title: 2000/536/EY: Komission päätös, tehty 2 päivänä kesäkuuta 1999, Italian Seleco SpA -nimiselle yritykselle myöntämästä valtiontuesta (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1524) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)

text: L 227/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 2 päivänä kesäkuuta 1999, Italian Seleco SpA -nimiselle yritykselle myöntämästä valtiontuesta (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1524) (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/536/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on pyytänyt asianomaisia osapuolia esittämään huomautuk- sensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti, sekä katsoo seuraavaa: I MENETTELY (1) (2) EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti Friuli-Venezia Giulian autonominen alue ilmoitti komissiolle 30 päivänä maaliskuuta 1994 saapu- neeksi kirjatulla kirjeellä aluelaista nro 47/94, joka koskee Pordenonessa toimivan Seleco SpA -nimisen yri- tyksen (jäljempänä ’Seleco’) hyväksi toteutettavia erityis- toimenpiteitä. Komissio pyysi Italian viranomaisilta lisätietoja 12 päivänä huhtikuuta 1994 ja 26 päivänä heinäkuuta 1994 päivätyillä kirjeillä. Italian viranomaiset eivät vastanneet näihin kirjeisiin. Komissio sai tietää lehtitie- tojen perusteella, että ilmoitettu toimenpide oli toteu- tettu 6 päivänä elokuuta 1994 ennen kuin komissio oli ehtinyt antaa siitä lausuntonsa. Tämän vuoksi kyseinen (3) (4) (5) toimenpide poistettiin ilmoitettujen tukien rekisteristä 18 päivänä elokuuta 1994 ja kirjattiin ilmoittamatto- mien tukien rekisteriin numerolla NN 92/94. Lisäksi komissio sai tietää, että Ristrutturazione Elettronica SpA -niminen yritys (jäljempänä ’REL’) oli osittain luopunut saatavistaan Selecoon nähden vuonna 1994 tehdyn sopi- muksen nojalla, joka koski tilikaudella 1993 kertyneiden tappioiden kattamista. Koska Italian viranomaiset eivät toimittaneet asiasta lisä- tietoja ja koska oli syytä epäillä kyseisen tuen soveltu- vuutta yhteismarkkinoille, komissio päätti 27 päivänä syyskuuta 1994 aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn. viranomaiset Menettelyn aloittamisesta ilmoitettiin Italian viranomai- sille 10 päivänä lokakuuta 1994 päivätyllä kirjeellä. Italian 27 esittivät päivänä maaliskuuta 1995 päivätyllä kirjeellä. Komissio kehotti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuk- sensa julkaisemalla tämän kirjeen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (1). Komissio ei kuitenkaan saanut asiaa koskevia huomautuksia kolmansilta osapuolilta. huomautuksensa Komissio pyysi Italian viranomaisilta lisätietoja 26 päivänä lokakuuta 1994, 30 päivänä tammikuuta 1995, 19 päivänä huhtikuuta 1995, 7 päivänä heinäkuuta 1995, 25 päivänä elokuuta 1995 ja 19 päivänä marras- kuuta 1996 päivätyillä kirjeillä, ja se sai vastauksia 10 päivänä marraskuuta 1994, 31 päivänä maaliskuuta 1995, 27 päivänä kesäkuuta 1995, 19 päivänä joulu- kuuta 1995, 22 päivänä tammikuuta 1996, 5 päivänä joulukuuta 1996 ja 11 päivänä helmikuuta 1997 päivä- tyillä kirjeillä. Lisäksi se sai asiaa täydentäviä selvityksiä komission ja Italian hallituksen edustajien kokouksessa 22 päivänä marraskuuta 1995. (1) EYVL C 373, 29. 12. 1994, s. 5. (6) (7) (8) (9) (10) 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/25 yksityiskohtaisempia Komissio valmistautui jo lopettamaan menettelyn, kun se sai jälleen lehdistön kautta tietää, että Selecon hyväksi oli toteutettu uusia julkisia toimenpiteitä. Komissio pyysi 19 päivänä marraskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisilta tietoja kyseisistä toimenpiteistä. Se sai vastaukset 5 päivänä joulukuuta 1996 ja 11 päivänä helmikuuta 1997 päivätyillä kirjeillä. Näissä kirjeissä esitettyjen tietojen perusteella komissio teki EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan nojalla 3 päivänä helmikuuta 1998 päätöksen laajentaa menettelyä koskemaan myös kyseisiä uusia toimenpi- teitä. torit. Kuten muutkin tämän alan yritykset Italiassa, myös Seleco oli saanut kymmenen viime vuoden aikana sään- nöllisesti julkista tukea RELiltä (4). (11) Italiaan, minkä lisäksi sillä oli Seleco-yhtymän (jäljempänä ’yhtymä’) toiminta oli kes- tytäryhtiöitä kittynyt Maltassa, Espanjassa (vuoden 1993 loppuun asti), Saksassa ja Alankomaissa. Yhtymä kävi kauppaa koko yhteisön alueella ja myös ETA-maissa. (12) Seuraavassa taulukossa on tietoja yhtymän liikevaih- dosta, tuloksesta ja osakepääomasta (vuodesta 1993 lähtien): Kirje, jossa Italian viranomaisille ilmoitettiin menettelyn laajentamisesta, lähetettiin 18 päivänä helmikuuta 1998. Italia ei esittänyt menettelyn laajentamista koskevia annettuun määräaikaan mennessä. huomautuksia Komissio esittämään kyseistä tukea koskevat huomautuksensa julkaisemalla edellä mainitun kirjeen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2). Komissio ei tälläkään kertaa saanut asiaa koskevia huomautuksia. kolmansia osapuolia kehotti Koska Italian viranomaiset eivät vastanneet menettelyn aloittamista koskevaan kirjeeseen, komissio lähetti 15 päivänä heinäkuuta 1998 muistutuksen, jossa se ilmoitti, että ellei vastausta toimitettaisi pikaisesti, Italialle lähetet- täisiin asiasta virallinen ilmoitus. Italian viranomaiset pyysivät 30 päivänä heinäkuuta 1998 vastaamiselle annetun määräajan jatkamista 4 päivään syyskuuta 1998. Useiden virallisten ja epävirallisten muistutusten jälkeen Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 21 päivänä syyskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että Seleco oli julis- tettu vararikkoon 17 päivänä huhtikuuta 1997 eli kymmenen kuukautta ennen kuin Italian viranomaisille ilmoitettiin menettelyn laajentamisesta. Kuultuaan tämän uutisen komissio pyysi Italian viranomaisilta 29 päivänä syyskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä lisätietoja Selecon selvitystilamenettelystä. Saatuaan 17 päivänä marras- kuuta 1998 vain osittaisen vastauksen komissio teki 2 toimittamista päivänä 1998 koskevan pyytämänsä tiedot. Komissio sai Italian viranomaisten vastauksen välipäätökseen 18 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Komissio pyysi vielä lisätietoja 28 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Italian viran- omaisten vastaus saapui 21 päivänä toukokuuta 1999. tietojen saadakseen välipäätöksen (3) joulukuuta II TUKITOIMENPITEIDEN KUVAUS II. 1 Tuensaaja jonka kotipaikka oli Friuli-Venezia Seleco-yhtymä, Giulian maakunnassa toimi kolmella kulutuselektroniikka-alaan kuuluvalla sektorilla: väritelevisiot, maksutelevision salauksenpurkulaitteet ja ammattikäyttöön tarkoitetut videoprojektorit ja -moni- Pordenone, sijaitseva (2) EYVL C 155, 20. 5. 1998, s. 10. (3) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä. Liikevaihto Tulos (tappiot) Osakepääoma (miljardia Italian liiraa) 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 334 384 351 323 374 266 254 (25,3) (11,4) 2,4 0,5 (77,5) (41,6) (64,2) — — — — 54,5 45 32,7 (13) (14) Vuotta 1996 koskevia tietoja ei ole toimitettu. Vuoden 1993 liikevaihdosta 75 prosenttia muodostui väritelevi- sioista, 6 prosenttia ja 4 prosenttia videoprojektoreista. salauksenpurkulaitteista Tuomioistuin julisti Selecon konkurssiin 17 päivänä huhtikuuta 1997. Yhtymän velat olivat noin 154 miljardia Italian liiraa, josta vain 43 prosenttia oli etuoi- ilmoitettiin keutettuja vaateita. Konkurssipäätöksestä komissiolle vasta 21 päivänä syyskuuta 1998, sen jälkeen kun komissio oli useita kertoja kehottanut Italian viranomaisia toimittamaan menettelyn laajentamisen yhteydessä pyytämänsä tiedot. II. 1. 1 Pääomarakenteen vahvistaminen vuonna 1994 (15) Vuoden 1993 lopussa Selecon pääoma oli 54,48 miljardia Italian liiraa, joka jakautui SOFINin, RELin ja Friulia SpA:n (jäljempänä ’Friulia’) välillä seuraavasti: Pääoma (milj. ITL) % osakkeiden kokonaismäärästä SOFIN SpA Friulia SpA REL SpA 20 157 2 000 32 320 37 3,7 59,3 Yhteensä 54 477 100 (4) Kulutuselektroniikka-alan rakenneuudistusta Italiassa hoitava valtion laitos, jonka toiminta oli ollut 17 päivänä tammikuuta 1984 ja 17 päivänä syyskuuta 1985 tehtyjen päätösten kohteena. Komissio hyväksyi 20 päivänä toukokuuta 1992 tekemällään päätöksellä (EYVL C 166, 3. 7. 1992, s. 6) RELin myöntämän tuen noin kahdel- letoista kulutuselektroniikka-alalla toimivalle yritykselle, joista merkit- tävin oli Seleco. L 227/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 (16) (17) (18) (19) (20) (21) SOFIN SpA oli yksityinen yritys, Friulia on kokonaan Friuli-Venezia Giulian maakunnan alaisuudessa toimiva jonka tehtävänä on edistää alueen ta- rahoituslaitos, loudellista kehitystä, ja REL puolestaan vuonna 1982 perustettu yritys, jota valvoo teollisuus-, kauppa- ja käsi- toteuttaa teollisuusministeriö. RELin tarkoituksena oli kulutuselektroniikka-alan perusta- uudelleenjärjestely malla uusia yrityksiä ja hankkimalla osakkuuksia ja rahoitusta niille yrityksille, joissa se oli osakkaana. Komissio on jo aiemmin antanut lausunnon RELin toiminnasta. Se kehotti 17 päivänä tammikuuta 1984 tekemässään päätöksessä Italian viranomaisia lopetta- rakenneuudistuksen, maan joka oli uskottu RELin tehtäväksi. kulutuselektroniikka-alan 20 teki toukokuuta Komissio 1992 päivänä päätöksen (5) 16 päivänä heinäkuuta 1991 aloitetun menettelyn lopettamisesta ja vaati samalla Italian viran- omaisia julistamaan RELin selvitystilaan. Samalla se pani että Italian viranomaiset olivat velvolliset merkille, luovuttamaan yksityisille osakkaille osakkuudet, joita RELillä oli alan yrityksissä. (60,6 mrd. Vuosi 1993 oli Seleco-yhtymälle edellisiäkin vaikeampi. Yhtymän nettotulos oli 77,5 miljardia Italian liiraa tappiollinen, mikä oli selvästi enemmän kuin netto- omaisuus Italian lainsäädännön liiraa). mukaan osakkaiden on tällaisessa tilanteessa valittava, asetetaanko yritys selvitystilaan vai alennetaanko sen sen tappiot pääomaa kattamalla pääomaa siinä tapauksessa, että sitä ei aseteta selvitysti- laan. Vuoden 1993 vuosikertomuksesta käy ilmi, että osakkaat valitsivat ensimmäisen vaihtoehdon eli Selecon julistamisen selvitystilaan (hallintoneuvoston päätös 1 päivältä helmikuuta 1994). vahvistamalla ja ja järjestämät mielenosoitukset Yhtymän työntekijät vastustivat kuitenkin päätöstä estivät konkurssimenettelyn jatkamisen. kiivaasti saivat Työntekijöiden valtion ja paikalliset viranomaiset puuttumaan asiaan ja jotta nämä peruisivat päätök- vetoamaan osakkaisiin, sensä. Vuoden 1993 vuosikertomuksesta, joka kattaa myös vuoden 1994 ensimmäisten kuukausien tapah- tumat, käy ilmi, että viranomaisten väliintulon seurauk- sena yhtymän pääomarakenteen vahvistamisesta sen jälkeen kun sen tappiot olisi ensin katettu. Mainittakoon, sopimuksesta laadittiin Italian hallituksen määräys, joka sitten annet- tiin yritykselle tiedoksi. että kyseisestä osakkaat sopivat liiraa, merkitsi pääosin yksityisten pankkien yhteenliit- tymä suhteessa Selecolta oleviin saataviinsa (162 mrd. liiraa eli 40 % kokonaisveloista). (22) Yhtymän uusi pääoma jakautui tämän jälkeen seuraa- vasti: Pääoma (milj. ITL) % osakkeiden kokanaismäärästä SOFIN SpA Friulia SpA Pankit Yhtymän työntekijat 19 190 13 000 10 500 2 310 42,64 28,89 23,33 5,13 Yhteensä 45 000 100 (23) (24) II. 1. 2 Pääomarakenteen vahvistaminen vuonna 1996 Vuosi 1994 oli yhtymälle taloudellisesti yhtä raskas kuin edellinenkin. Koska pääomarakenteen vahvistaminen viivästyi (se tapahtui elokuun lopulla), yhtymän tuotanto keskeytyi kahdeksaksi viikoksi, työntekijöiden määrä väheni 336 hengellä (1 424:stä 1 088:aan) ja viisi ty- täryhtiötä meni konkurssiin. Yhtymän tappiot olivat 39,2 miljardia liiraa. Vuoden 1995 lopussa Selecolle aiheutui jälleen uusia tappioita, joiden määrä oli 64,2 miljardia liiraa ja jotka alensivat osakepääomaa entisestään (3,9 mrd. liiraa) lain vaatiman vähimmäismäärän alapuolelle. Huono tulos johtui siitä, että tuotanto oli jälleen keskeytynyt 50 ja että kolme konkurssiin joutunutta tytäryh- päiväksi tiötä oli jouduttu sulkemaan lopullisesti. Työntekijöitä oli enää 821 henkeä. (25) Osakkaat olivat siis jälleen samassa tilanteessa kuin vuonna 1994. Niiden oli jälleen valittava yhtymän selvi- tystilaan asettamisen ja pääomarakenteen vahvistamisen välillä. Tälläkin kertaa ne päättivät vahvistaa pääomara- kennetta, nyt 32,7 miljardilla liiralla, josta 28,8 miljardia liiraa saatiin uudelta osakkaalta, yksityiseltä SOREC-yhty- mältä. (26) Helmikuussa 1996 Selecon osakepääoma jakautui näin ollen seuraavasti: Sopimuksen mukaan RELin piti kattaa kaikki osake- pääoman ylittävät tappiot, myös ne, jotka olisivat kuulu- neet muiden osakkaiden maksettaviksi, minkä lisäksi sen oli määrä luopua osasta saataviaan Selecoon nähden (16,8 miljardista liirasta 82 miljardin liiran kokonais- määrästä). REL suostui luopumaan osasta saataviaan sillä ehdolla, että muut osakkaat antaisivat Selecon pääoman muodostamiseen yhteensä 45 miljardia Italian liiraa. Friulian osuudeksi tulikin 13 miljardia liiraa ja SOFINin 19 miljardia liiraa. Jäljelle jäävän osan, 10,5 miljardia SOREC SOFIN Friulia SpA Pankit Työntekijät Pääoma (milj. ITL) % osakkeiden kokonaismäärästä 28 800 1 710 1 144 924 181 87,91 5,22 3,49 2,82 0,56 (5) Ks. alaviite 4. Yhteensä 32 759 100 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/27 (27) Uuden yksityisen osakkaan tuoman rahoituksen lisäksi REL toteutti saman vuoden kesäkuussa julkisen lisärahoi- tustoimenpiteen. Kyseisen yhteydessä yhtymä lunasti RELiltä jäljellä olleen 65,2 miljardin liiran velan 20 miljardilla liiralla. Seleco siis hyötyi toimenpi- teestä 48,5 miljardia liiraa. Näistä toimenpiteistä huoli- matta yhtymän osakepääoma oli kertyneiden huomatta- vien tappioiden vuoksi edelleen lain edellyttämän vähim- mäismäärän alapuolella. toimenpiteen (28) (29) Koska edellä mainitut toimenpiteet eivät lainsäädännön kannalta riittäneet takaamaan toiminnan jatkuvuutta, oli toteutettava myös seuraavat toimenpiteet: i) Seleco laski liikkeeseen 12 miljardin liiran joukkovelkakirjalainan, jonka merkitsi lähinnä yksityisistä pankeista muodostuva yhteenliittymä; ii) Friulia myönsi Selecolle 12 miljardin liiran vaihtovelkakirjalainan; iii) Seleco Multimedia srl:n (jäljempänä ’Multimedia’) osakkeet myytiin 20 miljardilla liiralla. Vuoden 1995 vuosikertomuksesta, joka kattaa myös suuren osan vuoden 1996 tapahtumista, käy ilmi, että helmikuussa 1996 tehdystä pääomarakenteen vahvista- misesta ja edellä mainituista erityistoimenpiteistä huoli- matta Selecon tilanne säilyi erittäin vaikeana. Yhtymän nettotulos vuodelta 1996 oli edelleen tappiollinen, eikä sitä ole ilmoitettu komissiolle. Tämän seurauksena tuomioistuin julisti Selecon konkurssiin 17 päivänä huhtikuuta 1997. II. 1. 3 Multimedian perustaminen (30) Multimedia-yhtymän perusti vuonna 1995 Selecon yksi- tyinen pääosakas, hra Rossignolo, 20 miljoonalla liiralla. Maaliskuussa 1996 Seleco, jonka pääosakas (87,9 % osakkeista) oli SOREC, edellä mainitun hra Rossignolon yksinään omistama yksityinen yritys, siirsi Multimediaan kannattavimmat toimintansa (videomonitorit ja -projek- torit), antoi yritykselle 29 miljardin liiran pääoman ja tuli sen ainoaksi omistajaksi. Multimedian nimeksi tuli tällöin Seleco Multimedia srl. Heinäkuussa 1996 eli yhdeksän kuukautta ennen selvitystilaan joutumistaan Seleco myi 33,33 prosenttia omistamistaan Seleco Multi- media srl:n osakkeista Italtelille (50 % julkista ja 50 % yksityistä pääomaa), joka on Selecon ohella Italian ainoa tämäntyyppisiä tuotteita valmistava yritys, ja 33,33 prosenttia Friulialle. Kummankin osakepaketin myynti- hinta oli 10 miljardia liiraa. Jäljelle jäävän 33,33 prosentin osuuden Seleco siirsi Finanziaria Elettronica srl -nimiselle peiteyritykselle, josta se omisti itse suoraan 99 prosenttia. osakepaketti (33,33 % osakepääomasta), jota Seleco hallitsi Finan- ziaria Elettronica srl -yrityksen välityksellä, myytiin yksi- tyiselle Formenti SpA:lle Selecon selvitystilamenettelyn joulukuuta 1997 pidetyssä yhteydessä 20 päivänä huutokaupassa. Seleco Multimedia srl:n II. 2 Tämän menettelyn kohteena olevat toimenpi- teet (31) Tämän menettelyn kohteena ovat seuraavat toimenpi- teet: (32) (33) — RELin luopuminen osasta saataviaan Selecoon nähden (16,8 miljardista liirasta 82 miljardin liiran kokonaismäärästä) vuonna 1994, ja — 6 miljardin liiran velan muuttaminen Selecon osak- Friulian maksama 7 miljardin liiran keiksi suuruinen (julkiseen rahoitukseen perustuva) uusi pääoma vuonna 1994 toteutetun pääomarakenteen vahvistamisen yhteydessä, — pääosin yksityisistä pankeista muodostuvan yhteen- liiralla liittymän osallistuminen 10,5 miljardilla Selecon pääomarakenteen vahvistamiseen vuonna 1994, — jäljellä olleen 66 miljardin liiran velan lunastaminen RELiltä Selecolle 20 miljardilla liiralla heinäkuussa 1996, — Friulian huhtikuussa 1996 myöntämä viisivuotinen 12 miljardin liiran vaihtovelkakirjalaina, jonka vakuutena oli neljä Selecon omistamaa tavara- merkkiä (Seleco, Brionvega, Elbe ja Tandberg) ja jonka korko oli 7 prosenttia, — 12 miljardin liiran joukkovelkakirjalaina, jonka lähinnä yksityisistä pankeista muodostuva yhteenliit- tymä myönsi vuonna 1996 4 vuoden ja 10 kuukauden ajaksi 5 prosentin korolla, — se, että Friulia ja Italtel ostivat kumpikin 10 miljar- kolmanneksen Multimedia-yhtymän liiralla dilla osakkeista. III. 1 Epäilykset, jotka komissio esitti EY:n perusta- missopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn laajentamisen yhteydessä Syyskuun 27 päivänä 1994 tekemässään menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä komissio suhtautui epäillen siihen, oliko kyseiset julkiset toimenpiteet toteu- tettu ns. yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisesti, ja epäili myös yhteismarkkinoille. Komissio perustelee menettelyn aloittamista lyhyesti seuraavin syin. tuen soveltuvuutta 20 päivään joulukuuta Vuonna 1994 toteutettujen toimenpiteiden osalta Italian viranomaisten pyrkivän siihen, komissio totesi että REL luovuttaisi osakkuutensa Selecossa yksityisille osakkeenomistajille 1995 mennessä 20 päivänä toukokuuta 1992 tehdyn sopi- muksen mukaisesti. Komissio totesi, että pääomaraken- teen vahvistamisen tuloksena julkisen osakkeenomistajan (REL) tilalle oli tullut toinen, niin ikään julkinen osak- keenomistaja (Friulia). Käytettävissään olevien tietojen perusteella komissio ei voinut päätellä, että Friulia SpA julkiset pankit vetäytyisivät Selecon ja asianomaiset osakkuudesta 20 päivään joulukuuta 1995 mennessä. Lisäksi komissio ilmoitti todenneensa jo edellä maini- tussa 20 päivänä toukokuuta 1992 tehdyssä päätöksessä, että se suhtautuisi periaatteessa kielteisesti kaikkiin kysei- sellä alalla tulevaisuudessa toteutettaviin tukitoimenpitei- siin, koska alaa oli tuettu jo niin pitkään. Se, että REL luopui osasta saataviaan Selecoon nähden, merkitsi uuden tuen myöntämistä Selecolle, koska kyseisen toimenpiteen ansiosta Friulia, SOFIN ja pankit voivat toteuttaa Selecon pääomarakenteen vahvistamisen. L 227/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 (34) (35) Koska Friulian ja pankkien osakkuus oli vain väliai- kainen, komissio epäili sekä sijoituksen kannattavuutta että sitä, oliko toimenpiteen yhteydessä noudatettu vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja raken- neuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevia yhteisön suuntaviivoja (6). Päättäessään menettelyn laajentamisesta 3 päivänä helmikuuta 1998 komissio piti kyseenalaisena yhtäältä jolla Seleco lunasti RELiltä osan jäljellä olleista hintaa, veloistaan, ja toisaalta Friulian myöntämää vaihtovelka- kirjalainaa. Italian viranomaiset ilmoittivat, että velkojen lunastushintaan sovellettu 19 prosentin mukautus perustui Seleco-yhtymän vaikeasta taloudellisesta tilan- teesta johtuviin suuriin riskeihin, kun taas vaihtovelka- kirjalainan 7 prosentin korko vastasi Selecon kaltaisessa tilanteessa olevalle yritykselle myönnettävää markkina- korkoa. (36) Menettelyn aloittamisen yhteydessä komissio ilmaisi myös epäilynsä sen suhteen, olivatko Friulia ja Italtel Multimedia-yhtymän osakkeita ostaessaan toimineet ns. yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisesti. (37) (38) (39) (40) III. 2 Italian viranomaisten kanta Italian viranomaisten mukaan se, että REL luopui 16 miljardin liiran luottojen takaisinperinnästä (luottojen liiraa), oli tavanomaisissa kokonaismäärä oli 82 mrd. markkinatalouden yksityisen olosuhteissa sijoittajan periaatteen mukaista. toimivan joka on ollut Komission 20 päivänä toukokuuta 1992 tekemän päätöksen mukaisesti RELin oli luovuttava Selecon osak- kuudesta. Sitä paitsi Italian lainsäädäntö edellyttää ai- selvitystilassa 9 noastaan, että REL, päivästä joulukuuta 1992, maksaa pois omat velkansa ja yrittää saada takaisin mahdollisimman suuren osan omista saatavistaan muilta elektroniikka-alan yrityksiltä. Koska Selecon tulos oli vuonna 1993 erityisen huono, RELin (ja myös muiden osakkaiden) oli valittava, anta- vatko ne yhtymän mennä konkurssiin vai varmistavatko ne sen toiminnan jatkumisen. Edellä mainitun komission päätöksen vuoksi REL ei voinut osallistua Selecon pää- omarakenteen vahvistamiseen, vaan ainoastaan Selecolle tilikaudella 1993 kertyneiden tappioiden kattamiseen luopumalla osasta omia saataviaan. Tällä tavoin sille tarjoutui tilaisuus periä takaisin mahdollisimman suuri osa saatavistaan. Italian viranomaisten mukaan REL ei myöskään luopunut saatavistaan ilman vastinetta muilta osakkailta, jotka olivat sitoutuneet allekirjoittamaan pääomaraken- teen vahvistamisen 45 miljardilla liiralla ja maksamaan tämän jälkeen RELille takaisin jäljellä olevan osan sen saatavista (65,2 mrd. liiraa). Friulia osallistui vuonna 1994 toteutettuun Selecon pääomarakenteen vahvistamiseen 13 miljardilla liiralla, josta 6 miljardin liiran osuus muodostui vastaavansuu- ruisen lainan muuntamisesta osakkeiksi, minkä lisäksi se antoi 7 miljardin liiran edestä uutta pääomaa. Tätä (6) EYVL C 368, 23. 12. 1994, s. 12. toimenpidettä Italian viranomaiset perustelevat edellisten syiden lisäksi sillä, että jos Seleco joutuisi konkurssiin, Friulia ei välttämättä saisi takaisin koko lainasummaa. Varmistuakseen sijoituksen kannattavuudesta ja Selecon taloudellisen tilanteen kehittymisestä vuosina 1994— 1998 Friulia oli tilannut asiasta selvityksen ulkopuoli- selta konsulttitoimistolta (Peat Marwick). Käytettävissään olleiden tietojen perusteella Friulia päätteli, että Selecon tilanne paranisi vähitellen yksityisen osakkeenomistajan vuosiksi 1993—1996 laatiman rakenneuudistusoh- jelman ansiosta. Näin ollen Italian viranomaiset toteavat, että Friulia toimi yksityisen sijoittajan periaatteen mukai- sesti, ja korostavat, että Selecon yksityinen osakkeen- omistaja (SOFIN) oli valmis tekemään yhtymään uusia sijoituksia, koska oli vakuuttunut sen taloudellisesta kannattavuudesta. Selecon pääomarakenteen vahvistamiseen osallistui 10,5 miljardilla liiralla myös pääosin yksityisistä pankeista muodostuva viranomaisten mukaan pankit olivat niin ikään vakuuttuneita yhtymän taloudellisesta kannattavuudesta lyhyellä aikavälillä. yhteenliittymä; Italian Friulian 19 päivänä huhtikuuta 1996 7 prosentin korolla myöntämän 12 miljardin liiran vaihtovelkakirjalainan vakuutena olivat Seleco SpA:n neljä tavaramerkkiä (Seleco, Brionvega, Elbe ja Tandberg). Italian viran- omaisten mukaan lainaehdot ovat täysin asianmukaiset, kun otetaan huomioon, että pääosin yksityisistä pankeista muodostuva yhteenliittymä oli myöntänyt Selecolle vastaavansuuruisen joukkovelkakirjalainan 5 prosentin korolla. Sitä, että Seleco lunasti RELiltä kesäkuussa 1996 jäljellä olevan osan 66 miljardin liiran veloistaan 20 miljardilla liiralla, voidaan Italian viranomaisten mukaan perustella sillä, että velkasumman nykyarvo on laskettu 19 prosentin korolla. Kyseinen korkoprosentti saadaan, kun otetaan pohjaksi 13—14 prosentin peruskorko, joka vastaa pankkien kyseisenä ajankohtana kiinnelainoihin ja asianmukaista vakuutta vastaan myönnetyn keskipitkän aikavälin rahoitukseen soveltamaa korkoa, ja lisätään siihen 5—7 prosenttiyksikköä, mikä heijastaa Seleco- yhtymän ja sen toiminta-alan taloudellisia vaikeuksia. Italtelin päätöksestä ostaa 33,33 prosenttia Multimedian osakekannasta Italian viranomaiset puolestaan totesivat, ettei sitä ole voitu tehdä ilman kyseisen yrityksen yksi- tyisen osakkeenomistajan (Siemens AG:n) nimenomaista hyväksyntää. että SOREC, Italian viranomaiset joka ilmoittivat, omistaa vuonna 1996 tehdyn pääomarakenteen vahvis- tamisen jälkeen 87 prosenttia Selecon osakkeista, on yksityinen yritys. Mainittakoon, että kyseinen yritys asetettiin vapaaehtoiseen selvitystilaan 28 päivänä heinä- kuuta 1997. (41) (42) (43) (44) (45) (46) Vuosien 1993—1996 rakenneuudistusohjelman epäon- nistuminen johtui Italian viranomaisten mukaan mm. yrityksen toimialan, kulutuselektroniikka-alan, huonosta markkinatilanteesta. 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/29 (47) (48) (49) (50) (51) -monitoreja Italian viranomaisten mukaan Seleco perusti Multime- dian ennen muuta voidakseen tehdä yhteistyötä Italtelin kanssa, joka on Selecon ohella ainoa italialainen video- ja projektoreja, salauksenpurkulaitteita valmistava yritys; näin oli tarkoitus hyötyä teknisen osaamisen ja Selecon asiakaskunnan yhdistämisestä. Toiseksi Seleco pystyi Multimedian osakkeiden myyn- nistä saamillaan varoilla kattamaan osan vuonna 1995 kertyneistä tappioista. tapahtui Selecon konkurssi vuoden 1997 alussa. Yhtymän velat olivat noin 154 miljardia liiraa, josta 43 prosenttiin oli olemassa etuoikeutettuja vaateita. Ennen vuoden 1998 loppua toteutettiin ensimmäinen osit- tainen saatavien jako, jonka yhteydessä 40 miljardia Italian liiraa jaettiin seuraaville etuoikeutetuille velalli- julkiselle Medio sille: Credito -pankille 8,5 miljardia ja 1 miljardi korkoina sekä yksityiselle Banca Antoniana -pankille 1,1 miljardia liiraa. työntekijöille 28,2 miljardia, Konkurssipesän pesänhoitaja pani vireille purkamisme- nettelyn sen toimenpiteen osalta, jonka yhteydessä Seleco oli lunastanut RELiltä jäljellä olleen 65,2 miljardin liiran velan 20 miljardilla liiralla. Lisäksi tuomioistuin poisti etuoikeusaseman siltä 13 miljardin liiran velalta, jonka Friulia oli myöntänyt Selecolle. Friulia sai 1 miljardin liiran korvauksen lainan vakuutena olleiden Selecon neljän tavaramerkin menettämisestä. IV TUEN ARVIOINTI EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa todetaan, että poikkeuksia lukuun ottamatta jäsenvaltion myöntämä tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotan- nonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Komissio toteaa jäljempänä esitettävien syiden perus- teella, että osa tämän menettelyn kohteena olevista toimenpiteistä on valtiontukea, joka ei sovellu yhteis- markkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan nojalla. Kyseiset toimenpiteet on rahoitettu valtion varoin, mikä vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua siltä osin kuin toimenpiteet taloudellista etua vain tuovat tietyille yrityksille. Saamansa taloudellisen hyödyn an- siosta edunsaaja pystyi toimimaan markkinoilla keinote- koisesti, ilman että sen tarvitsi maksaa huomattavaa osaa niistä kuluista, joita toiminta olisi normaalisti edellyt- tänyt. Kyseiset toimenpiteet vaikuttavat myös jäsenval- tioiden väliseen kauppaan, koska tuensaajayrityksellä oli tytäryhtiöitä eri jäsenvaltioissa ja koska sen tuotanto oli tarkoitettu myös muiden ETA-maiden markkinoille. Euroopan kulutuselektroniikka-ala kääntyi vuonna 1992 kasvuvuosien jälkeen laskuun. Kulutus supistui näillä markkinoilla 4 miljardia ecua ja tuotanto 2,5 miljardia ecua. Kulutuselektroniikka-alan työntekijämäärä väheni selvästi jyrkemmin kuin tehdasteollisuudessa, kun taas työvoimakustannukset nousivat enemmän kuin tuotta- (44 % yksikköä kohti, kun vuus olisi tuotannon kasvu oli 33 yksikköä kohti) (7). edellyttänyt Taloudellinen taantuma on hidastanut kasvua, kiristänyt kilpailua ja laskenut hintoja tuntuvasti. Tämä on luonut ylikapasiteettia markkinoille, koska hintojen aleneminen edisti kulutuselektroniikkatuotteiden menekkiä. EU:n teollisuutta koskevassa yleiskatsauksessa ”Panorama of EU Industry” vuodelta 1994 todetaan, että kulutuselekt- jakautui kahtia, yhtäältä roniikkatuotteiden kysyntä korkealaatuisiin ja toisaalta heikkolaatuisiin tuotteisiin. Korkealaatuisten tuotteiden menestyksen taustalla olivat hinta, asiakaspalvelu ja jakeluverkon laatu, kun taas heikompilaatuisten tuotteiden markkinoihin vaikuttivat tuotemerkin kaupallisen maineen paraneminen ja jakelu- verkoston laajeneminen supermarketteihin. Vuosi 1993 oli Italian kulutuselektroniikka-alalla toinen taantumavuosi (8) (– 11,6 % myynnin arvon mukaan mitattuna). Markkinoiden romahtamiseen vaikuttivat samat syyt kuin yleensä Euroopan markkinoilla, mutta hinnat laskivat nopeammin kuin muissa EU:n jäsenval- tioissa. Italian markkinoilla toimineet Selecon kilpailijat investoivat selvästi voimakkaammin mainostamiseen ja tuotekehittelyyn, ja eräät niistä (Thomson, Grundig ja toivat markkinoille jopa uusia tuotteita. Blaupunkt) Jakelu tapahtui lähinnä pienten liikkeiden välityksellä, kuten muuallakin Euroopassa, pääasiallinen mutta myyntiverkosto alkoi muodostua supermarketeista. ”Panorama of EU Industry” vuodelta 1994 toteaa, että seuraavia vuosia (1994—1997) koskevat näkymät olivat edelleen hyvin synkät. Toimijoiden lyhyen aikavälin tavoitteena oli alentaa hintoja, järkeistää tuotantoa, parantaa olemassa olevien tuotteiden laatua ja tuoda markkinoille uusia tuotteita. Pitkän aikavälin strategiassa tärkeimpänä pidettiin keskittymistä tutkimukseen ja kehitykseen. samantyyppiset. Italian markkinoilla näkymät olivat ”Euromonitorin” helmikuun 1994 numeron perusteella voitiin odottaa Italian talouden taantuman jatkuvan koko vuoden 1994 ajan. Edelleen ”Euromonitorin” helmikuun 1994 numeron perusteella Italian televisio- tuotannon kasvunäkymät olivat määrällisesti arvioituna seuraavat: (52) (53) (54) (55) (56) (7) Lähde: ”Panorama of EU Industry, (8) Lähde: ”Euromonitor”, helmikuu 1994. Italian televisio- ja videotuot- ’94’”, Eurostat. teet. L 227/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 Väritele- visiot 1993 1994 1995 1996 1997 1998 Määrä 2 900 2 800 (– 3,45 %) 2 850 (+ 1,8 %) 2 900 (+ 1,7 %) 2 950 (+ 1,7 %) 3 000 (+ 1,7 %) Hinta 1 723 1 505 (– 12,5 %) 1 522 (+ 1,2 %) 1 542 (+ 1,3 %) 1 542 (+ 1,3 %) 1 640 (+ 4 %) (57) Nyt tutkittavana olevaa tukea ei myönnetty komission hyväksymän tukijärjestelmän perusteella, minkä lisäksi se myönnettiin EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti ilman ennakkoilmoitusta. Kyseessä on näin ollen sääntöjenvastainen tuki. Sama koskee Friulian 13 miljardin liiran osuutta vuonna 1994 tapahtuneeseen Selecon pääomarakenteen vahvistamiseen, sillä vaikka tästä tuesta ilmoitettiin, se myönnettiin ennen kuin komissio oli antanut siitä lausuntonsa. (58) (59) (60) (61) Koska kyseessä ovat julkiset varat, komission on tutkittava, ovatko julkiset viranomaiset noudattaneet tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimivan yksityisen sijoittajan periaatetta. Valtion varoista myönnettävää pääomatukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (9) mukaan sitä, että julkiset viranomaiset hankkivat osakkuuden jonkin yrityksen pääomasta, ei yleensä pidetä valtiontu- kena, jos osakkuus hankitaan sellaisissa olosuhteissa, että myös tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja olisi voinut hyväksyä ne (ks. kohta 3. 2). Kyseisen periaat- teen mukaisesti yrityksen taloudellista tilannetta ja sen kannattavuusnäkymiä tietyllä aikavälillä koskevan selvityksen perusteella voidaan päätellä, onko julkinen toimenpide valtiontukea vai ei. IV. 1 RELin luopuminen osasta saataviaan vuonna 1994 REL luopui vuonna 1994 osasta saataviaan Selecoon nähden (16,8 miljardista liirasta, kun saatavia oli kaikkiaan 82 mrd. liiraa), jotta yritys voisi jatkaa toimintaansa. Italian viranomaisten mukaan REL säilytti valtaosan saatavistaan periäkseen ne takaisin Selecon taloudellisen tilanteen parannuttua. Komissio toteaa kuitenkin, että Selecon vuoden 1993 tilinpäätöksen mukaan yrityksen osakkaat, joista merkittävin oli REL, päättivät vuoden 1994 alussa asettaa yrityksen selvitystilaan tilikauden erittäin huonon tuloksen vuoksi. Tappiot olivat puolitoistakertaiset yrityksen osakepääomaan verrat- tuna. Kyseisestä tilinpäätöksestä käy edelleen ilmi, että päätöstä Selecon selvitystilaan asettamisesta ei kuitenkaan toteutettu, koska työntekijät vastustivat sitä, minkä jälkeen viranomaiset ja erityisesti pääministeri puuttuivat asiaan saadakseen osakkaat muuttamaan mieltään. Tämän seurauksena osak- kaat luopuivat aiemmasta päätöksestään ja vahvistivat sen sijaan jälleen Selecon pääomarakennetta, ja REL kattoi yrityksen tappiot luopumalla osasta saataviaan (16,8 mrd. liiraa 82 miljardin liiran kokonaismäärästä). (62) Näin ollen komissio ei voi hyväksyä Italian viranomaisten väitettä, jonka mukaan REL toimi yrityksen selvitystilaan asettamisen estäessään kuten kuka tahansa yksityinen velkoja olisi toiminut suojatakseen suurimman osan saatavistaan. Vaikka osakkailla Italian lainsäädännön mukaan olikin oikeus välttää selvitystilaan asettaminen ja vahvistaa yrityksen pääomarakennetta kattamalla sen tappiot, on selvää, että ilman Italian viranomaisten poliittista väliintuloa ja sitä seurannutta RELin pakkotoimenpidettä muut osakkaat eivät olisi enää sijoittaneet yritykseen, jonka tulos oli ollut yli kymmenen vuoden ajan jatkuvasta valtiontuesta huolimatta negatiivinen (lukuun ottamatta erittäin vähäistä voittoa tilikausilla 1991 ja 1992). Selecon asettamista selvitystilaan koskevaa päätöstä, jonka tekivät vuonna 1994 kaikki osakkaat yhdessä, mukaan luettuna tuolloinen pääosakas REL (59 %), voidaan perustella ainoastaan sillä, että osakkaat, jotka parhaiten pystyivät arvioimaan yrityksensä tilannetta, olivat vakuuttuneita siitä, että sen toiminnan jatkaminen olisi koitunut niille paljon kalliimmaksi kuin sen lopullinen selvitystilaan asettaminen ja että yritys ei ollut kannattava ainakaan jonka oli tarkoitus luopua Selecon osakkuudesta pitkällä aikavälillä tarkasteltuna. Etenkin REL, tilikaudesta 1994 lähtien ja joka kyseisenä ajankohtana oli Selecon päävelkoja, olisi yrityksen selvitystilaan asettamisen myötä saanut varmistuksen sille, että se saisi takaisin suurimman osan saatavistaan. (9) EU-tiedote 9-1984. 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/31 (63) (64) (65) (66) Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että sekä toimenpide, jonka REL toteutti vuonna 1994 alkuperäisestä suunnitelmastaan poiketen ja jonka yhteydessä se luopui osasta saataviaan (16,8 mrd. liiraa 82 miljardin liiran kokonaismäärästä), sekä vuonna 1996 toteutettu toimenpide, jonka yhtey- dessä Seleco lunasti RELiltä jäljellä olleen 65,2 miljardin liiran velkansa 20 miljardilla liiralla, olivat välitöntä seurausta poliittisten tahojen puuttumisesta asiaan vuonna 1994 ja että niiden tarkoituk- sena oli välttää hinnalla millä hyvänsä Selecon joutuminen selvitystilaan. Näin ollen se, että REL suostui vuonna 1994 luopumaan 16,8 miljardin liiran saatavistaan ja odottamaan jäljelle jäävää osuutta vuoteen 2015, vastaa luopumista koko määrästä (82 mrd. liiraa) ja muodostaa näin vastaa- vansuuruisen tuen. Sen lisäksi, että RELin toiminta ei ole ns. yksityisen sijoittajan periaatteen mukaista, sitä on valtion varoista myönnettävää pääomatukea koskevien yhteisön suuntaviivojen nojalla (ks. 3. 3 kohta) pidettävä ensisijaisesti valtiontukena, koska Selecon taloudellinen tilanne ja velkaantumisaste olivat sellaiset, etteivät sen muut (yksityiset ja julkiset) osakkaat olleet enää valmiita sijoittamaan siihen. Edellä mainittuun päätelmään ei vaikuta muiden osakkaiden (joista 37 % yksi- tyisiä) päätös osallistua yrityksen pääomarakenteen vahvistamiseen sen jälkeen kun REL olisi kattanut sen tappiot, vaikka tämä velvollisuus koski myös muita osakkaita (10). Komissio katsoo, että Selecon pääomarakennetta ei olisi vahvistettu vuonna 1994, ellei REL olisi ensin luvannut kattaa kaikkia yrityksen tappioita luopumalla osasta saataviaan. Tämä vastasi käytännössä luopumista kaikista kyseisistä saatavista, koska oli erittäin todennäköistä, että yhtiö joutuisi pian lopulliseen selvitystilaan, mikä toteutuikin kolme vuotta myöhemmin. Komission perusteluja tukee lisäksi se, että REL yritti vuonna 1996 saada takaisin osan jäljellä olleista saatavistaan (20 mrd. liiraa kaikkiaan 65,2 miljar- dista liirasta), mutta konkurssipesän hoitaja pani vireille tätä toimenpidettä koskevan purkamismenet- telyn 16 päivänä maaliskuuta 1942 annetun asetuksen nro 267 (11) (jäljempänä ’konkurssilaki’) 67 artiklan nojalla sillä perusteella, että RELin oli täytynyt sopimusta tehdessään tietää Selecon olevan maksukyvytön. IV. 2 Luoton muuttaminen Selecon osakkeiksi ja Friulian vuonna 1994 myöntämä pääoma Vuonna 1994 toteutetun Selecon pääomarakenteen vahvistamisen yhteydessä Friulia muutti osak- keiksi 6 miljardin liiran luoton, jonka se oli myöntänyt viideksi vuodeksi 9,55 prosentin korolla, ja myönsi lisäksi muita varoja 7 miljardin liiran arvosta. Näiden toimenpiteiden ansiosta Friulian osakkuus Selecossa kasvoi 28,8 prosenttiin osakepääomasta, kun se aiemmin oli ollut vain 3,7 prosenttia. Italian viranomaiset perustelevat tätä toimenpidettä yksityisen sijoittajan periaatteella. Italian viranomaisten mukaan Friulian toiminnan taustalla oli halu turvata luoton takaisinmaksu, sillä toisin kuin RELin saatavat, Friulian luoton oli taannut 3 miljardiin liiraan asti (yksityinen) Friuladria- pankki, jolla puolestaan oli Selecon antama 2 miljardin liiran takaus. Toisaalta Friulia oli vakuuttunut sijoituksensa kannattavuudesta riippumattoman asiantuntijan suorittaman arvion perusteella, joka koski vuosiksi 1993—1996 tehtyä rakenneuudistussuunnitelmaa. Italian viranomaisten mukaan Friulian toiminta oli näin ollen johdonmukaista, koska yksityinen osakas oli jälleen valmis sijoitta- maan Selecoon 19 miljardia liiraa. Komissio puolestaan toteaa, että sen aiempia päätelmiä, joiden mukaan RELin osittaista luopumista saatavistaan Selecoon nähden on pidettävä valtiontukena, voidaan soveltaa myös Friulian toimenpi- teeseen. Friulia oli yksi niistä Selecon osakkaista, jotka vuoden 1993 vuosikertomuksen mukaan päättivät asettaa yrityksen selvitystilaan. Toisaalta Friulia oli myös Selecon velkoja, mutta toisin kuin RELin tapauksessa, suurimmalla osalla sen saatavista, joiden määrä oli vain kymmenesosa RELin saatavista, oli takaus. Jos Seleco olisi asetettu selvitystilaan, Friulia olisi saanut takaisin suhteellisesti jonka mukaan suuremman osan saatavistaan kuin REL. Komissio ei siis voi hyväksyä väitettä, kyseessä oli olemassaolevan saatavan pelastaminen. Kuten menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä todetaan, Friulian osakkuuden oli määrä olla vain väliaikainen. Lisäksi hinta, jonka Friulia maksoi osakkeista, oli sovittu Sofinin kanssa, eikä siihen Italian viranomaisten mukaan vaikuttanut osakkeiden arvon muuttuminen eikä Friulian hankkimien osakkeiden määrä. Sovitun korvauksen määrä oli yhtä kuin Friulian maksama ostohinta, jonka nykyarvo oli laskettu kertomalla se 75 prosentilla valtiovarainministeriön viitekoron keskiar- vosta ja yhdellä prosenttiyksiköllä korotettuna. Valtion varoista myönnettävää pääomatukea koske- jonka kesto ja vien yhteisön suuntaviivojen 3. 3 kohdan mukaan valtion väliaikainen osakkuus, (10) Tästä voitaisiin päätellä, että RELin toimenpide merkitsi tuen määrä vastaisi tällöin niille kuuluvaa osuutta tappioiden kattamisesta. Komissio pitää tätä vaikutusta kuitenkin epäsuorana, vähäpätöisenä ja joka tapauksessa mitättömänä verrattuna Selecolle suunnattuun suoraan ja valikoivaan tukeen. tuen myöntämistä muille Selecon osakkaille; (11) Italian virallinen lehti 6. 4. 1942, nro 81. L 227/32 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 luovutushinta on määritelty etukäteen siten, että sijoittajalle kertyvä tuotto on selvästi alempi kuin korvaus, jonka se olisi voinut saada toteuttamalla samanpituisen sijoituksen pääomamarkkinoilla, on valtiontukea. Italian viranomaiset eivät ole käsillä olevan menettelyn yhteydessä missään vaiheessa väittäneet eivätkä osoittaneet, että Friulian osakkuudesta maksettu korvaus olisi ollut suurempi tai yhtä suuri kuin korvaus, jonka se olisi voinut saada toteuttamalla samanpituisen sijoituksen pääoma- markkinoilla. Näin ollen kyseinen osakkkuus on valtiontukea. IV. 2. 1 Komission arvio Friulian tilaamasta selvityksestä ja Selecon rakenneuudistussuunnitel- masta vuosiksi 1993—1996 (67) (68) Komissio katsoo jo osoittaneensa, että Friulian osallistuminen Selecon pääomarakenteen vahvistami- seen vuonna 1994 ei tapahtunut yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisesti. Sen on kuitenkin vielä tarkasteltava Italian viranomaisten väitettä, jonka mukaan Friulia oli vakuuttunut sijoituksen kannat- tavuudesta minkä tahansa yksityisen sijoittajan tavoin. Friulia oli näet tilannut Selecon rakenneuudis- tussuunnitelmaa koskevan selvityksen ja oli päättänyt osallistua yrityksen pääomarakenteen vahvista- miseen sen kannattavuutta koskevan arvion perusteella. Vuosia 1993—1996 koskeva rakenneuudistussuunitelma oli toinen yrityksessä laadittu tällainen suunnitelma sitten 1990-luvun alun. Ensimmäinen suunnitelma koski vuosia 1990—1993, ja sen mukaan yrityksen tulos olisi selvästi voitollinen vuonna 1993. Toinen rakenneuudistussuunitelma perustui 45 miljardin liiran suuruiseen pääomarakenteen vahvistamiseen, ja siinä ennustettiin kannat- tavuuden palaavan vuodesta 1995 lähtien eli sen jälkeen kun jäljellä olevat rakenneuudistuksesta aiheutuvat menot olisi katettu tilikaudella 1994. Tämän suunnitelman päätavoitteita olivat tuotan- toprosessin keskittäminen, menojen vähentäminen, henkilöstön uudelleenjärjestely ja supistaminen sekä investoinnit tutkimus- ja kehittämistoimintaan. Suunnitelman sisältönä oli pääpiirteittäin värite- levisioiden tuotannon vähentäminen 20 prosentilla, salauksenpurkulaitteiden tuotannon lisääminen 75 prosentilla (ne oli tarkoitus myydä muilla Euroopan markkinoilla) ja monitorien ja videoprojekto- rien tuotannon lisääminen 33 prosentilla (ne oli tarkoitus myydä Euroopan ulkopuolelle, mm. Yhdysvaltoihin ja Kiinaan). Lisäksi tarkoituksena oli vähentää Pordenonen tehtailta 267 työntekijää. (69) Friulian pyynnöstä Selecon rakenneuudistussuunnitelmaa arvioi riippumaton asiantuntija (KPMG Peat Marwick Corporate Finance), jonka päätelmien mukaan suunnitelma oli liian kunnianhimoinen sekä yrityksen taloudellisen tilanteen että perustana käytettyjen oletusten osalta. (70) (71) Selvityksestä käy myös ilmi, että Selecon kaupallisessa, taloudellisessa ja rahoituksellisessa rakenteessa oli huomattavia heikkouksia. Erityisesti henkilöstörakenne oli vinoutunut, kun otetaan huomioon, että kyseessä on käsityövaltainen ala: johtohenkilöitä oli liikaa suhteessa työntekijöihin, mikä johtui lähinnä yhtymän monimutkaisesta rakenteesta (10 toimivaa ja kuusi selvitystilassa olevaa tytäryri- tystä). Yritys ei kyennyt hyödyntämään tutkimus- ja kehittämistoiminnan alalla tekemiään aloitteita käytän- nössä, vaikka tämä on toiminnan jatkuvuuden kannalta keskeinen edellytys. Yritys ei esimerkiksi ollut onnistunut kahteen vuoteen toteuttamaan uutta television kehystä, vaikka kyseistä tuotteen osaa olisi pitänyt ehdottomasti uudistaa säännöllisesti. Selvityksessä mainitaan erikseen, että Selecolla ei ollut minkäänlaista strategiaa uusien tuotteiden suunnittelua ja markkinointia varten. Lisäksi yritys oli täysin riippuvainen alan muista suurista tuottajista, joilta se sai tuotteidensa peruskomponentit. Tämä altisti sen sekä tuotannon että rahoituksen vaihteluille. (72) Selvitys osoittaa, että RELin vaikutus yhtymän rahoitukseen oli huomattava erityisesti vuodesta 1991 (52 % rahoituksesta perustui RELin myöntämiin luottoihin) aina vuoteen 1993 (42 %). RELin myön- tämälle rahoitukselle oli ominaista erittäin alhaiset, selvästi markkinakorkoja alemmat kustannukset. Voidaan siis kysyä, mitä Selecolle olisi tapahtunut, jos REL olisi todella sanoutunut irti siitä, ja missä määrin yritys olisi voinut hankkia rahoitusta tavanomaisilta pääomamarkkinoilta. 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/33 (73) (74) Rakenneuudistussuunnitelman perustana olevissa oletuksissa ei otettu huomioon yhtymän heikkoja kohtia. Suunnitelmassa edellytettiin erityisesti tuotantokustannusten alentamista, mikä puolestaan edellyttää työvoimakustannusten vähentämistä. Selvityksessä todetaan, että Seleco oli alentanut työvoimakustannuksia vuoden 1993 lopussa turvautumalla cassa integrazione -tukirahastoon. Raken- neuudistussuunnitelman mukaan tarkoituksena oli turvautua tulevaisuudessa samaan strategiaan (ns. solidaarisuussopimuksiin). Tällaiset suunnitelmat eivät olleet realistisia, koska Selecossa pidettiin varmana, että sopimukset tehtäisiin kansallisella tasolla, mikä taas selvityksen mukaan oli erittäin epätodennäköistä. Yhtymän strategia perustui aiempien vuosien huonojen tulosten vuoksi heikentyneen imagon paran- tamiseen. Nämä investoinnit olivat luonteeltaan strategisia, sillä jakeluverkoston painottaminen supermarketteihin ei parantanut kuluttajien mielikuvaa tuotteista. Nämä olivat näet aina osoittaneet arvostavansa erikoisliikkeistä saamaansa laadukasta asiakaspalvelua. Tutkimuksen mukaan olisi sen sijaan pitänyt panostaa voimakkaasti mainostamiseen, mistä ei kuitenkaan olisi ollut odotettavissa välittömiä tuloksia. (75) Rakenneuudistussuunnitelman menestyminen riippui siis yritykseen sidottujen varojen määrästä ja sellaisista ulkoisista tekijöistä, joihin yrityksellä ei ollut minkäänlaista vaikutusvaltaa, kuten supermar- kettien suuresta vaikutusvallasta sopimuspuolina ja ns. solidaarisuussopimusten soveltamisesta. (76) Päätelmänä voidaan todeta, että selvityksen mukaan: — ennusteet, joiden mukaan myynnin määrä vähenisi huomattavasti, kun hinnat nousisivat 8 prosentilla vuoden 1994 jälkipuoliskon alusta, olivat vailla perustaa — Seleco ei voinut mainostaa tuotteitaan ”korkean teknologian ja laadun” avulla — hintojen nousua koskevassa oletuksessa ei otettu huomioon sitä, että supermarkettien vaikutus- valta sopimuspuolina kavensi entisestään Selecon voittomarginaalia, joka oli aina ollut sen heikko kohta. Koska Selecon tuotteet asettuivat hintahaitarin keskivaiheille, yritys ei ollut koskaan voinut saada voittoa sen enempää hintamarginaalin (liian korkeat hinnat) kuin suurien myyntilukujen- kaan (liian pieni markkinaosuus) perusteella. — Selecon ainoa todella kannattava tuotantosuunta oli ammattikäyttöön tarkoitetut laitteet, joiden osalta ennustettiin 21 prosentin kasvua vuonna 1995, mutta sen kehitys oli vaarassa hidastua yhtymän yleisen rahoituskriisin vuoksi. Komissio toteaa, että Selecon strategia ei soveltunut yrityksen tilanteeseen. Vuonna 1994 yrityksen olisi pitänyt keskittyä tuotevalikoiman jompaankumpaan päähän, joko hyvin kalliisiin tai hyvin huokeisiin tuotteisiin, ja valita tuotteen kannalta soveltuvin jakeluverkosto. Sen sijaan Seleco, jonka tuotteet sijoittuivat hintahaitarin keskivaiheille tai sen alapuolelle, pyrki kilpailemaan supermarke- teissa markkinoiden kärkipäähän sijoittuvien tuotteiden kanssa. Tämä ei ollut markkinalogiikan mukaista, sillä Selecon tuotteet eivät erottuneet kilpailijoiden tuotteista eikä niiden juuri voitu odottaa houkuttelevan kuluttajia, kun niitä ei tuotu esille samalla tavoin kuin erikoisliikkeissä. Selecon strategia perustui hintojen kehityksen osalta vääriin oletuksiin. Kaikki selvitykset, Friulian tilaama mukaan luettuna, ovat yhtä mieltä siitä, että edellä kuvatun kaltainen kasvu on mahdotonta, ja osoittavat sen sijaan, että hinnat olisivat edelleen laskeneet vuoden loppuun asti ja lähteneet vasta sitten uudelleen nousuun, minkä jälkeen ne olisivat lopulta saavuttaneet hieman suunnitelmassa odotettua alemman tason (2 %). Jotta rakenneuudistuksen jäljellä olevat kustannukset olisi voitu kattaa tilikaudella 1994, kuten suunnitelmassa edellytettiin, olisi liikevaihdon pitänyt kasvaa huimasti, mikä ei ollut todennäköistä, kun otetaan huomioon Selecon menneisyys sekä sen ja asianomaisten markkinoiden tulevaisuudennäkymät. Edellä esitetystä käy ilmi, että vaikka Seleco olisi pystynyt toteuttamaan suunnitelmassa asetetut tavoitteet, siihen olisi kulunut paljon ennakoitua enemmän aikaa. Yrityksen tuloksia koskevien ennusteiden perusteella olisi osakkailta lisäksi tarvittu lisävaroja. Mitkään seikat eivät osoita (eivätkä Italian viranomaiset ole sitä väittäneetkään), että Selecolla olisi ollut käytettävissään varat, joiden avulla se olisi voinut huolehtia toimintansa jatkumisesta rakenneuudistussuunnitelman toteuttamisen ajan. Myöskään Friulian tilaamassa selvityksessä ei käsitellä tätä näkökohtaa. (77) (78) (79) (80) Sama koskee myös tilinpäätöstä koskevia ennusteita, ottaen huomioon että yrityksen toimintasuun- nitelma perustui epärealistisiin oletuksiin ja riittämättömiin strategioihin. L 227/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 (81) Komissio toteaa, että Friulian tilaama selvitys on asianmukainen ja järkevä ja että asiantuntijan esittämät arviot yrityksen kannattavuudesta ovat rakenneuudistussuunnitelman sekä markkinaolo- suhteiden ja -ennusteiden perusteella oikeat. Myös komission omat tutkimukset tukevat selvityksen oikeellisuutta. (82) Myös yrityksen kehitys kahden seuraavan vuoden aikana osoittaa arvion oikeaksi. Selecon valmista- mista väritelevisioista ja salauksenpurkulaitteista jäi myymättä yli puolet, ja kasvua tapahtui ainoas- taan monitorien ja videoprojektorien alalla. (83) Tällä perusteella komissio toteaa, että Friulia ei voinut odottaa sijoituksestaan sellaista tuottoa, jonka myös tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja olisi voinut hyväksyä. Näin ollen Friulian Selecolle antama pääomanlisäys, 13 miljardia Italian liiraa, on kokonai- suudessaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. IV. 3 Julkisten pankkien vuonna 1994 toteuttama toimenpide (84) (85) Pääosin yksityisistä pankeista muodostuva yhteenliittymä osallistui Selecon pääomarakenteen vahvis- tamiseen 10,5 miljardilla liiralla. Kyseisten pankkien ja Selecon vanhojen osakkaiden välisessä sopimuspöytäkirjassa todetaan selkeästi, että pankkien toimenpide vain täydensi muita toimenpiteitä. Pankit olivat suostuneet yhtymään Selecon osakkaiksi vasta saatuaan Selecon vanhoilta osakkailta (REL, Sofin ja Friulia) sitovan lupauksen siitä, että REL kattaisi edellisen tilikauden tappiot ja että muut osakkaat osallistuisivat tähän 35 miljardilla liiralla. Lisäksi pankit suostuivat neuvottelemaan uudelleen Selecon velkojen takaisinmaksua koskevat ehdot suhteessa niiden määrään. Koska eri julkiset ja yksityiset pankit allekirjoittivat Selecon pääoman korotuksen suhteessa niiden Selecolle antamiin luottoihin (joiden yhteismäärä oli 162 mrd. liiraa eli noin 40 % yrityksen kaikista veloista 31. 12. 1993), komissio päättelee, että pankkien toteuttama toimenpide oli välttämätön ja että sen tarkoituksena oli ennen muuta pelastaa kyseiset saatavat. Pankkien toteuttama toimenpide ei kuitenkaan sisälly EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. IV. 4 Jäljellä olevan velan lunastaminen RELiltä vuonna 1996 (86) Vuonna 1996 Seleco lunasti RELiltä jäljellä olevan 65,2 miljardin liiran velkansa 20 miljardilla liiralla. (87) (88) Jos tätä toimenpidettä tarkasteltaisiin erillisenä, voitaisiin päätellä, että Selecon saama hyöty olisi yhtä suuri kuin erotus luoton nykyarvon laskemiseen valitun korkoprosentin (19 %) ja sen korkoprosentin välillä, jonka yksityinen sijoittaja olisi valinnut. Kuten menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä todetaan, edellisessä prosenttiluvussa otetaan riski huomioon kahdesti, kun taas jälkim- mäinen on todellinen markkinakorko korotettuna kohtuullisella riskipreemiolla. Tämän päätöksen IV. 1 kohdassa esitetyistä syistä komissio kuitenkin katsoo, että kyseinen toimenpide on vain jatkoa ensimmäiselle ja yhtä lailla yhteensovittamaton yksityisen sijoittajan periaatteen kanssa. Komissio toteaa, että jäljellä olevan (65,2 mrd liiran) luoton erääntymisajankohta (vuosi 2015) ja sen lunastamisajankohta, noin kymmenen kuukautta ennen Selecon konkurssia, johtivat joka tapauksessa siihen, että konkurssipesän hoitajat panivat vireille tätä toimenpidettä koskevan purkamismenettelyn (konkurssilain 67 artiklan nojalla), koska he katsoivat, ettei REL, joka oli ollut Selecon osakas vuodesta 1994, voinut olla tietämätön yrityksen maksukyvyttömyydestä. (89) Näiden ja edellä IV. 1 kohdassa esitettyjen seikkojen perusteella kaikkia RELin myöntämiä luottoja joiden käsittely on vielä kesken, sub judice), on pidettävä EY:n (joita ei ole saatu takaisin tai perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena. 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/35 IV. 5 Friulian vuonna 1996 myöntämä vaihtovelkakirjalaina (90) (91) (92) (93) (94) Lainan määrä oli 12 miljardia liiraa, ja se myönnettiin viideksi vuodeksi 7 prosentin vuosikorolla. Lainan vakuutena Friulia sai Selecon neljä tavaramerkkiä. Italian viranomaiset väittävät, että Friulia toimi yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisesti, koska pääosin yksityisistä pankeista muodostuva yhteenliittymä oli myöntänyt Selecolle luultavasti samana vuonna — viranomaiset eivät ole missään vaiheessa täsmentäneet, milloin pankkien toimenpide toteutettiin — 12 miljardin liiran joukkovelka- kirjalainan 5 prosentin korolla. Komission mielestä Friulian toimintaa ei voida verrata pankkien toimintaan. Ensinnäkin Selecon obligaatioita ostaneet pankit poikkesivat aluekehityksestä vastaavasta Friulia-yrityksestä siinä, että ne olivat myöntäneet Selecolle 20,5 miljardin liiran edestä luottoa, josta vain pienellä osalla oli takaus. Friulialla sen sijaan ei ollut Selecosta saatavia. Toiseksi myös luotot ovat erityyppisiä (eivätkä Italian viranomaiset ole muuta väittäneetkään): pankit myönsivät Selecolle joukkovelkakirjalainan ja Friulia vaihtovelkakirjalainan. Tältä osin komissio toteaa, että Italian lainsäädännön mukaan konkurssiin joutuneen yrityksen selvitystilamenettelyssä täytetään joukkovelkakirjalainan myöntäneiden velkojien vaateet ennen sellaisten velkojien vaateita, joiden myöntämälle luotolle ei ole annettu takausta. Toisaalta, vaikka Friulia olisikin saanut luotolleen takauksen, se olisi mitätöity oikeuden päätöksellä, sillä kuten konkurssilain 67 artiklassa säädetään, on voitu osoittaa, että Friulia tiesi Selecon maksuky- vyttömyydestä jo vuotta ennen sen konkurssia. Toisin kuin Friulia, pankit toteuttivat kyseiset toimenpiteet turvatakseen omat saatavansa ja vasta sen jälkeen kun REL ja Friulia olivat toteuttaneet Selecon hyväksi huomattavasti laajempia (60,5 mrd. liiraa vastaan 12 mrd. liiraa) julkisia toimenpi- teitä. Komissio epäilee lisäksi takauksien asianmukaisuutta. Kuten Friulian vuonna 1994 tilaamista selvi- tyksestä (ks. IV. 2. 1 ) käy ilmi, Selecon yrityskuva oli huonontunut siihen pisteeseen, että sitä olisi voitu pitkällä aikavälillä parantaa ainoastaan tekemällä erittäin huomattavia investointeja mainosta- miseen. Selecon tavaramerkkien vähäistä markkina-arvoa osoittaa, että tavaramerkeistä kolme (eli muut paitsi Elbe) myytiin yrityksen selvitystilamenettelyn yhteydessä vain hieman yli miljardilla liiralla. Vaikka komissio ei voikaan perustaa päätelmiään jälkikäteisarviointeihin, se toteaa kuitenkin, että vaikka tavaramerkkien kirjanpitoarvo epäilemättä onkin huomattavasti tätä korkeampi, niiden todellinen arvo näyttäisi olevan 12 miljardin liiran luottoa selvästi vähäisempi. Luoton korkoa määritettäessä olisi näin ollen pitänyt ottaa huomioon paitsi Selecon epävarma taloudellinen tilanne (riskipreemio) myös se, ettei yrityksellä todellisuudessa ollut antaa sille riittäviä vakuuksia. Lisäksi komissio huomauttaa, että Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella kyseisenä ajankohtana sovellettu markkinakorko olisi ollut Friulian myöntämän Tuoton osalta 13—14 prosenttia. Kun Seleco vuonna 1996 lunasti RELiltä jäljellä olevan velan, velkasumman nykyarvon laskemiseen käytetty 19 prosentin korko muodostui Italian viranomaisten mukaan siten, että pohjaksi otettiin 13—14 prosentin peruskorko, joka vastasi pankkien vuonna 1996 asianmukaista vakuutti vastaan myönnettyyn keskipitkän aikavälin rahoitukseen soveltamaa korkoa korotettuna yrityksen taloudelliseen tilanteeseen perustuvalla 5—7 prosenttiyksikön riskipreemiolla. Tämän perusteella komissio päättelee, että Friulian käyttämä korko ei vastannut markkinakorkoa. Komissio toteaa lisäksi, että Friulia ei ole toiminut yksityisen sijoittajan periaatteen mukaisesti. Jo se, että Friulian myöntämän luoton vakuus mitätöitiin oikeuden päätöksellä, osoittaa, että Friulia oli luottoa myöntäessään täysin tietoinen Selecon taloudellisesta tilanteesta ja siis siitä, ettei sen sijoitus voisi olla kannattava. Lisäksi komissio toteaa, että kyseistä luottoa myöntäessään Friulia ei Selecon osakkaana voinut olla tietämättä, että Selecon ainoat kannattavat toiminnot oli jo kuukautta aikai- semmin siirretty Multimediaan. Toisaalta Friulia osti kolme kuukautta edellä mainitun luoton myön- tämisen jälkeen kolmanneksen Multimedian osakkeista. (95) Tästä seuraa, että yksityinen sijoittaja ei olisi missään tapauksessa myöntänyt kyseistä luottoa, ja että luoton koko määrä, 12 miljardia Italian liiraa, on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. L 227/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 IV. 6 Pankkien yhteenliittymän vuonna 1996 myöntämä joukkovelkakirjalaina (96) Lähinnä yksityisistä pankeista (71 %) muodostuva yhteenliittymä myönsi Selecolle vuonna 1996 vaihdettavan joukkovelkakirjalainan 5 prosentin korolla. Koska kyseessä olivat pääosin yksityiset pankit, joiden toiminta ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, ja koska vähemmistönä olleet julkiset pankit sovelsivat samoja edellytyksiä kuin yhteenliittymän yksityiset pankit, komissio katsoo, että pankkien toimenpide ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Komissio toteaa kuitenkin, että yhteenliittymään osallistuneilla pankeilla oli Selecon mennessä konkurssiin saatavia Selecolta yhteensä 20,5 miljardin liiran edestä, jolloin voidaan katsoa, että niiden oli ollut pakko toteuttaa edellä mainittu toimenpide ja että sen päätarkoituksena oli ollut pelastaa nämä saatavat. IV. 7 Friulian ja Italtelin investoinnit Multimediaan (97) Kun otetaan huomioon olosuhteet, joissa Multimedia perustettiin, Italtelin ja Friulian sijoitukset Multimedian osakkuuteen eivät sinänsä sisällä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea; mainittakoon, että Italtelin oli saatava sijoitukseen yksityisen osakkeen- omistajansa Siemensin suostumus. Itse asiassa kyseessä oli osakkuus yrityksessä, jonka oli määrä toimia erityisen dynaamisella ja tuottoisalla alalla, kuten tämän päätöksen kohdassa II. 1. 3 esitetään. V TUEN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE (98) RELin ja Friulian vuonna 1994 ja 1996 myöntämää tukea ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltu- vana EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten nojalla, koska ne eivät ole yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea eikä niitä ole tarkoitettu korvaamaan luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamia vahinkoja. Tukiin ei voida soveltaa myöskään 87 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta eikä 87 artiklan 3 kohdan a, b ja d alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia. Tuensaaja ei ole sijoittunut alueelle, jolle voidaan myöntää tukea 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdassa tarkoitettujen poikkeusten nojalla. Tukea ei ole tarkoitettu Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenval- tion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen eikä myöskään kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen. (99) Komission tarvitsee siis enää vain tutkia, voidaanko kyseisiin tukiin soveltaa 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta ja erityisesti se, voidaanko tukia pitää vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävänä valtiontukena. Taloudellisten vaikeuksien perusteella Selecoa on pidettävä vaikeuksissa olevana yrityksenä. (100) Jotta komissio voisi hyväksyä rakenneuudistukseen tarkoitetun tuen, on osoitettava, että vaikeuksissa oleva tuensaajayritys täyttää asianomaisissa yhteisön suuntaviivoissa asetetut edellytykset (ks. tämän joka päätöksen 34 kohta). Lisäksi yritystä varten on täytynyt laatia rakenneuudistussuunnitelma, täyttää edellä mainittujen suuntaviivojen 3. 2. 2 kohdassa säädetyt yleiset edellytykset. Ennen kaikkea komission pitäisi vakuuttua siitä, että Selecolla oli vuonna 1994 todelliset mahdollisuudet pelastaa taloudellinen kannattavuutensa ja että rakenneuudistussuunnitelma perustui realistisiin oletuksiin. Toiseksi komission täytyy varmistua siitä, että tuki ei ole vääristänyt kilpailua ja että sen määrä on suhteessa rakenneuudistuksen kustannuksiin ja siitä saatavaan hyötyyn. (101) Asiaa koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan vaikeuksissa olevalla yrityksellä tarkoitetaan yritystä, joka ei pysty pysäyttämään tappiollista kehitystä joko omilla tai osakkailta saaduilla varoilla. Yrityksen taloudelliset vaikeudet johtuvat yleensä aiempien vuosien tappiollisista tuloksista ja kehnoista tulevaisuudennäkymistä. Tyypillisiä oireita ovat kannattavuuden heikkeneminen tai tap- pioiden lisääntyminen, liikevaihdon supistuminen ja lisääntyvä velkaantuminen. Kuten tämän päätöksen II kohdassa todetaan, Selecoa voidaan pitää asiaa koskevissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitettuna vaikeuksissa olevana yrityksenä. 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/37 (102) Edellä IV. 2. 2 kohdassa esitetyistä syistä komissio katsoo, että Selecon rakenneuudistussuunnitelma perustui epärealistisiin oletuksiin ja yrityksen markkina-aseman kannalta epäasianmukaiseen ja epäjohdonmukaiseen liikkeenjohtostrategiaan. Tulevia toimintaedellytyksiä koskevat ennusteet perus- tuivat suurelta osin yrityksen ulkopuolisiin tekijöihin, joihin se ei voinut vaikuttaa millään tavoin. Vaikka osa Selecon toimialoista oli kasvavia (ammattikäyttöön tarkoitetut laitteet ja videonauhurit), yritys keskitti toimintansa sille ainoalle sektorille, jolla markkinat ovat jo täyttyneet eli väritelevi- sioiden valmistukseen. (103) Koska Selecon tapauksessa ei ole noudatettu asiaa koskevissa yhteisön suuntaviivoissa mainittua edellytystä taloudellisen kannattavuuden palauttamisesta, on muiden kriteerien täyttymistä tarpee- tonta tutkia. Komissio esittää kuitenkin eräitä niihin liittyviä huomautuksia. (104) Jotta rakenneuudistukseen tarkoitettua tukea voitaisiin pitää yhteismarkkinoille soveltuvana, edellyte- tään toimenpiteitä, joiden avulla tuen kilpailijoille aiheuttamia epäsuotuisia vaikutuksia lievennetään mahdollisimman paljon. Seleco sai valtiontukea noin kymmenen vuoden ajan ilman että tuki sanottavasti paransi sen tilannetta. Koska Seleco oli riippuvainen julkisesta tuesta, komissio varoitti Italian viranomaisia myöntämästä Selecolle enempää tukea. Komissio varoitti Italian viranomaisia 20 päivänä toukokuuta 1992 tekemässään päätöksessä, että se suhtautuisi kaikkiin uusiin tukiin kieltei- sesti. Italian viranomaiset eivät kuitenkaan noudattaneet tätä määräystä. (105) Asiaa koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan tuen määrä ja intensiteetti on rajoitettava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä rakenneuudistuksen toteuttamiseksi. Lisäksi tuen määrän ja intensiteetin on oltava suhteessa yhteisön tasolla saavutettuihin etuihin. Tämän vuoksi tuensaajien on yleensä osallistuttava rakenneuudistussuunnitelman toteuttamiseen huomattavalla määrällä omaa tai tavanomaisin markkinaehdoin hankittua ulkopuolista rahoitusta. Tutkittavana olevassa tapauksessa pääomarakenteen vahvistamiseen vuonna 1994 käytetyistä varoista 49 prosenttia oli lähtöisin yksi- tyiseltä ja 51 prosenttia julkiselta sektorilta. Ilman julkista rahoitusta yksityinen osakkeenomistaja ei olisi hyväksynyt yrityksen uutta pääomarakenteen vahvistamista, koska osakkaat olivat jo päättäneet, että paras ratkaisu olisi ollut Selecon asettaminen selvitystilaan. (106) Sen jälkeen kun rakenneuudistussuunnitelma epäonnistui, mikä oli IV. 2 kohdassa esitetyistä syistä jatkaa toimintaansa ainoastaan uuden pääomanlisäyksen avulla. Näin odotettua, yritys saattoi tehtiinkin vuonna 1996 yrityksen toisen pääomarakenteen vahvistamisen ja taloudellisen sanee- rauksen yhteydessä. Tällä kertaa yritys sai lisävaroja yksityiseltä sektorilta 30,8 miljardia liiraa ja julkiselta sektorilta 60,5 miljardia liiraa. Vuosina 1994 ja 1996 toteutettujen pääomarakenteen vahvistamisten tuloksena julkisten varojen osuus Selecon osakepääomasta oli 55,4 prosenttia ja yksityisten varojen osuus 44,6 prosenttia. (107) Vaikka varat ensimmäisen toimenpiteen toteuttamiseen saatiinkin valtaosaksi yksityisiltä sijoittajilta, komissio katsoo, että näiden osuus muodostaa enemmistön vain teoriassa. Edellä IV. 1 ja IV. 4 kohdassa esitettyjen syiden perusteella voidaan katsoa, että tapa, jolla REL hoiti Selecolle myöntä- mänsä 82 miljardin liiran luoton takaisinperinnän, merkitsi käytännössä luopumista lähes koko summasta jo vuonna 1994. Käsitystä, jonka mukaan vuonna 1994 toteutettu toimenpide oli todelli- suudessa ennen muuta julkinen, tukevat ne tämän päätöksen II. 1. 1 kohdassa esitetyt seikat, joiden mukaan kaikki Selecon osakkaat, sekä julkiset että yksityiset, olivat tuolloin valmiit asettamaan yrityksen selvitystilaan ja peruivat tämän päätöksen vain Italian viranomaisten väliintulon vuoksi. Myös yrityksen taloudellisen tilanteen kehitys vuonna 1994 (tappiot 41,6 mrd. liiraa) ja vuonna 1995 (tappiot 64,2 mrd. liiraa) osoittaa, että yrityksen asettaminen selvitystilaan olisi ollut vuonna 1994 ainoa oikea ratkaisu. Toisen pääomarakenteen vahvistamisen / rahoituksen yhteydessä julkisten varojen osuus oli 60 prosenttia kaikista sijoitetuista varoista. Näin ollen komissio toteaa, että tuen suhteellisuudelle asetettua vaatimusta ei noudatettu kummassakaan tapauksessa. (108) Vuosia 1993—1996 koskeva rakenneuudistussuunnitelma ei tämän päätöksen IV. 2. 1 kohdassa esitetyistä syistä kyennyt palauttamaan yrityksen kilpailukykyä kohtuullisessa ajassa tulevia toimin- taedellytyksiä koskevien realististen oletusten perusteella. Komissio toteaa, että Italian viranomaiset eivät esittäneet vuonna 1996 toteutetun pääomarakenteen vahvistamisen / rahoituksen yhteydessä jonka perusteella kyseinen toimenpide olisi voitu hyväksyä. uutta rakenneuudistussuunnitelmaa, L 227/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 (109) Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa esitettyjä edelly- tyksiä ei ole noudatettu. Koska EY:n erustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta ei voida soveltaa, tukea on pidettävä yhteismarkkinoille soveltumattomana. VI PÄÄTELMÄ (110) Italia on toteuttanut toimenpiteen, jonka yhteydessä 6 miljardin Italian liiran laina muunnettiin osakkeiksi ja Friulia myönsi Selecolle 7 miljardia liiraa uutta pääomaa. Toimenpiteistä ilmoitettiin komissiolle 30 päivänä maaliskuuta 1994, mutta ne toteutettiin ennen kuin komissio oli ehtinyt antaa niistä lausuntonsa. Komissio toteaa lisäksi, että myös muita tukia on toteutettu EY:n perusta- missopimuksen 88 artiklan 3 kohdan säännösten vastaisesti. Kyseessä ovat erityisesti seuraavat tuet: — RELin luopuminen vuonna 1994 16,8 miljardin liiran osuudesta saatavia, joiden kokonaismäärä oli 82 miljardia liiraa, ja jäljellä olleen 65,2 miljardin liiran luoton lunastaminen takaisin 20 miljardilla liiralla vuonna 1996, — Friulian vuonna 1996 myöntämä 12 miljardin liiran vaihtovelkakirjalaina 7 prosentin vuosiko- rolla Selecon neljästä tavaramerkistä muodostunutta vakuutta vastaan. (111) Kyseiset tuet ovat sääntöjenvastaisia. Edellä esitettyjen syiden nojalla ne ovat myös yhteismarkkinoille soveltumattomia, koska niihin ei voida soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettua poikkeusta. (112) Todetessaan, että sääntöjenvastainen tuki on yhteismarkkinoille soveltumatonta EY:n perustamissopi- muksen 88 artiklan 2 kohdan nojalla, komissio määrää jäsenvaltion perimään tuen takaisin tuensaa- jayritykseltä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut tämän käytännön tuomioissa, jotka se on antanut 12 päivänä heinäkuuta 1973 asiassa 70/72, komissio v. Saksa (12), 24 päivänä helmikuuta 1987 asiassa 310/85, Deufil v. komissio (13), ja 20 päivänä syyskuuta 1990 asiassa C-5/89, komissio v. Saksa (14). (113) Näin ollen Italian viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yritykseen saataisiin palautettua se taloudellinen tilanne, joka siellä vallitsisi, ellei yhteismarkkinoille soveltuma- tonta tukea olisi myönnetty. Italian viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sääntöjen- vastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta, tällä hetkellä selvitystilassa olevalta Selecolta. Takaisin perittävään tukeen lisätään korko, jota maksetaan siitä päivästä, jolloin sääntöjenvastainen tuki on ollut tuensaajan käytössä, sen takaisinperimispäivään asti. jäsenvaltiota kehotetaan toimi- Jotta komission päätös tulisi asianmukaisesti täytäntöönpannuksi, maan yksityisen luotonantajan tavoin (ja toteuttamaan vähintään samat toimenpiteet kuin se toteut- taisi saadakseen takaisin omat saatavansa, kuten vero- tai sosiaaliturvamaksut) ja perimään tuki viipymättä takaisin kaikin käytettävissään olevin oikeudellisin keinoin, yrityksen varojen takavari- kointi mukaan luettuna, jos se ei muutoin pysty ja tarvittaessa asettamalla yritys selvitystilaan, palauttamaan kyseistä tukea. Yrityksen vastattavien myynnistä saaduin varoin voidaan yrityksen velat maksaa takaisin eri velkojille, muun muassa jäsenvaltiolle, vaikka osoittautuisikin, että nämä varat eivät riitä kattamaan kaikkia yrityksen velkoja ja että tukea ei näin ollen saada perityksi kokonaan takaisin. Tällaisessa tapauksessa yrityksen selvitystilaan asettaminen on kuitenkin edelleen merkit- tävää kilpailun kannalta, koska selvitystilaan asetetun yrityksen markkinaosuus vapautuu näin sen velkojien käyttöön, ja nämä saavat tilaisuuden hankkia sen omaisuuserät ja käyttää niitä uudelleen tehokkaammin kuin mitä se oli tehnyt. (114) On kuitenkin olemassa tilanteita, joissa tällaista menettelyä voidaan vastustaa, tuen takaisinperimistä koskevan päätöksen tehokkuus asettaa kyseenalaiseksi ja valtiontukia koskevien sääntöjen perusta kieltää. Näin on silloin, kun yrityksen varat ja velat on komission tutkimuksen tai päätöksen seurauksena siirretty liiketoiminnan jatkuvuuden siirtona (ongoing concern) toiselle, samojen henki- löiden valvonnassa toimivalle yritykselle, markkinahintoja huonommin ehdoin tai muutoin epäselvin menettelyin. Tällaisen toimenpiteen tarkoituksena voi olla kyseisten varojen saattaminen komission päätöksen vaikutusten ulottumattomiin ja kyseisen taloudellisen toiminnan jatkaminen. (115) Kuten missä tahansa perintämenettelyssä, jäsenvaltion on tavanomaisen velkojan tavoin toimiakseen käytettävä kaikkia oman oikeusjärjestyksensä mukaisia käytettävissään olevia oikeudellisia keinoja, esimerkiksi niitä, joita sovelletaan velkojia vastaan suunnattuihin petoksellisiin menettelyihin, jotka muodostuvat selvitystilassa olevien yritysten vähän ennen konkurssia toteuttamista toimenpiteistä ja joiden avulla kyseiset toimenpiteet voidaan todeta tehottomiksi. (12) Kok. 1973, s. 813. (13) Kok. 1987, s. I-901. (14) Kok. 1990, s. I-3437. 7. 9. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 227/39 (116) Jotta lisäksi voitaisiin välttää päätöksen vaikutuksen mitätöityminen ja vääristyneen markkinatilan- teen jatkuminen, komissio voi joutua vaatimaan, ettei takaisinperintä koske ainoastaan alkuperäistä yritystä vaan myös yritystä, jatkaa alkuperäisen yrityksen toimintaa haltuunsa siirrettyjä tuotantovälineitä käyttäen, edellyttäen että tiettyjen siirtoon liittyvien ominaisuuksien perusteella voidaan todeta taloudellisen toiminnan jatkuvuus näiden yritysten välillä. joka mahdollisesti (117) Näiden ominaisuuksien selvittämiseksi komissio tutkii siirron kohteen (varat ja velat, henkilöstön jatkuvuuden, yhteensidotut varat), siirron hinnan, ostajayrityksen ja alkuperäisen yrityksen osak- kaiden tai omistajien henkilöllisyyden, siirron toteuttamisajankohdan (sijoittuuko se tutkimusten tai menettelyn aloittamisen tai lopullisen päätöksen jälkeen) sekä toimenpiteen taloudellisen johdonmu- kaisuuden. (118) Tutkittavana olevassa tapauksessa Seleco yhdisti maaliskuussa 1996 kannattavimmat toimintonsa (videoprojektorit ja monitorit) Multimedia-yritykseksi, jonka Selecon yksityinen pääosakas Rossig- nolo oli perustanut edellisenä vuonna. Rossignolo antoi Multimedialle 29 miljardin liiran pääoman ja tuli sen ainoaksi omistajaksi. Tämä toimenpide, jonka yhteydessä Selecosta poistui sekä osa toimin- noista että pääomasta, toteutettiin sen jälkeen kun komissio oli 10 päivänä lokakuuta 1994 tehnyt päätöksen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta. Multimedia on kokonaan Selecon hallinnassa, josta tuli sen ainoa omistaja. On sitä paitsi todennä- köistä, että toimenpide ei rajoittunut ainoastaan varojen siirtoon, vaan että Selecon tärkeimpien toimintojen ohella Multimediaan siirrettiin myös näistä toiminnoista vastannut henkilöstö (tai osa siitä) ja sen myötä myös ainakin sosiaaliturvaan liittyvät velvollisuudet. (119) Neljä kuukautta tämän toimenpiteen jälkeen (ja yhdeksän kuukautta ennen Selecon konkurssia) Seleco myi 2/3 omistamistaan Multimedian osakkeista, minkä jälkeen Multimedian osakkeista omis- tivat Italtel, Friulia ja Seleco kukin yhden kolmasosan. Itse asiassa Multimedia säilyi edelleen Selecon (joka siirsi osakkeensa Finanziaria Elettronica srl -nimiselle pöytälaatikkoyritykselle, josta se omisti itse 99 %) ja/tai sen osakkeenomistajan Friulian hallinnassa; Friulia oli helmikuussa 1996 Selecon kolmanneksi suurin osakas 3,49 prosentin osakkuudella ja 32,759 miljardin liiran pääomalla ja myönsi Selecolle 12 miljardin liiran vaihtovelkakirjalainan. (120) Sääntöjenvastaisen ja koskevan päätöksen asianmukainen täytäntöönpano edellyttää näin ollen, että Italian viranomaisia vaaditaan toimimaan paitsi Selecoa myös Multimediaa ja kaikkia muitakin sellaisia yrityksiä vastaan, joille kyseiset varat on voitu siirtää tämän päätöksen vaikutusten mitätöimiseksi, soveltumattoman tuen takaisinperimistä yhteismarkkinoille ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Seuraavat valtiontuet, jotka Italia on myöntänyt Seleco SpA-nimiselle yritykselle, eivät sovellu yhteismarkki- noille: a) Ristrutturazione Elettronica SpA -nimisen yrityksen luopuminen vuonna 1994 16,8 miljardin liiran osuudesta saatavia, joiden kokonaismäärä oli 82 miljardia liiraa b) jäljellä olleen 65,2 miljardin liiran velan lunastaminen Ristrutturazione Elettronica SpA:lta takaisin Seleco SpA:lle 20 miljardilla liiralla vuonna 1996 c) Friulia SpA:n Selecolle vuonna 1992 myöntämän 6 miljardin liiran suuruisen luoton muuttaminen osakkeiksi d) Friulian vuonna 1994 myöntämä 7 miljardin liiran pääoma e) Friulia SpA:n vuonna 1996 myöntämä 12 miljardin liiran vaihtovelkakirjalaina 7 prosentin vuosikorolla Seleco SpA:n neljästä tavaramerkistä muodostunutta vakuutta vastaan. L 227/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 7. 9. 2000 2 artikla 1. Italian on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitettujen, sääntöjenvastaisesti tuensaajien käyttöön jo annettujen tukien perimiseksi takaisin Seleco SpA:lta, ja siltä osin kuin tukea ei saada perittyä takaisin Seleco SpA:lta, Seleco Multimedia srl -nimiseltä yritykseltä ja kaikilta muilta yrityk- joiden hyväksi on mahdollisesti siirretty varoja tämän päätöksen vaikutusten mitätöimiseksi. siltä, 2. Takaisinperiminen toteutetaan kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti. Takaisin perittä- vään tukeen lisätään korko, jota maksetaan siitä päivästä, jolloin sääntöjenvastainen tuki on ollut tuensaajan käytössä, sen takaisinperimispäivään asti. Korko lasketaan aluetukien nettoavustusekvivalenttien laskemi- sessa tuen myöntämisajankohtana käytetyn viitekoron mukaan. Italian on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta, mitä toimenpiteitä se on toteuttanut päätöstä noudattaakseen. 3 artikla 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle. Tehty Brysselissä 2 päivänä kesäkuuta 1999. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen


title: 1999/396/EC, ECSC, Euratom: Commission Decision of 2 June 1999 concerning the terms and conditions for internal investigations in relation to the prevention of fraud, corruption and any illegal activity detrimental to the Communities' interests (notified under document number SEC(1999) 802)

eurovoc_concepts:
EU control
corruption
duties of civil servants
fact-finding mission
fraud
fraud against the EU

formats: html pdf print

text: 16. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 149/57 COMMISSION DECISION of 2 June 1999 concerning the terms and conditions for internal investigations in relation to the prevention of fraud, corruption and any illegal activity detrimental to the Communities’ interests (notified under document number SEC(1999) 802) (1999/396/EC, ECSC, Euratom) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 218 thereof, Having regard to the Treaty establishing the European Coal and Steel Community, and in particular Article 16 thereof, Having regard to the Treaty establishing the European Atomic Energy Community, and in particular Article 131 thereof, Whereas: (1) (2) (3) (4) Regulation (EC) No 1073/1999 of the European the Council (1) and Council Parliament and of Regulation (Euratom) No 1074/1999 (2) concerning investigations conducted by the European Anti- Fraud Office (hereinafter ‘the Office') provide that the Office is to initiate and conduct administrative investigations within the institutions, bodies and offices and agencies established by or on the basis of the EC Treaty or Euratom Treaty; the responsibility of the Office as established by the Commission extends beyond the protection of financial interests, to include all activities relating to the need to safeguard Community interests liable to give rise to against administrative or criminal procedings; irregular conduct the fight against the scope of fraud should be enhanced by broadened and its exploiting existing expertise in the area of adminis- trative investigations; effectiveness its administrative therefore, on the basis of autonomy, the Commission should entrust to the Office the task of conducting internal adminis- trative investigations with a view to bringing to light serious situations relating to the discharge of professional duties which may constitute a failure (1) OJ L 136, 31. 5. 1999, p. 1. (2) OJ L 136, 31. 5. 1999, p. 8. to comply with the obligations of officials and the Communities, as referred to in servants of Articles 11, 12, second and third paragraphs, 13, 14, 16 and 17, first paragraph, of the Staff Regulations of Officials of the European Communities and the Conditions of Employment of Other Servants (hereinafter referred to as ‘the Staff Regulations'), detrimental to the interests of those Communities and liable to result in disciplinary or, in appropriate cases, criminal proceedings, or serious misconduct, as referred to in Article 22 of the Staff Regulations, or a failure to comply with the analogous obliga- tions of the Commission or members of the Commission’s staff not subject to the Staff Regulations; the Members of such investigations should be conducted in full the compliance with the relevant provisions of Treaties establishing the European Communities, and in particular the Protocol on privileges and immunities, the texts implementing them and the Staff Regulations; such investigations should be carried out under equivalent conditions in all the Community insti- tutions, bodies and offices and agencies; assignment of this task to the Office should not affect the responsibilities of the institutions, bodies or agen- cies themselves and should in no way reduce the legal protection of the persons concerned; pending the amendment of the Staff Regulations, practical arrangements should be laid down stipu- lating how the Members of the Commission and its officials and servants are to cooperate in the smooth operation of the internal investigations; the Commission’s Decision of 14 July 1998 concerning investigations carried out by the Task Force ‘Coordination of fraud', together with its rules of 9 December 1998, should be repealed, the fight against implementing (5) (6) (7) (8) L 149/58 EN Official Journal of the European Communities 16. 6. 1999 HAS DECIDED AS FOLLOWS: Article 3 Article 1 Duty to cooperate with the Office At the request of the Director of the Office, the Commis- sion’s Security Office shall assist the Office in the prac- tical conduct of investigations. Assistance from the Security Office The Secretary-General, the services and any official or servant of the Commission shall be required to cooperate fully with the Office’s agents and to lend any assistance required to the investigation. With that aim in view, they shall supply the Office’s agents with all useful informa- tion and explanations. Without prejudice to the relevant provisions of the Treat- ies establishing the European Communities, in particular the Protocol on privileges and immunities, and the texts implementing them, Members of the Commission shall cooperate fully with the Office. Article 2 Duty to supply information Any official or servant of the Commission who becomes aware of evidence which gives rise to a presumption of the existence of possible cases of fraud, corruption or any other illegal activity detrimental to the interests of the Communities, or of serious situations relating to the discharge of professional duties which may constitute a failure to comply with the obligations of officials or servants of the Communities liable to result in discip- linary or, in appropriate cases, criminal proceedings, or a failure to comply with the analogous obligations of the the Members of Commission’s staff not subject to the Staff Regulations, shall inform without delay his Head of Service or Director-General or, if he considers it useful, the Secre- tary-General of the Commission or the Office direct. the Commission or members of the Directors-General and the The Secretary-General, Heads of Service of transmit without delay to the Office any evidence of which they are aware from which the existence of irregularities as referred to in the first paragraph may be presumed. the Commission shall Officials or servants of the Commission shall in no way suffer inequitable or discriminatory treatment as a result of having communicated the information referred to in the first and second paragrpahs. Members of the Commission who acquire knowledge of facts as referred to in the first paragraph shall inform the President of the Commission or, if they consider it useful, the Office direct. Article 4 Informing the interested party Where the possible implication of a Member, official or servant of the Commission emerges, the interested party shall be informed rapidly as long as this would not be harmful to the investigation. In any event, conclusions referring by name to a Member, official or servant of the Commission may not be drawn once the investigation has been completed without the interested party’s having been enabled to express his views on all the facts which concern him. In cases necessitating the maintenance of absolute secrecy for the purposes of the investigation and requiring the use of investigative procedures falling within the remit of a national judicial authority, compliance with the obligation to invite the Member, official or servant of the Commis- sion to give his views may be deferred in agreement with the President of the Commission or its Secretary-General respectively. Article 5 Information on the closing of the investigation with no further action taken If, following an internal investigation, no case can be made out against a Member, official or servant of the Commission against whom allegations have been made, the internal investigation concerning him shall be closed, with no further action taken, by decision of the Director of the Office, who shall inform the interested party in writing. Article 6 Waiver of immunity Any request from a national police or judicial authority regarding the waiver of immunity from judicial proceed- ings of an official or the Commission concerning possible cases of fraud, corruption or any other illegal activity shall be transmitted to the Director of the Office for his opinion. If a request for waiver of immunity concerns a Member of the Commission, the Office shall be informed. servant of 16. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 149/59 Article 7 Repeal The Commission’s Decision of 14 July 1998 concerning investigations carried out by the Task Force ‘Coordination of the fight against fraud', together with its implementing rules of 9 December 1998, are hereby repealed. Article 8 Effective date This Decision shall take effect on 1 June 1999. Done at Brussels, 2 June 1999. For the Commission The President Jacques SANTER


title: Règlement (CE) n° 1161/1999 de la Commission, du 2 juin 1999, fixant le montant maximal de la restitution à l'exportation de sucre blanc pour la quarante et unième adjudication partielle effectuée dans le cadre de l'adjudication permanente visée au règlement (CE) n° 1574/98

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

formats: pdf print

text: L 140/16 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 3. 6. 1999 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 1161/1999 DE LA COMMISSION du 2 juin 1999 fixant le montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation de sucre blanc pour la quarante et uni(cid:138)me adjudication partielle effectu(cid:130)e dans le cadre de l’adjudica- tion permanente vis(cid:130)e au r(cid:138)glement (CE) no 1574/98 LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1785/81 du Conseil, du 30 juin 1981, portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur du sucre (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)gle- ment (CE) no 1148/98 de la Commission (2), et notam- ment son article 17 paragraphe 5 deuxi(cid:138)me alin(cid:130)a point b), consid(cid:130)rant que, en vertu du r(cid:138)glement (CE) no 1574/98 de la Commission, du 22 juillet 1998, concernant une adjudication permanente pour la d(cid:130)termination de pr(cid:130)l(cid:138)- vement et/ou de restitutions (cid:133) l’exportation de sucre blanc (3), il est proc(cid:130)d(cid:130) (cid:133) des adjudications partielles pour l’exportation de ce sucre; consid(cid:130)rant que, selon les dispositions de l’article 9 para- graphe 1 du r(cid:138)glement (CE) no 1574/98, un montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation est fix(cid:130), le cas (cid:130)ch(cid:130)ant, pour l’adjudication partielle en cause en tenant compte notamment de la situation et de l’(cid:130)volution pr(cid:130)vi- sible du march(cid:130) du sucre dans la Communaut(cid:130) et sur le march(cid:130) mondial; consid(cid:130)rant que, apr(cid:138)s examen des offres, il convient d’ar- r(cid:136)ter pour la quarante et uni(cid:138)me adjudication partielle les dispositions vis(cid:130)es (cid:133) l’article 1er; consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion du sucre, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Pour la quarante et uni(cid:138)me adjudication partielle de sucre blanc, effectu(cid:130)e en vertu du r(cid:138)glement (CE) no 1574/98, le montant maximal de la restitution (cid:133) l’exportation est fix(cid:130) (cid:133) 52,015 EUR/100 kg. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 3 juin 1999. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 2 juin 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 177 du 1. 7. 1981, p. 4. (2) JO L 159 du 3. 6. 1998, p. 38. (3) JO L 206 du 23. 7. 1998, p. 7


title: Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 71/1999 tat-2 ta' Ġunju 1999 li temenda l-Protokoll 31 għall-Ftehim taż-ŻEE, dwar kooperazzjoni f'oqsma speċifiċi barra l-erba' libertajiet

eurovoc_concepts:
EU Member State
EU programme
European Commission
action programme
civil defence
cooperation policy

text: 310 MT Il-Gurnal Ufficjali ta' l-Unjoni Ewropea 11/Vol. 4 22000D1109(26) 9. 11. 2000 IL-GURNAL UFFICJALI TAL-KOMUNITAJIET EWROPEJ L 284/59 DECIŻJONI TAL-KUMITAT KONGUNT TAŻ-ŻEE Nru 71/1999 tat-2 ta' Gunju 1999 li temenda l-Protokoll 31 ghall-Ftehim taż-ŻEE, dwar kooperazzjoni f'oqsma specifici barra l-erba' libertajiet IL-KUMITAT KONGUNT TAŻ-ŻEE, Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, kif aggustat bil-Protokoll li jaggusta l-Fte- him ghaż-Żona Ekonomika Ewropea, minn hawn iżjed 'il quddiem issir referenza ghalih bhala l-Ftehim, u b'mod partikolari l-Artikoli 86 u 98 tieghu, Billi: (1) (2) (3) l-Protokoll 31 ghall-Ftehim gie emendat bid-Deciżjoni tal-Kumitat Kongunt taż-ŻEE Nru 27/1999 tas-26 ta' Frar 1999 (1); huwa xieraq illi tigi estiża l-kooperazzjoni tal-Partijiet Kontraenti ghall-Ftehim sabiex tinkludi pro- gramm ta' azzjoni tal-Komunità fil-qasam tal-protezzjoni civili, bi qbil mad-Deciżjoni tal-Kunsill 98/22/KE (2); l-Protokoll 31 ghall-Ftehim ghandu jigi emendat sabiex jippermetti li din il-kooperazzjoni estiża ssehh sa mill-1 ta' Jannar 1998, IDDECIEDA KIF GEJ: Artikolu 1 Dan li gej ghandu jigi miżjud fl-Artikolu 10 (Protezzjoni civili) tal-Protokoll 31 ghall-Ftehim: “5. L-Istati ta' l-EFTA ghandhom, sa mill-1 ta' Jannar 1999, jippartecipaw fil-programm ta' azzjoni tal- Komunità li hemm referenza ghalih fil-paragrafu 8. 6. L-Istati ta' l-EFTA ghandhom jikkontribwixxu finanzjarjament ghall-programm ta' azzjoni tal- Komunità fil-paragrafu 8 bi qbil ma' l-Artikolu 82(1)(a) tal-Ftehim. 7. L-Istati ta' l-EFTA ghandhom jippartecipaw bis-shih fil-kumitat tal-KE li jassisti lill-Kummissjoni tal- tal-Komunità li tal-programm ta' azzjoni KE fl-amministrazzjoni, żvilupp u implimentazzjoni hemm referenza ghalih fil-paragrafu 8. 8. L-att li gej tal-Komunità, kif ukoll l-atti li johorgu minnu, huma s-suggett ta' dan l-Artikolu: – 398 D 0022: Id-Deciżjoni tal-Kunsill 98/22/KE tad-19 ta' Dicembru 1997 li tistabbilixxi programm ta' azzjoni tal-Komunità fil-qasam tal-protezzjoni civili (GU L 8, ta' l-14. 1. 1998, p. 20). ” (1) GU L 148, tat-22. 6. 2000, p. 54. (2) GU L 8, ta' l-14. 1. 1998, p. 20. 11/Vol. 4 MT Il-Gurnal Ufficjali ta' l-Unjoni Ewropea 311 Din id-Deciżjoni ghandha tidhol fis-sehh nhar it-3 ta' Gunju 1999, sakemm ikunu saru n-notifiki kollha taht l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim lill-Kumitat Kongunt taż-ŻEE. Artikolu 2 Ghandha tidhol fis-sehh mill-1 ta' Jannar 1998. Artikolu 3 Din id-Deciżjoni ghandha tigi ppubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta', u fis-Suppliment taż-ŻEE ghall-Gurnal Ufficjali tal-Komunitajiet Ewropej. Maghmula fi Brussel, fit-2 ta' Gunju 1999. Ghall-Kumitat Kongunt taż-ŻEE Il-President F. BARBASO


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1161/1999 της Επιτροπής, της 2ας Ιουνίου 1999, για καθορισμό του μέγιστου ποσού της επιστροφής κατά την εξαγωγή της λευκής ζάχαρης για την 41η τμηματική δημοπρασία που πραγματοποιείται στο πλαίσιο της διαρκούς δημοπρασίας του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1574/98

text: L 140/16 EL Ep(cid:148)sglg Evgleq(cid:148)da tym Euqypa(cid:152)j(cid:150)m Joimot(cid:147)tym 3. 6. 1999 JAMOMISLOS (EJ) aqih. 1161/1999 TGS EPITQOPGS tgr 2ar Ioum(cid:148)ou 1999 cia jahoqisl(cid:149) tou l(cid:146)cistou poso(cid:151) tgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) tgr keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr cia tgm 41g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a pou pqaclatopoie(cid:148)tai sto pka(cid:148)sio tgr diaqjo(cid:151)r dglopqa- s(cid:148)ar tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1574/98 G EPITQOPG TYM EUQYPA(cid:136)JYM JOIMOTGTYM, (cid:130)womtar up(cid:149)xg: tg sumh(cid:147)jg cia tgm (cid:148)dqusg tgr Euqypa(cid:152)j(cid:147)r Joim(cid:149)tgtar, tom jamomisl(cid:149) (EOJ) aqih. 1785/81 tou Sulbouk(cid:148)ou, tgr 30(cid:147)r Ioum(cid:148)ou 1981, peq(cid:148) joim(cid:147)r oqcam(cid:150)seyr acoq(cid:145)r stom tol(cid:146)a tgr f(cid:145)waqgr (1), (cid:149)pyr tqopopoi(cid:147)hgje tekeuta(cid:148)a ap(cid:149) tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1148/98 tgr Epitqop(cid:147)r (2), jai id(cid:148)yr to (cid:145)qhqo 17 paq(cid:145)cqavor 5 de(cid:151)teqo ed(cid:145)vio stoiwe(cid:148)o b), Ejtil(cid:150)mtar: (cid:149)ti, dum(cid:145)lei tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1574/98 tgr Epi- tqop(cid:147)r, tgr 22ar Iouk(cid:148)ou 1998, peq(cid:148) diaqjo(cid:151)r dglopqas(cid:148)ar cia tom jahoqisl(cid:149) tym eisvoq(cid:150)m (cid:147)/jai tym epistqov(cid:150)m jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr (3), tgm enacyc(cid:147) tgr f(cid:145)waqgr aut(cid:147)r· (cid:149)ti, jat(cid:145) tir diat(cid:145)neir tou (cid:145)qhqou 9 paq(cid:145)cqavor 1 tou jamomislo(cid:151) (EJ) aqih. 1574/98, jahoq(cid:148)fetai (cid:146)ma l(cid:146)cisto pos(cid:149) epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147), jat(cid:145) peq(cid:148)ptysg, cia tgm em k(cid:149)cy tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a, avo(cid:151) kgvho(cid:151)m up(cid:149)xg, id(cid:148)yr, g jat(cid:145)stasg jai g pqobkep(cid:149)lemg en(cid:146)king tgr acoq(cid:145)r tgr f(cid:145)waqgr stgm Joim(cid:149)tgta jai stg diehm(cid:147) acoq(cid:145)· (cid:149)ti, let(cid:145) ap(cid:149) en(cid:146)tasg tym pqosvoq(cid:150)m, pq(cid:146)pei ma hespi- sto(cid:151)m cia tgm 41g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a oi diat(cid:145)neir pou amav(cid:146)qomtai sto (cid:145)qhqo 1· (cid:149)ti ta l(cid:146)tqa pou pqobk(cid:146)pomtai stom paq(cid:149)mta jamomisl(cid:149) e(cid:148)mai s(cid:151)lvyma le tg cm(cid:150)lg tgr epitqop(cid:147)r diawe(cid:148)qisgr f(cid:145)waqgr, ENEDYSE TOM PAQOMTA JAMOMISLO: (cid:129)qhqo 1 Cia tgm 41g tlglatij(cid:147) dglopqas(cid:148)a keuj(cid:147)r f(cid:145)waqgr, pou pqaclatopoie(cid:148)tai s(cid:151)lvyma le tom jamomisl(cid:149) (EJ) aqih. 1574/98, to am(cid:150)tato pos(cid:149) tgr epistqov(cid:147)r jat(cid:145) tgm enacyc(cid:147) jahoq(cid:148)fetai se 52,015 EUR/100 kg. (cid:129)qhqo 2 O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r aqw(cid:148)fei ma isw(cid:151)ei stir 3 Ioum(cid:148)ou 1999. O paq(cid:150)m jamomisl(cid:149)r e(cid:148)mai desleutij(cid:149)r yr pqor (cid:149)ka ta l(cid:146)qg tou jai isw(cid:151)ei (cid:145)lesa se j(cid:145)he jq(cid:145)tor l(cid:146)kor. Bqun(cid:146)kker, 2 Ioum(cid:148)ou 1999. Cia tgm Epitqop(cid:147) Franz FISCHLER L(cid:146)kor tgr Epitqop(cid:147)r (1) EE L 177 tgr 1. 7. 1981, s. 4. (2) EE L 159 tgr 3. 6. 1998, s. 38. (3) EE L 206 tgr 23. 7. 1998, s. 7