigen teneinde daarin met betrekking tot interne onderzoeken de rechten en plichten van de ambte- naren en andere personeelsleden vast te leggen; (11) Overwegende dat de interne onderzoeken alleen kunnen worden uitgevoerd indien het Bureau de toegang wordt gegarandeerd tot alle gebouwen van de instellingen, organen en instanties en tot alle gegevens en documenten die deze in hun bezit hebben; (12) Overwegende dat, teneinde de onafhankel¶kheid van het Bureau b¶ de uitoefening van de hem b¶ deze verordening toevertrouwde taken te waar- borgen, de directeur ervan de bevoegdheid dient te worden verleend om op eigen initiatief een onder- zoek te openen; (1) PB L 292 van 15. 11. 1996, blz. 2. (2) PB L 312 van 23. 12. 1995, blz. 1. (13) Overwegende dat de bevoegde nationale autori- teiten of, in voorkomend geval, de instellingen, organen of instanties, op grond van het door het Bureau opgestelde verslag besluiten welk gevolg aan afgesloten onderzoeken wordt gegeven; dat derhalve aan de directeur van het Bureau de verplichting moet worden opgelegd gegevens die het Bureau b¶ z¶n interne onderzoeken heeft verzameld met betrekking tot feiten die aanleiding kunnen geven tot strafrechtel¶ke vervolging, recht- streeks aan de gerechtel¶ke autoriteiten van de betrokken lidstaat door te geven; (14) Overwegende dat de voorwaarden dienen te worden vastgesteld waaronder de personeelsleden van het Bureau hun opdracht uitvoeren, alsmede de voor- waarden inzake de uitoefening van de verantwoor- del¶kheid van de directeur met betrekking tot de uitvoering van deze onderzoeken door de perso- neelsleden van het Bureau; (15) Overwegende dat het voor een succesvolle samen- werking tussen het Bureau, de lidstaten en de betrokken instellingen, organen en instanties nood- zakel¶k is onderlinge informatie-uitwisseling te vergemakkel¶ken, dat daarb¶ het vertrouwel¶k karakter van de onder het beroepsgeheim vallende gegevens moet worden ge(cid:137)erbiedigd en dat erop moet worden toegezien dat deze gegevens de ge(cid:137)i- gende bescherming genieten; (16) Overwegende dat, teneinde te waarborgen dat reke- ning wordt gehouden met de resultaten van de onderzoeken die de personeelsleden van het Bureau hebben uitgevoerd en dat er het nodige gevolg aan wordt gegeven, dient te worden bepaald dat de verslagen toelaatbare bew¶smiddelen in administratieve of gerechtel¶ke procedures kunnen vormen; dat z¶ daartoe moeten worden opgesteld met inachtneming van de voorwaarden waaronder de nationale administratieve verslagen worden opgesteld; (17) Overwegende dat het Bureau b¶ de uitvoering van z¶n taak onafhankel¶k moet z¶n; dat het Bureau, ter versterking van deze onafhankel¶kheid, onder- worpen wordt aan geregelde controles op z¶n onderzoekswerkzaamheden door een Comit(cid:130) van toezicht, dat is samengesteld uit externe, onafhan- kel¶ke, op de bevoegdheidsterreinen van het Bureau b¶zonder deskundige personen; dat dit comit(cid:130) tevens de directeur van het Bureau moet b¶staan b¶ de uitvoering van z¶n taken; (18) Overwegende dat de administratieve onderzoeken onder leiding van de directeur van het Bureau, geheel onafhankel¶k van de instellingen, organen en instanties en van het comit(cid:130) van toezicht dienen te worden uitgevoerd; 31. 5. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 136/3 (19) Overwegende dat de directeur van het Bureau toeziet op de bescherming van de persoonsgege- vens en de eerbiediging van het vertrouwel¶k karakter van de inlichtingen die b¶ de onderzoeken z¶n vergaard; dat voorts de ambtenaren en andere personeelsleden van de Gemeenschappen rechtsbe- scherming gel¶kwaardig met die van de artikelen 90 en 91 van het Statuut dient te worden gegaran- deerd; (20) Overwegende dat na een periode van drie jaar de werkzaamheden van het Bureau dienen te worden ge(cid:137)valueerd; (21) Overwegende dat deze verordening op generlei w¶ze afbreuk doet aan de bevoegdheden en verant- woordel¶kheden van de lidstaten om maatregelen te treffen ter bestr¶ding van fraude waardoor de financi(cid:137)le belangen van de Gemeenschappen worden geschaad; dat b¶gevolg b¶ de toekenning van de opdracht om externe administratieve onder- zoeken te verrichten aan een onafhankel¶k Bureau, het in artikel 5 van het Verdrag vervatte subsidiari- teitsbeginsel volledig wordt ge(cid:137)erbiedigd; dat het functioneren van een dergel¶k Bureau wellicht zal leiden tot een doeltreffendere bestr¶ding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financi(cid:137)le belangen van de Gemeen- schappen worden geschaad, en dat derhalve even- eens het proportionaliteitsbeginsel wordt ge(cid:137)erbie- digd, HEBBEN DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Doelstelling en taken 1. Met het oog op een krachtigere bestr¶ding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waar- door de financi(cid:137)le belangen van de Europese Gemeen- schap worden geschaad, verricht het Bureau voor fraude- bestr¶ding, opgericht b¶ Besluit 1999/352/EG, EGKS, „het Bureau” Euratom, genoemd) de onderzoekstaken die b¶ de communautaire regelgeving en de terzake geldende akkoorden z¶n toever- trouwd aan de Commissie. van de Commissie (hierna 2. Het Bureau biedt de lidstaten de b¶stand van de Commissie b¶ het organiseren van een nauwe, regelma- tige samenwerking tussen hun bevoegde autoriteiten met het oog op co(cid:148)rdinatie van hun maatregelen ter bescher- ming van de financi(cid:137)le belangen van de Europese Gemeenschap. Het Bureau draagt b¶ aan het ontwerpen en uitwerken van methoden voor de bestr¶ding van fraude en elke andere onwettige activiteit waardoor de financi(cid:137)le belangen van de Gemeenschap worden geschaad. 3. Binnen de instellingen, organen en instanties, opge- richt b¶ de Verdragen of op basis daarvan (hierna „instel- lingen, organen en instanties” genoemd) verricht het Bureau administratieve onderzoeken met het oog op: (cid:190) het bestr¶den van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit waardoor de financi(cid:137)le belangen van de Europese Gemeenschap worden geschaad; (cid:190) het daartoe opsporen van ernstige feiten in verband met de uitoefening van werkzaamheden in dienstver- band die onverenigbaar kunnen z¶n met de plichten van de ambtenaren en andere personeelsleden van de Gemeenschappen en aanleiding kunnen geven tot disciplinaire en, in voorkomend geval, strafrechtel¶ke sancties, dan wel onverenigbaar kunnen z¶n met de analoge verplichtingen van de leden van instellingen, organen en instanties, de hoofden van instanties of personeelsleden van instellingen, organen en instan- ties die niet vallen onder het Statuut van de ambte- naren van de Europese Gemeenschappen of de Rege- ling welke van toepassing is op de andere personeels- leden van de Europese Gemeenschappen, hierna „Statuut” genoemd. Artikel 2 Administratieve onderzoeken (hierna verstaan, genoemd) „onderzoek” In deze verordening wordt onder „administratief onder- alle zoek” controles, verificaties en acties die personeelsleden van het Bureau b¶ de uitoefening van hun taken overeenkom- stig de artikelen 3 en 4 ondernemen, ter verwezenl¶king van de in artikel 1 genoemde doelstellingen en tot vast- in voorkomend geval, van het onregelmatig stelling, karakter van de gecontroleerde werkzaamheden. Deze onderzoeken laten de bevoegdheid van de lidstaten inzake strafvervolging onverlet. Artikel 3 Externe onderzoeken Het Bureau oefent de b¶ Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96 aan de Commissie toegekende bevoegdheid uit om in de lidstaten en, conform de lopende samenwer- kingsovereenkomsten in derde landen, controles en verifi- caties ter plaatse te verrichten. In het kader van z¶n onderzoekstaak verricht het Bureau controles en verificaties overeenkomstig artikel 9, lid 1, van Verordening (EG, Euratom) nr. 2988/95 en overeen- komstig de sectoriale regelingen als bedoeld in artikel 9, lid 2, van die verordening in de lidstaten, en overeenkom- stig de lopende samenwerkingsovereenkomsten in derde landen. Artikel 4 Interne onderzoeken 1. Het Bureau verricht binnen de instellingen, organen en instanties op de in artikel 1 genoemde terreinen, admi- nistratieve onderzoeken, hierna „interne onderzoeken” genoemd. L 136/4 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 31. 5. 1999 Deze interne onderzoeken worden verricht met eerbiedi- ging van de Verdragen, en met name het Protocol betref- fende de voorrechten en immuniteiten van de Europese Gemeenschappen, en het Statuut en onder de voor- waarden en volgens de nadere regelingen die z¶n vastge- steld in deze verordening en in het besluit dat elke instel- ling, orgaan en instantie aanneemt. De instellingen plegen onderling overleg over de b¶ dat besluit vast te stellen regeling. 2. Onverminderd lid 1: (cid:190) heeft het Bureau toegang tot alle gegevens die in het bezit z¶n van de instellingen, organen en instanties, alsmede tot hun gebouwen. Het Bureau is bevoegd om de boekhouding van de instellingen, organen en instanties te controleren. Het Bureau kan alle docu- menten en de inhoud van alle geautomatiseerde bestanden die deze instellingen, organen en instanties in hun bezit hebben, kopi(cid:137)ren of daarvan uittreksels verkr¶gen en kan, zo nodig, deze documenten of gegevens veiligstellen teneinde elk risico van verdw¶- ning uit te schakelen; (cid:190) kan het Bureau de leden van de instellingen en organen, de hoofden van instanties en personeelsleden van de instellingen, organen en instanties om monde- linge informatie verzoeken. 3. Onder de voorwaarden en volgens de nadere regels van Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96, kan het Bureau b¶ betrokken marktdeelnemers controles ter plaatse verrichten, teneinde toegang te kr¶gen tot gege- vens over eventuele onregelmatigheden die deze markt- deelnemers in hun bezit zouden hebben. Voorts kan het Bureau elke betrokkene verzoeken om informatie die het voor z¶n onderzoek nuttig acht. 4. De instellingen, organen en instanties worden inge- licht wanneer personeelsleden van het Bureau een onder- zoek in hun gebouwen verrichten en wanneer z¶ een document raadplegen dat of verzoeken om gegevens die deze instellingen, organen en instanties in hun bezit hebben. 5. Indien uit de nasporingen de mogel¶kheid van persoonl¶ke betrokkenheid van een lid, hoofd, ambtenaar of personeelslid bl¶kt, wordt de instelling, instantie of het orgaan in kwestie daarvan in kennis gesteld. Ingeval het onderzoek absolute geheimhouding vereist, dan wel de inschakeling van opsporingsmiddelen die onder de bevoegdheid van de nationale rechter vallen, kan met deze kennisgeving worden gewacht. 6. Onverminderd de Verdragen, en met name het Protocol betreffende de voorrechten en immuniteiten van de Europese Gemeenschappen, en het Statuut bevat het besluit dat elke instelling, orgaan of instantie overeen- komstig lid 1 van dit artikel vaststelt met name regels betreffende: a) de verplichting voor de leden, ambtenaren en perso- neelsleden van de instellingen en organen en voor de ambtenaren en personeelsleden van de hoofden, instanties om aan de personeelsleden van het Bureau hun medewerking te verlenen en inlichtingen te verstrekken; b) de door de personeelsleden van het Bureau b¶ het verrichten van interne onderzoeken in acht te nemen procedures en de waarborgen inzake de rechten van personen die in een intern onderzoek betrokken z¶n. Artikel 5 Opening van de onderzoeken Externe onderzoeken worden geopend b¶ besluit van de directeur van het Bureau, die op eigen initiatief of op verzoek van een belanghebbende lidstaat handelt. Interne onderzoeken worden geopend b¶ besluit van de directeur van het Bureau, die op eigen initiatief handelt, dan wel op verzoek van de instelling, het orgaan of de instantie waarb¶ het interne onderzoek moet worden verricht. Artikel 6 Uitvoering van de onderzoeken 1. De directeur van het Bureau leidt de uitvoering van de onderzoeken. 2. De personeelsleden van het Bureau verrichten hun taken na vertoon van een schriftel¶ke bevoegdheidsver- klaring, waarin hun identiteit en hun hoedanigheid z¶n vermeld. 3. De personeelsleden van het Bureau die voor de uitvoering van een onderzoek z¶n aangewezen, moeten voor elk optreden beschikken over een door de directeur verstrekte schriftel¶ke machtiging, waarin het voorwerp van het onderzoek is vermeld. 4. De personeelsleden van het Bureau gedragen zich b¶ de controles en verificaties ter plaatse op een w¶ze die in overeenstemming is met de regels en gebruiken die gelden voor de ambtenaren van de betrokken lidstaat, met het Statuut, alsmede met de in artikel 4, lid 1, tweede alinea, bedoelde besluiten. 5. De onderzoeken worden zonder onderbreking verricht gedurende een periode die in redel¶ke verhou- ding moet staan tot de omstandigheden en de complexi- teit van de zaak. 6. De lidstaten zien er, overeenkomstig hun nationale wetgeving, op toe dat hun bevoegde autoriteiten de perso- neelsleden van het Bureau b¶ de uitvoering van hun opdracht de nodige b¶stand verlenen. De instellingen en organen zien erop toe dat hun leden en hun personeel, en de instanties zien erop toe dat hun hoofden en hun personeel, de personeelsleden van het Bureau de voor de uitvoering van hun opdracht noodzakel¶ke b¶stand verlenen. 31. 5. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 136/5 Artikel 7 Verplichte informatieverstrekking aan het Bureau 1. De instellingen, organen en instanties doen het Bureau onverw¶ld alle informatie over eventuele fraude- of corruptiegevallen of over elke andere onwettige activi- teit toekomen. 2. De instellingen, organen en instanties, en de lidstaten voorzover het nationale recht dat toelaat, zenden het Bureau op z¶n verzoek of op eigen initiatief alle in hun bezit z¶nde documenten en informatie in verband met een intern lopend onderzoek toe. De lidstaten zenden de documenten en informatie betref- fende de externe onderzoeken toe overeenkomstig de desbetreffende bepalingen. 3. De instellingen, organen en instanties, en de lidstaten voorzover het nationale recht dat toelaat, zenden het Bureau tevens alle andere in hun bezit z¶nde docu- menten en informatie toe die verband houden met de bestr¶ding van fraude, corruptie en elke andere onwettige financi(cid:137)le belangen van de activiteit waardoor de Gemeenschappen worden geschaad. Artikel 8 Geheimhouding en gegevensbescherming 1. De in het kader van externe onderzoeken verkregen gegevens z¶n ongeacht de vorm ervan, beschermd door de bepalingen die betrekking hebben op deze onder- zoeken. 2. De in het kader van interne onderzoeken meege- deelde of verkregen gegevens vallen, ongeacht de vorm ervan, onder het beroepsgeheim en genieten de bescher- ming van de bepalingen die van toepassing z¶n op de instellingen van de Europese Gemeenschappen. Deze gegevens mogen met name niet worden meegedeeld aan andere personen dan die welke er binnen de instel- lingen van de Europese Gemeenschappen of in de lidstaten ambtshalve kennis van moeten nemen, en mogen niet worden gebruikt voor enig ander doel dan de bestr¶ding van fraude, corruptie en elke andere onwettige activiteit. 3. De directeur ziet erop toe dat de personeelsleden van het Bureau en de overige personen die onder z¶n gezag optreden, zich houden aan de communautaire en nationale bepalingen betreffende de bescherming van persoonsgegevens, met name aan die van Richtl¶n 95/46/ EG van het Europees Parlement en de Raad van 24 oktober 1995 betreffende de bescherming van natuurl¶ke personen in verband met de verwerking van persoonsge- gevens en betreffende het vr¶e verkeer van die gege- vens (1). 4. De directeur van het Bureau en de leden van het Comit(cid:130) van toezicht bedoeld in artikel 11 zien toe op de (1) PB L 281 van 23. 11. 1995, blz. 31. toepassing van dit artikel en van de artikelen 286 en 287 van het EG-Verdrag. Artikel 9 Verslag en vervolg van de onderzoeken 1. Na afloop van een door het Bureau uitgevoerd onderzoek stelt het Bureau onder het gezag van de direc- teur een verslag op; dit bevat met name de geconstateerde feiten, in voorkomend geval het financi(cid:137)le nadeel, en de conclusies van het onderzoek met inbegrip van de aanbe- velingen van de directeur van het Bureau voor het aan het onderzoek te geven gevolg. 2. Deze verslagen worden opgesteld met inachtneming van de procedurevoorschriften van de nationale wetgeving van de betrokken lidstaat. De verslagen vormen op dezelfde w¶ze en onder dezelfde voorwaarden als de door de nationale administratieve controleurs opgestelde admi- nistratieve verslagen toelaatbare bew¶smiddelen in de administratieve of gerechtel¶ke procedures van de lidstaat waar het gebruik ervan nodig bl¶kt. De verslagen worden beoordeeld volgens dezelfde regels als de administratieve verslagen van de nationale administratieve controleurs, en hebben dezelfde waarde. 3. Het na afloop van een extern onderzoek opgestelde verslag en alle dienstige daarmee verband houdende documenten worden overeenkomstig de regels betref- fende de externe onderzoeken aan de bevoegde autori- teiten van de betrokken lidstaten toegezonden. instanties 4. Het na afloop van een intern onderzoek opgestelde verslag en alle dienstige daarmee verband houdende documenten worden aan de betrokken instellingen, toegezonden. De instellingen, organen of organen en instanties geven aan de interne onderzoeken het gevolg dat de resultaten ervan vragen, inzonderheid op disciplinair en gerechtel¶k vlak, en stellen de directeur van het Bureau binnen de door hem in de conclusies van z¶n verslag vastgestelde term¶n in kennis van het gevolg dat aan de onderzoeken is gegeven. Artikel 10 Mededeling van informatie door het Bureau 1. Onverminderd de artikelen 8, 9 en 11 van deze verordening en de bepalingen van Verordening (Euratom, EG) nr. 2185/96, kan het Bureau in het kader van externe onderzoeken verkregen informatie te allen t¶de aan de bevoegde betrokken lidstaten meedelen. autoriteiten van de 2. Onverminderd de artikelen 8, 9 en 11 van deze verordening deelt de directeur van het Bureau in het kader van interne onderzoeken verkregen informatie over strafrechtel¶k vervolgbare feiten mede aan de gerechte- l¶ke instanties van de betrokken lidstaat. Tenz¶ het onderzoek anders vereist, deelt h¶ deze informatie tegel¶k mede aan de betrokken lidstaat. L 136/6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 31. 5. 1999 3. Onverminderd de artikelen 8 en 9 van deze verorde- ning kan het Bureau in het kader van interne onder- zoeken verkregen informatie te allen t¶de aan de betrokken instelling, orgaan of instantie meedelen. comit(cid:130) in kennis van de gevallen waarin gegevens aan de gerechtel¶ke autoriteiten van een lidstaat moeten worden verstrekt. Artikel 11 Comit(cid:130) van toezicht 8. Het Comit(cid:130) van toezicht stelt jaarl¶ks minstens (cid:130)(cid:130)n activiteitenverslag vast, en doet het aan de instellingen toekomen. Het comit(cid:130) kan aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Rekenkamer verslag uitbrengen over de resultaten van de onderzoeken van het Bureau en over het gevolg dat eraan is gegeven. 1. De onafhankel¶kheid van het Bureau wordt gesterkt door de geregelde controles waaraan het Comit(cid:130) van toezicht de uitvoering van de onderzoekswerkzaamheden onderwerpt. Op verzoek van de directeur of op eigen initiatief geeft het comit(cid:130) de directeur advies over de activiteiten van het Bureau, zonder zich evenwel in de afwikkeling van de lopende onderzoeken te mengen. 2. Het Comit(cid:130) van toezicht is samengesteld uit v¶f externe, onafhankel¶ke leden, die in hun eigen land voldoen aan de voorwaarden om hoge functies te bekleden op de werkterreinen van het Bureau. Z¶ worden door het Europees Parlement, de Raad en de Commissie in onderlinge overeenstemming aangewezen. 3. De ambtsterm¶n van de leden bedraagt drie jaar. Deze term¶n kan eenmaal worden verlengd. 4. Na afloop van hun ambtsterm¶n bl¶ven de leden in functie totdat in de verlenging van hun ambtsterm¶n of in hun vervanging is voorzien. 5. B¶ de uitoefening van hun taken vragen noch aanvaarden z¶ instructies van welke regering, instelling, orgaan of instantie dan ook. 6. Het Comit(cid:130) van toezicht w¶st z¶n voorzitter aan. Het stelt z¶n reglement van orde vast. Het komt minstens tienmaal per jaar b¶een. Het Bureau verzorgt het secreta- riaat van het comit(cid:130). activiteiten aan het Comit(cid:130) jaarl¶ks het 7. De directeur van het Bureau doet programma van de in artikel 1 van deze verordening bedoelde van toezicht toekomen. De directeur stelt het comit(cid:130) op gezette t¶den in kennis van de activiteiten van het Bureau, z¶n onder- zoeken, de resultaten ervan en het gevolg dat eraan is gegeven. Loopt een onderzoek langer dan negen maanden, dan deelt de directeur het comit(cid:130) mede waarom het onderzoek nog niet kon worden afgesloten en hoeveel t¶d wellicht nog nodig is om het te voltooien. De direc- teur stelt het comit(cid:130) in kennis van de gevallen waarin de betrokken instelling, orgaan of instantie geen gevolg heeft gegeven aan z¶n aanbevelingen. De directeur stelt het Artikel 12 Directeur 1. Het Bureau staat onder de leiding van een directeur. H¶ wordt aangewezen door de Commissie voor een periode van v¶f jaar. Deze periode kan eenmaal worden verlengd. 2. Met het oog op de aanw¶zing van de directeur stelt de Commissie, op basis van een oproep tot gegadigden die, in voorkomend geval, in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen wordt bekendgemaakt, en na gunstig advies van het Comit(cid:130) van toezicht, de l¶st op van kwalificaties de beschikken. De directeur wordt door de Commissie aangewezen, na overleg met het Europees Parlement en de Raad. kandidaten die de nodige over 3. De directeur vraagt noch aanvaardt van welke rege- ring, instelling, orgaan of instantie dan ook instructies voor de vervulling van z¶n taken met betrekking tot het openen en uitvoeren van de externe en interne onder- zoeken en tot het opstellen van de verslagen naar aanlei- ding van die onderzoeken. Is de directeur van oordeel dat een maatregel van de Commissie z¶n onafhankel¶kheid aantast, dan kan h¶ b¶ het Hof van Justitie beroep instellen. De directeur brengt op gezette t¶den verslag uit aan het Europees Parlement, de Raad, de Commissie en de Rekenkamer over de resultaten van de door het Bureau verrichte onderzoeken, met eerbiediging van het vertrou- wel¶k karakter van die onderzoeken, de wettel¶ke rechten van de betrokkenen en, in voorkomend geval, de op de gerechtel¶ke procedures van toepassing z¶nde nationale bepalingen. Deze instellingen zien erop toe dat het vertrouwel¶k karakter van de onderzoeken van het Bureau, de wettel¶ke rechten van de betrokkenen en, ingeval er gerechtel¶ke procedures lopen, alle op deze procedures van toepassing z¶nde nationale bepalingen, worden ge(cid:137)erbiedigd. 31. 5. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 136/7 Voordat de Commissie een tuchtmaatregel tegen de 4. directeur neemt, raadpleegt z¶ het Comit(cid:130) van toezicht. Tuchtmaatregelen tegen de directeur moeten bovendien met redenen worden omkleed en ter informatie aan het Europees Parlement en de Raad worden meegedeeld. van een intern onderzoek verrichte handeling waardoor die ambtenaar, respectievel¶k dat personeelslid zich bezwaard acht. De naar aanleiding van deze klachten genomen besluiten vallen onder artikel 91 van het Statuut. Artikel 13 Financiering Deze bepalingen z¶n mutatis mutandis van toepassing op het personeel van de organen en instanties die niet onder het Statuut vallen. De kredieten van het Bureau, waarvan het totaalbedrag op een speciaal begrotingsonderdeel binnen deel A van de op de Commissie betrekking hebbende afdeling van de algemene begroting van de Unie wordt geboekt, worden in detail in een b¶lage b¶ dat deel vermeld. De aan het Bureau toegewezen posten worden in een b¶lage b¶ de personeelsformatie van de Commissie vermeld. Artikel 14 Wettigheidstoezicht In afwachting van de w¶ziging van het Statuut kan iedere ambtenaar en ieder ander personeelslid van de Europese Gemeenschappen volgens de procedure van artikel 90, lid 2, van het Statuut b¶ de directeur van het Bureau een klacht indienen tegen een door het Bureau in het kader Artikel 15 Evaluatieverslag In de loop van het derde jaar volgend op de inwerkingtre- ding van deze verordening legt de Commissie aan het Europees Parlement en de Raad een evaluatieverslag over de werkzaamheden van het Bureau voor, samen met het advies van het Comit(cid:130) van toezicht en, in voorkomend geval, voorstellen tot aanpassing of uitbreiding van de taken van het Bureau. Artikel 16 Inwerkingtreding Deze verordening treedt in werking op 1 juni 1999. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepassel¶k in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 25 mei 1999. Voor het Europees Parlement De Voorzitter J. M. GIL-ROBLES Voor de Raad De Voorzitter H. EICHEL


text: 15/sv. 4 CS Úřední věstník Evropské unie 223 31999L0044 L 171/12 ÚŘEDNÍ VĚSTNÍK EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ 7. 7. 1999 SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise (1), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru (2), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a na základě společného návrhu dohodovacího výboru schváleného dne 18. března 1999 (3), (1) (2) (3) (4) vzhledem k tomu, že podle čl. 153 odst. 1 a 3 Smlouvy přispěje Společenství k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření, která Společenství přijme podle článku 95 Smlouvy; vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje oblast bez vnitřních hranic, v níž je zaručen volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že volný pohyb zboží se netýká pouze podnikatelského sektoru, ale i soukromých fyzických osob; že to znamená, že spotřebitelům z jednoho členského státu musí být na základě existence jednotné minimální soustavy přiměřených pravidel umožněno volně nakupovat na území jiného členského státu; vzhledem k tomu, že právní předpisy členských států týka- jící se prodeje spotřebního zboží se liší; že v důsledku toho jsou odbytiště v jednotlivých státech nejednotná a mezi prodávajícími může docházet k narušení soutěže; vzhledem k tomu, že spotřebiteli, který hodlá využít výhody vnitřního trhu tím způsobem, že si obstará zboží v jiném členském státě než ve státě svého trvalého bydliště, připadá základní úloha při dokončení vnitřního trhu; že se musí zamezit vzniku nových umělých hranic a rozdělení trhů; že možnosti spotřebitelů se na základě nových komu- nikačních technologií, které umožňují snadnější přístup k odbytištím jiných členských států nebo třetích zemí, podstatně zvýšily; že bez alespoň základní harmonizace ustanovení o prodeji spotřebního zboží by vznikaly překážky na cestě dalšího rozvoje prodeje zboží pomocí nových dálkových komunikačních technik; (1) Úř. věst. C 307, 16. 10. 1996, s. 8 a Úř. věst. C 148, 14. 5. 1998, s. 12. (2) Úř. věst. C 66, 3. 3. 1997, s. 5. (3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. března 1998 (Úř. věst. C 104, 6. 4. 1998, s. 30), společný postoj Rady ze dne 24. září 1998 (Úř. věst. C 333, 30. 10. 1998, s. 46) a rozhodnutí Evropského parla- mentu ze dne 17. prosince 1998 (Úř. věst. 98, 9. 4. 1999, s. 226). Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. května 1999. Rozhod- nutí Rady ze dne 17. května 1999. (5) (6) (7) (8) (9) vzhledem k tomu, že vytvoření jednotné minimální sou- stavy pravidel spotřebitelského práva, která platí ve Spole- čenství bez ohledu na místo prodeje zboží, posílí důvěru spotřebitelů a umožní jim lépe využít přednosti vnitřního trhu; vzhledem k tomu, že příčinou hlavních obtíží spotřebitelů a jejich sporů s prodávajícími je rozpor zboží se smlouvou; že na základě této skutečnosti je nezbytné, aby se sbližo- valy právní předpisy jednotlivých států týkající se prodeje spotřebního zboží, avšak bez toho aby takové sbližování omezovalo platnost ustanovení a vnitrostátních právních zásad o úpravě smluvní a mimosmluvní odpovědnosti; vzhledem k tomu, že zboží musí především odpovídat smluvním ujednáním; že zásada souladu se smlouvou se pokládá za společný prvek odlišných právních tradic jed- notlivých států; že v rámci určitých právních tradic jednot- livých států však není možné opírat se pouze o tuto jedi- nou zásadu, aby byla zajištěna minimální úroveň ochrany spotřebitele; že zejména v rámci takových právních tradic by mohlo být užitečné stanovit dodatečná vnitrostátní ustanovení k zajištění ochrany spotřebitele pro případy, že by se strany nedohodly na zvláštních smluvních podmín- kách nebo že by stanovily smluvní podmínky nebo uzavřely dohody, na jejichž základě jsou práva spotřebitele přímo nebo nepřímo popřena nebo omezena; že vznikají-li tato práva za použití této směrnice, nejsou takové smluvní podmínky nebo dohody pro spotřebitele závazné; vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění použití zásady souladu zboží se smlouvou je vhodné zavést vyvratitelnou domněnku souladu se smlouvou, kterou je možno použít ve většině případů; že tato domněnka neomezuje zásadu smluvní volnosti; že v případě neexistence zvláštních smluvních podmínek, jakož i v případě použití doložky o minimální ochraně, mohou být prvky uvedené v této domněnce použity k určení rozporu zboží se smlouvou; že jakost a provedení, které může spotřebitel rozumně očekávat, závisejí mimo jiné rovněž na tom, zda je zboží nové nebo použité; že prvky uvedené v domněnce platí současně; že je-li některý prvek uvedený v domněnce podle okolností konkrétního případu nepoužitelný, zůstává plat- nost ostatních prvků domněnky nedotčena; je přímo odpovědný vzhledem k tomu, že prodávající spotřebiteli za soulad zboží se smlouvou; že tato klasická zásada je zakotvena v právních řádech členských států; že prodávající však musí mít podle vnitrostátních právních předpisů možnost uplatnit postih proti výrobci, který předchází prodávajícímu ve stejném smluvním řetězci nebo proti jinému prostředníkovi, ledaže by se tohoto 224 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 4 svého práva vzdal; že tato směrnice nemá vliv na zásadu smluvní volnosti ve vztazích mezi prodávajícím, výrob- cem, předchozím prodávajícím nebo jinými prostředníky; že vnitrostátní právní předpisy stanoví, proti komu a jakým způsobem může prodávající postih uplatnit; vzhledem k tomu, že v případě rozporu zboží se smlou- vou, musí mít spotřebitel právo požadovat bezplatné uve- dení zboží do stavu odpovídajícího smlouvě, přičemž se může rozhodnout mezi opravou a náhradním dodáním zboží, v opačném případě pak musí mít právo na snížení kupní ceny nebo na odstoupení od smlouvy; vzhledem k tomu, že nejprve může spotřebitel požadovat u prodávajícího opravu zboží nebo náhradu zboží, ledaže by takové zjednání nápravy bylo neproveditelné nebo neúměrné; že se musí objektivně zjišťovat, zda je takové zjednání nápravy neúměrné; že za neúměrné je považo- váno takové zjednání nápravy, které v porovnání s jinými formami přináší nepřiměřené náklady; že při odpovědi na otázku, zda je jedná o nepřiměřené náklady, bude rozho- dující, zda náklady na zjednání takové nápravy by byly jed- noznačně vyšší než náklady na zjednání jiné formy náp- ravy; vzhledem k tomu, že v případě rozporu se smlouvou může prodejce nabídnout spotřebiteli jakoukoli existující mož- nost zjednání nápravy, aby došlo ke smírnému narovnání; že o přijetí nebo odmítnutí dotyčného návrhu rozhoduje spotřebitel; vzhledem k tomu, že se má spotřebiteli umožnit využívat vnitřního trhu a nakupovat spotřební zboží v jiném člen- ském státě, doporučuje se výrobcům spotřebního zboží prodávaného ve více členských státech, aby v zájmu spotřebitele přikládali ke zboží seznam obsahující alespoň jednu kontaktní adresu v každém členském státě, v němž se zboží prodává; (10) (11) (12) (13) (14) vzhledem k tomu, že odkazy na dobu dodání neznamenají, že členské státy musí změnit své vnitrostátní předpisy o přechodu nebezpečí; (15) vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit, že náhrada, která má být vyplacena spotřebiteli, se může snížit s ohledem na dobu, po kterou spotřebitel zboží od doby dodání používal; že pravidla o způsobech odstoupení od smlouvy mohou být stanovena ve vnitrostátních předpisech; (16) vzhledem k tomu, že zvláštní charakter použitého zboží obecně znemožňuje jeho výměnu; že u tohoto zboží nemá proto spotřebitel zpravidla nárok na náhradní plnění; že členské státy mohou povolit smluvním stranám, aby pro takové zboží sjednaly kratší záruční dobu; (17) vzhledem k tomu, že je vhodné omezit dobu, během které prodávající odpovídá za rozpor se smlouvou, který nastal (18) (19) (20) v okamžiku dodání zboží; že členské státy mohou dále sta- novit lhůtu, během které může spotřebitel uplatnit své nároky, nekončí-li tato lhůta před uplynutím dvou let od okamžiku dodání; že stanoví-li vnitrostátní právní předpisy pro počátek lhůty jiný termín než okamžik dodání zboží, nesmí být celkové trvání lhůty stanovené vnitrostátními právními předpisy kratší než dva roky od okamžiku dodání; vzhledem k tomu, že v případě opravy nebo náhradního dodání zboží, jakož i v případě dohody mezi prodávajícím a spotřebitelem o smírném narovnání, mohou členské státy rovněž prostřednictvím svých vnitrostátních práv- ních předpisů stanovit, že lhůta, během které se musí pro- jevit rozpor se smlouvou, bude zastavena nebo přerušena a zároveň může být stanovena promlčecí lhůta; vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit lhůtu, během které spotřebitelé musí oznámit prodávajícímu roz- por se smlouvou; že členské státy mohou poskytnout vyšší úroveň ochrany spotřebitele tím, že nestanoví žádnou takovou povinnost; že v každém případě mají mít spotřebitelé v celém Společenství k dispozici lhůtu alespoň dvou měsíců, během níž by oznámili prodávajícímu roz- por se smlouvou; vzhledem k tomu, že členské státy přijmou preventivní opatření, aby taková lhůta neznevýhodňovala spotřebitele při mezinárodních nákupech; že všechny členské státy uvě- domí Komisi o řešení, které v tomto případě zvolily; že Komise bude sledovat, jak různé provádění těchto ustano- vení ovlivňuje spotřebitele a vnitřní trh; že informace o řešení zvoleném jednotlivým členským státem budou zpřístupněny ostatním členským státům, spotřebitelům a spotřebitelským organizacím v celém Společenství; že proto bude v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněn přehled o stavu příslušných právních předpisů ve všech členských státech; (21) vzhledem k tomu, že u určitého druhu zboží je obvyklé, že prodejce nebo výrobce nabídne na své zboží záruku uplat- nitelnou při všech vadách, které se projeví v určité době; že tato praxe může vést ke zvýšení konkurenceschopnosti na trhu; že takové záruky představují sice právní nástroje mar- ketingu, nesmí však spotřebitele uvést v omyl; že za úče- lem zajištění toho, že spotřebitel nebude klamán, mají záruky obsahovat určité informace, mimo jiné rovněž pro- hlášení, že zárukou nejsou dotčena práva spotřebitele; (22) vzhledem k tomu, že smluvní strany nesmějí na základě společného souhlasu omezit nebo popřít práva, která spotřebiteli náležejí, jinak by se mařila právní ochrana; že tato zásada platí i pro ustanovení, podle nichž byla spotřebiteli v době uzavření smlouvy známa existence roz- poru zboží se smlouvou; že ochrana, která je na základě 15/sv. 4 CS Úřední věstník Evropské unie 225 této směrnice spotřebiteli zaručena, nesmí být omezována použitím právních předpisů státu, který není členem Spo- lečenství, zvolených jako rozhodné právo pro dotyčnou smlouvu; c) „prodávajícím“ každá fyzická nebo právnická osoba, která pro- dává spotřební zboží na základě smlouvy v rámci své profesní nebo obchodní činnosti; (23) (24) (25) (26) vzhledem k tomu, že příslušné právní předpisy a judika- tura členských států svědčí o vzrůstajících snahách zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele; že s ohledem na tento vývoj a na získané zkušenosti při provádění této směrnice se ukazuje, že je nezbytné vzít v úvahu vyšší míru harmonizace, která předpokládá zejména přímou odpo- vědnost výrobce za vady, za které je odpovědný; vzhledem k tomu, že členské státy by měly v oblasti působ- nosti této směrnice přijmout nebo ponechat v platnosti přísnější ustanovení k zajištění ještě vyšší úrovně ochrany spotřebitele; vzhledem k tomu, že podle doporučení Komise ze dne 30. března 1998 o zásadách pro orgány odpovědné za mimosoudní urovnání spotřebitelských sporů (1), mohou členské státy zřídit subjekty, které zajistí nestranné a účinné vyřízení stížností ve vnitrostátním a mezinárodním rámci a které mohou spotřebitelé využít jako zprostředkovatele; vzhledem k tomu, že na ochranu kolektivních zájmů spotřebitelů je vhodné zahrnout tuto směrnici do seznamu směrnic, který je součástí přílohy směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/27/ES ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (2), PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Oblast působnosti a definice 1. Cílem této směrnice je sblížit právní a správní předpisy jednot- livých členských států týkající se některých aspektů prodeje spotřebního zboží a záruk na spotřební zboží s cílem zajistit jed- notnou základní úroveň ochrany spotřebitele v rámci vnitřního trhu. 2. Pro účely této směrnice se rozumí: a) „spotřebitelem“ každá fyzická osoba, která ve smlouvách spa- dajících do oblasti působnosti této směrnice jedná za účelem, který nelze považovat za její profesní nebo obchodní činnost; b) „spotřebním zbožím“ všechny hmotné movité předměty, s výjimkou: — zboží, které se prodává na základě výkonu rozhodnutí nebo jiných soudních opatření, — vody a plynu, nejsou-li stáčeny v omezeném objemu nebo v určitém množství, — elektrické energie; (1) Úř. věst. L 115, 17. 4. 1998, s. 31. (2) Úř. věst. L 166, 11. 6. 1998, s. 51. d) „výrobcem“ výrobce spotřebního zboží, dovozce spotřebního zboží na území Společenství nebo každá jiná osoba, která se prohlásí za výrobce tím, že na spotřební zboží umístí své jméno, ochrannou známku nebo jiné rozlišovací označení; e) f) „zárukou“ každý závazný slib vrácení kupní ceny, náhradního dodání spotřebního zboží nebo opravy nebo zjednání jiné nápravy ze strany prodávajícího nebo výrobce v případě, že výrobek neodpovídá údajům uvedeným v záručním listě nebo v příslušné reklamě, které jsou spotřebiteli poskytovány bez zvláštního příplatku; „nápravou“ v případě spotřebního zboží do stavu, který odpovídá smlouvě. rozporu se smlouvou uvedení 3. Členské státy mohou stanovit, že pojem „spotřební zboží“ nezahrnuje použité zboží, které je prodáváno ve veřejné dražbě, při níž mají spotřebitelé možnost se osobně účastnit prodeje. 4. Kupními smlouvami se ve smyslu této směrnice rozumí rov- něž smlouvy o dodání spotřebního zboží, které je nutno sestavit nebo vytvořit. Článek 2 Soulad se smlouvou 1. Prodávající je povinen předat spotřebiteli zboží, které je v sou- ladu s kupní smlouvou. 2. Předpokládá se, že spotřební zboží je v souladu se smlouvou, jestliže: a) souhlasí s popisem prodávajícího a má vlastnosti spotřebního zboží, které prodávající spotřebiteli předvedl ve formě vzorku nebo vzoru; b) se hodí k účelu, který spotřebitel požadoval a o němž pro- dávajícího informoval v době uzavření smlouvy a s nímž pro- dávající souhlasil; c) se hodí k účelům, ke kterým se zboží tohoto druhu obvykle používá; d) vykazuje jakost a vlastnosti, které jsou obvyklé u zboží tohoto druhu a které může spotřebitel rozumně očekávat s ohledem na charakter spotřebního zboží, a rovněž zejména na veřejné vyjádření v reklamě nebo na etiketách prodávajícího, výrobce nebo jeho zástupce o konkrétních vlastnostech zboží. 3. Ve smyslu tohoto článku se nejedná o rozpor se smlouvou v případě, že spotřebitel v okamžiku uzavření smlouvy věděl o rozporu se smlouvou nebo pokud o něm rozumně nemohl nevědět nebo pokud rozpor se smlouvou vznikl na základě mate- riálu dodaného spotřebitelem. 226 CS Úřední věstník Evropské unie 15/sv. 4 4. Prodávající není vázán veřejným vyjádřením uvedeným v odst. 2 písm. d), jestliže: — jestliže nemá nárok na opravu ani na náhradní dodání zboží nebo — prokáže, že dotyčné vyjádření neznal a rozumně znát nemohl, — jestliže prodávající nezjednal nápravu v přiměřené lhůtě nebo — prokáže, že dotyčné vyjádření bylo v době uzavření smlouvy — jestliže prodávající nezjednal nápravu bez značných obtíží pro opraveno nebo spotřebitele. — prokáže, že rozhodnutí o koupi nemohlo být dotyčným vyjádřením ovlivněno. 5. Jakákoli vada mající původ v nesprávné montáži spotřebního zboží se považuje za rozpor zboží se smlouvou v případě, že montáž byla součástí kupní smlouvy a byla prováděna pro- dávajícím nebo na jeho odpovědnost. Totéž platí i v případě, že byl výrobek určený k montáži namontován spotřebitelem a nesprávná montáž nastala v důsledku chyby v návodu k mon- táži. Článek 3 Práva spotřebitele 1. Prodávající odpovídá spotřebiteli za každý rozpor se smlou- vou existující v okamžiku dodání spotřebního zboží. 2. V případě rozporu se smlouvou má spotřebitel nárok buď na bezplatné uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím opravy, nebo náhradního dodání zboží podle ustanovení odstavce 3 nebo na přiměřené snížení kupní ceny nebo na odstoupení od smlouvy podle ustanovení odstavců 5 a 6. 3. Spotřebitel může požadovat u prodávajícího nejprve bezplat- nou opravu nebo bezplatné náhradní dodání spotřebního zboží za předpokladu, že takové plnění není nemožné nebo nepo- měrné. Zjednání nápravy se považuje za nepoměrné v případě, že by pro prodávajícího znamenalo vznik nákladů, které by ve srovnání s ostatními možnostmi zjednání nápravy zohlednily: — hodnotu, kterou by spotřební zboží mělo bez rozporu se smlouvou, — význam rozporu se smlouvou a — značné obtíže, které by zjednání nápravy představovalo pro spotřebitele. 6. Při nevýznamném rozporu se smlouvou nemá spotřebitel právo odstoupit od smlouvy. Článek 4 Právo postihu Je-li konečný prodávající odpovědný za rozpor se smlouvou, která vznikla výrobce, v důsledku jednání nebo opomenutí předcházejícího prodávajícího ve stejném smluvním řetězci nebo jiného prostředníka, může konečný prodávající uplatnit postih proti ručiteli nebo ručitelům ve smluvním řetězci. Vnitrostátní právní předpisy stanoví ručitele, proti kterému nebo proti kterým jakož i příslušné postupy může prodejce uplatnit postih, a podmínky uplatnění. Článek 5 Lhůty 1. Prodávající odpovídá podle ustanovení článku 3 v případě, že se rozpor se smlouvou projeví ve lhůtě dvou let po dodání zboží. V případě, že se podle vnitrostátních předpisů nároky uvedené v čl. 3 odst. 2 promlčují, nesmí být promlčecí lhůta kratší než dva roky po dodání zboží. 2. Členské státy mohou stanovit, že spotřebitel je povinen oznámit prodávajícímu uplatnění svých práv na zjednání nápravy při rozporu se smlouvou do dvou měsíců po zjištění tohoto roz- poru. Členské státy uvědomí Komisi o postupu zvoleném podle tohoto odstavce. Komise sleduje účinky postupů zvolených členskými státy na spotřebitele a vnitřní trh. Komise připraví do 7. ledna 2003 zprávu o postupu zvoleném členskými státy podle tohoto odstavce. Tato zpráva bude zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství. Oprava nebo náhradní dodání zboží se musí uskutečnit v přiměřené lhůtě a bez značných obtíží pro spotřebitele, přičemž je třeba vzít v úvahu druh spotřebního zboží a účel, pro který spotřebitel spotřební zboží vyžadoval. 3. Do doby, než bude prokázán opak, se předpokládá, že rozpor se smlouvou, který se projeví v průběhu šesti měsíců po dodání zboží, nastal již v okamžiku dodání, ledaže by tato domněnka byla neslučitelná s charakterem zboží nebo rozporem se smlou- vou. 4. Výraz „bezplatný“ v odstavcích 2 a 3 zahrnuje náklady vyna- ložené na uvedení spotřebního zboží do stavu souladu, zejména náklady spojené se zasláním a náklady na vynaloženou práci a materiál. Článek 6 Záruky 5. Spotřebitel může požadovat přiměřené snížení kupní ceny nebo může odstoupit od smlouvy: 1. Záruka musí poskytovatele právně zavazovat podle podmínek uvedených v záručním listu a v související reklamě. 15/sv. 4 CS Úřední věstník Evropské unie 227 2. Záruka musí: Článek 9 — uvádět, že spotřebitel nabývá na základě koupě spotřebního zboží v rámci platných vnitrostátních právních předpisů určitá práva, a objasnit, že tato práva nejsou zárukou dotčena, — uvádět v jednoduchých a jasných formulacích, co je jejím obsahem, a podstatné údaje, které jsou nezbytné k jejímu uplatnění, zejména trvání a místní působnost záruky a adresu poskytovatele záruky. 3. Na přání spotřebitele musí mít záruka písemnou formu nebo být uvedena na jiném trvalém nosiči dat, který má spotřebitel k dispozici a k němuž má přístup. 4. Členské státy, v nichž je spotřební zboží uváděno na trh, mohou v souladu s pravidly Smlouvy stanovit pro své území, že záruka musí být vypracována v jednom jazyku nebo více jazycích, které si členský stát zvolí z úředních jazyků Společenství. 5. Nesplněním požadavků na záruku uvedených v odstavcích 2, 3 nebo 4 není v žádném případě dotčena platnost záruky; spotřebitel ji může i nadále uplatňovat a vyžadovat její dodržení. Článek 7 Závaznost 1. Smluvní podmínky nebo dohody sjednané s prodávajícím před oznámením rozporu se smlouvou, na jejichž základě pozbývají práva zaručená touto směrnicí přímo nebo nepřímo platnosti nebo jsou omezena, nejsou pro spotřebitele podle vni- trostátního práva závazné. V případě použitého zboží mohou členské státy stanovit, že pro- dávající nebo spotřebitel si mohou sjednat smluvní podmínky nebo dohody, na jejichž základě prodávající odpovídá za vady zboží po kratší dobu než je uvedena v čl. 5 odst. 1. Tato doba nesmí být kratší než jeden rok. 2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby spotřebitelé nebyli zbaveni ochrany zaručené jim na základě této směrnice tím, že by z důvodu úzké souvislosti smlouvy s územím členských států zvolil jako rozhodné právo pro smlouvu právo státu, který není členem Společenství. Článek 8 Vnitrostátní právo a minimální ochrana 1. Jiné nároky, které může spotřebitel uplatnit na základě vnit- rostátních právních předpisů o smluvní nebo mimosmluvní odpovědnosti, nejsou touto směrnicí dotčeny. 2. Členské státy mohou za účelem zajištění vyšší úrovně ochrany spotřebitele v oblasti působnosti této směrnice přijmout nebo ponechat v platnosti přísnější předpisy, které jsou v souladu se Smlouvou. Členské státy přijmou vhodná opatření k tomu, aby byli spotřebitelé informováni o vnitrostátních právních předpisech, na jejichž základě dojde k provedení této směrnice, a popřípadě vyzvou profesní organizace, aby informovaly spotřebitele o jejich právech. Článek 10 V příloze směrnice 98/27/ES se doplňuje nový bod, který zní: „10. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, 7. 7. 1999, s. 12). “ Článek 11 Provedení 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění svých vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 12 Přezkum Komise přezkoumá provádění této směrnice nejpozději do 7. července 2006 a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Zpráva mimo jiné prověří možnost zavedení přímé odpovědnosti výrobce a bude doplněna případnými návrhy. Článek 13 Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Tato směrnice je určena členským státům. Článek 14 V Bruselu dne 25. května 1999. Za Evropský parlament předseda J. M. GIL-ROBLES Za Radu předseda H. EICHEL


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1070/1999 af 25. maj 1999 om ændring af bilaget til forordning (EF) nr. 1107/96 om registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92

eurovoc_concepts:
Greece
cheese
designation of origin
location of production

text: L 130/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26. 5. 1999 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1070/1999 af 25. maj 1999 om ændring af bilaget til forordning (EF) nr. 1107/96 om registrering af geogra- fiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 2081/92 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR (cid:190) under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til R(cid:134)dets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser landbrugsprodukter og og oprindelsesbetegnelser levnedsmidler (1), ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1068/97 (2), særlig artikel 17, stk. 2, og senest ændret for ud fra følgende betragtninger: (1) (2) Betegnelsen V(cid:146)ta (feta), som de græske myndig- heder meddelte efter artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2081/92, blev registreret som beskyttet oprin- delsesbetegnelse ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 590/1999 (4); som følge af EF-Domstolens dom af 16. marts 1999 blev forordning (EF) nr. 1107/96 annulleret, for s(cid:134) vidt som betegnelsen V(cid:146)ta (feta) i forordningen blev registreret som beskyttet oprindelsesbeteg- nelse; den p(cid:134)gældende betegnelse udg(cid:134)r derfor af registret over beskyttede geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser samt af bilaget til nævnte forordning (cid:190) UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Betegnelsen V(cid:146)ta (feta) udg(cid:134)r af 1. registret over beskyttede geografiske betegnelser og oprindelsesbeteg- nelser. 2. I bilaget til forordning (EF) nr. 1107/96 udg(cid:134)r beteg- nelsen V(cid:146)ta (feta) (BOB) i rubrikkerne »Ost« og »Græken- land« i del A, »Produkter i traktatens bilag II til konsum«. 3. Efter artikel 17, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2081/ 92 er betegnelsen V(cid:146)ta (feta) beskyttet p(cid:134) nationalt plan indtil den dato, hvor der træffes afgørelse om registre- ringen. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft p(cid:134) dagen for offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 25. maj 1999. P(cid:134) Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 208 af 24. 7. 1992, s. 1. (2) EFT L 156 af 13. 6. 1997, s. 10. (3) EFT L 148 af 21. 6. 1996, s. 1. (4) EFT L 74 af 19. 3. 1999, s. 8