title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Ekonomisk reform: Rapport om produkt- och kapitalmarknadernas funktion i gemenskapen"

text: C 209/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 7. 1999 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Ekonomisk reform: Rapport om produkt- och kapitalmarknadernas funktion i gemenskapen” (1999/C 209/09) Den 25 februari 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23. 2 i sin arbetsordning att utarbeta ett yttrande om ”Ekonomisk reform: Rapport om produkt- och kapitalmarknadernas funktion i gemenskapen” (Cardiff I). Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion som svarat för det förberedande arbetet i ärendet antog sitt yttrande den 18 maj 1999. Föredragande var Vasco Cal, medföredragande var John Simpson. Vid sin 364:e plenarsession den 26-27 maj 1999 (sammanträdet den 26 maj) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 77 röster för och 4 nedlagda röster. OBS! Under utarbetandet av detta yttrande beslutade observationsgruppen för inre marknaden att även beakta följande två kommissionsdokument. ”Utvärdering av handlingsplanen för den inre marknaden, juni 1997-december 1998” och Inledning ”Ekonomiska och strukturella reformer i EU (Cardiff II)”. Kommittén välkomnar möjligheten att yttra sig över de sammanhängande dokumenten om inre marknaden: rappor- ten om utvärdering av handlingsplanen för inre marknaden, rapporten om produkt- och kapitalmarknadernas funktion i gemenskapen (Cardiff I) och rapporten om ekonomiska och strukturella reformer i EU (Cardiff II). Kommittén har alltid framhållit vikten av att man vid utvärderingen av programmet för inre marknaden samtidigt behandlar de juridiska och ekonomiska aspekterna och att man inte begränsar sig till indikationer över genomförandet av direktiven. exempel förberedelserna för införandet av den europeiska valutaunionen, medlemsstaternas ansträngningar för att uppnå konvergenskravet samt upprättandet av tillväxt- och stabili- tetspakten och de nationella förpliktelserna inom denna ram. 1. 3. Såsom utvärderingen av handlingsplanen för inre marknaden visar var det samtidigt många andra sidor av inre marknaden som genomgick en fortlöpande utveckling. 1. 4. Utvärderingen rapporterar om åtgärder som vidtagits för vart och ett av de fyra strategiska målen som tas upp i handlingsplanen: — Effektivisering av regelverket. — Hantering av avgörande faktorer för snedvridning av 1. Utvärdering av handlingsplanen för den inre markna- marknaden. den, juni 1997-december 1998 1. 1. Efter Europeiska rådets möte i Amsterdam i april 1997 publicerade kommissionen sin handlingsplan för den inre marknaden (CSE(97) 1). Denna innehöll en rad viktiga åtgärder som syftade till ytterligare förbättringar av inre marknaden före den 1 januari 1999. Den senaste utvärderingen av hur handlingsplanen utvecklas (KOM(1999) 74 slutlig) — sammanställd i slutet av 1998 — bygger på tidigare utvärde- ringar från resultattavlan för den marknaden, och den tredje av dessa publicerades i oktober 1998(1). Samtliga dessa utvärderingar har studerats av ESK. Yttrandet om den tredje antogs den 24 februari 1999 (2). Under de senaste 18 månaderna har fokus när det 1. 2. gäller utvecklingen av inre marknaden till stor del varit riktat mot grundläggande makroekonomiska frågor, som till (1) SEK(1998) 1889. (2) EGT C 101, 12. 4. 1999. — Avlägsnande av sektorshinder för marknadsintegration. — Att ta fram en inre marknad till gagn för alla medborgare. 1. 5. Ett stort antal åtaganden inom handlingsplanen tas kortfattat upp. Bland dessa finner man ett antal lagstiftningsini- tiativ och politisk översyn liksom en serie särskilda initiativ med anknytning till de strategiska målen. ESK har i tidigare yttranden instämt både i värdet av detta synsätt och den enorma spännvidden mellan de ämnen som tas upp. I förelig- gande yttrande vill ESK ge ett erkännande för det värdefulla arbete som presenteras i utvärderingen, och kommittén har valt ut ett begränsat antal frågor som kommenteras mer ingående. 1. 6. ESK:s genomgång av handlingsplanen har underlättats av den framställningsform som kommissionen använt sig av i sin utvärdering. Kommittén är särskilt tacksam för den pedagogiska presentationen i bilaga II av graden av framsteg inom vart och ett av de utvalda ämnesområdena, och kommis- sionen har också tydligt angett de områden där framstegen inte blivit vad man hoppats på. 22. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 209/29 1. 7. ESK:s kommentar är för det första ett erkännande av de viktiga resultat man uppnått under arbetet med handlings- planen. För det andra tas ett antal stora brister upp, och för det tredje har kommittén några förslag på relevanta frågor som vuxit fram ur handlingsplanen och som man rekommenderar kommissionen att arbeta vidare med. 1. 13. följande: Andra resultat inom handlingsplanens område är a. Ingripandemekanismen för att hantera allvarliga hinder för det fria varuflödet. Utvärdering av resultaten Kommissionen anser att handlingsplanen har varit en 1. 8. framgång. I inledningen står det att ”i de flesta, om än inte samtliga fall, har man uppnått de målsättningar som satts upp i handlingsplanen”. ESK instämmer i denna kommentar och medger att den verksamhet som har sin upprinnelse i hand- lingsplanen har varit konstruktiv och nyttig. Men eftersom det faktiskt är kommissionen som utvärderar sina egna resultat så påpekar ESK att en extern utvärdering möjligen ställt sig mer kritisk. 1. 9. Många av handlingsplanens resultat är naturligtvis snarare beståndsdelar i den politiska utvecklingen än avslutade och klart urskiljbara steg. Det är därför inte meningsfullt att försöka utvärdera de långsiktiga effekterna av handlingsplanen eftersom många av de godkända åtagandena är beståndsdelar i en större samling åtgärder som kommer att utvecklas under en betydligt längre tidsperiod. Trots att det 1. 10. finns undantag från alla generella översikter noterar kommittén att kommissionen i och med sin handlingsplan har gjort framgångsrika ansträngningar för att uppnå sina målsättningar när det gäller att bearbeta och publicera sina slutsatser med avseende på ny och ändrad gemenskapslagstiftning. Medlemsstaterna tycks också ha bätt- rat sig när det gäller att genomföra sina juridiska förpliktelser. Framsteg i fråga om att få de befintliga reglerna att fungera effektivare har kunnat noteras, men med något magrare resultat. 1. 11. Direktiv: Den minskade eftersläpningen när det gäller överföring av direktiv till nationell lagstiftning är efterlängtad och starkt försenad. Den återstående eftersläpningen är dock ett allvarligt problem. ESK instämmer därför i kommissionens uppfattning att ett system med tidtabeller och kontroller kommer att behövas också efter att handlingsplanen är avslutad. b. De specifika förslagen för att förenkla nationella regler och gemenskapsregler som påverkar inre marknaden. c. Problemlösningssystem genom inrättande av kontakt- och samarbetscentrum. d. En uppförandepraxis när det gäller skadlig skattekonkur- rens. e. En fullständig revidering av riktlinjerna för statligt stöd. f. Regler som möjliggör en avreglering av gasförsörjningen. g. Förbättring av arbetstidsdirektivet. h. i. Inrättande av en testpanel från näringslivet för att förbättra kvaliteten på lagstiftningsförslagen. Förslag om modernisering och rationalisering av moms- hanteringen. Ingripandemekanismen för att hantera allvarliga hin- 1. 14. der för den fria rörligheten för varor är en kompromiss från rådet. Det återstår fortfarande att visa att den fungerar i praktiken. 1. 14. 1. SLIM-projektet för förenklad lagstiftning på den inre marknaden kan bara delvis betraktas som en framgång. Det behövs ytterligare en utvärdering och nya bedömningar för att få klarhet i huruvida SLIM är ett effektivt instrument i detta syfte. Många av de föreslagna direktiven har inte antagits av rådet, och ytterst få har genomförts och trätt i kraft i praktiken. ESK föreslår att kommissionen följer upp och ser över projektets metoder och resultat. 1. 14. 2. Kommittén välkomnar förslagen om att modernise- ra momssystemet och införa enhetliga regler, eftersom detta kan underlätta företagens arbete. Samtidigt utgör förslagen bara ett första steg i riktning mot det planerade momssystem som baseras på principen om ursprungsland. Brister framstegen när det gäller att 1. 12. Offentlig upphandling: Komplexiteten i frågan om att säkerställa en öppnare marknad inom området för offentlig upphandling illustreras på två olika sätt. Kommissionen note- rar att tillämpa direktiven om offentlig upphandling har varit ”påfallande små”. Denna negativa kommentar står i skarp kontrast till det faktum att kommissionen själv publicerat en grönbok om uppföljningen av offentlig upphandling. ESK ser med oro på att kommissio- nens politik och beslut inte på ett adekvat sätt återspeglas i vissa medlemsstaters lagstiftning och agerande. 1. 15. Kommissionen medger att framstegen varit en besvi- kelse inom vissa områden. När detta uttryckligen anges — såsom i bilaga II — instämmer ESK med kommissionen och ber kommissionen försäkra att ansträngningarna kommer att fortsätta för att komma till rätta med dessa brister. Start- och landningstider på flygplatserna: En brist 1. 16. som särskilt oroar ESK är tystnaden kring frågan om nya regler för fördelning av start- och landningstider på flygplatserna. C 209/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 7. 1999 1. 17. När det gäller vissa föreslagna åtgärder förefaller kommissionen att vara mer nöjd med sitt arbete än ESK anser befogat. Kommittén vill särskilt fästa uppmärksamhet på de magra resultaten i fråga om: övervakning och av att kommissionen får feedback i många frågor. Det finns en växande medvetenhet om behovet av en dubbelriktad dialog mellan gemenskapen (och dess institutio- ner) och de personer och företag som är huvudaktörer. i initiativen för ömsesidigt erkännande, ii planerna på att undanröja de tekniska problem som fördröjer standardiseringen av byggnadsprodukter, iii undanröjande av hinder som beror på skillnader i indirekt beskattning, iv förslagen till en gemenskapsram på området för energibe- skattning, v tionde direktivet om bolagsrätt för gränsöverskridande fusioner, vi bestämmelser om gemenskapslagstiftning för kooperativ, sammanslutningar och ömsesidiga bolag, vii åtgärder för att undanröja gränskontrollerna av människor vid gemenskapens inre gränser. 1. 18. Handlingsplanen bekräftar tydligt att en hel del fortfarande återstår att göra, både på de ovannämnda område- na och på många andra nyckelområden. Det gäller bland annat arbetet med gemenskapspatent, stadgar för Europabolag, bestämmelser om företagsfusioner, avskaffande av dubbelbe- skattning på gemenskapsnivå, ett slutligt momssystem samt uppgiften att hindra medlemsstaterna från att införa nya nationella hinder på den inre marknaden. Uppföljning av handlingsplanen 1. 19. Under perioden fram till slutet av 1998 visade sig handlingsplanen vara en verkningsfull metod för kommissio- nen att sätta upp målsättningar för att stärka inre marknaden. Uppställandet av målsättningar hade då gjort det lättare att kontrollera och utvärdera effektiviteten i kommissionens arbete och den sammanhängande verksamheten vid de andra institutionerna, inklusive medlemsstaternas regeringar. 1. 20. ESK är övertygad om att de värdefulla lärdomar man kunnat dra av handlingsplanen bör kunna användas för en ny typ av utvärdering av inre marknadens utveckling och det breda spektrum av sinsemellan sammanhängande frågor som illustrerar framstegen inom gemenskapen. 1. 21. Tyngdpunkten i kommissionens arbete under den närmast gångna tiden har framför allt legat på de instrument som behövs för att bygga upp en inre marknad och därmed sammanhängande stödåtgärder. I framtiden kommer detta att förändras så att fokus för uppmärksamheten snarare riktas mot att inre marknaden fungerar effektivt. Det kommer också fortsättningsvis att finnas behov av kommissionens 1. 22. ESK rekommenderar kommissionen en regelbundet återkommande process av granskning, kontroll, dialog och analys. Utifrån denna återkommande process kan kommissio- nen utveckla en rad strategiska målsättningar för den vidare utvecklingen av inre marknaden och de grundantaganden som konceptet bygger på. 1. 23. Förtjänsten med handlingsplanen och de därmed sammanhängande Cardiff I och II-rapporterna är att de har inneburit en strukturerad översyn av gemenskapens alla rele- vanta politikområden och åtgärder, så att starka och svaga sidor kan identifieras. Till följd av detta har det blivit möjligt att vidareutveckla dessa processer till något som har beskrivits som ett redskap för att nå nya mål. Det positiva resultatet kan bli en tydligare uttalad övergripande filosofi när det gäller att vägleda och påverka kommissionens målsättningar. 1. 24. ESK ger sitt stöd till förslaget från kommissionär Monti, som i ett anförande inför Europeiska rådet i februa- ri 1999 uttryckte sig på följande sätt: ”… vi behöver ingen mer handlingsplan ’för att fullfölja inre marknaden’, utan vad vi behöver är klart definierade målsättningar — precis som företag när de skall presentera sin strategi för investerarna; målsättningar som vi håller fast vid under — låt säga — en treårs —period, med en genomgång i slutet av varje år för att säkerställa att vi verkligen arbetar mot dessa målsättningar så att vi kan göra justeringar om så krävs…” ESK noterar dock att kommissionen har lagt fram en handlings- plan som särskilt riktar sig till den finansiella sektorn och därmed bekräftar behovet av särskilda åtgärder inom detta nyckelområde. 1. 25. Man måste regelbundet sätta upp strategiska målsätt- ningar och detta måste göras i samråd med relevanta partner, däribland ESK, och de måste ses som direkt relevanta för de behov som föreligger hos medborgarna och företagen samt vad beträffar sysselsättningen och den sociala och ekonomiska utvecklingen. Utifrån detta bör man utforma en rad mer funktionella målsättningar för verksamheten, vilka i sin tur ligger till grund för prestationsindikatorer som möjliggör en fortsatt övervakning av framåtskridandet och identifiering av risker, misslyckanden och bristfälligt samarbete. 1. 26. Med hjälp av de uppställda målsättningarna och dialogen med relevanta partner skulle man få strategiska målsättningar som förnyas vart tredje år. Dessa skulle användas för att ange de kortsiktiga följdåtgärderna som skulle utgöra en del av dagordningen och prestationsindikatorerna för de fortsatta årliga rapporterna av ”Cardiff”-typen samt för den resultattavla som framställs två gånger per år. För att säkerställa att kommissionen vidtar lämpliga 1. 27. åtgärder utifrån de slutsatser man kan dra av dessa rapporter, instämmer ESK i förslaget från kommissionär Monti om att 22. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 209/31 det första mötet varje år inom rådet för inre marknaden skall göra en genomgång av läget och omedelbart komma med förslag till åtgärder. ESK motser med stort intresse kommissionens vänta- 1. 28. de uttalande inför sammanträdet i juni 1999 inom rådet för inre marknaden, då man hoppas att det kommer ett tillkännagivande av vad inre marknaden skall ha för målsätt- ningar under de kommande tre åren. 2. Produkt- och kapitalmarknadernas funktion i gemen- skapen (Cardiff I) (KOM(1999) 10 slutlig) och Ekono- miska och strukturella reformer i EU (Cardiff II) (KOM(1999) 61 slutlig) 2. 1. Inledning 2. 1. 1. Europeiska rådet i Cardiff, som sammanträdde den 15-16 juni 1998, ansåg att den ekonomiska politiken skall inriktas på att främja tillväxt och sysselsättning, säkerställa makroekonomisk stabilitet och skapa välfungerande markna- der för arbetskraft, varor, tjänster och kapital. Rådet välkomna- de beslutet om ett förfarande där medlemsstaterna och kom- missionen utarbetar kortfattade årsrapporter inom sina respek- tive ansvarsområden om produkt- och kapitalmarknaderna. Detta förfarande skulle komplettera den information som redan finns tillgänglig i de nationella sysselsättningsplanerna. Rådet såg också positivt på kommissionens förslag om en rapport om strukturfrågor och strukturpolitik på basis av detta material, som ekofinrådet och andra rådskonstellationer skulle kunna studera (ordförandeskapets slutsatser, punkt 11). 2. 1. 2. Det är talande att dessa slutsatser fördes in under avsnittet om de allmänna ekonomiska riktlinjerna (artikel 99 i den konsoliderade versionen av EG-fördraget, f. d. artikel 103); det är en tydlig signal om att man bör bredda fältet för riktlinjerna. Europeiska rådet betonade också de strukturella och ekonomiska reformernas betydelse i kampen mot arbets- lösheten. 2. 1. 3. Den 20 januari 1999 publicerade kommissionen en första rapport som reaktion på slutsatserna från Europeiska rådet i Cardiff. Den kallades Cardiff I och följdes av en andra rapport, Cardiff II, den 17 februari 1999. Den 30 mars antog kommissionen sin rekommendation till allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (KOM(1999) 143 slutlig), som för första gången innefattar riktlinjer för medlemsstaterna, inte bara på budgetområdet utan också med avseende på markna- derna för produkter, tjänster och arbetskraft. Cardiff I behandlade det aktuella läget på inre mark- 2. 1. 4. naden och formulerade 16 prioriterade åtgärder i anslutning till dess regleringsram. Den målsättning som anförs för dessa åtgärder är att fungera bättre genom att göra marknaderna flexiblare och smidigare. Kommissionen noterar att målet inte är att eliminera nationella bestämmelser utan att förbättra den ekonomiska effektiviteten i dessa regleringssammanhang. få den europeiska ekonomin att 2. 1. 5. I rapporten Cardiff II tar man än en gång upp vissa av frågorna i den första rapporten med anknytning till produkt- och finansmarknaderna och detaljstuderar arbetsmarknaderna (med utgångspunkt i medlemsstaternas nationella rapporter, ett inslag i Luxemburgprocessen) och de offentliga finanserna, särskilt kostnaderna för den sociala tryggheten och beskatt- ningsaspekter. 2. 1. 6. Alla dessa aspekter omfattas av kommissionens rekommendationer med avseende på ”de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik” (artikel 99 i den konsoliderade versionen av EG-fördraget, f. d. artikel 103), vilket underlättar en övergripande behandling av frågor som är sammankopplade. Detta har inneburit ett betydelsefullt framsteg i fråga om att åstadkomma en samord- ning av Europeiska unionens ekonomiska politikområden (1). 2. 2. Allmänna kommentarer När det gäller det ekonomiska läget, den ekonomiska 2. 2. 1. sammanhållningen och sysselsättningen i EU till följd av åtgärder inom ramen för genomförandet av inre marknaden, verkar inte dessa rapporter ha tillräcklig täckning eller belägg för att det skulle ha skett någon förbättring. De indikatorer över ekonomisk integration som behandlas i rapporten rör endast handeln med varor inom EU, gränsöverskridande handel med tjänster, kapitalrörelser och utländska direktinves- teringar samt fri rörlighet för arbetskraft. I många fall kan den omstrukturering av sektorer och företag som anges som exempel på vad inre marknaden medfört i själva verket vara ett resultat av globaliseringen av de ekonomiska och i synnerhet de finansiella relationerna. 2. 2. 2. Den europeiska ekonomins konkurrenskraft förefal- ler ha gynnats av införandet av inre marknaden. Man har noterat att de utländska direktinvesteringarna mellan EU- länderna har ökat avsevärt. A¨ ven handeln inom EU har vuxit mellan 1995 och 1997, men långsammare än mellan 1993 och 1995. 2. 2. 3. Det förefaller också vara överdrivet att (i Cardiff I- rapporten) nämna priskonvergens och sänkta priser som tecken på vad inre marknaden hittills har lett fram till eller som tecken på eftersläpningar inom integrationsprocessen inom vissa sektorer. Enligt den andra rapporten avslöjar en jämförelse av situationen i EU och USA att konsumentpriserna är högre i EU än i USA, men att detta mer beror på skillnader i indirekt beskattning än på lägre effektivitet i parti- och detaljhandelns distributionsnät eller på högre vinstmarginaler inom EU. (1) Se yttrandet om Ekonomisk årsrapport 1999, CES 133/99 fin. C 209/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 7. 1999 2. 2. 3. 1. Prisskillnaderna inom EU återspeglar även skillna- der vad gäller levnadsstandarden per capita och nivån på de indirekta skatterna. När man hävdar att prisskillnaderna för tjänster är dubbelt så stora som för varor tar man inte hänsyn till att lönekostnadsandelen i allmänhet är större när det gäller tjänster och inte heller till att löne- och produktivitetsskillna- derna — från 1 till 5 mellan de olika medlemsstaterna — är mycket större än de prisskillnader som kommissionen noterat. Detta är en viktig sak som inte behandlas i kommissionens rapport. 2. 2. 4. I rapporten ges inte tillräckligt utrymme åt konkur- rensskillnader som beror på statligt stöd, även om kommissio- nen vartannat år offentliggör statistik om statligt stöd och framhåller att detta stöd är mycket omfattande — om man bortser från jordbrukssektorn är det årliga statliga stödet (medelvärde för 1995-1997) större än EU:s hela budget, omkring 95 miljarder euro eller 1,2 % av gemenskapens BNP. Det konkreta och positiva förslag kommissionen lägger fram i anslutning till detta — förutom att kommissionen själv noggrant skall övervaka situationen — innebär att medlemssta- terna skall fastställa en tidtabell för minskning av det totala stödbeloppet och ändra de aktuella formerna för statliga ingrepp, som nu lägger störst tonvikt på ad hoc- och strukturs- töd. I denna rekommendation anger kommissionen konkreta och tydliga riktlinjer för majoriteten av medlemsstaterna för att dessa skall minska det statliga stödet. 2. 2. 5. Frågan om krav på samhällsomfattande tjänster har gett upphov till några av de känsligaste problemen i samband med avreglering av nätverksbaserade marknader. Förutom att det är nödvändigt att skilja den konkurrensutsatta verksamhe- ten från lagstadgad verksamhet, en process som äger rum i alla medlemsstater, finns inga ytterligare förslag i kommissionens rapport som syftar till att angripa några av de problem som alla medlemsstater står inför i högre eller lägre grad: förlorade arbetstillfällen, utbud av tjänster till ”rimliga” priser och garanterad kvalitet, definition av krav på samhällsomfattande tjänster och finansieringen av dessa samt urval av de företag som skall tillhandahålla dessa tjänster. Kommissionen konsta- terar att ”liberaliseringsprocessen accepteras lättare om dess positiva effekter på tjänsternas priser, kvalitet och allmänna tillgänglighet tydligt märks … och om dessa fördelar utan dröjsmål kommer användarna inom näringslivet och de enskil- da konsumenterna till godo” (Cardiff II, s. 14). Kommittén instämmer i dessa påpekanden men betonar att subsidiaritets- principen måste respekteras inom detta område. Dessutom menar kommittén att en avreglering är godtagbar endast om man förutom de punkter kommissionen framhållit tar vederbörlig hänsyn till arbetstagarnas situation, eftersom dessa kan komma att påverkas negativt av denna process. Den fria rörligheten för arbetskraften, som borde 2. 2. 6. vara en av inre marknadens fyra grundpelare, är det område där mest återstår att göra, både vad gäller regelverket och i det verkliga ekonomiska och sociala livet. Kommissionen konstaterar att arbetstagarna endast i ringa utsträckning rör sig över gränserna, även om flödena ökar och kan komma att förstärkas av att euron införts. Denna fråga behandlas dock inte i något av de 16 förslagen i Cardiff I, och inte heller i avsnittet om arbetsmarknader i Cardiff II eller i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. 2. 2. 7. De små och medelstora företagens förmåga att överleva i en öppnare och mer konkurrensutsatt omgivning är en central fråga som påverkar sysselsättningsnivån i EU. Trots att det är i denna typ av företag som arbetstillfällen skapas, är det många företag som läggs ned (mindre än hälften av alla nya små och medelstora företag lyckas överleva mer än fem år) vilket innebär att ett stort antal arbetstillfällen försvinner. På EU-nivå har initiativ och rapporter följt på varandra, och åtgärder har vidtagits på medlemsstatsnivå, men i Cardiff- rapporterna görs ingen som helst koppling mellan dessa åtgärder och hur de påverkat sysselsättningsutvecklingen inom denna sektor. De europeiska företagen växer långsammare än företagen i USA, och de blir heller inte så stora att de får någon avgörande effekt på den internationella konkurrensen, speciellt vad gäller sektorerna med den högsta innovationsgraden. Problemet med de små och medelstora företagens storleksmäs- siga tillväxt måste angripas på inre marknaden genom ett förbättrat regelverk, speciellt vad gäller skatte- och arbetsrättsa- spekter, samt genom effektivare finansmarknader. För att man skall kunna främja tillväxten bör skattesystemet utformas så att det gynnar företagsfinansiering med hjälp av eget kapital och så att beskattningen av kapitalvinster blir gynnsammare. förbättra finansmarknaderna krävs fler finansiella För att intermediärer av adekvat storlek, att man inriktar sig på ett utbyggt skattesystem samt att marknadsfragmentariseringen i form av olika valutor och olika bestämmelser elimineras. De små och medelstora företagen i Europa fortsätter att påverkas negativt, dels av bristen på eget kapital och på tillgång till gynnsammare finansieringssystem, dels av svårigheter med att få tillgång till FoTU-program och kunna delta i offentlig upphandling samt av konkurrensbestämmelser som inte tar hänsyn till dessa företags speciella förutsättningar. I huvudsak har man överlåtit åt medlemsstaterna att handha stödet till de små och medelstora företagen. Skattesystemen har ”betydande effekter på tillväxt 2. 2. 8. och sysselsättning” och syftar till att ”uppnå en balans mellan ekonomisk effektivitet och social sammanhållning” (Cardiff II, punkt 4. 2). Kommissionen säger å ena sidan att en viss grad av skattekonkurrens är önskvärd men menar å andra sidan att skadlig skattekonkurrens ger anledning till farhågor, utan att definiera vare sig det ena eller det andra. Kommissionen anser att det är nödvändigt att harmonisera de indirekta skatterna och att stifta lagar rörande var moms skall tas ut, men lägger inte fram några förslag om motsvarande budgetkompensation till de medlemsstater som kommer att påverkas negativt när det slutgiltiga momssystemet träder i kraft. 22. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 209/33 2. 2. 9. Beträffande bolagsskatt och beskattning av räntein- komster menar kommissionen att ”en viss grad av skattesam- ordning är viktig och önskvärd”. Ett förslag rörande beskatt- ning av ränteinkomster har tidigare lagts fram och ESK har avgett ett yttrande om detta. När det gäller bolagsbeskattning konstaterar emellertid kommissionen att den rådande situatio- nen främst kännetecknas av talrika befrielser och avdrag som direkt påverkar beskattningsunderlaget, och följaktligen är skillnaderna i effektiv bolagsskatt mellan medlemsstaterna större än skillnaderna mellan de lagstadgade skattesatserna. Den av kommissionen aviserade undersökningen av skillnader- na i bolagsskatt och de politiska spörsmål detta ger upphov till måste presenteras så snart som möjligt. Skattetrycket 2. 2. 10. i Europeiska unionen motsvarade 1998 43 % av BNP, medan den i USA var 32 % och i Japan 29 % (se tabell 4. 2 i Cardiff II-rapporten). Denna totalsiffra döljer dock viktiga skillnader mellan de olika uppgifter som jämförelse med BNP är bidragen till det ingår i den. sociala trygghetssystemet större i EU eftersom en stor del av socialvårds- och hälsovårdskostnaderna i USA är privata (se nedan punkt 2. 2. 13), de direkta skatterna är lägre i EU än i USA och de indirekta skatterna är mycket högre i EU än i USA och Japan (14 % jämfört med 7 respektive 8 % av BNP). I 2. 2. 11. När det gäller utvecklingen av skattetrycket under de senaste åren, konstaterar kommissionen att det genomsnitt- liga skattetrycket på arbete i gemenskapen är högt och alltjämt ökar, medan skatten på konsumtion legat stilla och kapitalskatterna sjunkit. Kommissionen gör följande påpekan- de: ”I och med att valutarisken försvinner kommer olikheterna i beskattningen av kapital och penningtransaktioner att utveck- las till en betydelsefull snedvridningsfaktor när det gäller resursutnyttjandet. ” (Cardiff I, s. 22) (1) Här skulle det också behövas en fördjupad diskussion om vilka alternativ som är möjliga för att kompensera eventuella förluster av skattein- komster från arbetstagare, i synnerhet lågkvalificerade, och om hur man kan förbättra de sociala trygghetssystemen. 2. 2. 13. När det gäller de sociala trygghetssystemen redogör kommissionen för pågående reformer och den mängd åtgärder som vidtas för att bringa ned kostnaderna. Dessutom nämns att det i vissa länder sker förändringar med avseende på finansieringssystemet. De offentliga utgifterna för social trygg- het inom EU anses vara höga i förhållande till BNP, men stora skillnader föreligger mellan medlemsstaterna. Sammanhåll- ningsländerna och Storbritannien har de lägsta utgifterna. Faktum är, vilket också står i rapporten, att skillnaderna i jämförelse med USA är mycket mindre om man för samman offentliga och privata utgifter. En inriktning som man redan följer när det gäller trygghetssystemen i Europa är att främja en ökad satsning på premiefinansierade pensioner, utan att för den skull göra avkall på solidariteten som karakteriserar det nuvarande systemet. Detta är en inriktning som kommer att resultera i ett större personligt ansvarstagande för ens egen framtid. 2. 2. 14. Förutom att man lyckats bringa ned kostnaderna, särskilt med avseende på pensioner, anser kommissionen att man gjort framsteg med avseende på att hålla utgifterna nere för (offentlig) sjukvård Det är dock svårt att se hur länge besparingarna kan fortsätta, om man samtidigt vill behålla en allmän sjukvård för alla. Det är en allvarlig brist att man i dessa rapporter, som hänvisar till så många andra kommissionsdoku- ment, inte redovisar den betydelsefulla statistik som kan visa sambandet mellan de sociala trygghetssystemen och inkomstsituationen i medlemsstaterna (första sammanhåll- ningsrapporten visar att utan sociala stödåtgärder skulle det antal familjer i Europa som ligger under fattigdomsgränsen vara 40 % i stället för 18 % som nu är fallet). 2. 2. 14. 1. Den relativt höga levnadsstandarden i EU, EU:s dynamiska tillväxt och dess stora inre marknad har ett klart samband med de sociala trygghetssystemen, och det är att beklaga att rapporterna inte berör detta, eftersom en sådan analys skulle belysa vilka konsekvenser pågående reformer kan få (2). Om kommissionen inte presenterar en mer balanserad och fullständig analys av alla följdverkningar på detta område och låter bli att lägga fram förslag som endast avser kostnads- kontroll och utgiftsminskning, kommer man när de sociala reformerna fortskrider att ständigt stöta på svårigheter på det politiska och sociala planet. 2. 2. 12. I alla händelser kan inte en analys av beskattnings- systemen endast undersöka olika sätt att minska skattebördan. Man måste även ta utgiftssidan i beaktande, vilket kommissio- nen konstaterar när den säger att ”de offentliga investeringarna fick stå för en oproportionerlig del av utgiftsnedskärningarna” (se kapitel 4 i Cardiff II). Inge slutsatser dras dock av detta, inte ens med avseende på den ekonomiska politiken i medlemssta- ter som behöver göra en finansiell återhämtning. 2. 2. 15. När det gäller arbetsmarknaden erkänner kommis- sionen att utmaningarna på detta område består i ”att finna den rätta balansen mellan flexibilitet och anställningstrygghet”, att främja ”avtal mellan arbetsmarknadens parter … för att förhindra att minskade indirekta arbetskraftskostnader helt enkelt äts upp, som så ofta varit fallet i det förflutna, av ökade vinster eller direkta löner” och att inse att ”kollektivavtal [håller] på att vinna mark som ett medel för att uppnå en (1) Utvecklingen kan ändå vara olik i några medlemsstater. (2) Se ESK:s initiativyttrande ”Fattigdomens och den sociala utslag- ningens kostnader i Europa”, EGT C 284, 14. 9. 1998. C 209/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 7. 1999 balans mellan olika intressen i arbetslivet, och kollektiva förhandlingar är, även om de håller på att omorganiseras, mycket anpassningsbara” (Cardiff II, 3. 3). Kommittén saknar här en mer djupgående analys från kommissionen. 2. 2. 16. I rapporterna finns ingen analys av sambandet mellan å ena sidan sysselsättning och arbetslöshet och å andra sidan inre marknaden och strukturomvandling. Detta är ytterst beklagligt, särskilt med tanke på att kommissionen stödde Cecchini-rapporten, där man förutspådde att inre marknaden skulle skapa fem miljoner nya arbetstillfällen. Året då inre marknaden upprättades ”sammanföll” med en kraftig konjunk- turnedgång i EU, vilket medförde en ökning av arbetslöshetsni- våerna till en nivå som praktiskt tagit varit oförändrad sedan dess. Allt kommissionen nämner i Cardiff II (punkt 3. 3), i avdelningen om arbetsmarknaden, är Luxemburg-processen och de nationella sysselsättningsplanerna, och återger de sysselsättningspolitiska riktlinjer som innebär ”att på alla lämpliga nivåer förhandla fram avtal om modernisering av arbetsorganisationen, inklusive flexibla arbetstidsbestämmel- ser, i syfte att göra företagen mer produktiva och konkurrens- kraftiga”. Kommissionen kritiserar i förbigående den förkort- ning av veckoarbetstiden som vi sett i olika medlemsstater och menar att en sådan förkortning ”motverkar troligen sitt eget syfte”, om den inte sker i samförstånd mellan arbetsmarkna- dens parter. Kommissionen ställer sig också kritisk till lagstift- ”en sträng ningen om anställningsskydd och hävdar att lagstiftning om anställningsskydd inte bör pekas ut som orsaken bakom den höga arbetslösheten inom EU”. 2. 2. 17. Det är allvarligt att kommissionen undviker att behandla regional- och sammanhållningspolitiken och begrän- sar sig till att enbart framhålla dess betydelse (Cardiff II, 3. 1. 3). En stor del av diskussionerna före och under inrättandet av inre marknaden och införandet av euron kretsade kring följderna detta skulle få för regionerna och behovet av att veta hur man skall hantera en asymmetrisk chock. De två Delors-paketen med avseende på unionens ekonomiska pro- gnos baserade sig huvudsakligen på detta. Vissa av undersök- ningarna som nämns i punkt 2. 1 i detta utkast till yttrande avser regionala aspekter samt ekonomisk och social samman- hållning. I Cardiff-rapporterna som avhandlar ekonomiska och strukturella reformer står det ingenting om dessa frågor, varken om hur strukturfonderna och Sammanhållningsfonden bidragit till åtgärder på inre marknaden eller om den regionala obalansen ökat eller minskat genom införandet av inre mark- naden och euron. 2. 2. 18. Genomförandet av tredje fasen av Ekonomiska och monetära unionen och införandet av euron kommer att accelerera förverkligandet av inre marknaden. På finansmark- naden är detta redan nu ett faktum: för alla statsobligationer, och på fondbörserna i Euro-området, anges kursen i euro. Omstrukturering av företag, fusioner och företagsköp tjänar på den nya dynamiken och omfattar enorma värden. Större företag är bättre förberedda och har mer resurser för att hantera den nya situationen medan de små och medelstora företagens expansion utanför hemregionen försvåras av olika hinder. Allt detta leder till slutsatsen att arbetet med att förverkliga inre marknaden måste intensifieras under de kom- mande åren och leda till en ekonomisk omvandling. Samord- ning av åtgärderna är nödvändig för att undvika snedvridningar på inre marknaden. 3. Slutkommentar 3. 1. Kommissionen anser inte att en ny handlingsplan är nödvändig, i och med att inre marknaden nu är inne i en ny konsoliderad fas. Nu är huvudfrågan inte längre att anta nya bestämmelser, utan att säkerställa att de befintliga bestämmel- serna följs, till nytta för företagen och medborgarna, och att de slutgiltiga målsättningarna för denna utveckling är tydliga och väl förankrade — starkare ekonomiska integration, förs- tärkt global konkurrenskraft och ökad sysselsättning. 3. 2. Vad beträffar övervakningen av denna fas anser kom- missionen att befintliga instrument är tillräckliga och hänvisar till resultattavlan för inre marknaden, Cardiff-processen, svar från medborgare och företag (samråd), förbättrad insamling av lämpliga uppgifter och användbar statistik (se avdelningen om övervakning i slutsatserna i Cardiff-rapport I). 3. 3. Kommissionen framhåller med all rätt det ständiga hot mot integrationen av marknaderna som utgörs av bestämmel- ser inom nationell lagstiftning, som klart överträffar gemen- skapsbestämmelserna i antal, omfattning och komplexitet. Kommittén stöder uppmaningen till medlemsstaterna om att för att utvärdera hur den nationella utveckla instrument lagstiftningen inverkar på inre marknaden. Medlemsstaterna borde se till att alltid bedöma vilken inverkan den nya lagstiftning kan få för inre marknaden redan när bestämmelser- na utarbetas (se förslag 4 i Cardiff-rapport I). 3. 4. Vid rådets (inre marknaden) möte i juni har kommissio- nen för avsikt att presentera ett dokument där de politiska målsättningarna med avseende på inre marknaden fastställs för de kommande tre åren. Dokumentet följer en indelning i olika områden: t. ex. förbättring av marknadernas effektivitet och integration, effekter av den tekniska utvecklingen, medbor- garnas behov och den utmaning som globaliseringen innebär. I framtiden vill kommissionen att politik på andra områden, såsom offentlig upphandling, finansiella tjänster och beskatt- ning, får en tydlig koppling till inre marknaden. 3. 5. Ekonomiska och sociala kommittén inrättade med stöd av kommissionen, rådet och Europaparlamentet sin 22. 7. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 209/35 observationsgrupp för inre marknaden, vars främsta målsätt- ning är att ständigt övervaka hur förverkligandet av inre marknaden fortlöper. Observationsgruppens verksamhet visar sig nu komma till nytta, och ESK bör med kommissionens stöd undersöka hur detta arbete kan integreras i den övergripande övervakning som kommissionen ansvarar för. Bryssel den 26 maj 1999. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Kommissionens meddelande — finansiella tjänster: Att skapa en handlingsram” (1999/C 209/10) Vid plenarsessionen den 28 januari 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23. 3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om ovannamda meddelande samt att bilda en underkommitté för det förberedande arbetet i ärendet, enligt bestämmelserna i artiklarna 11. 4 och 19. 1 i arbetsordningen. Underkommittén avgav ett utkast till yttrande den 20 april 1999. Föredragande var Umberto Burani. Vid den 364:e plenarsessionen den 26-27 maj 1999 (sammanträdet den 26 maj) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande. 1. Inledning Den 28 oktober 1998 överlämnade kommissionen ett 1. 1. meddelande (KOM(1998) 625) till rådet och Europaparlamen- tet som innehåller en översikt av det aktuella läget på de europeiska finansmarknaderna samt föreslår en plan för framtida insatser som kan göra marknaderna mer integrerade på europeisk och internationell nivå och dessutom starkare, bättre kontrollerade och mer öppna för insyn. Ekonomiska och sociala kommittén — som meddelandet inte var adresserat till — har noterat detta dokument och har för avsikt att med det aktuella yttrandet erbjuda ett samarbete som — om än icke efterfrågat — förhoppningsvis kan bidra till att skapa en konstruktiv debatt. väl lyckats förena bidrag från branschen med de nationella myndigheternas, användarnas och konsumenternas bidrag. Rent generellt kan kommittén därför inte annat än stödja de målsättningar och framtida strategier som presenteras. 1. 4. De målsättningar som kommissionen föreslår sam- manfattas i sex punkter i kommissionsdokumentets inledning. Tyngdpunkten läggs på de lagstiftande strukturerna, återståen- de lagstiftningsmässiga och skattemässiga hinder, integratio- nen av marknaderna och infrastrukturerna samt samordning av kontrollerna. Kommittén vill erinra om det finns ett annat grundläggande behov i bakgrunden: att skapa en stark europeisk finansiell sektor, i stånd att skapa sysselsättning, erbjuda konkurrenskraftiga och överskådliga produkter/tjäns- ter och locka till sig kapitalinvesteringar utifrån. Kommentarerna som följer är med avsikt begränsade 1. 2. till de väsentliga aspekterna i kommissionens dokument. Att gå in mer i detalj skulle kräva att man anslog mer resurser och tid än vad som kan anses befogat, eftersom man för närvarande befinner sig i den första fasen i utarbetandet av strategier. Men just därför är det viktigt att de grundbegrepp som strategierna utgår ifrån är klara. Denna kommentar — som kommissionen själv gör — 1. 5. men med hänvisning endast till försiktighetsprincipen (1) — bör också gälla när man granskar de enskilda initiativen. Nödvändigheten att stärka Europas konkurrensställning gente- mot övriga världen borde bli ett slags kvalitetsreferens. Detta betyder inte nödvändigtvis att spelreglerna bör bli mindre stränga, vilket kommer att klargöras bättre nedan: I vissa fall kan det snarare bli tvärtom. 1. 3. Kommittén vill uttrycka sin glädje över att kommissio- nen avfattat ett så ytterst klart och tydligt dokument, och så (1) Jfr punkt 6 i meddelandet


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) ympäristöalan rahoitusvälineestä (Life)"

eurovoc_concepts:
EU financial instrument
EU programme
environmental protection
quality of the environment

formats: html pdf print

text: C 209/14 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 7. 1999 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) ympäristöalan rahoitusvälineestä (Life)” (1) (1999/C 209/05) Neuvosto päätti 9. helmikuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 130 s artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -jaosto antoi lausuntonsa 4. toukokuuta 1999. Esittelijä oli Lutz Ribbe, apulaisesittelijät olivat Franco Chiriaco ja Georges Linssen. ja 27. toukokuuta 1999 pitämässään 364. täysistunnossa Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26. (toukokuun 26. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 118 ääntä puolesta 3:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto Ulkopuolisessa arviointiraportissa esitetään mm. seu- 1. 4. raavat johtopäätökset tai suositukset: 1. 1. Euroopan unionin ympäristöalan rahoitusvälineen toi- nen vaihe (Life II (2)), joka kattaa ajanjakson 1996–1999, päättyy 31. joulukuuta 1999. Komissio ehdottaa rahoitusväli- neen kolmannen vaiheen (Life III) toteuttamista. Kolmannen vaiheen rahoitukseen on varattu ohjeellisesti 613 miljoonaa euroa, ja sen on määrä päättyä 31. joulukuuta 2004. Kolmesta temaattisesta osa-alueesta (Life-Luonto, Life-Ympäristö ja Life- Kolmannet maat) koostuvan Life-ohjelman perimmäisenä ta- voitteena on edelleen yhteisön ympäristöpolitiikan kehittämi- nen ja toteuttaminen. jotka perustuvat Life II 1. 2. Komissio ottaa uudessa ehdotuksessaan huomioon Life II:sta saadut kokemukset. Se tukeutuu osittain kahteen -asetuksen arviointikertomukseen, säännöksiin: a) vuoden 1997 joulukuussa 7 artiklan 3 koh- dan> (3) sekä b) vuoden 1998 joulukuussa 14 artiklan (4) perusteella annetut kertomukset. Ensin mainitussa kertomuk- sessa tutkittiin, olisiko Life II:n 450 miljoonan euron rahoitusta syytä laajentaa. Siinä todettiin, että vaikka Life II:n puitteissa varoja olisi voitu käyttää järkevästi suunniteltua 450 miljoonaa euroa enemmän, ei tätäkään rahoitusta voitu täysin toteuttaa tiukan budjettitilanteen vuoksi. 1. 3. Toisessa kertomuksessa arvioitiin Life II:n toteutuksesta saatuja kokemuksia ja ehdotettiin parannuksia Life III:a ajatel- len. Kertomus liittyy SEM 2000 -aloitteeseen (5), ja se on laadittu Life II:n toteutusta koskevan ulkopuolisen arvioin- nin (6) perusteella. – Lifen osuus uuden ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön kehittämisessä (eli valmistelussa) on hyvin pieni (ks. Life II -asetuksen 1 artiklassa mainittu yleistavoite). Yksittäisten hankkeiden tuloksia ei yleensä voi soveltaa yleisinä ratkai- suina Euroopan tasolla, eivätkä ne tarjoa käytännön taito- tietoa EU:n poliittisille toimijoille. Onkin laadittava selkeä strategia, jotta varmistetaan, että Lifen yhteydessä selvi- tetään järjestelmällisesti etukäteen, missä määrin yksittäiset hankkeet ovat hyödyllisiä eurooppalaisen ympäristölain- säädännön ja ympäristöä koskevien toimien valmistelussa. – Osittain tässä yhteydessä kritisoidaan sitä, että hankkeista saatujen tulosten levittämisessä PO XI:ssä (”sisäinen levittä- minen”) on toivomisen varaa ja ettei yhteisön ympäristöpo- liittisten toimien painopisteitä oteta riittävästi huomioon. Tämä johtuu mm. PO XI:n sisäisestä organisaatiorakentees- ta. Lifesta vastaavat yksiköt keskittyvät liiaksi omiin aluei- siinsa, eivätkä (horisontaaliset) yhteydet muiden PO XI:n yksiköiden kanssa ole riittäviä tarvittavan kokemusten vaihdon kannalta. Näin ollen sisäisiä yhteyksiä ja Lifen organisaatiorakennetta olisi parannettava siten, että PO XI:n kolmesta itsenäisestä rinnakkaisesta välineestä muo- dostuu PO XI:n tosiasiallinen väline. (1) EYVL C 15, 20. 1. 1999, s. 4. (2) Ympäristöalan rahoitusvälineen perustamisesta (Life) annettu neu- voston asetus (ETY) N:o 1973/92, muutettu neuvoston asetuksella (EY) N:o 1404/96. (3) KOM(97) 633 lopull. , 12. 12. 1997. (4) KOM(1998) 721 lopull. , 4. 12. 1998. (5) ”Varainhoidon parantaminen – SEM 2000” -aloitteessa (terve ja tehokas hallinto) vaaditaan kaikkien yhteisörahoitusta saavien ohjelmien järjestelmällistä arviointia. (6) ”Evaluation de l’instrument financier pour l’environnement LIFE (Rapport final)”, Arthur Andersen, heinäkuu 1998. – Päätelmä, jonka mukaan Life keskittyy liikaa hankkeisiin ja liian vähän tulosten levittämiseen, koskee myös hankkeista saatujen tulosten levittämistä ja hyödyntämistä jäsenval- tioissa (”ulkoinen levittäminen”). Tämä edellyttäisi nykyistä huomattavasti voimakkaammin ulospäin suuntautuvaa tie- dotusstrategiaa, jota varten olisi kehitettävä eräänlainen ”taitotiedon hallintajärjestelmä” sekä ryhmiteltävä yksittäi- set hankkeet alakohtaisten käytännön suositusten laatimi- seksi. Tällaisia tiedotustoimia varten varattua 3 prosentin osuutta määrärahoista olisi nostettava huomattavasti. 22. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 209/15 1. 5. Komission ehdottaman Life III -asetuksen mukaan edellä mainittujen kertomusten päätelmät on otettava huo- mioon. Esimerkiksi EU:n rahoittamat yksittäishankkeet on nykyistä voimakkaammin nivottava EU:n ympäristöpolitiikan painopistealoihin, ja hankkeista saatujen tulosten levittämistä on parannettava. Lisäksi voimassa olevat säännökset on muo- toiltava nykyistä järkevämmin ja selkeämmin. 1. 6. Komitea käsittelee komission ehdotusta ennen kaikkea arviointikertomusten päätelmien valossa. Lisäksi se esittää huomioita ehdotuksen muista näkökohdista. 2. Yleistä Seuraavassa esitettyjä yleisiä huomioita on tarkasteltava 3 kohdassa tehtyjen erityishuomioiden yhteydessä. Erityishuo- mioissa ehdotetaan konkreettisia muutoksia asetusehdotuk- seen. 2. 1. Life-ohjelman tarpeellisuus ja ominaispiirteet 2. 1. 1. Lifella on yhteisön rahoitusvälineiden piirissä erityi- nen ja hyvin arvokas asema, sillä se on ainoa yksinomaan yhteisön ympäristöpolitiikan edistämiseen ja kehittämiseen tarkoitettu väline. Ohjelmassa voitaisiin ottaa erityisesti huo- mioon yhteisön sitoutuminen huolehtimaan kestävästä kehi- tyksestä sekä ympäristönsuojelun niveltämisestä muihin poli- tiikan aloihin. Komitea korostaakin erityisesti välineen tarpeel- lisuutta ja oikeutusta ja on tyytyväinen, että sitä jatketaan kolmannella vaiheella. Life-rahoitusvälineellä tuettujen hankkeiden laatu on 2. 1. 2. tällä välin kohonnut kiitettävän korkeatasoiseksi. Life-hankkeet voivat siten antaa paljon arvokkaita virikkeitä ympäristö-, maatalous- ja rakennepolitiikalle. Life-rahoitusväline voi kui- tenkin vain toimia mallina. Life-esimerkkihankkeista saadut kokemukset on siirrettävä konkreettisiksi toimintamalleiksi yhteisön muiden politiikan alojen välityksellä sekä kehittämällä yhteisön ympäristölainsäädäntöä. Tässä yhteydessä komitea muistuttaa painokkaasti siitä, ettei ohjelman ensisijaisena ta- voitteena ole hankkeiden rahoittaminen sinällään, vaan ym- päristöpolitiikan ja ympäristölainsäädännön kehittäminen ja täytäntöönpano yhteisön rahoittamista Life-hankkeista saatu- jen kokemusten perusteella. Hankkeista saatujen tulosten (sisäi- nen ja ulkoinen) levittäminen ja hyödyntäminen ovat avainase- massa. Komitean mielestä on hyvin tärkeää, että myös (mah- dolliset) hanke-ehdotusten tekijät ovat nimenomaan tietoisia tästä Life-rahoitusvälineen piirteestä. 2. 2. EU:n uuden ympäristöpolitiikan kehittäminen yhtenä Lifen päätavoitteena 2. 2. 1. Vastauksena Life II:n panoksen todettuun rajallisuu- teen yhteisön uuden ympäristöpolitiikan kehittämisessä komis- sio ehdottaa muutoksia Life-asetukseen perustellen niitä sillä, että kehittäminen ja täytäntöönpano on säilytettävä erottamat- tomina tavoitteina. Komissio on mm. muotoillut uudelleen 1 artiklaan kirjatun Life-tuen yleistavoitteen sekä määritellyt uudelleen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa mainitut ja 4 artiklan 1 kohdan b alakohtaan liittyvät valmistelevat toimet (Life-Ympäristö-rahoitusvälineen osalta). Vaikka komitea kannattaakin Lifen kaksoistavoitteen 2. 2. 2. säilyttämistä, se epäilee, ovatko ehdotetut muutokset riittäviä ensisijaisesti komission vastuulla olevan erityisen kunnianhi- moisen kehittämistavoitteen toteuttamiseksi. Komitean epäi- lyille on kolme perustetta. Ensinnäkin komitea on sitä mieltä, että 1 ja 4 artiklassa ehdotetut uudet määritelmät ovat monimerkityksisiä. On epävarmaa, miten hanke-ehdotusten tekijät ymmärtävät käsitteet. Toiseksi ehdotuksen perusteella on vaikea saada selville, miten kehittämistavoite on tarkoitus toteuttaa käytännössä, sillä useimpien tärkeiden parametrien (etusija-alat, erityiset edellytykset ja budjettinäkökohdat) määri- telmät on siirretty (1) tulevaisuudessa julkaistavien kiinnostuk- senilmaisupyyntöjen ja suuntaviivojen yhteyteen. Kolmanneksi asetusehdotuksessa ei nimenomaan mainita sellaisen perusstra- joka perustuu PO XI:n eri yksiköiden sekä tegian tarvetta, Life-yksiköiden ja komission muiden pääosastojen väliseen asianmukaiseen horisontaaliseen yhteydenpitoon. Strategian avulla voitaisiin ennakoida sitä, miten hankkeista saaduilla tuloksilla voidaan kehittää yhteisön uutta ympäristöpolitiikkaa. Tällainen horisontaalinen yhteydenpito on tärkeää myös pe- rustamissopimukseen näkyvästi kirjatun integraatioperiaatteen vuoksi. 2. 3. Lifen vaikutuksen optimointi Euroopan unionin ympäristöpoli- tiikan täytäntöönpanon kannalta Komissio on päävastuussa yhteisön uuden ympäris- 2. 3. 1. töpolitiikan kehittämisestä ja ympäristölainsäädännön luomi- sesta, kun taas täytäntöönpanoa olisi pidettävä useiden toimi- joiden yhteisenä tehtävänä. Kyseisiä toimijoita ovat esim. komissio, jäsenvaltiot, alue- ja paikallisviranomaiset, teollisuus, ammattiliitot, kansalaisjärjestöt jne. Jotta Life vaikuttaisi täysi- painoisesti yhteisön ympäristöpolitiikan soveltamiseen, on tärkeää, että toimijat hyödyntävät Life-hankkeiden tuloksia mahdollisimman paljon. Kuten komissio toteaa, tämä vaatii (1) Toisin kuin Life II -asetuksessa, jossa valmistelevien toimien painopistealat mainitaan nimenomaisesti: rannikkoalueiden suoje- lu, jätteiden vähentäminen, vesiensuojelu, ilman saastuminen ja liiallinen happamoituminen. C 209/16 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 7. 1999 mm. hyvin suunniteltua tulosten ulkopuolisen levittämisen strategiaa. Koska komission viime vuosina toteuttamat aloitteet tämänsuuntaisten toimien vahvistamiseksi (1) on todettu riittämättömiksi, se ehdottaa nyt käsiteltävässä asiakirjassa lisätoimia (2) ja etenkin liitännäistoimiin (myös tulosten levittä- miseen) varattujen määrärahojen nostamista kolmesta prosen- tista viiteen prosenttiin. 2. 3. 2. Komitea kannattaa täysin komission pyrkimyksiä parantaa hankkeista saatujen tulosten levittämistä ja hyödyntä- mistä, mutta katsoo, että toimia voidaan vielä lisätä. Asetusehdotusta olisi useassa kohdin selkiytettävä 2. 3. 2. 1. ja viitattava nimenomaan siihen, että hankkeista saatujen tulosten levittäminen on tärkeää. 2. 3. 2. 2. Komitea korostaa myös, että on tärkeää määritellä hyvin kohderyhmät, kuten jäsenvaltioiden ja Euroopan tasolla toimivat katto-organisaatiot (toimialakohtaiset järjestöt, alue- ja paikallisviranomaisten yhteistyömuodot, ympäristöalalla jne. ), toimivat kansalaisjärjestöt, alueelliset vesilautakunnat joilla voi olla tärkeä rooli hankkeista saatujen merkittävien tulosten levittämisessä jäsentensä keskuuteen. Kyseisten orga- nisaatioiden rooli vahvistuisi, jos ne osallistuisivat hanke- ehdotusten valmisteluun ja esittämiseen. 2. 3. 2. 3. Voidaan myös pohtia, onko liitännäistoimille ehdo- tettu määrärahojen korotus riittävä. Komitea kehotti lisäämään rahoitusta jo Life II:ta koskeneessa lausunnossaan (3). Koska tulosten levittäminen ja konkreettinen hyödyntäminen on ratkaisevan tärkeää ja koska vain osa ehdotetusta korotuksesta koituu suoraan levittämistoimien hyväksi, rahoituksen lisäämi- nen edelleen saattaa olla perusteltua. Komitea ehdottaa myös, että yhden Life-yksikköjen virkamiehen vastuualueena olisi pelkästään tulosten levittämistoimien tehostaminen ja yleinen koordinointi. 2. 3. 2. 4. Komitea muistuttaa myös, että taloudellisilla kan- nustimilla on suuri merkitys hankkeista saatujen tulosten tosiasiallisessa hyödyntämisessä. Tässä suhteessa jäsenvaltioi- ja den ja yhteisön rahoitusvälineillä olisikin oltava alue- maatalouspolitiikassa (esimerkiksi rakennerahastot ja kohee- siorahasto) tähänastista paljon suurempi ja innovatiivisempi rooli. Tämä vaatii ennen kaikkea jäsenvaltioiden ja alueiden viranomaisten aktiivista ja koordinoitua strategiaa laadittaessa ja toteutettaessa uusia puiteohjelmia (esim. rakennerahastojen operatiiviset ohjelmat, luonteeltaan rajatylittävät ohjelmat mu- kaan lukien). Tietyt toimenpidealat, soveltuvat valintakriteerit, täsmennetyt rahoitustuen määrät jne. olisi otettava innovatiivi- sille ja Lifen yhteydessä jo hyväksi havaituille hankkeille myönnettävän ensisijaisen tuen perustaksi. Puiteohjelmien valmisteluun ja toteutukseen osallistuneiden (mm. ympäristöa- sioista vastaavien) viranomaisten yhteistyö on tässä yhteydessä hyvin tärkeää. Myös asianomaisilla komission yksiköillä olisi oltava tähänastista aktiivisempi rooli nivottaessa Life-hankkeita muihin yhteisön tukiohjelmiin. Komitea onkin tyytyväinen siihen, että komissio aikoo pyytää jäsenvaltioiden ja alueiden viranomaiset mukaan suunnittelemiinsa aihekohtaisiin Life- seminaareihin. Myös maatalous- ja aluerahastojen hallinto (esim. rakennerahastojen hoitajat) sekä tärkeät ympäristövira- nomaiset olisi kutsuttava seminaareihin. välttämättä laajennettava komitean mielestä Euroopassa toteutetuista innovatiivisista hankkeis- 2. 3. 2. 5. ta saatujen kokemusten järjestelmällisen vaihdon edistämiseksi on Life- tietopankkia ja verkotettava se sellaisten Euroopan tai maail- manlaajuisten tietopankkien (4) kanssa, joihin on koottu tietoa innovatiivisista hankkeista ja parhaista käytänteistä. Keskenään vertailukelpoisten tietopankkien Euroopan laajuinen verk- kojärjestelmä, jonka perustamista Euroopan ympäristökeskus voi koordinoida, olisi käyttökelpoinen myös Life-hankkeiden vältetään tukien mahdollinen valintamenettelyssä, päällekkäisyys. jotta 2. 3. 2. 6. Lopuksi komitea huomauttaa, että olisi tehtävä ero ”teorian levittämisen” ja ”käytännössä tapahtuvan toistamisen” (eli Lifen menestyksen tärkeimpiin tekijöihin kuuluvan levittä- misen lopputuloksen) välille. Komission olisi luotava seuranta- mekanismeja viimeksi mainittua näkökohtaa varten ja otettava kyseinen parametri asianmukaisesti huomioon asetusehdotuk- sen 12 artiklan mukaisesti laatimassaan kertomuksessa. 2. 4. Life – Luonto koskevan 2. 4. 1. Talous- ja sosiaalikomiteasta on myönteistä, että Life-rahoitusvälineen tämä osa on kohdennettu yksinomaan direktiivien 79/409/ETY ja 92/43/ETY toimeenpanon myötä syntyvän Natura 2000 -verkon rakentamiseen ja ylläpitoon. Natura 2000 -verkon voidaan katsoa olevan osa biologista monimuotoisuutta yleissopimuksen täytäntöönpanoon tähtäävää yhteisön strategiaa. Eri toiminta- aloilla erittäin käytännönläheisen ja ”kouriintuntuvan” järjeste- lynsä ansiosta Life-ohjelma voi osoittaa hankealueiden ihmisil- le, etteivät luonnonsuojelu ja taloudellinen kehitys ole välttämättä ristiriidassa. Se voi merkittävällä tavalla lisätä luonnonsuojelullisesti arvokkaiden elinympäristöjen suojelun hyväksyntää ja siten lopettaa erittäin huomattavan ja huolestut- tavan hidastelun Natura 2000 -alueiden ilmoittamisessa. YK:n 2. 4. 2. Komiteasta on myönteistä, että Life-Luonto -välinettä on tarkoitus käyttää myös jäsenyyttä hakeneissa maissa entistä voimakkaammin koko Euroopassa uhanalaisten elinympäris- tötyyppien ja lajien suojeluun. Komitea suositteleekin, että Life-tukea myönnettäisiin myös direktiivin 92/43/ETY liitteessä IV mainittujen lajien suojeluohjelmiin ja että asetusehdotuksen 3 artiklan 5 kohdan b alakohtaa täydennettäisiin vastaavasti. (1) Vrt. komission ehdotuksen perustelujen kohta 25. (2) Vrt. komission ehdotuksen perustelujen kohta 26. (3) EYVL C 18, 22. 1. 1996. (4) Esim. saksalaisen säätiön ”Bundesstiftung Umweltin”, YK:n ym- päristöohjelman UNEPin tai biologista monimuotoisuutta koske- vassa yleissopimuksessa mainitun tietojenvaihtokeskuksen tieto- pankit. 22. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 209/17 2. 5. Life – Ympäristö liittyvät Otsikon aiheesta esitettävät komitean kommentit kolmeen päänäkökohtaan: a) yhtäältä Life-välineen ”kehittämi- seen” ja ”täytäntöönpanoon” liittyvien tavoitteiden ja toisaalta suunniteltujen ”esittely-” ja ”valmistelevien” hankkeiden suhtee- seen, b) esittelyhankkeiden ehdotettuihin ensisijaisiin kohtei- siin ja c) esitettyihin valintaperusteisiin. 2. 5. 1. Ensin mainittuun näkökohtaan liittyen komitea ha- luaa korostaa, että eroa esittelyhankkeiden (4 artiklan 2 kohdan a alakohta ja siihen liittyen 4 artiklan 1 kohdan a alakohta), joiden tulisi selkeästi liittyä ja rajoittua ”täytäntöönpanon” ja valmistelutoimien (4 artiklan 2 kohdan b tavoitteeseen, alakohta ja 4 artiklan 1 kohdan b alakohta), joiden tulisi pelkästään palvella ”kehittämiseen” liittyvien tavoitteiden saa- vuttamista, välillä tulisi selventää. Siten asetusehdotuksesta tulisi nykyistä johdonmukaisempi ja selkeämpi. Nykyinen muotoilu ei tee selvää eroa näiden hanketyyppien välillä. 2. 5. 2. Esittelyyn liittyvien hankkeiden osalta on talous- ja sosiaalikomiteasta myönteistä, että myös Life–Ympäristö on jatkossakin tarkoitus rajata tiettyihin ensisijaisiin aloihin. Ko- mitea kuitenkin korostaa, että 4 artiklan 1 kohdassa esitettyjen ensisijaisten tavoitteiden omaksuminen on vaikeaa ilman sy- ventävää selvitystä. On pantava merkille, etteivät kolme Cardif- fin huippukokouksessa yksilöityä alaa ”maatalous”, ”energia” ja ”liikenne”, joita varten alakohtaisten asiantuntijaneuvostojen oli määrä esittää ympäristöajattelun integroimisstrategioita, kuulu painopistealueisiin. Myöskään viidennen ympäristöoh- jelman (1) tarkistuksen yhteydessä mainittuihin lukuisiin aihe- alueisiin ei viitata. Komission esittämiä painopistealueita olisi paikallaan perustella ehdotuksen johdannossa nykyistä lähem- min ja täydentää edellä mainituilla sektoreilla ja aihealueilla. 2. 5. 3. Komitean mielestä 4 artiklan 6 kohdan erityisissä edellytyksissä tulisi mainita, että erityisesti pk-yritysten inno- vaatiokykyä on tarkoitus tukea. Lisäksi 4 artiklan 6 kohdan f alakohdassa mainittua ”yhteistyökriteeriä” olisi täsmennettävä viittaamalla esim. työntekijöiden mahdolliseen rooliin sekä viranomaisten, kansalaisten, teollisuuden sekä ammattiliittojen ja ympäristöjärjestöjen paikalliseen ja alueelliseen yhteis- työhön. 2. 6. Life EU-jäsenyyttä hakeneissa KIE-maissa Assosiaatiosopimuksen solmineissa maissa 2. 6. 1. ym- päristönsuojelutilanteelle on tyypillistä huomattava innovatii- visten (ja kustannuksiltaan edullisten) ympäristöteknisten rat- kaisujen tarve, joilla voidaan vähentää kaikkein räikeimpiä ympäristöhaittoja ja sopeuttaa samalla ympäristöstandardit ja -lainsäädäntö yhteisön säännöstöön. Luonnonsuojelun osalta on mainittava, että kyseisissä maissa tavataan monin paikoin Länsi-Euroopasta jo kadonnutta luontoa. Nämä Natura 2000 -verkon rakentamisen kannalta oleellisen tärkeät alueet tulee suojella pysyvästi mahdollisimman pian. Vaikean taloudellisen tilanteen ja ratkaistavina olevien monien muiden ongelmien vuoksi monissa assosiaatiosopimuksen solmineissa maissa luonnon ja ympäristön suojelulla on tunnetusti usein ainoas- taan sivuosa. Sitä tärkeämpää olisikin, että Life-ohjelman avulla voitaisiin panna alulle ”alhaalta ylös” suuntautuvia hankkeita. 2. 6. 2. Tässä yhteydessä ongelmana on, että assosiaatiosopi- musten ja niiden kyseistä aihetta koskevien lisäpöytäkirjojen mukaan hakijamaat voivat osallistua Life-ohjelmaan ainoas- taan, mikäli ne rahoittavat sitä sovitulla summalla (nk. ”pääsy- lippu”). Mainittuja maita kohdellaan siten täysin eri tavoin kuin jäsenvaltioita tai muita yhteisön ulkopuolisia maita. Se, että tähän mennessä ainoastaan Romania on päättänyt osallistua Life-ohjelmaan osoittaa selvästi, miten vaikeaa on vakuuttaa liitännäissopimuksen solmineiden maiden hallitukset siitä, että yhtäältä Life-ohjelmaan ja toisaalta sen rahoitukseen osallistuminen on järkevää. Kunnes tähän päästään on Life-oh- jelman kannalta elintärkeiden asiasta kiinnostuneiden tahojen (talouselämän, yksityishenkilöiden, yhdistysten) osallistuminen ohjelmaan mahdotonta. 2. 6. 3. Komitea on erittäin huolestunut, ettei Life-ohjelmaa ole mainittujen esteiden vuoksi mahdollista toteuttaa liitän- näissopimuksen solmineissa maissa, vaikka se olisi myönteistä ja erittäin hyödyllistä. Se kehottaakin komissiota ja jäsenvaltioi- ta pikaisesti tarkistamaan, miten näitä esteitä voitaisiin madal- taa esim. lisäämällä ”pääsylipun” Phare-rahoitusta ja/tai rahoit- tamalla ohjelmaa myös muista soveltuvista rahoitusvälineistä, kuten Ispasta tai liittymistä edeltävästä maatalouden ja maaseu- dun kehittämistuesta. 2. 7. Määrärahat ja kolmannen vaiheen kesto 2. 7. 1. Komitean mielestä Life III:n rahoitusta on ehdotto- masti nostettava suunnitellusta 613 miljoonasta eurosta. Tämän vuoksi komitea tukee täysin parlamentin 15. huhtikuu- ta 1999 ensimmäisessä käsittelyssään ilmaisemaa kantaa ja ehdottaa vähintään 850 miljoonan euron varaamista Life III:n toteuttamiseen. 2. 7. 1. 1. Tässä yhteydessä komitea toteaa, että Life III -ohjel- massa jäsenvaltioissa toteutettaviin hankkeisiin on todellisuu- dessa vähemmän rahaa kuin Life I -ohjelmassa. (2) Ottaen huomioon, että ympäristönsuojelu on nykyään kiireellisempi tavoite kuin Life I -ohjelman perustamisvuonna 1992 ja että Amsterdamin sopimusten mukaan ympäristönsuojelu on integroitava yhteisön muuhun politiikkaan, vaikka integroimi- nen todellisuudessa onkin huomattavan puutteellista, ei ole omiaan edistämään uskottavaa eurooppalaista ympäristöpoli- tiikkaa, jos unionin kaikkein omimman ”ympäristönsuojelun (1) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2179/98/EY, EYVL L 275, 10. 10. 1998. (2) Life I: Vuosittain keskimäärin 100 miljoonaa euroa 12:ta jäsenval- tiota kohti, eli 8,3 miljoonaa euroa jäsenvaltiota kohti vuodessa. Life III -määrärahat ovat suunnitelmien mukaan 122,6 miljoonaa euroa vuodessa 15:ta jäsenvaltiota kohti, eli 8,2 miljoonaa euroa jäsenvaltiota kohti vuodessa. C 209/18 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 22. 7. 1999 rahoitusvälineen” osa-alueita ”ympäristö” ja ”luonto” rahoite- taan vähemmän kuin esim. yhteisön osallistumista audiovi- suaalisen teollisuuden edistämiseen (1). Tässä yhteydessä on edelleen muistettava, että tähän asti Life-tuen hyötysuhde on ollut erittäin hyvä (ks. kohdassa 1. 2 mainittu 7 artiklan 3 kohdan perusteella laadittu kertomus) ja vielä useampia järke- viä hankkeita voitaisiin tukea, mikäli käytettävissä olisi nykyistä enemmän varoja. Lisäksi tutkimukset osoittavat, että Natura 2000 -verkon rakentaminen, jota osittain rahoitetaan Life- Luonto-ohjelmasta, vaatii vuosittain useita miljardeja euroja. TSK:n mielestä Life III:n tulisi Agenda 2000:n ja 2. 7. 2. rakennerahastojen tavoin jatkua 31. 12. 2006 saakka (komis- sion ehdotus: 31. 12. 2004). Ensinnäkin nykyistä pidemmän voimassaoloajan myötä voitaisiin epäilemättä hyötyä erittäin merkittävällä tavalla Life-ohjelman ja muiden yhteisön rahoi- tusvälineiden synergiavaikutuksesta. Toiseksi se edistäisi osal- taan huomattavasti nykyistä useamman (toteutetun) hankkeen ottamista huomioon Lifen kolmannen vaiheen arvioinnissa. Tämä lisäisi myös 12 artiklassa mainitun arviointikertomuksen painoarvoa. Suunniteltuja määrärahoja tulisi voimassaoloajan pidentymisen myötä vastaavasti lisätä – kohdassa 2. 7. 1 ehdote- tun korotuksen lisäksi. 2. 8. Hankkeiden valintamenettely ja hallinnointi 2. 8. 1. Komiteasta hankkeiden valintamenettely ja hallin- nointi on avointa ja järkevää. Life-ohjelman päätavoitteen mukaisesti on välttämätöntä, että komission virkamiehet pa- neutuvat intensiivisesti hankkeiden valintaan, seurantaan ja tulosten soveltamiseen. Näin ollen on paikallaan, ettei hankkei- den kokonaistoteutusta anneta ulkopuolisille asiantuntijoille. Se tulee kysymykseen ainoastaan oman toiminnan tukena. 2. 8. 2. Komitea kehottaa komissiota tutkimaan, onko hank- keiden hakemiseen liittyvää hallintotaakkaa mahdollista ke- ventää, jotta etenkin pk-yritykset ja muut pienehköt organisaa- tiot säästäisivät kallisarvoista aikaa ja voimavaroja ja pystyisivät valmistelemaan hanke-ehdotuksia itsenäisesti. Tähän liittyen olisi tärkeää mm. yhtenäistää mahdollisimman pitkälle vaati- mukset, jotka liittyvät unionin eri rahoitusvälineitä koskeviin hakemusasiakirjoihin. Tämä merkitsisi mm. Life-ohjelman seurauksien ja hyödyn arviointia EU:n suurien rahoituserien (maatalous- ja rakenne- politiikka, koheesiorahastot mukaan lukien) kannalta (2). 3. Erityistä Edellä kohdassa 2 esitettyjen yleisten kommenttien perusteella komitea ehdottaa asetusehdotuksen johdannon ja artiklojen muuttamista seuraavasti: 3. 1. Johdanto 3. 1. 1. Lisätään ensimmäisen perustelukappaleen loppuun seuraavaa: ”ja että Life-rahoitusvälineestä rahoitettujen hank- keiden tulosten levittäminen ja toistaminen on sen vuoksi välttämätöntä,” 3. 1. 2. Lisätään ensimmäisen perustelukappaleen jälkeen seuraava uusi kappale: ”levittämisstrategian on pohjauduttava mm. tarkasti määriteltyyn kohderyhmään perustuvaan lähesty- mistapaan ja että jäsenvaltioiden ja yhteisön muiden rahoitus- välineiden tarjoamat kannusteet hankkeiden levittämiseksi ja toistamiseksi on hyödynnettävä kokonaan,” 3. 1. 3. Muutetaan neljäs perustelukappale kuulumaan seu- raavasti: ”koska Lifella on ollut myönteinen vaikutus [– –] on syytä toteuttaa kolmas, kuuden vuoden mittainen vaihe, joka päättyy 31. päivänä joulukuuta 2006”. 3. 1. 4. Lisätään seuraava uusi kuudes perustelukappale: ”esittelyhankkeiden tulisi koskea yhteisön voimassaolevan ym- päristöpolitiikan ja -lainsäädännön täytäntöönpanoa,” 3. 1. 5. Muutetaan seitsemäs perustelukappale kuulumaan seuraavasti: ”mahdollisten valmistelevien hankkeiden olisi koh- distuttava ja -lainsäädännön kehittämiseen,” ympäristöpolitiikan yhteisön uuden Lisätään yhdeksännen perustelukappaleen loppuun 3. 1. 6. seuraavaa: ”, ja että Life-ohjelmaa tulisi käyttää osaltaan parantamaan ympäristön- ja luonnonsuojelun tilaa kyseisissä maissa,” 2. 9. Kertomukset 3. 2. 1 artikla – Yleistavoite 2. 9. 1. Komitean mielestä asetusehdotuksen 12 artiklassa mainittu kertomus tulisi laatia erityisesti TSK:n tässä lausun- nossakin käsittelemien Life-tuen yleisten tavoitteiden valossa ja ”levittäminen”). (”kehitys”, ”toteuttaminen”, ”integrointi” 3. 2. 1. Toinen kohta: ”Life-tuen yleistavoite on edesauttaa uuden ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön kehittämistä ja nykyisen täytäntöönpanoa erityisesti ympäristöasioiden sisäl- lyttämiseksi muihin politiikan osa-alueisiin. Tähän pääsemisek- si levitetään myös Life-tuella toteutetuista toimista saatuja tuloksia. ” (1) Ks. budjettimomentti B 3–201: Media-ohjelma. (2) Vrt. TSK:n lausunto EYVL C 101, 12. 4. 1999 aiheesta ”Koheesiora- haston vuosikertomus 1997”, 24. 2. 1999. 22. 7. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 209/19 3. 3. 2 artikla – Temaattiset osa-alueet ja yleiset edellytykset Toinen kohta a alakohta: ”a) toimien on oltava 3. 3. 1. yhteisön edun mukaisia siten, että niillä edistetään merkittäväs- ti yhteisön uuden ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön kehitt- ämistä tai nykyisen täytäntöönpanoa sekä tällä rahoitusväli- neellä rahoitettujen toimien tulosten levittämistä. ” 3. 4. 4 artikla – Life-Ympäristö 3. 4. 1. (1) Life-Ympäristö-rahoitusvälineen erityisenä tavoitteena on edistää: a) yhteisön voimassa olevan ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön täytäntöönpanoa 3. 4. 2. 4 artiklan 4 kohta: Esittelytoimien osalta komissio laatii hankkeiden tulosten käyttömahdollisuuksia 1 artiklassa määriteltyjen Life-tuen yleistavoitteiden saavuttamiseen arvioi- van ennakkostrategian pohjalta suuntaviivat, jotka [– –] (loppu- osa säilyy ennallaan). 3. 4. 3. 4 artiklan 6 kohdan f alakohta: ”toimiin osallistuvat, silloin kun se on asianmukaista, hankkeen kohdealueen yhteis- kunnallis-taloudelliset toimijat (kansalaiset, teollisuus, ammat- tiliitot, ympäristönsuojelujärjestöt ja viranomaiset). ” 3. 4. 4. Lisätään 4 artiklan 6 kohdan loppuun uusi alakohta: ”Elinkeinotoimintaan liittyvien ehdotusten osalta otetaan huo- mioon erityisesti pk-yritysten hanke-ehdotukset. ” 3. 4. 5. 4 artiklan 8 kohta: Komission aloitteesta ja hankkei- den tulosten käyttömahdollisuuksia 1 artiklassa määriteltyjen Life-tuen yleistavoitteiden saavuttamiseen arvioivan ennakko- strategian pohjalta [– –] (loppuosa säilyy ennallaan). b) yhteisön uuden ympäristöpolitiikan ja -lainsäädännön 3. 5. 8 artikla – Kolmannen vaiheen kesto ja määrärahat kehittämistä. (2) (säilyy muuttumattomana) (3) 2 kohdan a alakohdassa mainittujen esittelytoimien tavoit- teena on erityisesti edistää: (liitetään 1 kohdan a alakohdan teksti komission esittämässä muodossa). (4) 4 artiklan 1 kohdassa mainittujen Life-Ympäristön erityis- tavoitteisiin tähtäävien hankkeiden rahoituksessa, 4 artik- lan 4 kohdassa mainittuja suuntaviivoja laadittaessa sekä 4 artiklan 8 kohdan mukaisesti julkaistuissa kiinnostukse- nilmaisupyynnöissä huomioon otetaan myös seuraavaa: tarve integroida ympäristöseikat osaksi EU:n maata- lous-, liikenne- ja energiapolitiikkaa, – – 3. 5. 1. 8 artiklan 1 kohta: ”Life toteutetaan vaiheittain. Kolmas vaihe alkaa 1 päivänä tammikuuta 2000 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2006. ” 3. 6. 12 artikla – Life-rahoitusvälineen kolmannen vaiheen arviointi sekä toiminnan jatkaminen 3. 6. 1. 12 artiklan 1 kohta: ”Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä Euroopan parlamentille, neuvos- tolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle kerto- muksen tämän asetuksen täytäntöönpanosta, erityisesti 1 artiklassa asetettujen Life-tuen yleistavoitteiden kannalta, mu- kaan lukien ohjelman hyöty EU:n maatalous- ja koheesiopoli- tiikan kannalta. Kertomuksen tulee kattaa myös määrärahojen käyttö [– –] (loppuosa säilyy ennallaan)”. Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman ’Kohti kestävää tarkistamisesta tehdyssä päätöksessä N:o kehitystä’ 2179/98/EY mainitut ensisijaiset tavoitteet. 3. 6. 2. 12 artiklan 2 kohta: ”Neuvosto ja Euroopan parla- mentti päättävät perustamissopimuksen mukaisesti neljännen vaiheen täytäntöönpanosta 1 päivästä tammikuuta 2007 al- kaen. ” Bryssel 26. toukokuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Beslut nr 4/1999 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Litauen, å andra sidan av den 26 maj 1999 om antagande av de bestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av artikel 64.1 i, 64.1 ii och 64.2 i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Litauen, å andra sidan

eurovoc_concepts:
Lithuania
association agreement (EU)
competition policy
control of restrictive practices

text: 23. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 156/33 BESLUT nr 4/1999 AV ASSOCIERINGSRÅDET mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Repu- bliken Litauen, å andra sidan av den 26 maj 1999 om antagande av de bestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av artikel 64. 1 i, 64. 1 ii och 64. 2 i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Euro- peiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Litauen, å andra sidan (1999/411/EG, EKSG, Euratom) ASSOCIERINGSRÅDET HAR BESLUTAT FÖLJANDE med beaktande av det den 12 juni 1995 undertecknade Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Repu- bliken Litauen, å andra sidan (1), särskilt artikel 64. 3 i detta, och av följande skäl: Enligt artikel 64. 3 i Europaavtalet skall de bestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av artikel 64. 1 och 64. 2 i avtalet antas av associeringsrådet. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 De bestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av artikel 64. 1 i, 64. 1 ii och 64. 2 i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Litauen, å andra sidan, antas härmed, med den lydelse de har i bilagan till detta beslut. Detta beslut skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och i Valstybes Zynios (Litauens officiella tidning). Artikel 2 Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas. Artikel 3 Utfärdat i Bryssel den 26 maj 1999. På associeringsrådets vägnar A. SAUDARGAS Ordförande (1) EGT L 51, 20. 2. 1998, s. 3. L 156/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 23. 6. 1999 BILAGA GENOMFÖRANDEBESTÄMMELSER FÖR DE KONKURRENSREGLER SOM ÄR TILLÄMP- LIGA PÅ FÖRETAG Genomförandebestämmelser för tillämpning av de konkurrensregler för företag som avses i artikel 64. 1 i, 64. 1 ii och 64. 2 i Europaavtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Litauen, å andra sidan Artikel 1 Allmän princip Ärenden som rör avtal mellan företag, beslut av samman- slutningar av företag och samordnade förfaranden mellan företag som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen samt missbruk av en domi- nerande ställning inom hela eller en väsentlig del av gemenskapens eller Litauens territorium, som kan inne- bära att handeln mellan gemenskapen och Litauen påverkas, skall regleras enligt principerna i artikel 64. 1 och 64. 2 i Europaavtalet. Dessa ärenden skall därför handläggas av Europeiska gemenskapernas kommission (GD IV) för gemenskapens vidkommande och av den statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd (SCO) för Litauens vidkommande. Behörigheten för kommissionen och den litauiska statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd att handlägga dessa frågor följer av de befintliga reglerna i gemen- skapens och Litauens respektive lagstiftning, inbegripet de fall där dessa regler tillämpas på företag utanför deras respektive territorium. Båda myndigheterna skall avgöra ärendena enligt sina egna materiella regler och med beaktande av nedan angivna bestämmelser. De relevanta materiella reglerna för myndigheterna är för kommissionen konkurrensreg- lerna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen och i EKSG-fördraget samt sekundärlagstiftningen på konkurrensområdet och för den litauiska statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd är det konkurrens- lagen samt övriga relevanta bestämmelser. EKONOMISK VERKSAMHET ENLIGT EG-FÖRDRAGET sionen och den statliga byrån för konkurrens och konsu- mentskydd, enligt bestämmelserna i den här artikeln. 2. 1 Anmälan 2. 1. 1 Konkurrensmyndigheterna skall genom anmälan underrätta varandra om de ärenden som de hand- lägger och som, enligt den allmänna principen i artikel 1, förefaller att omfattas även av den andra myndighetens behörighetsområde. 2. 1. 2 Denna situation kan framför allt uppstå i ärenden som rör verksamhet som  innebär konkurrensbegränsande verksamhet på den andra myndighetens territorium,  är av intresse för den andra konkurrensmyndig- hetens rättstillämpning,  innebär åtgärder i form av påbud eller förbud på den andra myndighetens territorium. 2. 1. 3 Anmälningar enligt denna artikel skall innehålla tillräcklig information för att den mottagande parten skall kunna göra en inledande bedömning av hur dess intressen eventuellt påverkas. Kopior av anmälningarna skall regelbundet lämnas till associ- eringsrådet. 2. 1. 4 Anmälningarna skall göras i förväg, så snart som möjligt och senast under undersökningsfasen i så god tid innan en överenskommelse nås eller ett beslut antas att kommentarer och samråd under- lättas och så att den myndighet som handlägger ärendet kan beakta den andra myndighetens synpunkter och även ingripa på det sätt den finner lämpligt i ärendet i fråga enligt sin egen lagstift- ning. Artikel 2 2. 2 Samråd och hövlighet Behörighet för båda konkurrensmyndigheterna Ärenden enligt artikel 64 i Europaavtalet, vilka kan påverka marknaden både i gemenskapen och i Litauen och vilka kan omfattas av båda konkurrensmyndighe- ternas behörighetsområde, skall handläggas av kommis- Om kommissionen eller den statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd anser att konkur- rensbegränsande verksamhet som utförs på den andra myndighetens territorium i väsentlig mån påverkar viktiga intressen för respektive part, får myndigheten i fråga begära samråd med den andra 23. 6. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 156/35 lämpligt inleder ett myndigheten eller begära att den andra partens konkurrensmyndighet förfa- rande i syfte att ingripa enligt sin lagstiftning om konkurrensbegränsande verksamhet. Detta skall inte påverka eventuella åtgärder enligt den begä- rande partens konkurrenslagstiftning och skall inte inkräkta på den anmodade myndighetens frihet i fråga om det slutliga beslutet. 2. 3 Strävan efter överenskommelse Den myndighet som begäran riktar sig till skall fullt ut och välvilligt beakta de synpunkter och faktauppgifter som tillhandahålls av den begärande myndigheten, och när det gäller typen av konkur- rensbegränsande verksamhet, särskilt vilka företag som är inblandade samt de påstådda skadliga effek- terna på den begärande partens viktiga intressen. de skall Utan att det påverkar deras rättigheter eller skyldig- heter som samråder enligt denna artikel sträva efter att uppnå en ömsesidigt godtagbar lösning mot bakgrund av deras respektive viktiga intressen i frågan. konkurrensmyndigheter Artikel 3 Behörighet för endast den ena konkurrensmyndig- heten 3. 1 3. 2 Ärenden som omfattas av en konkurrensmyndig- hets exklusiva behörighet, enligt principen i artikel 1, och som kan påverka viktiga intressen för den andra parten skall handläggas med beaktande av de bestämmelser som anges i artikel 2 och med hänsyn till nedan angivna principer. Särskilt gäller att om en konkurrensmyndighet inleder en undersökning eller ett förfarande i ett ärende som visar sig beröra viktiga intressen för den andra parten skall den myndighet som hand- lägger ärendet anmäla detta till den andra myndig- heten, utan att den senare behöver göra en formell begäran därom. Artikel 4 Begäran om information Om den ena partens konkurrensmyndighet uppmärk- sammar att ett ärende som även eller enbart omfattas av den andra myndighetens behörighetsområde förefaller att påverka viktiga intressen för den förstnämnda parten får den begära information om ärendet av den myndighet som handlägger det. Den handläggande myndigheten skall i möjligaste mån ge tillräcklig information i så god tid innan beslut fattas eller överenskommelse nås att hänsyn kan tas till den begärande myndighetens synpunkter. Artikel 5 Sekretess och konfidentiell information 5. 1 Med beaktande av artikel 64. 7 i Europaavtalet skall inte någon av konkurrensmyndigheterna vara förpliktigad att ge information till den andra myndigheten, om yppande av sådan information till den andra myndigheten är förbjuden enligt den lagstiftning som den myndighet som innehar infor- mationen omfattas av eller om det skulle vara oför- enligt med viktiga intressen för den part vars myndighet innehar informationen. 5. 2 Båda myndigheterna är eniga om att i största möjliga utsträckning bevara sekretessen för den konfidentiella information som den får i förtroende från den andra myndigheten. Artikel 6 Gruppundantag Vid tillämpningen av artikel 64 i Europaavtalet enligt artikel 2–3 ovan skall konkurrensmyndigheterna tillse att principerna i de förordningar om gruppundantag som är i kraft inom gemenskapen tillämpas fullt ut. Den stat- liga byrån för konkurrens och konsumentskydd skall underrättas om varje förfarande som har samband med att gemenskapen antar, upphäver eller ändrar gruppundantag inom gemenskapen. Om sådana förordningar om gruppundantag ger upphov till allvarliga invändningar från Litauen, med beaktande av den tillnärmning av lagstiftning som förutses i Europa- avtalet, skall samråd äga rum inom associeringsrådet enligt bestämmelserna i artikel 9. Samma principer skall gälla vid andra betydande föränd- ringar av gemenskapens eller Litauens konkurrenspolitik. Artikel 7 Koncentrationskontroll Beträffande de koncentrationer som omfattas av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer (1) och vilka har en betydande påverkan på den litauiska ekonomin skall den statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd vara berättigad att lämna sina synpunkter under förfa- randet, med beaktande av de tidsfrister som anges i förordningen. Kommissionen skall ta vederbörlig hänsyn till dessa synpunkter, utan att detta påverkar eventuella åtgärder enligt parternas respektive konkurrenslagstift- ning. (1) EGT L 395, 30. 12. 1989, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1310/97 (EGT L 180, 9. 7. 1997, s. 1). L 156/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 23. 6. 1999 Artikel 8 Verksamhet av mindre betydelse 8. 1 Konkurrensbegränsande verksamhet som har en försumbar påverkan på handeln mellan parterna eller på konkurrensen omfattas inte av artikel 64. 1 i Europaavtalet och skall därför inte behandlas enligt artiklarna 2–6 i föreliggande genomförandebe- stämmelser. 8. 2 En försumbar påverkan enligt artikel 8. 1 antas allmänt föreligga när  den sammanlagda årliga omsättningen för de 200 överstiger företagen inte deltagande miljoner ecu, och  de varor eller tjänster som omfattas av avtalet tillsammans med de av de deltagande företagens övriga varor eller tjänster som av användarna anses vara likvärdiga mot bakgrund av deras kännetecken, pris och avsedda användning, inte utgör mer än 5 % av den totala marknaden för dessa varor eller tjänster på den del av den gemensamma marknaden som berörs av avtalet, och av den litauiska marknad som berörs av avtalet. Artikel 9 Associeringsrådet 9. 1 Om de förfaranden som avses i artiklarna 2–3 ovan inte leder till en ömsesidigt godtagbar lösning samt i andra fall som uttryckligen nämns i förelig- gande genomförandebestämmelser skall ett utbyte av åsikter äga rum i associeringsrådet på begäran av en av parterna inom tre månader från det att begäran framställts. 9. 2 Efter utbytet av åsikter eller efter utgången av den frist som avses i artikel 9. 1 får associeringsrådet ge lämpliga rekommendationer för att reglera ären- dena i fråga, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 64. 6 i Europaavtalet. I rekommendationerna får associeringsrådet ta hänsyn till eventuell under- låtenhet från den myndighets sida som begäran riktats till att meddela sin ståndpunkt till den begä- rande myndigheten inom den tidsfrist som avses i artikel 9. 1. 9. 3 Dessa förfaranden inom associeringsrådet skall inte påverka eventuella åtgärder enligt den konkurrens- lagstiftning som är i kraft inom parternas territo- rium. Artikel 10 Negativ behörighetskonflikt Om både kommissionen och den statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd anser att ingen av dem är behörig att handlägga ett ärende på grundval av sin respektive lagstiftning skall på begäran ett utbyte av åsikter äga rum inom associeringsrådet. Gemenskapen och Litauen skall med stöd av associeringsrådet, vilket kan ge lämpliga rekommendationer, sträva efter att uppnå en ömsesidigt godtagbar lösning mot bakgrund av de av deras respektive viktiga intressen som berörs, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 64. 6 i Europaavtalet och i Europeiska gemenskapen enskilda medlemsstaters rättigheter enligt deras konkurrensregler. EKONOMISK VERKSAMHET ENLIGT EKSG-FÖRDRAGET Artikel 11 Fördraget om upprättandet av Eurropeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) Bestämmelserna i artiklarna 1–6 och artiklarna 8–10 skall även gälla för kol- och stålsektorn. Artikel 12 Administrativ hjälp (språk) Kommissionen och den statliga byrån för konkurrens och konsumentskydd kommer att sörja för praktiska åtgärder om ömsesidig hjälp eller andra lämpliga lösningar, i synnerhet beträffande översättningar


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1086/1999 av den 26 maj 1999 om fastställande av lägsta försäljningspriset för nötkött till försäljning enligt det anbudsförfarande som avses i förordning (EG) nr 951/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
beef
fixing of prices
minimum price
selling price

text: 27. 5. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 131/35 KOMMISSIONENS F(cid:153)RORDNING (EG) nr 1086/1999 av den 26 maj 1999 om fastst(cid:132)llande av l(cid:132)gsta f(cid:148)rs(cid:132)ljningspriset f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt till f(cid:148)rs(cid:132)ljning enligt det anbudsf(cid:148)rfarande som avses i f(cid:148)rordning (EG) nr 951/1999 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA F(cid:153)RORDNING med beaktande av F(cid:148)rdraget om uppr(cid:132)ttandet av Euro- peiska gemenskapen, (3) fastst(cid:132)llas under h(cid:132)nsynstagande till de anbud som kommit in. De (cid:134)tg(cid:132)rder som f(cid:148)reskrivs i denna f(cid:148)rordning (cid:132)r f(cid:148)renliga med yttrandet fr(cid:134)n F(cid:148)rvaltningskom- mitt(cid:130)n f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt. med beaktande av r(cid:134)dets f(cid:148)rordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om gemensam organisation av mark- naden f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt (1), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 1633/98 (2), s(cid:132)rskilt artikel 7. 3 i denna, och av f(cid:148)ljande sk(cid:132)l: (1) (2) F(cid:148)r vissa kvantiteter n(cid:148)tk(cid:148)tt som fastst(cid:132)lls genom kommissionens f(cid:148)rordning (EG) nr 951/1999 (3) har det utlysts anbudsf(cid:148)rfarande. Med st(cid:148)d av artikel 9 i kommissionens f(cid:148)rordning (EEG) nr 2173/79 (4), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rord- ning (EG) nr 2417/95 (5), skall l(cid:132)gsta f(cid:148)rs(cid:132)ljnings- priser f(cid:148)r k(cid:148)tt, som det utlysts anbudsf(cid:148)rfarande f(cid:148)r, H(cid:142)RIGENOM F(cid:153)RESKRIVS F(cid:153)LJANDE. Artikel 1 De l(cid:132)gsta f(cid:148)rs(cid:132)ljningspriserna f(cid:148)r n(cid:148)tk(cid:148)tt vid det anbuds- f(cid:148)rfarande som behandlas i f(cid:148)rordning (EG) nr 951/1999 och f(cid:148)r vilket tidsfristen f(cid:148)r inl(cid:132)mnande av anbud gick ut den 18 maj 1999 fastst(cid:132)lls i bilagan till den h(cid:132)r f(cid:148)rord- ningen. Artikel 2 Denna f(cid:148)rordning tr(cid:132)der i kraft den 27 maj 1999. Denna f(cid:148)rordning (cid:132)r till alla delar bindande och direkt till(cid:132)mplig i alla medlemsstater. Utf(cid:132)rdad i Bryssel den 26 maj 1999. P(cid:134) kommissionens v(cid:132)gnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 148, 28. 6. 1968, s. 24. (2) EGT L 210, 28. 7. 1998, s. 17. (3) EGT L 118, 6. 5. 1999, s. 16. (4) EGT L 251, 5. 10. 1979, s. 12. (5) EGT L 248, 14. 10. 1995, s. 39. L 131/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 27. 5. 1999 ANEXO (cid:190) BILAG (cid:190) ANHANG (cid:190) PAQAQTGLA (cid:190) ANNEX (cid:190) ANNEXE (cid:190) ALLEGATO (cid:190) B(cid:246)LAGE (cid:190) ANEXO (cid:190) LIITE (cid:190) BILAGA Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Jq(cid:145)tor l(cid:146)kor Member State (cid:144)tat membre Stato membro Lidstaat Estado-membro J(cid:132)senvaltio Medlemsstat Productos (1) Produkter (1) Erzeugnisse (1) Pqo(cid:152)(cid:149)mta (1) Products (1) Produits (1) Prodotti (1) Producten (1) Produtos (1) Tuotteet (1) Produkter (1) Precio m(cid:146)nimo expresado en euros por tonelada Mindstepriser i EUR/ton Mindestpreise ausgedr(cid:129)ckt in EUR/Tonne Ek(cid:145)wister pyk(cid:147)seir ejvqaf(cid:149)lemer se Euq(cid:150) am(cid:145) t(cid:149)mo Minimum prices expressed in EUR per tonne Prix minimaux exprim(cid:130)s en euros par tonne Prezzi minimi espressi in euro per tonnellata Minimumprijzen uitgedrukt in euro per ton Pre(cid:135)o m(cid:146)nimo expresso em euros por tonelada V(cid:132)himm(cid:132)ishinnat euroina tonnia kohden ilmaistuna Minimipriser i euro per ton a) Carne con hueso (cid:190) Kød, ikke udbenet (cid:190) Fleisch mit Knochen (cid:190) Jq(cid:146)ata le j(cid:149)jaka (cid:190) Bone-in beef (cid:190) Viande avec os (cid:190) Carni non disossate (cid:190) Vlees met been (cid:190) Carne com osso (cid:190) Luullinen naudanliha (cid:190) K(cid:148)tt med ben DEUTSCHLAND Vorder- und Hinterviertel, „compens(cid:130)s“ Vorderviertel Hinterviertel FRANCE Quartiers compens(cid:130)s Quartiers avant Quartiers arri(cid:138)re 430 400 450 (cid:190) (cid:190) (cid:190) (1) V(cid:130)anse los anexos V y VII del Reglamento (CEE) no 2456/93 de la Comisi(cid:155)n (DO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4), cuya (cid:156)ltima modificaci(cid:155)n la constituye el Reglamento (CE) no 2602/97 (DO L 351 de 23. 12. 1997, p. 20). (1) Se bilag V og VII til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2456/93 (EFT L 225 af 4. 9. 1993, s. 4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2602/97 (EFT L 351 af 23. 12. 1997, s. 20). (1) Vgl. Anh(cid:132)nge V und VII der Verordnung (EWG) Nr. 2456/93 der Kommission (ABl. L 225 vom 4. 9. 1993, S. 4), zuletzt ge(cid:132)ndert durch die Verordnung (EG) Nr. 2602/97 (ABl. L 351 vom 23. 12. 1997, S. 20). (1) Bk(cid:146)pe paqaqt(cid:147)lata V jai VII tou jamomislo(cid:151) (EOJ) aqih. 2456/93 tgr Epitqop(cid:147)r (EE L 225 tgr 4. 9. 1993, s. 4), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 2602/97 (EE L 351 tgr 23. 12. 1997, s. 20). (1) See Annexes V and VII to Commission Regulation (EEC) No 2456/93 (OJ L 225, 4. 9. 1993, p. 4), as last amended by Regulation (EC) No 2602/97 (OJ L 351, 23. 12. 1997, p. 20). (1) Voir annexes V et VII du r(cid:138)glement (CEE) no 2456/93 de la Commission (JO L 225 du 4. 9. 1993, p. 4). R(cid:138)glement modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2602/97 (JO L 351 du 23. 12. 1997, p. 20). (1) Cfr. allegati V e VII del regolamento (CEE) n. 2456/93 della Commissione (GU L 225 del 4. 9. 1993, pag. 4), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2602/97 (GU L 351 del 23. 12. 1997, pag. 20). (1) Zie de b¶lagen V en VII b¶ Verordening (EEG) nr. 2456/93 van de Commissie (PB L 225 van 4. 9. 1993, blz. 4), laatstel¶k gew¶zigd b¶ Verordening (EG) nr. 2602/97 (PB L 351 van 23. 12. 1997, blz. 20). (1) Ver anexos V e VII do Regulamento (CEE) n. o 2456/93 da Comiss(cid:209)o (JO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4). Regulamento com a (cid:156)ltima redac(cid:135)(cid:209)o que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 2602/97 (JO L 351 de 23. 12. 1997, p. 20). (1) Katso komission asetuksen (ETY) N:o 2456/93 (EYVL L 225, 4. 9. 1993, s. 4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2602/97 (EYVL L 351, 23. 12. 1997, s. 20) liitteet V ja VII. (1) Se bilagorna V och VII i kommissionens f(cid:148)rordning (EEG) nr 2456/93 (EGT L 225, 4. 9. 1993, s. 4), senast (cid:132)ndrad genom f(cid:148)rordning (EG) nr 2602/97 (EGT L 351, 23. 12. 1997, s. 20)