eurovoc_concepts:
Switzerland
agreement (EU)
free movement of persons

text: L_2009353LV. 01007101. xml 31. 12. 2009    LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 353/71 Papildinājums Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos papildina 2004. gada īpašā izdevuma 11. nodaļas 41. sējumu NOLĪGUMS starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos ŠVEICES KONFEDERĀCIJA, no vienas puses, un EIROPAS KOPIENA, BEĻĢIJAS KARALISTE, DĀNIJAS KARALISTE, VĀCIJAS FEDERATĪVĀ REPUBLIKA, GRIEĶIJAS REPUBLIKA, SPĀNIJAS KARALISTE, FRANCIJAS REPUBLIKA, ĪRIJA, ITĀLIJAS REPUBLIKA, LUKSEMBURGAS LIELHERCOGISTE, NĪDERLANDES KARALISTE, AUSTRIJAS REPUBLIKA, PORTUGĀLES REPUBLIKA, SOMIJAS REPUBLIKA, ZVIEDRIJAS REPUBLIKA, LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀ KARALISTE, no otras puses, turpmāk “Līgumslēdzējas puses”, PĀRLIECINĀTAS, ka personu brīva pārvietošanās starp Līgumslēdzēju pušu teritorijām ir svarīga to attiecību harmoniskas attīstības sastāvdaļa, APŅĒMUŠĀS īstenot personu brīvu pārvietošanos starp tām, pamatojoties uz noteikumiem, kurus piemēro Eiropas Kopienā, IR NOLĒMUŠAS NOSLĒGT ŠO NOLĪGUMU. I. PAMATNOTEIKUMI 1. pants Mērķis Šā nolīguma mērķis Eiropas Kopienas dalībvalstu un Šveices valstspiederīgo labā ir šāds: a) piešķirt ieceļošanas un uzturēšanās tiesības, tiesības uz darbu kā darba ņēmējiem, tiesības veikt uzņēmējdarbību kā pašnodarbinātām personām un tiesības uzturēties Līgumslēdzēju pušu teritorijā; b) atvieglot pakalpojumu sniegšanu Līgumslēdzēju pušu teritorijā un jo īpaši liberalizēt īslaicīgu pakalpojumu sniegšanu; c) piešķirt ieceļošanas un uzturēšanās tiesības Līgumslēdzēju pušu teritorijā personām, kuras uzņēmējvalstī neveic saimniecisko darbību; d) nodrošināt tādus pašus dzīves, nodarbinātības un darba apstākļus, kādi nodrošināti valstspiederīgajiem. 2. pants Nediskriminācija Piemērojot šā līguma I, II un III pielikuma noteikumus un saskaņā ar tiem, vienas Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem, kuri likumīgi dzīvo kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, nepiemēro nekādu diskrimināciju, kuras pamatā būtu valstiskā piederība. 3. pants Ieceļošanas tiesības Saskaņā ar I pielikuma noteikumiem vienas Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem ir garantētas ieceļošanas tiesības kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā. 4. pants Uzturēšanās tiesības un tiesības veikt saimniecisko darbību Saskaņā ar I pielikuma noteikumiem, ja vien 10. pantā nav noteikts citādi, tiek garantētas uzturēšanās tiesības un tiesības veikt saimniecisko darbību. 5. pants Personas, kas sniedz pakalpojumus 1. Neskarot citus īpašus nolīgumus starp Līgumslēdzējām pusēm, kas konkrēti attiecas uz pakalpojumu sniegšanu (ietverot valsts iepirkuma līgumu, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu), personām, kuras sniedz pakalpojumus, tostarp uzņēmējsabiedrībām saskaņā ar I pielikuma noteikumiem ir tiesības sniegt pakalpojumu otras Līgumslēdzējas puses teritorijā laikposmā, kas faktiskā darba kalendārajā gadā nepārsniedz 90 dienas. 2. Pakalpojumu sniedzējiem ir tiesības ieceļot un uzturēties otras Līgumslēdzējas puses teritorijā: a) ja tiem ir tiesības sniegt pakalpojumu atbilstoši 1. punktam vai, ievērojot kāda 1. punktā minētā nolīguma noteikumus; vai b) ja nav izpildīti a) apakšpunktā minētie nosacījumi, ja tie no attiecīgās Līgumslēdzējas puses kompetentajām iestādēm ir saņēmuši atļauju sniegt pakalpojumu. 3. Eiropas Kopienas dalībvalstu vai Šveices valstspiederīgajiem, kas Līgumslēdzējas puses teritorijā iebrauc vienīgi tāpēc, lai saņemtu pakalpojumus, ir ieceļošanas un uzturēšanās tiesības. 4. Šajā pantā minētās tiesības ir garantētas saskaņā ar I, II un III pielikuma noteikumiem. Šā nolīguma 10. pantā minētie kvantitatīvie ierobežojumi nav izmantojami attiecībā uz personām, kas minētas šajā pantā. 6. pants Uzturēšanās tiesības personām, kuras neveic saimniecisko darbību Saskaņā ar I pielikuma noteikumiem par ekonomiski neaktīvām personām Līgumslēdzējas puses teritorijā ir garantētas uzturēšanās tiesības personām, kuras neveic saimniecisko darbību. 7. pants Citas tiesības Līgumslēdzējas puses saskaņā ar I pielikumu saistībā ar personu brīvu pārvietošanos paredz šādas tiesības: a) tiesības uz vienādu attieksmi, kādu piemēro valstspiederīgajiem, attiecībā uz pieeju saimnieciskajai darbībai un tās veikšanu, dzīves, nodarbinātības un darba apstākļiem; b) tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti, kas Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem dod iespēju brīvi pārvietoties uzņēmējvalsts teritorijā un veikt profesionālo darbību pēc savas izvēles; c) tiesības uzturēties Līgumslēdzējas puses teritorijā pēc saimnieciskās darbības beigām; d) uzturēšanās tiesības ģimenes locekļiem neatkarīgi no to valstiskās piederības; e) tiesības ģimenes locekļiem veikt saimniecisko darbību neatkarīgi no to valstiskās piederības; f) tiesības iegūt nekustamo īpašumu, ciktāl tas saistīts ar šā līguma piešķirto tiesību īstenošanu; g) pārejas laikā – tiesības pēc saimnieciskās darbības beigām vai pēc tam, kad beidzies uzturēšanās periods Līgumslēdzējas puses teritorijā, atgriezties tur, lai veiktu saimniecisko darbību, un tiesības pagaidu uzturēšanās atļauju apmainīt pret pastāvīgās uzturēšanās atļauju. 8. pants Sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošana Līgumslēdzējas puses saskaņā ar II pielikumu paredz sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošanu, lai jo īpaši: a) nodrošinātu vienādu attieksmi; b) noteiktu piemērojamos tiesību aktus; c) veiktu kopsummas aprēķināšanu, lai iegūtu un saglabātu tiesības uz pabalstiem un uz šādu pabalstu aprēķināšanu, ņemot vērā visus laikposmus, ievērojot attiecīgo valstu tiesību aktus; d) izmaksātu pabalstus personām, kas uzturas Līgumslēdzēju pušu teritorijā; e) veicinātu savstarpējo administratīvo palīdzību un sadarbību starp iestādēm un struktūrām. 9. pants Diplomi, sertifikāti un citas kvalifikācijas Lai Eiropas Kopienas dalībvalstu un Šveices valstspiederīgajiem atvieglotu pieeju nodarbinātībai un ļautu strādāt kā nodarbinātām un pašnodarbinātām personām un sniegt pakalpojumus, Līgumslēdzējas puses saskaņā ar III pielikumu veic vajadzīgos pasākumus attiecībā uz diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju savstarpēju atzīšanu un to Līgumslēdzēju pušu normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kas attiecas uz pieeju nodarbinātībai un strādāšanu kā nodarbinātām un pašnodarbinātām personām, kā arī uz pakalpojumu sniegšanu. II. VISPĀRĪGI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 10. pants Pārejas noteikumi un nolīguma attīstība 1. Piecus gadus pēc šā nolīguma stāšanās spēkā Šveice var saglabāt kvantitatīvos ierobežojumus attiecībā uz pieeju saimnieciskajai darbībai šādiem diviem uzturēšanās veidiem: uzturēšanās laikposmā, kas pārsniedz četrus mēnešus, bet nepārsniedz vienu gadu, un uzturēšanās laikposmā, kas vienāds vai ilgāks par gadu. Nav ierobežojumu attiecībā uz uzturēšanos, kas nepārsniedz četrus mēnešus. No sestā gada sākuma atceļ visus kvantitatīvos ierobežojumus, kas piemērojami Eiropas Kopienas dalībvalstu valstspiederīgajiem. 2. Līgumslēdzējas puses ne ilgāk kā divus gadus drīkst saglabāt kontroles pasākumus attiecībā uz to darba ņēmēju privilēģijām, kas iesaistīti regulārā darba tirgū, un attiecībā uz algām un darba apstākļiem, kas piemērojami otras Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem, tostarp personām, kas sniedz 5. pantā minētos pakalpojumus. Līdz pirmā gada beigām Apvienotā komiteja izvērtē, vai šie ierobežojumi ir jāsaglabā. Tā drīkst saīsināt maksimālo divu gadu laikposmu. Kontroles pasākumus pār to darba ņēmēju privilēģijām, kas iesaistīti regulārā darba tirgū, nepiemēro to pakalpojumu sniedzējiem, kas liberalizēti ar konkrētu Līgumslēdzēju pušu nolīgumu par pakalpojumu sniegšanu (ietverot nolīgumu par atsevišķiem valsts iepirkuma aspektiem, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumu sniegšanu). 3. Līdz ar šā nolīguma stāšanos spēkā un līdz tā spēkā esības piektā gada beigām Šveice katru gadu savu kopējo kvotu robežās Eiropas Kopienas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām rezervē vismaz 15 000 jaunu uzturēšanās atļauju, kas derīgas vienu gadu vai ilgāk, un 115 500 atļauju, kas derīgas ilgāk nekā četrus mēnešus, bet nepārsniedz vienu gadu. 4. Neatkarīgi no 3. punkta noteikumiem Līgumslēdzējas puses ir vienojušās par šādu kārtību: ja pēc pieciem gadiem un līdz 12 gadiem pēc šā līguma stāšanās spēkā jauno uzturēšanās atļauju skaits kādā no 1. punktā minētajām kategorijām, kas izsniegtas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām no Eiropas Kopienas, konkrētajā gadā vairāk nekā par 10 % pārsniedz iepriekšējos trīs gados izsniegto atļauju vidējo skaitu, Šveice nākamajam gadam drīkst vienpusēji ierobežot minētās kategorijas jauno uzturēšanās atļauju skaitu Eiropas Kopienas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām līdz trijos iepriekšējos gados izsniegtajam vidējam skaitam, pieskaitot 5 %. Nākamajā gadā šo skaitu drīkst ierobežot līdz tādam pašam līmenim. Neatkarīgi no iepriekšējā punkta noteikumiem Eiropas Kopienas nodarbinātām un pašnodarbinātām personām izsniegto jauno uzturēšanās atļauju skaitu nedrīkst ierobežot līdz mazāk kā 15 000 atļaujām gadā, kas derīgas gadu vai ilgāk, un līdz 115 500 atļaujām gadā, kas derīgas ilgāk nekā četrus mēnešus, bet mazāk nekā vienu gadu. 5. Šā panta 1. līdz 4. punkta un jo īpaši 2. punkta pārejas noteikumi par to darba ņēmēju privilēģijām, kas iesaistīti regulārā darba tirgū, un kontroles pasākumiem attiecībā uz algām un darba apstākļiem neattiecas uz nodarbinātām un pašnodarbinātām personām, kurām šā līguma spēkā stāšanās laikā atļauts veikt saimniecisko darbību Līgumslēdzēju pušu teritorijā. Šādām personām jo īpaši ir profesionālā un teritoriālā mobilitāte. To uzturēšanās atļauju turētājiem, kuru atļaujas derīgas mazāk nekā gadu, ir tiesības tās pagarināt; attiecībā uz viņiem nevar atsaukties uz to, ka kvantitatīvie ierobežojumi ir pārsniegti. To uzturēšanās atļauju turētājiem, kuru atļaujas derīgas gadu vai ilgāk, ir tiesības savas atļaujas pagarināt automātiski. Tāpēc šādām nodarbinātām un pašnodarbinātām personām no šā līguma stāšanās spēkā ir brīvas pārvietošanās tiesības, kas ar šā līguma pamatnoteikumiem un jo īpaši tā 7. pantu piešķirtas minētajām personām. 6. Šveice regulāri un nekavējoties paziņo Apvienotajai komitejai visus noderīgos statistikas datus un informāciju, tostarp pasākumus, ar ko īsteno šā panta 2. punktu. Līgumslēdzēja puse var prasīt, lai Apvienotā komiteja pārskatītu situāciju. 7. Kvantitatīvos ierobežojumus nedrīkst attiecināt uz pārrobežu darba ņēmējiem. 8. Pārejas noteikumi par sociālo nodrošinājumu un bezdarba apdrošināšanas iemaksu retrocesiju ir izklāstīti II pielikuma protokolā. 11. pants Pārsūdzību izskatīšana 1. Personām, uz kurām attiecas šis nolīgums, ir tiesības kompetentajām iestādēm iesniegt pārsūdzību par šā nolīguma noteikumu piemērošanu. 2. Pārsūdzības jāizskata pieņemamā laikposmā. 3. Personām, uz kurām attiecas šis nolīgums, ir iespēja iesniegt kompetentajai valsts tiesu iestādei pārsūdzību par lēmumiem pārsūdzības lietās vai tad, ja pieņemamā laikposmā šādu lēmumu nav. 12. pants Labvēlīgāki noteikumi Šis nolīgums neierobežo labvēlīgākus valstu noteikumus, kas var pastāvēt attiecībā uz Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem. 13. pants Atturēšanās no jaunu pasākumu pieņemšanas Līgumslēdzējas puses apņemas nepieņemt nekādus turpmākus ierobežojošus pasākumus attiecībā uz otras puses valstspiederīgajiem jomās, uz kurām attiecas šis nolīgums. 14. pants Apvienotā komiteja 1. Ar šo ir izveidota Apvienotā komiteja, kurā ir Līgumslēdzēju pušu pārstāvji. Tā atbild par šā līguma pārvaldīšanu un pareizu piemērošanu. Šajā nolūkā tā sniedz ieteikumus. Tā pieņem lēmumus nolīgumā paredzētajos gadījumos. Apvienotā komiteja pieņem lēmumus, savstarpēji vienojoties. 2. Nopietnu ekonomisku vai sociālu grūtību gadījumā Apvienotā komiteja sanāk pēc kādas Līgumslēdzējas puses pieprasījuma, lai spriestu par situācijas uzlabošanai piemērotiem pasākumiem. Par to, kādi pasākumi veicami, Apvienotā komiteja var izlemt 60 dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas. Apvienotā komiteja drīkst pagarināt šo termiņu. Šādu pasākumu darbības joma un ilgums nepārsniedz situācijas uzlabošanai vajadzīgo. Priekšroka dodama pasākumiem, kas vismazāk traucē šā nolīguma darbību. 3. Šā nolīguma pareizas īstenošanas nolūkā Līgumslēdzējas puses regulāri apmainās ar informāciju un pēc kādas Puses pieprasījuma savstarpēji apspriežas Apvienotajā komitejā. 4. Apvienotā komiteja sanāk pēc vajadzības un vismaz reizi gadā. Jebkura puse drīkst pieprasīt sēdes sasaukšanu. Apvienotā komiteja sanāk 15 dienu laikā pēc tam, kad saņemts pieprasījums saskaņā ar 2. punktu. 5. Apvienotā komiteja izstrādā reglamentu, kurā, inter alia, ietver noteikumus par sanāksmju sasaukšanu, priekšsēdētāja iecelšanu un priekšsēdētāja pienākumu pildīšanas termiņu. 6. Apvienotā komiteja var nolemt izveidot darba grupu vai speciālistu grupu, kas tai palīdzētu pienākumu izpildē. 15. pants Pielikumi un protokoli Šā nolīguma pielikumi un protokoli ir tā sastāvdaļa. Nobeiguma aktā ir ietvertas deklarācijas. 16. pants Atsauce uz Kopienas tiesībām 1. Lai sasniegtu šā nolīguma mērķus, Līgumslēdzējas puses veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka attiecībās starp tām piemēro tiesības un pienākumus, kas līdzvērtīgi tiesībām un pienākumiem, kuri ietverti Eiropas Kopienas tiesību aktos, uz kuriem izdarīta atsauce. 2. Ciktāl šā nolīguma piemērošana ietver Kopienas tiesību jēdzienus, līdz šā nolīguma parakstīšanas dienai ņem vērā attiecīgo Eiropas Kopienu Tiesas praksi. Pēc minētā datuma uz Tiesas praksi vērš arī Šveices uzmanību. Lai nodrošinātu pienācīgu šā nolīguma darbību, Apvienotā komiteja pēc kādas Līgumslēdzējas puses pieprasījuma nosaka saistības, ko paredz šāda Tiesas prakse. 17. pants Tiesību aktu izstrādāšana 1. Tiklīdz viena Līgumslēdzēja puse uzsāk procedūru savu tiesību aktu grozījumu projekta pieņemšanai vai tiklīdz notikušas izmaiņas to iestāžu tiesu praksē, pret kuru lēmumiem nav bijis tiesiskās aizsardzības līdzekļu saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem jomā, kuru reglamentē šis nolīgums, tā ar Apvienotās komitejas starpniecību informē otru Līgumslēdzēju pusi. 2. Apvienotajā komitejā notiek viedokļu apmaiņa par šādu grozījumu sekām attiecībā uz šā nolīguma pareizu darbību. 18. pants Pārskatīšana Ja kāda Līgumslēdzēja puse vēlas pārskatīt šo nolīgumu, tā šajā nolūkā iesniedz priekšlikumu Apvienotajā komitejā. Šā nolīguma grozījumi stājas spēkā pēc tam, kad pabeigtas attiecīgās iekšējās procedūras, izņemot II un III pielikuma grozījumus, ko pieņem ar Apvienotās komitejas lēmumu un kas var stāties spēkā tūlīt pēc minētā lēmuma pieņemšanas. 19. pants Domstarpību izšķiršana 1. Līgumslēdzējas puses Apvienotajā komitejā var ierosināt debates par jautājumu, kas skar šā nolīguma interpretēšanu vai piemērošanu. 2. Apvienotā komiteja drīkst atrisināt domstarpības. Apvienotajai komitejai iesniedz visu informāciju, ko varētu izmantot, lai veiktu padziļinātu situācijas izpēti un rastu pieņemamu risinājumu. Tālab Apvienotā komiteja izvērtē visus iespējamos līdzekļus, lai saglabātu labu šā nolīguma darbību. 20. pants Saistība ar divpusējiem sociālās nodrošināšanas nolīgumiem Ja vien saskaņā ar II pielikumu nav paredzēts citādi, līdz ar šā nolīguma stāšanos spēkā divpusējos sociālās nodrošināšanas nolīgumus starp Šveici un Eiropas Kopienas dalībvalstīm atceļ, ciktāl minētie nolīgumi skar vienu un to pašu priekšmetu. 21. pants Saistība ar divpusējiem nolīgumiem par nodokļu dubulto uzlikšanu 1. Šā nolīguma noteikumi neietekmē Šveices un Eiropas Kopienas dalībvalstu divpusējo nolīgumu noteikumus par nodokļu dubulto uzlikšanu. Konkrēti, šā nolīguma noteikumi neietekmē “pārrobežu darba ņēmēju” definīciju nolīgumos par nodokļu dubulto uzlikšanu. 2. Nevienu no šā nolīguma noteikumiem nedrīkst interpretēt tā, ka tas liegtu Līgumslēdzējām pusēm, kad tās piemēro attiecīgos nodokļu tiesību noteikumus, nošķirt nodokļu maksātājus, kuru situācijas nav salīdzināmas, īpaši attiecībā uz to dzīvesvietu. 3. Neviens no šā nolīguma noteikumiem neliedz Līgumslēdzējām pusēm pieņemt vai piemērot pasākumus, lai nodrošinātu nodokļu uzlikšanu, maksāšanu un efektīvu atgūšanu vai lai novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas saskaņā ar valsts nodokļu tiesību aktiem vai nolīgumiem, kuru mērķis ir novērst nodokļu dubulto uzlikšanu starp Šveici, no vienas puses, un vienu vai vairākām Eiropas Kopienas dalībvalstīm, no otras puses, vai arī jebkādu citu nodokļu režīmu. 22. pants Saistība ar divpusējiem nolīgumiem par jautājumiem, kas nav saistīti ar sociālo nodrošinājumu un nodokļu dubulto uzlikšanu 1. Neatkarīgi no 20. un 21. panta šis nolīgums neietekmē nolīgumus, kas ir saistoši Šveicei, no vienas puses, un vienai vai vairākām Eiropas Kopienas dalībvalstīm, no otras puses, piemēram, tādus, kuri attiecas uz privātpersonām, uzņēmējiem, pārrobežu sadarbību vai vietējo robežsatiksmi, ciktāl tie ir saderīgi ar šo nolīgumu. 2. Ja pastāv nesaderība starp šādiem nolīgumiem un šo nolīgumu, priekšroka ir šim nolīgumam. 23. pants Iegūtās tiesības Šā nolīguma pārtraukšana vai neatjaunošana neietekmē tiesības, ko ieguvušas privātpersonas. Līgumslēdzējas puses savstarpējas vienošanās ceļā lemj, kā rīkoties attiecībā uz tiesībām, kuras tiek iegūtas. 24. pants Teritoriālā darbības joma Šo nolīgumu, no vienas puses, piemēro Šveices teritorijā un, no otras puses, teritorijās, kurās ir spēkā Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, un saskaņā ar minētā Līguma nosacījumiem. 25. pants Stāšanās spēkā un darbības termiņš 1. Šo nolīgumu katra Līgumslēdzēja puse apstiprina vai ratificē saskaņā ar savām procedūrām. Tas stājas spēkā otrā mēneša pirmajā dienā pēc pēdējā paziņojuma par ratificēšanas dokumentu deponēšanu vai arī pēc pēdējā paziņojuma par to, ka apstiprināti visi septiņi turpmāk norādītie nolīgumi:   Nolīgums par personu brīvu pārvietošanos,   Nolīgums par gaisa transportu,   Nolīgums par kravu un pasažieru pārvadājumiem pa dzelzceļu un autoceļiem,   Nolīgums par lauksaimniecības produktu tirdzniecību,   Nolīgums par atbilstības novērtēšanas savstarpēju atzīšanu,   Nolīgums par atsevišķiem valsts iepirkuma aspektiem,   Nolīgums par sadarbību zinātnes un tehnoloģiju jomā. 2. Sākotnēji šo nolīgumu noslēdz uz septiņiem gadiem. To atjauno uz nenoteiktu laiku, ja vien Eiropas Kopiena vai Šveice līdz sākotnējā laikposma beigām nepaziņo otrai Līgumslēdzējai pusei par pretējo. Šāda paziņojuma gadījumā piemēro 4. punktu. 3. Eiropas Kopiena vai Šveice var pārtraukt šo nolīgumu, paziņojot savu lēmumu otrai Pusei. Šāda paziņojuma gadījumā piemēro 4. punkta noteikumus. 4. Šā panta 1. punktā minēto septiņu nolīgumu piemērošana beidzas sešus mēnešus pēc tam, kad saņemts 2. punktā minētais paziņojums par šā nolīguma neatjaunošanu vai 3. punktā minētais paziņojums par tā pārtraukšanu. Luksemburgā, tūkstoš deviņi simti deviņdesmit devītā gada divdesmit pirmajā jūnijā, divos eksemplāros angļu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, itāliešu, portugāļu, somu, spāņu, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski I PIELIKUMS PERSONU BRĪVA PĀRVIETOŠANĀS I. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 1. pants Ieceļošana un izceļošana 1. Līgumslēdzējas puses atļauj pārējo Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem šā pielikuma 3. panta nozīmē un norīkotām personām šā pielikuma 17. panta nozīmē ieceļot savā teritorijā, tikai uzrādot derīgu personas apliecību vai pasi. Nedrīkst prasīt ieceļošanas vīzu vai izvirzīt līdzvērtīgas prasības, izņemot attiecībā uz tiem ģimenes locekļiem vai norīkotām personām šā pielikuma 17. panta nozīmē, kurām nav Līgumslēdzējas puses valstspiederības. Attiecīgā Līgumslēdzēja puse šīm personām sniedz visas iespējas iegūt visas vajadzīgās vīzas. 2. Līgumslēdzējas puses piešķir Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem šā pielikuma 3. panta nozīmē un norīkotām personām šā pielikuma 17. panta nozīmē tiesības izceļot no savas teritorijas, tikai uzrādot derīgu personas apliecību vai pasi. Līgumslēdzējas puses nedrīkst prasīt izceļošanas vīzu vai izvirzīt līdzvērtīgas prasības pārējo Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem. Līgumslēdzējas puses, rīkojoties saskaņā ar saviem tiesību aktiem, šādiem valstspiederīgajiem izsniedz vai atjauno personas apliecību vai pasi, kurā jo īpaši norādīta tās īpašnieka valstspiederība. Pasei jābūt derīgai vismaz visās Līgumslēdzējās pusēs un valstīs, kuras tās īpašniekam jāšķērso, ceļojot starp tām. Ja pase ir vienīgais dokuments, kuru uzrādot tās īpašnieks var likumīgi atstāt valsti, tās derīguma termiņš nedrīkst būt mazāks par pieciem gadiem. 2. pants Uzturēšanās un saimnieciskā darbība 1. Neskarot pārejas laika noteikumus, kas izklāstīti šā nolīguma 10. pantā un šā pielikuma VII nodaļā, Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem ir tiesības uzturēties un veikt saimniecisko darbību otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, ievērojot II līdz IV nodaļā noteiktās procedūras. Minētās tiesības pamato, izdodot uzturēšanās atļauju, bet personām no pierobežas zonām – īpašu atļauju. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem ir arī tiesības apmeklēt kādu citu Līgumslēdzēju pusi vai uzturēties tajā ne ilgāk kā vienu gadu pēc nodarbinātības laikposma beigām, lai meklētu jaunu darbu, un uzturēties tajā pieņemami ilgu laiku, kas var būt līdz sešiem mēnešiem, lai ļautu tiem iepazīties ar nodarbinātības iespējām atbilstoši to profesionālajai kvalifikācijai vai, ja vajadzīgs, veikt attiecīgos pasākumus darba uzsākšanai. Darba meklētājiem ir tiesības attiecīgās Līgumslēdzējas puses teritorijā saņemt tādu pašu palīdzību, kādu nodarbinātības aģentūras minētajā valstī piedāvā saviem valstspiederīgajiem. Šādas uzturēšanās laikā tos drīkst izslēgt no sociālā nodrošinājuma shēmām. 2. Tiem Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem, kuri neveic saimniecisko darbību uzņēmējvalstī un kuriem nav uzturēšanās tiesību saskaņā ar citiem šā nolīguma noteikumiem, ir uzturēšanās tiesības, ja viņi atbilst V nodaļā izklāstītajiem priekšnoteikumiem. Minētās tiesības pamato, izsniedzot uzturēšanās atļauju. 3. Uzturēšanās atļauju vai īpašo atļauju Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem izsniedz un atjauno bez maksas vai par samaksu, kas nepārsniedz nodokļus un nodevas, kuras valstspiederīgajiem jāmaksā par personas apliecības saņemšanu. Līgumslēdzējas puses, cik vien iespējams, veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai vienkāršotu šo dokumentu iegūšanas formalitātes un procedūras. 4. Līgumslēdzējas puses drīkst pieprasīt pārējo Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgajiem ziņot par savu klātbūtni to teritorijā. 3. pants Ģimenes locekļi 1. Personai, kurai ir uzturēšanās tiesības un kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, ir tiesības būt kopā ar saviem ģimenes locekļiem. Nodarbinātas personas rīcībā jābūt mājoklim viņa ģimenei, ko uzskata par normālu standartu nodarbinātiem valstspiederīgajiem reģionā, kurā šī persona ir nodarbināta, bet šis noteikums nedrīkst radīt diskrimināciju starp valsts nodarbinātām personām un otras Līgumslēdzējas puses nodarbinātām personām. 2. Par ģimenes locekļiem neatkarīgi no to valstspiederības uzskata: a) šīs personas laulāto un viņu lejupējos radiniekus, kas jaunāki par 21 gadu vai kas ir apgādājamie; b) šīs personas augšupējos radiniekus un tos šīs personas laulātā radiniekus, kurus viņš apgādā; c) ja persona ir students, tad viņa laulāto un viņa apgādībā esošos bērnus. Līgumslēdzējas puses atvieglo tāda ģimenes locekļa uzņemšanu, uz kuru neattiecas šā punkta noteikumi, ievērojot a), b) un c) apakšpunktu, ja minētā persona ir apgādājamais vai dzīvo Līgumslēdzējas puses valstspiederīgā mājsaimniecībā izcelsmes valstī. 3. Izsniedzot uzturēšanās atļauju Līgumslēdzējas puses valstspiederīgā ģimenes locekļiem, Līgumslēdzējas puses drīkst pieprasīt tikai šādus dokumentus: a) dokumentu, ar kuru šī persona ieceļoja teritorijā; b) dokumentu, ko izdevusi izcelsmes vai izcelšanās valsts kompetentā iestāde, kas apliecina šo personu radniecību; c) attiecībā uz apgādājamajiem – dokumentu, ko izdevusi izcelsmes vai izcelšanās valsts kompetentā iestāde, kas apliecina, ka tie ir 1. punktā minētās personas apgādājamie vai ka tie dzīvo šīs personas mājsaimniecībā minētajā valstī. 4. Ģimenes loceklim izdotās uzturēšanās atļaujas derīguma termiņš ir tāds pats kā atļaujai, kas izsniegta personai, kuras apgādībā tas ir. 5. Personas, kurai ir uzturēšanās tiesības, laulātajam un apgādājamajiem bērniem vai bērniem līdz 21 gada vecumam ir tiesības neatkarīgi no valstspiederības uzsākt saimniecisko darbību. 6. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgā bērnam neatkarīgi no tā, vai viņš veic vai neveic saimniecisko darbību, ir vai nav to veicis, ir pieejama vispārējā izglītība, mācekļa izglītība un profesionālās sagatavošanas kursi ar tādiem pašiem nosacījumiem kā uzņēmējvalsts valstspiederīgajiem, ja šie bērni dzīvo tās teritorijā. Līgumslēdzējas puses sekmē iniciatīvas, kas ļauj šādiem bērniem apmeklēt iepriekšminētos kursus ar vislabākajiem nosacījumiem. 4. pants Uzturēšanās tiesības 1. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem un viņu ģimenes locekļiem ir tiesības uzturēties kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā pēc viņu saimnieciskās darbības pabeigšanas. 2. Saskaņā ar šā nolīguma 16. pantu izdara atsauci uz Regulu (EEK) Nr. 1251/70 (OV L 142,1970. , 24. lpp. ) (1) un Direktīvu 75/34/EEK (OV L 14,1975. , 10. lpp. ) (1). 5. pants Sabiedriskā kārtība 1. Saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem piešķirtās tiesības drīkst ierobežot tikai ar tādiem pasākumiem, kuru pamatā ir sabiedriskā kārtība, valsts drošība vai sabiedrības veselības aizsardzība. 2. Saskaņā ar šā nolīguma 16. pantu izdara atsauci uz Direktīvām 64/221/EEK (OV 56, 4. 4. 1964. , 850. /64. lpp. ) (1), 72/194/EEK (OV L 121, 26. 5. 1972. , 32. lpp. ) (1) un 75/35/EEK (OV L 14, 20. 1. 1975. , 14. lpp. ) (1). II. NODARBINĀTAS PERSONAS 6. pants Noteikumi par uzturēšanos 1. Nodarbināta persona, kas ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais (turpmāk “nodarbinātā persona”) un ko darba devējs uzņēmējvalstī nodarbinājis vienu gadu vai ilgāk, saņem uzturēšanās atļauju, kas ir derīga vismaz piecus gadus pēc tās izdošanas dienas. To automātiski pagarina vismaz uz pieciem gadiem. Pagarinot pirmo reizi, šo derīguma termiņu drīkst ierobežot, taču uz laiku, kas nav īsāks par vienu gadu, ja tās turētājs vairāk nekā 12 mēnešus pēc kārtas ir bijis piespiedu bezdarbnieks. 2. Nodarbināta persona, kuru darba devējs uzņēmējvalstī ir nodarbinājis vairāk nekā trīs mēnešus, bet mazāk nekā gadu, saņem uzturēšanās atļauju, kuras derīguma termiņš ir tāds pats kā viņa darba līgumam. Nodarbinātai personai, kura ir nodarbināta uz laikposmu līdz trīs mēnešiem, nav vajadzīga uzturēšanās atļauja. 3. Izsniedzot uzturēšanās atļaujas, Līgumslēdzējas puses nedrīkst prasīt, lai nodarbināta persona uzrādītu vairāk nekā šādus dokumentus: a) dokumentu, ar kuru šī persona ieceļoja to teritorijā; b) darba devēja līgumattiecību paziņojumu vai rakstisku saistību apstiprinājumu. 4. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā. 5. Uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē uzturēšanās pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus mēnešus pēc kārtas, kā arī prombūtne militārā dienesta pienākumu pildīšanas dēļ. 6. Derīgu uzturēšanās atļauju nedrīkst anulēt tikai tāpēc, ka nodarbināta persona vairs nestrādā, vai nu tāpēc, ka pēc negadījuma vai slimības ir kļuvusi īslaicīgi darbnespējīga, vai tāpēc, ka tai ir piespiedu bezdarbs, ko apliecina kompetentais nodarbinātības dienests. 7. Uzturēšanās atļaujas iegūšanas formalitātes neliedz nodarbinātai personai nekavējoties uzsākt darbu saskaņā ar līgumu, ko tā ir noslēgusi. 7. pants Pārrobežu darba ņēmēji 1. Pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura dzīvesvieta ir kādas Līgumslēdzējas puses teritorijā, bet kurš pilda savus darba pienākumus kā nodarbināta persona otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, parasti atgriežoties savā dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā. 2. Pārrobežu darba ņēmējiem nav vajadzīga uzturēšanās atļauja. Nodarbinātības valsts kompetentās iestādes tomēr drīkst izdot pārrobežu darba ņēmējiem īpašu atļauju vismaz uz pieciem gadiem vai uz nodarbinātības laiku, ja tas ir ilgāks par trim mēnešiem, bet nepārsniedz vienu gadu. To pagarina vismaz uz pieciem gadiem ar noteikumu, ka pārrobežu darba ņēmējs iesniedz pierādījumu par to, ka viņš reāli veic saimniecisku darbību. 3. Īpašās atļaujas ir derīgas visā izdevējvalsts teritorijā. 8. pants Profesionālā un teritoriālā mobilitāte 1. Nodarbinātām personām ir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visā uzņēmējvalsts teritorijā. 2. Profesionālā mobilitāte ietver darba devēja, nodarbinātības vai nodarbošanās maiņu, kā arī pāreju no nodarbinātā statusa pašnodarbinātā statusā. Teritoriālā mobilitāte ietver darba un dzīvesvietas maiņu. 9. pants Vienāda attieksme 1. Attieksme pret nodarbinātu personu, kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, tā valstspiederības dēļ otras Līgumslēdzējas puses teritorijā nedrīkst atšķirties no attieksmes pret savas valsts nodarbinātām personām nodarbinātības un darba apstākļu, jo īpaši samaksas, atlaišanas no darba, atjaunošanas vai atkārtotas pieņemšanas ziņā, ja šī persona kļūst par bezdarbnieku. 2. Nodarbinātai personai un viņas ģimenes locekļiem, kas minēti šā pielikuma 3. pantā, ir tie paši nodokļu atvieglojumi un labklājības pabalsti kā valsts nodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem. 3. Nodarbinātai personai ir arī tiesības uz izglītību arodizglītības iestādēs un pārkvalificēšanās un profesionālās rehabilitācijas centros ar tādu pašu pamatojumu un ar tādiem pašiem noteikumiem kā valsts nodarbinātām personām. 4. Jebkura klauzula koplīgumā vai individuālā līgumā vai jebkādā citā kolektīvā norunā par darba iespējām, nodarbinātību, samaksu un citiem nodarbinātības un atlaišanas noteikumiem automātiski nav spēkā, ciktāl tas paredz vai pieļauj diskriminējošus nosacījumus attiecībā uz nodarbinātajiem ārvalstniekiem, kuri ir Līgumslēdzēju pušu valstspiederīgie. 5. Nodarbinātā persona, kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais un kura nodarbināta otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, bauda vienādu attieksmi jautājumos par dalību arodbiedrību organizācijās un īsteno šo biedrību tiesības, tostarp tiesības balsot un tiesības ieņemt izpildu vai vadošus amatus arodbiedrības organizācijā; šai personai var neļaut piedalīties tādu struktūru pārvaldē, kas ir publisko tiesību subjekts, un ieņemt amatus, ko reglamentē publiskās tiesības. Tomēr tai ir tiesības tikt ievēlētai struktūrās, kas uzņēmumā pārstāv darbiniekus. Šie noteikumi neskar normatīvos aktus uzņēmējvalstī, kas otras Līgumslēdzējas puses nodarbinātajām personām piešķir plašākas tiesības. 6. Neskarot šā pielikuma 26. panta noteikumus, nodarbinātajai personai, kura ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais un ir nodarbināta otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, ir visas tiesības un priekšrocības, kas piešķirtas tās nodarbinātajām personām attiecībā uz mājokli, ietverot savām vajadzībām atbilstoša mājokļa īpašuma tiesības. Šāds darba ņēmējs ar tādām pašām tiesībām kā valstspiederīgie var reģistrēties tā reģiona mājokļu rindā, kurā viņš strādā algotu darbu, ja šādas rindas pastāv; viņš saņem no tā izrietošās priekšrocības un labumus. Ja viņa ģimene ir palikusi valstī, no kuras viņš ieradies, šajā gadījumā uzskata, ka tā uzturas minētajā reģionā, ja uz attiecīgās valsts darba ņēmējiem attiecas līdzīga prezumpcija. 10. pants Nodarbinātība valsts dienestā Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajam, kurš strādā kā nodarbināta persona, var atteikt tiesības sākt darbu valsts dienestā, kas ietver valsts varas īstenošanu un ir paredzēts, lai aizstāvētu valsts vai citu valsts struktūru kopējās intereses. 11. pants Sadarbība saistībā ar nodarbinātības dienestiem Līgumslēdzējas puses sadarbojas EURES (Eiropas Nodarbinātības dienestu) tīklā, jo īpaši dibinot kontaktus, saskaņojot darba piedāvājumus un pieteikumus un apmainoties ar informāciju par darba tirgus stāvokli un dzīves un darba apstākļiem. III. PAŠNODARBINĀTAS PERSONAS 12. pants Noteikumi par uzturēšanos 1. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kurš vēlas veikt uzņēmējdarbību kādas citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, lai darbotos kā pašnodarbinātais (turpmāk “pašnodarbināta persona”), saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus pēc tās izdošanas dienas ar noteikumu, ka tas iesniedz valsts kompetentajām iestādēm pierādījumus par to, ka ir reģistrējis savu uzņēmējdarbību vai vēlas to darīt. 2. Uzturēšanās atļauju pagarina automātiski vismaz uz pieciem gadiem ar noteikumu, ka pašnodarbināta persona iesniedz pierādījumu kompetentajām iestādēm par to, ka tā kā pašnodarbinātais veic saimniecisko darbību. 3. Izdodot uzturēšanās atļaujas, Līgumslēdzējas puses nedrīkst prasīt, lai pašnodarbinātas personas uzrādītu vairāk nekā turpmāk norādīto: a) dokumentu, ar kuru šī persona ieceļoja teritorijā; b) šā panta 1. un 2. punktā minēto pierādījumu. 4. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā. 5. Uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē uzturēšanās pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus secīgus mēnešus, kā arī prombūtne, kas saistīta ar militārā dienesta pienākumu pildīšanu. 6. Personām, kas minētas 1. punktā, nedrīkst anulēt derīgas uzturēšanās atļaujas tikai tāpēc, ka tās vairs nestrādā slimības vai negadījuma rezultātā radušās pārejošas darbnespējas dēļ. 13. pants Pašnodarbināti pārrobežu darba ņēmēji 1. Pašnodarbināts pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura dzīvesvieta ir Līgumslēdzējas puses teritorijā un kurš darbojas kā pašnodarbinātais otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, parasti atgriežoties savā dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā. 2. Pašnodarbinātam pārrobežu darba ņēmējam nav vajadzīga uzturēšanās atļauja. Tomēr attiecīgās valsts iestādes var pašnodarbinātam pārrobežu darba ņēmējam izdot īpašu atļauju, kas ir derīga vismaz piecus gadus ar noteikumu, ka viņš kompetentajām valsts iestādēm uzrāda pierādījumu par to, ka darbojas vai vēlas darboties kā pašnodarbinātais. Atļauju pagarina vismaz uz pieciem gadiem ar noteikumu, ka pārrobežu darba ņēmējs uzrāda pierādījumu par to, ka viņš darbojas kā pašnodarbinātais. 3. Īpašās atļaujas ir derīgas visā izdevējvalsts teritorijā. 14. pants Profesionālā un teritoriālā mobilitāte 1. Pašnodarbinātām personām ir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visā uzņēmējvalsts teritorijā. 2. Profesionālā mobilitāte ietver nodarbošanās maiņu, kā arī pāreju no pašnodarbinātā statusa nodarbinātā statusā. Teritoriālā mobilitāte ietver darba un dzīvesvietas maiņu. 15. pants Vienāda attieksme 1. Attiecībā uz pieeju pašnodarbinātībai un tās īstenošanu uzņēmējvalstī pret pašnodarbināto personu ir ne mazāk labvēlīga attieksme kā pret saviem valstspiederīgajiem. 2. Šā pielikuma 9. panta noteikumus piemēro mutatis mutandis attiecībā uz šajā nodaļā minētajām pašnodarbinātām personām. 16. pants Valsts varas izmantošana Pašnodarbinātai personai var liegt tiesības veikt darbību, kas ietver, kaut vai neregulāri, valsts varas īstenošanu. IV. PAKALPOJUMU SNIEGŠANA 17. pants Personas, kas sniedz pakalpojumus Attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu turpmāk minētais ir aizliegts saskaņā ar šā nolīguma 5. pantu: a) jebkādi ierobežojumi attiecībā uz tādu pārrobežu pakalpojumu sniegšanu Līgumslēdzējas puses teritorijā, kas nepārsniedz 90 faktiskā darba dienas kalendārajā gadā; b) jebkādi ierobežojumi attiecībā uz ieceļošanas un uzturēšanās tiesībām gadījumos, uz ko attiecas šā nolīguma 5. panta 2. punkts: i) personas, kuras sniedz pakalpojumus un kuras ir Eiropas Kopienas dalībvalstu vai Šveices valstspiederīgie, un kuras veic uzņēmējdarbību tās Līgumslēdzējas puses teritorijā, kas nav puse, kurā saņem pakalpojumus; ii) pakalpojumu sniedzēju darbinieki neatkarīgi no to pilsonības, kuri ir iesaistīti vienas Līgumslēdzējas puses regulārajā darba tirgū un kuri norīkoti sniegt pakalpojumu otras Līgumslēdzējas puses teritorijā, neskarot 1. pantu. 18. pants Šā pielikuma 17. panta noteikumi attiecas uz uzņēmējsabiedrībām, kas izveidotas saskaņā ar Eiropas Kopienas dalībvalsts vai Šveices tiesību aktiem un kam reģistrācijas, centrālās administrācijas un galvenā darījumu vieta ir Līgumslēdzējas puses teritorijā. 19. pants Persona, kas sniedz pakalpojumus, kam ir tiesības vai kam atļauts sniegt pakalpojumu, šā pakalpojuma sniegšanai drīkst uz laiku veikt darbību valstī, kurā tiek sniegts pakalpojums, ar tiem pašiem noteikumiem, kādus minētā valsts noteikusi saviem valstspiederīgajiem, saskaņā ar šā pielikuma un II un III pielikuma noteikumiem. 20. pants 1. Personām, kas minētas šā pielikuma 17. panta b) punktā, kam ir tiesības sniegt pakalpojumu, nav vajadzīga uzturēšanās atļauja 90 dienas ilgiem vai īsākiem uzturēšanās laikposmiem. Uz šādu uzturēšanos attiecas 1. pantā minētie dokumenti, ar kuriem tās ieceļoja teritorijā. 2. Personas, kas minētas šā pielikuma 17. panta b) punktā, kam ir tiesības vai kam atļauts sniegt pakalpojumu laikposmā, kas pārsniedz 90 dienas, minēto tiesību pamatošanai saņem uzturēšanās atļauju uz pakalpojumu sniegšanas laiku. 3. Uzturēšanās tiesības attiecas uz visu Šveices vai attiecīgās Eiropas Kopienas dalībvalsts teritoriju. 4. Lai izdotu uzturēšanās atļaujas, Līgumslēdzējas puses šā pielikuma 17. panta b) punktā minētajām personām nedrīkst prasīt vairāk kā turpmāk minēto: a) dokumentu, ar kuru tās ieceļoja teritorijā; b) pierādījumu par to, ka tās sniedz pakalpojumu vai ka vēlas to darīt. 21. pants 1. Kopējais pakalpojumu sniegšanas ilgums saskaņā ar šā pielikuma 17. panta a) punktu, ja pakalpojumus sniedz pastāvīgi vai vairākos secīgos laikposmos, nedrīkst pārsniegt 90 faktiskā darba dienas kalendārajā gadā. 2. Šā panta 1. punkta noteikumi neskar pakalpojumu sniedzošās personas juridisko saistību izpildi saskaņā ar garantijām, ko sniedz personai, kura saņem pakalpojumu, vai nepārvaramas varas gadījumus. 22. pants 1. Šā pielikuma 17. un 19. panta noteikumus neattiecina uz darbībām, kas ietver, kaut vai neregulāri, valsts varas īstenošanu attiecīgajā Līgumslēdzējā pusē. 2. Šā pielikuma 17. un 19. panta noteikumi un atbilstīgi tiem pieņemtie pasākumi neliedz piemērot normatīvos un administratīvos aktus, kas noteikti darba apstākļu un nodarbinātības nosacījumu piemērošanai nodarbinātām personām, kuras norīkotas, lai sniegtu pakalpojumus. Saskaņā ar šā nolīguma 16. pantu izdara atsauci uz 1996. gada 16. decembra Direktīvu 96/71/EK par darbinieku norīkošanu pakalpojumu sniegšanas sistēmā (OV L 18, 21. 1. 1997. , 1. lpp. ) (2). 3. Šā pielikuma 17. panta a) punkta un 19. panta noteikumi neskar to normatīvo un administratīvo aktu piemērošanu, kas dominē visās Līgumslēdzējās pusēs laikā, kad šis nolīgums stājas spēkā, attiecībā uz: i) pagaidu nodarbinātības aģentūru darbībām; ii) finanšu pakalpojumiem, kuru sniegšanai Līgumslēdzējas puses teritorijā vajadzīga iepriekšēja atļauja, un uz minētās Līgumslēdzējas puses iestāžu veikto konsultatīvās uzraudzības īstenotāju. 4. Šā pielikuma 17. panta a) punkta un 19. panta noteikumi neskar Līgumslēdzēju pušu attiecīgo normatīvo un administratīvo aktu piemērošanu tādu pakalpojumu sniegšanai, kas ilgst 90 faktiskā darba dienas vai mazāk un kas obligāti vajadzīgi valsts interesēs. 23. pants Personas, kas saņem pakalpojumus 1. Personai, kas saņem pakalpojumus šā nolīguma 5. panta 3. punkta nozīmē, nav vajadzīga uzturēšanās atļauja, ja uzturēšanās laiks nepārsniedz trīs mēnešus. Ja šis laikposms pārsniedz trīs mēnešus, personai, kura saņem pakalpojumus, izsniedz uzturēšanās atļauju uz laiku, kas vienāds ar pakalpojuma ilgumu. Šajā uzturēšanās laikposmā attiecīgo personu drīkst izslēgt no sociālā nodrošinājuma shēmām. 2. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā. V. PERSONAS, KAS NEVEIC SAIMNIECISKO DARBĪBU 24. pants Noteikumi par uzturēšanos 1. Persona, kas ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kurš neveic saimniecisko darbību dzīvesvietas valstī un kuram nav uzturēšanās tiesību saskaņā ar citiem šā nolīguma noteikumiem, saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus ar noteikumu, ka tā pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka tai sev un saviem ģimenes locekļiem ir: a) pietiekami finanšu līdzekļi, lai savā uzturēšanās laikā neprasītu sociālās palīdzības pabalstus; b) visu veidu apdrošināšana slimības gadījumiem (3). Līgumslēdzējas puses drīkst, ja tās uzskata par vajadzīgu, prasīt atkārtoti apstiprināt uzturēšanās atļaujas derīgumu pēc pirmajiem diviem uzturēšanās gadiem. 2. Finanšu līdzekļus uzskata par pietiekamiem, ja tie pārsniedz summu, zem kuras, ņemot vērā šo personu stāvokli un, ja vajadzīgs, arī ģimenes stāvokli, valstspiederīgie var prasīt sociālā nodrošinājuma pabalstus. Ja minēto nosacījumu nevar piemērot, atļaujas prasītāja finanšu līdzekļus uzskata par pietiekamiem, ja tie ir lielāki par minimālo sociālā nodrošinājuma pensiju līmeni, ko maksā uzņēmējvalsts. 3. Personas, kuras Līgumslēdzējas puses teritorijā ir nodarbinātas mazāk nekā vienu gadu, drīkst palikt tur, ja tās atbilst šā panta 1. punkta nosacījumiem. Bezdarbnieku pabalstus, uz kuriem tām ir tiesības saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, ko vajadzības gadījumā papildina ar II pielikuma noteikumiem, uzskata par finanšu līdzekļiem šā panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta nozīmē. 4. Studentam, kuram, ņemot vērā citus šā nolīguma noteikumus, nav uzturēšanās tiesību citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, izsniedz uzturēšanās atļauju uz mācību laiku vai uz vienu gadu, ja mācības ilgst vairāk par gadu, ja tas iesniedz attiecīgajā valsts iestādē izziņu vai, ja vēlas, līdzvērtīgos veidos apliecina, ka viņam pietiek finanšu līdzekļu, lai nodrošinātu, ka viņa uzturēšanās laikā ne viņš, ne viņa laulātais vai apgādājamie bērni neizvirzīs nekādas prasības uzņēmējvalsts sociālajam nodrošinājumam, un pierāda, ka viņš ir reģistrēts apstiprinātā iestādē nolūkā veikt savu pamatdarbību – apgūt arodmācību kursu – un ka viņam ir visu risku veselības apdrošināšana. Šis nolīgums nereglamentē pieeju arodmācībām vai to, ka tiek saglabāta palīdzība, kas piešķirta studentiem, uz ko attiecas šis pants. 5. Uzturēšanās atļauju automātiski pagarina vismaz uz pieciem gadiem, ja joprojām ir ievēroti atbilstības nosacījumi. Uzturēšanās atļaujas studentiem pagarina automātiski uz laiku, kas atbilst atlikušajam mācību ilgumam. 6. Uzturēšanās atļaujas derīgumu neietekmē uzturēšanās pārtraukumi, kas nepārsniedz sešus secīgus mēnešus, un prombūtne, pildot militārā dienesta pienākumus. 7. Uzturēšanās atļauja ir derīga visā izdevējvalsts teritorijā. 8. Uzturēšanās tiesības paliek spēkā tik ilgi, kamēr minēto tiesību izmantotāji atbilst 1. punktā noteiktajiem nosacījumiem. VI. NEKUSTAMĀ ĪPAŠUMA IEGĀDE 25. pants 1. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajam, kam ir uzturēšanās tiesības un sava pamata dzīvesvieta uzņēmējvalstī, ir tādas pašas tiesības kā valstspiederīgajiem attiecībā uz nekustamā īpašuma iegādi. Viņš jebkurā laikā var izveidot savu pamata dzīvesvietu uzņēmējvalstī saskaņā ar attiecīgajiem valsts noteikumiem neatkarīgi no tā, cik ilgi viņš ir nodarbināts. Uzņēmējas valsts atstāšana neuzliek pienākumu šādu īpašumu pārdot. 2. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajam, kam ir uzturēšanās tiesības, bet kam nav savas pamata dzīvesvietas uzņēmējvalstī, ir tādas pašas tiesības kā valstspiederīgajiem attiecībā uz nekustamā īpašuma iegādi savas saimnieciskās darbības vajadzībām. Uzņēmējvalsts atstāšana neuzliek pienākumu šādu īpašumu pārdot. Viņam atļauts iegādāties arī otru mājokli vai brīvdienu mītni. Šis nolīgums neskar noteikumus, ko piemēro tīriem kapitālieguldījumiem vai darījumiem ar neapbūvētu zemi vai dzīvokļiem. 3. Pārrobežu darba ņēmējam ir tādas pašas tiesības kā valstspiederīgajam attiecībā uz nekustamā īpašuma iegādi savai saimnieciskajai darbībai vai attiecībā uz otru mājokli. Uzņēmējvalsts atstāšana neuzliek pienākumu šādu īpašumu pārdot. Viņam atļauts iegādāties arī brīvdienu mītni. Šis nolīgums neskar noteikumus, ko uzņēmējvalstī piemēro tīriem kapitālieguldījumiem vai darījumiem ar neapbūvētu zemi vai dzīvokļiem. VII. PĀREJAS NOTEIKUMI UN NOLĪGUMA ATTĪSTĪBA 26. pants Vispārīgi noteikumi 1. Ja piemēro šā nolīguma 10. pantā noteiktos kvantitatīvos ierobežojumus, šīs nodaļas noteikumus attiecīgi papildina vai aizstāj ar pārējiem šā pielikuma noteikumiem. 2. Ja piemēro šā nolīguma 10. pantā noteiktos kvantitatīvos ierobežojumus, uz saimnieciskās darbības veikšanu attiecas uzturēšanās un/vai darba atļauja. 27. pants Ar nodarbinātu personu uzturēšanos saistīti noteikumi 1. Nodarbinātas personas uzturēšanās atļauju, ja darba līgums ir uz laiku līdz gadam, pagarina līdz 12 mēnešiem ar noteikumu, ka nodarbinātā persona valsts kompetentajām iestādēm iesniedz pierādījumu, ka tā spēj veikt saimniecisko darbību. Jaunu uzturēšanās atļauju izdod ar noteikumu, ka nodarbinātā persona iesniedz pierādījumu par to, ka tā spēj veikt saimniecisko darbību un ka šā nolīguma 10. pantā noteiktie kvantitatīvie ierobežojumi nav pārsniegti. Saskaņā ar šā pielikuma 24. pantu nav pienākuma pamest valsti laikā starp diviem darba līgumiem. 2. Laikposmā, kas minēts šā nolīguma 10. panta 2. punktā, pirms pirmās uzturēšanās atļaujas izsniegšanas Līgumslēdzēja puse var prasīt, lai tai iesniegtu rakstisku līgumu vai līguma projektu. 3. a) Personām, kurām iepriekš vismaz 30 mēnešus ir bijuši īslaicīgi darbi uzņēmējvalsts teritorijā, automātiski ir tiesības sākt darbu uz neierobežotu laiku (4). Līgumslēdzējas puses nedrīkst noraidīt šīs tiesības, pamatojoties uz to, ka garantēto uzturēšanās atļauju skaits ir izsmelts. b) Personām, kurām pēdējos 15 gados kopumā vismaz 50 mēnešus ir bijis sezonas darbs uzņēmējvalsts teritorijā un kuras neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu uzturēšanās atļauju saskaņā ar a) apakšpunkta noteikumiem, automātiski ir tiesības sākt darbu uz neierobežotu laiku. 28. pants Nodarbināti pārrobežu darba ņēmēji 1. Nodarbināts pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura parastā dzīvesvieta ir Šveices vai kaimiņvalstu pierobežas zonā un kurš strādā kā nodarbināta persona citas Līgumslēdzējas puses pierobežas zonā, parasti atgriežoties savā pamata dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā. Šajā nolīgumā pierobežas zonas ir zonas, kas definētas nolīgumos, kuri noslēgti starp Šveici un tās kaimiņvalstīm par pārvietošanos pierobežas zonās. 2. Īpašā atļauja ir derīga visā izdevējvalsts pierobežas zonā. 29. pants Nodarbinātas personas atgriešanās tiesības 1. Nodarbinātai personai, kurai dienā, kad stājās spēkā šis nolīgums, bija uzturēšanās atļauja, kas derīga vismaz gadu, un kura tad atstājusi uzņēmējvalsti, ir tiesības uz privileģētu piekļuvi jaunu uzturēšanās atļauju kvotai sešu gadu laikā pēc aizbraukšanas ar noteikumu, ka šī persona iesniedz pierādījumus par to, ka ir spējīga veikt saimniecisku darbību. 2. Pārrobežu darba ņēmējam ir tiesības saņemt jaunu īpašo atļauju sešu gadu laikā pēc iepriekšējā algotā darba pārtraukšanas uz nepārtrauktu trīs gadu laikposmu pēc tam, kad apstiprināta viņa alga un darba apstākļi, ja viņš ir strādājis algotu darbu divus gadus pēc šā nolīguma stāšanās spēkā ar noteikumu, ka viņš valsts kompetentajām iestādēm pierāda, ka ir spējīgs veikt saimniecisku darbību. 3. Jauniem cilvēkiem, kuri atstājuši Līgumslēdzējas valsts teritoriju pēc tam, kad uzturējušies tajā vismaz piecus gadus līdz 21 gada vecumam, ir tiesības uz laikposmu līdz četriem gadiem atgriezties minētajā valstī un veikt saimniecisku darbību. 30. pants Nodarbinātu personu profesionālā un teritoriālā mobilitāte 1. Nodarbinātai personai, kurai ir uzturēšanās atļauja, kas derīga vismaz vienu gadu, divpadsmit mēnešus pēc algotā darba uzsākšanas ir tiesības uz profesionālu un teritoriālu mobilitāti. Ievērojot atbilstību šā nolīguma 10. pantam, ir piešķirtas tiesības, kas ļauj mainīt nodarbinātā statusu pret pašnodarbinātā statusu. 2. Īpašās atļaujas, kas izdotas nodarbinātiem pārrobežu darba ņēmējiem, piešķir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visās Šveices vai tās kaimiņvalstu pierobežas zonās. 31. pants Ar pašnodarbinātu personu uzturēšanos saistītie noteikumi Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kas vēlas veikt uzņēmējdarbību citas Līgumslēdzējas puses teritorijā, lai strādātu kā pašnodarbinātais (turpmāk “pašnodarbinātais”), saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga sešus mēnešus. Ja viņš pirms sešu mēnešu termiņa izbeigšanās pierāda kompetentajām valsts iestādēm, ka viņš strādā kā pašnodarbinātais, viņš saņem uzturēšanās atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus. Sešu mēnešu laikposmu vajadzības gadījumā var pagarināt, ilgākais, par diviem mēnešiem, ja patiesi iespējams, ka viņš uzrādīs šādu pierādījumu. 32. pants Pašnodarbināti pārrobežu darba ņēmēji 1. Pašnodarbināts pārrobežu darba ņēmējs ir Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kura parastā dzīvesvieta ir Šveices vai kaimiņvalstu pierobežas zonā un kurš strādā kā pašnodarbinātais citas Līgumslēdzējas puses pierobežas zonā, parasti atgriežoties savā pamata dzīvesvietā katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā. Šajā nolīgumā pierobežas zonas ir zonas, kas definētas nolīgumos, kuri noslēgti starp Šveici un tās kaimiņvalstīm par pārvietošanos pierobežas zonās. 2. Līgumslēdzējas puses valstspiederīgais, kurš vēlas kā pierobežas zonā dzīvojoša persona kļūt par pašnodarbināto Šveices vai tās kaimiņvalstu pierobežas zonās, iepriekš saņem sākotnējo īpašo atļauju uz sešiem mēnešiem. Ja līdz sešu mēnešu laikposma beigām viņš pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka viņš strādā kā pašnodarbinātais, viņš saņem īpašu atļauju, kas derīga vismaz piecus gadus. Sešu mēnešu laikposmu vajadzības gadījumā var pagarināt ilgākais par diviem mēnešiem, ja patiesi iespējams, ka viņš uzrādīs šādu pierādījumu. 3. Īpašās atļaujas ir derīgas visā izdevējvalsts pierobežas zonā. 33. pants Pašnodarbinātu personu atgriešanās tiesības 1. Pašnodarbinātai personai, kurai ir uzturēšanās atļauja, kas derīga vismaz piecus gadus, un kura ir atstājusi uzņēmējvalsti, ir tiesības saņemt jaunu atļauju sešu gadu laikā pēc aizceļošanas ar noteikumu, ka šī persona jau ir strādājusi uzņēmējvalstī trīs gadus bez pārtraukuma un ka tā pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka spēj veikt saimniecisku darbību. 2. Pašnodarbinātam pārrobežu darba ņēmējam ir tiesības saņemt jaunu īpašo atļauju sešu gadu laikā pēc tam, kad pārtraukta iepriekšējā darbība, kura ilgusi četrus gadus bez pārtraukuma, ar noteikumu, ka šī persona pierāda valsts kompetentajām iestādēm, ka spēj veikt saimniecisku darbību. 3. Jauniem cilvēkiem, kuri ir atstājuši Līgumslēdzējas valsts teritoriju pēc tam, kad uzturējušies tajā vismaz piecus gadus līdz 21 gada vecumam, ir tiesības uz laikposmu līdz četriem gadiem atgriezties minētajā valstī un veikt saimniecisku darbību. 34. pants Pašnodarbinātas personas profesionālā un teritoriālā mobilitāte Īpašās atļaujas, kas izdotas pašnodarbinātiem pārrobežu darba ņēmējiem, piešķir tiesības uz profesionālo un teritoriālo mobilitāti visās Šveices vai tās kaimiņvalstu pierobežas zonās. Sākotnējās sešu mēnešu atļaujas, kas izdotas iepriekš (pārrobežu darba ņēmēju gadījumā – īpašās atļaujas), piešķir tiesības tikai uz teritoriālo mobilitāti. PROTOKOLS PAR OTRO MĀJOKLI DĀNIJĀ “Līgumslēdzējas puses vienojas, ka Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 1. protokols par nekustamā īpašuma iegādi Dānijā piemērojams arī šim līgumam attiecībā uz Šveices valstspiederīgo otra mājokļa iegūšanu Dānijā. ” PROTOKOLS PAR ĀLANDU SALĀM “Līgumslēdzējas puses vienojas, ka Somijas Pievienošanās akta Eiropas Savienībai 2. protokols par Ālandu salām attiecas arī uz šo nolīgumu. ” NOBEIGUMA AKTS Personas, kuras pilnvarojusi BEĻĢIJAS KARALISTE, DĀNIJAS KARALISTE, VĀCIJAS FEDERATĪVĀ REPUBLIKA, GRIEĶIJAS REPUBLIKA, SPĀNIJAS KARALISTE, FRANCIJAS REPUBLIKA, ĪRIJA, ITĀLIJAS REPUBLIKA, LUKSEMBURGAS LIELHERCOGISTE, NĪDERLANDES KARALISTE, AUSTRIJAS REPUBLIKA, PORTUGĀLES REPUBLIKA, SOMIJAS REPUBLIKA, ZVIEDRIJAS KARALISTE, LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀ KARALISTE, un EIROPAS KOPIENA, no vienas puses, un ŠVEICES KONFEDERĀCIJA, no otras puses, tiekoties 1999. gada 21. jūnijā Luksemburgā, lai parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, ir pieņēmušas turpmāk minētās kopīgās deklarācijas, kas pievienotas šim Nobeiguma aktam: — Kopīgā deklarācija par pakalpojumu sniegšanas vispārēju liberalizāciju, — Kopīgā deklarācija par izdienas pensijām bijušajiem Eiropas Kopienu iestāžu darbiniekiem, kuri ir Šveices pastāvīgie iedzīvotāji, — Kopīgā deklarācija par šā nolīguma piemērošanu, — Kopīgā deklarācija par turpmākām sarunām. Līgumslēdzējas puses ir pieņēmušas zināšanai arī šādas deklarācijas, kas pievienotas šim Nobeiguma aktam: — Šveices deklarācija par šā nolīguma atjaunošanu, — Šveices deklarācija par migrāciju un patvēruma politiku, — Šveices deklarācija par arhitektu diplomu atzīšanu, — Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu deklarācija par I pielikuma 1. un 17. pantu, — Šveices deklarācija par komiteju apmeklējumu. Luksemburgā, tūkstoš deviņi simti deviņdesmit devītā gada divdesmit pirmajā jūnijā KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA par pakalpojumu sniegšanas vispārēju liberalizāciju Līgumslēdzējas puses, pamatojoties uz acquis communautaire, apņemas iespējami īsā laikā uzsākt sarunas par pakalpojumu sniegšanas vispārēju liberalizāciju. KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA par izdienas pensijām bijušajiem eiropas kopienas iestāžu darbiniekiem, kuri ir šveices pastāvīgie iedzīvotāji Eiropas Kopienu Komisija un Šveice apņemas meklēt piemērotu risinājumu problēmai, kas saistīta ar nodokļu dubulto uzlikšanu to bijušo Eiropas Kopienu darbinieku izdienas pensijām, kuri ir Šveices pastāvīgie iedzīvotāji. KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA par šā nolīguma piemērošanu Līgumslēdzējas puses saskaņā ar starp tām noslēgto nolīgumu veiks pasākumus, kas vajadzīgi acquis communautaire piemērošanai attiecībā uz otras Līgumslēdzējas puses valstspiederīgajiem. KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA par turpmākām sarunām Eiropas Kopiena un Šveices Konfederācija paziņo par nodomu sākt sarunas, lai noslēgtu nolīgumus tādu kopēju interešu jomās kā 1972. gada Brīvās tirdzniecības līguma 2. protokola atjaunināšana un Šveices dalība dažās Kopienas mācību, jaunatnes, plašsaziņas līdzekļu, statistikas un vides programmās. Šo sarunu sagatavošanas darbs būtu jāuzsāk tūlīt pēc pašreizējo divpusējo sarunu pabeigšanas. ŠVEICES DEKLARĀCIJA par šā nolīguma atjaunošanu Šveice paziņo, ka, pamatojoties uz piemērojamām iekšējām procedūrām, tā pieņems lēmumu par šā nolīguma atjaunošanu septītajā tā piemērošanas gadā. ŠVEICES DEKLARĀCIJA par migrāciju un patvēruma politiku Šveice atkārtoti apstiprina vēlmi pastiprināt sadarbību ar ES un tās dalībvalstīm migrācijas un patvēruma politikas jomā. Tālab Šveice vēlas piedalīties ES patvēruma pieteikumu koordinēšanas sistēmā un ierosina sākt sarunas, lai noslēgtu konvenciju, kas būtu paralēla Dublinas konvencijai (Konvencija, ar ko nosaka dalībvalsti, kura atbild par tāda patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no Eiropas Kopienu dalībvalstīm, parakstīta Dublinā 1990. gada 15. jūnijā). ŠVEICES DEKLARĀCIJA par arhitektu diplomu atzīšanu Šveice saskaņā ar 1986. gada 10. jūnija Direktīvas 85/384/EEK noteikumiem ierosinās Līguma par personu brīvu pārvietošanos Apvienotajai komitejai, tiklīdz tā būs izveidota, pieņemt lēmumu par to, lai Šveices lietišķo zinātņu universitāšu izsniegtos arhitektu diplomus iekļautu Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos III pielikumā. EIROPAS KOPIENAS UN TĀS DALĪBVALSTU DEKLARĀCIJA par I pielikuma 1. un 17. pantu Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis paziņo, ka šā nolīguma I pielikuma 1. un 17. pants neskar acquis communautaire attiecībā uz nosacījumiem par to darbinieku norīkošanu, kuri ir trešās valsts valstspiederīgie saistībā ar pārrobežu pakalpojumu sniegšanu. DEKLARĀCIJA par Šveices dalību komitejās Padome piekrīt tam, ka Šveices pārstāvji drīkst kā novērotāji, ciktāl jautājumi uz tiem attiecas, apmeklēt šādu komiteju un speciālistu darba grupu sanāksmes: — Pētniecības programmu komitejas, to skaitā Zinātnes un tehnisko pētījumu komiteja (CREST), — Migrējošā darbaspēka sociālā nodrošinājuma administratīvā komisija, — Koordinācijas grupa augstākās izglītības diplomu savstarpējai atzīšanai, — Padomdevējas komitejas par lidojumu maršrutiem un konkurences noteikumu piemērošanu gaisa transporta jomā. Šveices pārstāvji nepiedalās, kad šajās komitejās notiek balsošana. Attiecībā uz citām komitejām, kas darbojas jomās, uz kurām attiecas šie nolīgumi, kuros Šveice ir pieņēmusi vai nu acquis communautaire, vai līdzvērtīgus pasākumus, Komisija apspriedīsies ar Šveices speciālistiem, izmantojot EEZ Līguma 100. pantā norādīto metodi. (1)  Kas ir spēkā šā nolīguma parakstīšanas dienā. (2)  Kas ir spēkā šā nolīguma parakstīšanas dienā. (3)  Šveicē apdrošināšanā slimības gadījumiem personām, kas nevēlas apmesties tur uz dzīvi, ir jāietver apdrošināšana nelaimes gadījumiem un maternitātes segums. (4)  Uz šīm personām neattiecas prioritāte, kas piešķirta darba ņēmējiem, kuri iesaistīti regulārā darba tirgū, vai algu un nodarbinātības nosacījumu atbilstības ievērošana konkrētā nozarē vai vietā


title: Council Regulation (EC) No 1264/1999 of 21 June 1999 amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund

eurovoc_concepts:
Cohesion Fund
common transport policy
environmental protection

formats: fmx4 html pdf print xhtml

text: 26. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 161/57 COUNCIL REGULATION (EC) No 1264/1999 of 21 June 1999 amending Regulation (EC) No 1164/94 establishing a Cohesion Fund THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular the second paragraph of Article 161 thereof, Having regard Commission (1), to the proposal from the Having regard to the assent of Parliament (2), the European Having regard of the opinion of the Economic and Social Committee (3), Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (4), (1) Whereas, pursuant to Article 16(1) of Regulation (EC) No 1164/94 (5), the Council is to reexamine that Regulation before 31 December 1999; (2) Whereas the basic principles of the Cohesion Fund laid down in 1994 should continue to govern the Fund’s activities until 2006 although for shown experience improvements; need has the the macroeconomic (3) Whereas, while the single currency, the euro, will the affect Community, it will not remove the need for eligibility of the beneficiary countries to be based on gross national product; situation of (5) Whereas, by Decision No 1692/96/EC (6), the European Parliament and the Council adopted Community guidelines for the development of the trans-European transport network; (6) Whereas, during transitional period the (1 January 1999 to 31 December 2001), all references to the euro should normally also be read as references to the euro as a monetary unit, as provided for in the second sentence of Article 2 of Council Regulation (EC) No 974/98 of 3 May 1998 on the introduction of the euro (7); (7) Whereas, in view of the continuing progress achieved towards real convergence and taking account of the new macroeconomic context in which the Cohesion Fund now operates, the overall allocation of assistance of Member States participating in the euro will be adjusted so as to take account of in national prosperity attained over the previous period; the improvement (8) Whereas the procedures for the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance economic and coordination of policies were in Regulation (EC) No 1466/97 (8); set out borrowing (9) Whereas the preliminary and final figures for the public-sector gross domestic product and gross national product must be compiled in accordance with the rules of integrated economic the European system of accounts (EC) No 2223/96 (9); by Regulation requirement, established (4) Whereas all the Member States participating in the euro are to submit to the Council a stability programme their medium-term objective for achieving a budget that is nearly in balance or is in surplus; in particular setting out (10) Whereas the Resolution on the Stability and Growth Pact (10) adopted at the Amsterdam European Council meeting on 17 June 1997 sets the roles of out Commission and the Council; the Member States, the (1) OJ C 159, 26. 5. 1998, p. 7. (2) Assent delivered on 6 May 1999 (not yet published in the Official Journal). (3) OJ C 407, 28. 12. 1998, p. 74. (4) OJ C 51, 22. 2. 1999, p. 10. (5) OJ L 130, 25. 5. 1994, p. 1. (6) OJ L 228, 9. 9. 1996, p. 1. (7) OJ L 139, 11. 5. 1998, p. 1. (8) OJ L 209, 2. 8. 1997, p. 1. (9) OJ L 310, 30. 11. 1996, p. 1. Regulation as amended by Regulation (EC) No 448/98 (OJ L 58, 27. 2. 1998, p. 1). (10) OJ C 236, 2. 8. 1997, p. 1. L 161/58 EN Official Journal of the European Communities 26. 6. 1999 retained, (11) Whereas, while the principle of a high level of assistance is the search for other sources of finance, in particular the beneficiary Member States effort to maximise the leverage of Fund resources by encouraging greater use of private sources of funding should be supported by the Commission; whereas rates of assistance should be varied to improve the leverage of Fund resources and to take better return on projects; account of whereas application of the polluter-pays principle laid down in Article 174 of the Treaty must be complied with in operations financed by the Fund; the rate of the (12) Wheras the responsibility of the Member State for financial control work should be clearly laid down; (13) Whereas there should be provision to ensure continuity of finance for operations in progress and their adjustments to the new regulatory requirements; (14) Whereas Regulation (EC) No 1164/94 should be amended accordingly, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 Regulation (EC) No 1164/94 is hereby amended as follows: 1. (a) a new recital to be inserted after the sixth recital shall read as follows: criterion, economic (cid:28)Whereas, with regard to the convergence current the macroeconomic conditionality provisions will continue to apply; whereas, accordingly, no new projects or new project stages shall be financed by the Fund in a Member State in the event of the Council, acting by qualified majority on a recommendation from the Commission, finding that the Member State has not respected the Stability Growth Pact. ’; (b) a new recital to be inserted after the new seventh recital shall read as follows: as its objective to deter excessive general government deficits and, to further their prompt correction were set out in Council Regulation (EC) No 1467/97 (*) they occur, if (*) OJ L 209, 2. 8. 1997, p. 6. ’; (c) a new recital to be inserted after the former 20th recital shall read as follows: (cid:28)Whereas total annual receipt in any Member State from the Cohesion Fund under this Regulation, in combination with assistance provided under the Structural Funds, should be limited under a general capping dependent on the national absorption capacity’; (d) the former 21st recital renumbered 24th recital and read as follows: shall become the fulfilment of in (cid:28)Whereas provision should be made, conjunction with the the conditions of economic convergence as set out in Article 104 of the Treaty and with the need for sound management of the government deficit, for a form of conditionality in the granting of financial assistance; whereas, in that context, compliance with the obligations arising from the Treaty must also be assessed having due regard to the guidelines adopted in the Resolution of the European Council of 17 June 1997 on the Stability and Growth Pact (*) and whereas the concept of excessive deficit is to be interpreted in the light of that Resolution; whereas, for each participating Member State, macroeconomic conditionality the should be assessed taking account of in that Member State responsibilities of respect of the stability of the euro; (*) OJ C 236, 2. 8. 1997, p. 1. ’ 2. Paragraph 4 to be added to Article 2 shall read as follows: To be eligible under (cid:28)4. the Fund from 1 January 2000, the beneficiary Member States must have introduced a programme as provided for in Articles 3 and 7 of Council Regulation (EC) No 1466/97 (*). (cid:28)Whereas the provisions to speed up and clarify the excessive deficit procedure, having The four Member States meeting the GNP criterion referred to in paragraph 1 are Spain, Greece, Portugal and Ireland. 26. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 161/59 A mid-term review as provided for in paragraph 3 shall be carried out before the end of 2003 based on per capita GNP as shown by Community data for the period 2000 to 2002. — 2002: EUR 2,615 billion, — 2003: EUR 2,615 billion, (*) OJ L 209, 2. 8. 1997, p. 2. ’ — 2004: EUR 2,515 billion, 3. Article 3 is hereby amended as follows: (a) in paragraph 1 — 2005: EUR 2,515 billion, — 2006: EUR 2,510 billion. (i) in the first indent, the word (cid:28)fifth’shall be deleted; (ii) the second indent shall be replaced by: In the event of a Member State becoming ineligible, resources for the Cohesion Fund will be reduced accordingly. ’ 5. Article 5 shall be replaced by the following: the supported framework infrastructure projects of (cid:28)— transport common by interest, Member States, which are identified the within of by Decision guidelines adopted No 1692/96/EC of the European Parliament and the Council of 23 July 1996 on the development of transport the network (*). trans-European (*) OJ L 228, 9. 9. 1996, p. 1. ’; (b) in paragraph 2, the second indent shall be amended as follows: (cid:28)Article 5 Indicative allocation An indicative allocation of the total resources of the Fund shall be made on the basis of precise and objective criteria, principally population, per capita GNP taking account of the improvement in national prosperity attained over the previous period, and surface area; it shall also take account as factors of deficiencies in transport infrastructure. socioeconomic other such (i) the introductory phrase shall be replaced by the following: The indicative allocation of the total resources resulting from the application of those criteria is set out in Annex I. (cid:28)technical publicity particularly:’; support measures, including and information campaigns, (ii) in point (b), the word (cid:28)supervision’ shall be inserted after (cid:28)monitoring’. Total annual receipts from the Cohesion Fund under in combination with assistance provided under the Structural Funds, should not exceed 4 % of national GDP. ’ this Regulation, 6. Article 6 shall be replaced by the following: 4. In Article 4, the third, fourth and fifth paragraphs to be added shall read as follows: (cid:28)Article 6 (cid:28)From 1 January 2000, total resources available for commitments in the period 2000 to 2006 should be EUR 18 billion at 1999 prices. Conditional assistance Commitment appropriations for each year of that period should be: — 2000: EUR 2,615 billion, — 2001: EUR 2,615 billion, in the event of 1. No new projects or, important projects, no new project stages shall be financed by the Fund in a Member State in the the Council, acting by a qualified event of majority from the on Commission, finding that the Member State in the has application not of referred to in implemented the programme Article 2(4) to avoid an excessive government deficit. in such a way as this Regulation recommendation a L 161/60 EN Official Journal of the European Communities 26. 6. 1999 The suspension of financing shall cease when the Council, acting under the same conditions, finds that taken the Member State concerned has measures to implement that programme in such a way as to avoid an excessive government deficit. Exceptionally, in the case of projects directly 2. the effecting more than one Member State, Council acting by a qualified majority on a recommendation from the Commission may decide to defer suspension of financing. ’ 7. Article 7 is hereby amended as follows: (a) paragraph 1 shall be amended as follows: (i) the second subparagraph shall be replaced by the following: (cid:28)However, from 1 January 2000 this rate in may be reduced to take account, cooperation with the Member State estimated revenue concerned, of generated any by of polluter-pays application principle. ’; the projects the and of (ii) the following subparagraph shall be added: (cid:28)To achieve this, the Commission shall support States’ beneficiary Member efforts to maximise the leverage of Fund resources by encouraging greater use of private sources of funding. ’; (b) in paragraph 2, the words (cid:28)the expenditure on which the calculation of’ and (cid:28)is based’ shall be deleted. 8. Article 10 is hereby amended as follows: (a) in paragraph 3 (cid:28)ECU’ is replaced by (cid:28)EUR’; (b) in paragraph 4, in the eighth line, the word (cid:28)possible’ before (cid:28)impact’ shall be deleted; (c) in the third indent of paragraph 5, the words (cid:28)including the polluter-pays principle’ shall be inserted after the words (cid:28)on the environment’. 9. Article 11 is hereby amended as follows: in paragraph 5, (cid:28)ecus’ shall be replaced by (cid:28)euro’. 10. Article 12 is hereby amended as follows: (a) paragraphs 1 and 2 shall be replaced by the following: for (cid:28)1. Without prejudice to the Commission’s the responsibility Community budget, Member States shall take responsibility in the first instance for the financial control of projects. To that end, the measures they take shall include: implementing (a) verifying that management and control arrangements have been set up and are being implemented in such a way as to ensure that Community funds are being used efficiently and correctly; (b) providing the Commission with a description of these arrangments; (c) ensuring that projects are managed in applicable the accordance with the funds Community rules and that placed at their disposal are used in accordance with the principles of sound financial management; all (d) certifying that declarations of the expenditure presented to the Commission are accurate and guaranteeing that they result from accounting systems based on verifiable supporting documents; (e) preventing and detecting irregularities, notifying these to the Commission, in accordance with the rules, and keeping the Commission informed of the progress of administrative and legal proceedings. In that context, the Member States and the Commission shall take the necessary steps information that exchanged remains confidential; to ensure the (f) presenting to the Commission, when each step of project or group of project, is wound up, a declaration projects drawn up by a person or department having a function independent of the designated authority. This declaration shall summarise the conclusions of the checks carried out during previous years the and shall assess application for payment of final balance and the legality and regularity of the expenditure covered by the final the validity of the 26. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 161/61 certificate. The Member attach declaration if they consider it necessary; States may this opinion their own to (g) cooperating with the Commission to ensure that Community funds are used in accordance with the principles of sound financial management; (h) recovering any amounts lost as a result of and, where charging interest on late irregularity detected an appropriate, payments. ensure 2. The Commission in its responsibility for the implementation of the Community budget have shall that Member smoothly and control systems so that Community funds are efficiently and correctly used. States functioning management States the Member To that end, without prejudice to checks carried out by in laws, regulations accordance with national and administrative provisions, Commission officials or servants may, in accordance with arrangements agreed with the Member State in the framework of cooperation described in Article G(1) of Annex II, carry out on-the- spot checks, including sample checks, on the financed by the Fund and on projects management and control systems with a minimum of one working day’s notice. The Commission shall give notice to the Member State concerned with a view to obtaining all the assistance necessary. Officials or servants of the Member State concerned may take part in such checks. transactions. Commission officials or servants may take part in such checks. ’; (b) paragraph 4 shall be deleted and paragraph 5 shall become paragraph 4. 11. In Article 16(1), the words (cid:28)before the end of 1999’ shall be replaced (cid:28)by 31 December 2006 at the latest’. 12. Annex I shall be replaced by the following: (cid:28)ANNEX I Indicative allocation of the total resources of the Cohesion Fund among the beneficiary Member States — Spain: 61 % to 63,5 % of the total — Greece: 16 % to 18 % of the total — Ireland: 2 % to 6 % of the total — Portugal: 16 % to 18 % of the total. ’ Article 2 Applications submitted before the entry into force of this Regulation shall remain valid provided that, where necessary, they are supplemented to comply with the requirements of Regulation (EC) No 1164/94, as amended within two months of the entry into force of this Regulation. The Commission may require the Member State concerned to carry out an on-the-spot check to verify the correctness of one or more This Regulation shall enter into force on 1 January 2000. Article 3 This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Luxembourg, 21 June 1999. For the Council The President G. VERHEUGEN


title: Council Directive 1999/63/EC of 21 June 1999 concerning the Agreement on the organisation of working time of seafarers concluded by the European Community Shipowners' Association (ECSA) and the Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) - Annex: European Agreement on the organisation of working time of seafarers

eurovoc_concepts:
carrier
crew
interprofessional agreement
trade union
working time

formats: html pdf print

text: 2. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 167/33 COUNCIL DIRECTIVE 1999/63/EC of 21 June 1999 concerning the Agreement on the organisation of working time of seafarers concluded by the European Community Shipowners’ Association (ECSA) and the Federation of Transport Workers’ Unions in the European Union (FST) THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and, in particular Article 139(2) thereof, Having regard to the proposal from the Commission, Whereas: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) following the entry into force of the Treaty of Amsterdam, the provisions of the Agreement on social policy annexed to the Protocol 14 on social policy, annexed to the Treaty establishing the European Community, as amended by the Treaty of Maastricht, have been incorporated into Articles 136 to 139 of the Treaty establishing the European Community; management and labour (‘the social partners'), may in accordance with Article 139(2) of the Treaty, request jointly that agreements at Community level be implemented by a Council decision on a proposal from the Commission; the Council adopted Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time (1); whereas sea trans- port was one of the sectors of activity excluded from the scope of that Directive; account should be taken of the relevant Conven- tions of the International Labour Organisation with regard to the organisation of working time, including in particular those relating to the hours of work of seafarers; the Commission, in accordance with Article 3(2) of the Agreement on social policy, has consulted management and labour on the possible direction of Community action with regard to the sectors and activities excluded from Directive 93/104/EC; after that consultation the Commission considered that Community action was desirable in that area, and once again consulted management and labour at Community level on the substance of the envis- aged proposal in accordance with Article 3(3) of the said Agreement; the European Community Shipowners’ Association (ECSA) and the Federation of Transport Workers’ Unions in the European Union (FST) informed the (8) (9) (10) (11) (12) (13) Commission of their desire to enter into nego- tiations in accordance with Article 4 of the Agree- ment on social policy; the said organisations concluded, on 30 September 1998, an Agreement on the working time of seafarers; this Agreement contains a joint request to the Commission to implement the Agreement by a Council decision on a proposal from the Commis- sion, in accordance with Article 4(2) of the Agree- ment on social policy; the Council, in its resolution of 6 December 1994 on certain aspects for a European Union social policy: a contribution to economic and social convergence in the Union (2) asked management and labour to make use of the opportunities for concluding agreements, since they are close to social reality and to social problems; the Agreement applies to seafarers on board every seagoing ship, whether publicly or privately owned, which is registered in the territory of any Member State and is ordinarily engaged in commercial maritime operations; for instrument the proper implementing the Agreement is a Directive within the meaning of Article 249 of the Treaty; it therefore binds the to be achieved, Member States as to the result whilst leaving national authorities the choice of form and methods; in accordance with the principles of subsidiarity and proportionality as set out in Article 5 of the Treaty, the objectives of this Directive cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore be better achieved by the Community; this Directive does not go beyond what is necessary for the attainment of those objectives; with regard to terms used in the Agreement which are not specifically defined therein, this Directive leaves Member States free to define those terms in accordance with national law and practice, as is the case for other social policy Directives using similar terms, providing that those definitions respect the content of the Agreement; (1) OJ L 307, 13. 12. 1993, p. 18. (2) OJ C 368, 23. 12. 1994, p. 6. L 167/34 EN Official Journal of the European Communities 2. 7. 1999 (14) (15) for a the Commission has drafted its proposal Directive, in accordance with its communication of 20 May 1998 on adapting and promoting the social dialogue at Community level, taking into account the representative status of the signatory parties and the legality of each clause of the Agreement; the Commission informed the European Parlia- ment and the Economic and Social Committee, in 14 accordance with December 1993 concerning the application of the Agreement on social policy, by sending them the text of its proposal for a Directive containing the Agreement; communication its of (16) the implementation of the Agreement contributes to achieving the objectives under Article 136 of the Treaty, HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE: Article 1 The purpose of this Directive is to put into effect the Agreement on the organisation of working time of seafarers concluded on 30 September 1998 between the organisations representing management and labour in the maritime sector (ECSA and FST) as set out in the Annex hereto. Article 2 Minimum requirements 1. Member States may maintain or introduce more favourable provisions than those laid down in this Directive. 2. The implementation of this Directive shall under no circumstances constitute sufficient grounds for justifying a reduction in the general level of protection of workers in the fields covered by this Directive. This shall be without prejudice to the rights of Member States and/or manage- ment and labour to lay down, in the light of changing circumstances, different legislative, regulatory or contrac- tual arrangements to those prevailing at the time of the the adoption of minimum requirements laid down in this Directive are adhered to. this Directive, provided always that Article 3 Transposition 1. Member States shall bring into force the laws, regu- lations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 30 June 2002, or shall ensure that, by that date at the latest, management and labour have introduced the necessary measures by agreement, the Member States being required to take any necessary measure to enable them at any time to be in a position to guarantee the results imposed by this Directive. They shall forthwith inform the Commission thereof. 2. When Member States adopt the provisions referred to in the first paragraph, these shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference at the time of their official publication. The methods of making such reference shall be laid down by the Member States. Article 4 Addressees This Directive is addressed to the Member States. Done at Luxembourg, 21 June 1999. For the Council The President L. SCHOMERUS 2. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 167/35 ANNEX EUROPEAN AGREEMENT on the organisation of working time of seafarers Having regard to the Agreement on social policy annexed to the Protocol on social policy attached to the Treaty establishing the European Community and in particular Articles 3(4) and 4(2) thereof; Whereas Article 4(2) of the Agreement on social policy provides that agreements concluded at European level may be implemented at the joint request of the signatory parties by a Council Decision on a proposal from the Commission; Whereas the signatory parties hereby make such a request, THE SIGNATORY PARTIES HAVE AGREED THE FOLLOWING: Clause 1 number or hours of rest which shall be provided in a given period of time. 1. The Agreement applies to seafarers on board every seagoing ship, whether publicly or privately owned, which is registered in the territory of any Member State and is ordinarily engaged in commercial maritime operations. For the purpose of this Agreement a ship that is on the register of two States is deemed to be registered in the territory of the State whose flag it flies. 2. In the event of doubt as to whether or not any ships are to be regarded as seagoing ships or engaged in commercial maritime operations for the purpose of the Agreement, the question shall be determined by the competent authority of the Member State. The organ- isations of shipowners and seafarers concerned should be consulted. Clause 2 For the purpose of the Agreement: Clause 4 Without prejudice to Clause 5, the normal working hours’ standard of seafarer is, in principle, based on an eight- hour day with one day of rest per week and rest on public holidays. Member States may have procedures to authorise register a collective agreement which determines or seafarers’ normal working hours on a basis on less favour- able than this standard. Clause 5 1. The limits on hours of work or rest shall be either: (a) maximum hours of work which shall not exceed (i) fourteen hours in any 24 hour period; and (ii) 72 hours in any seven-day period; (a) the term ‘hours of work' means time during which a seafarer is required to do work on account of the ship; or (b) the term ‘hours of rest' means time outside hours of work; this term does not include short breaks; (c) the term ‘seafarer' means any person who is employed or engaged in any capacity on board a seagoing ship to which the Agreement applies; (d) the term ‘shipowner' means the owner of the ship or any other organisation or person, such as the manager or bareboat charterer, who has assumed the responsi- bility for the operation of the ship from the shipowner and who on assuming such responsibility has agreed to take over all the attendant duties and responsibil- ities. Clause 3 Within the limits set out in Clause 5, there shall be fixed either a maximum number of hours of work which shall not be exceeded in a given period of time, or a minimum (b) minimum hours of rest which shall not be less than: (i) ten hours in any 24 hour period; and (ii) 72 hours in any seven-day period. 2. Hours of rest may be divided into no more than two periods, one of which shall be at least six hours in length and the interval between consecutive periods of rest shall not exceed 14 hours. 3. Musters, fire-fighting and lifeboat drills, and prescribed by national laws and regulations and by international instruments shall be conducted in a manner that mini- mises the disturbance of rest periods and does not induce fatigue. 4. In respect of situations when a seafarer is on call, such as when a machinery space is unattended, the seafarer shall have an adequate compensatory rest period if the normal period of rest is disturbed by call-outs to work. L 167/36 EN Official Journal of the European Communities 2. 7. 1999 arbitration award exists or 5. With regard to paragraphs 3 and 4, where no collective agreement or the competent authority determines that the provisions in the agreement or award are inadequate, it would be for the competent authority to determine such provisions to ensure that the seafarers concerned have sufficient rest. if 6. With due regard for the general principles of the protection of the health and safety of workers, Member States may have national laws, regulations or a proce- dure for the competent authority to authorise or register collective agreements permitting exceptions to the limits set out in paragraphs 1 and 2. Such excep- tions shall, as far as possible, follow the standards set out but may take account of more frequent or longer leave periods, or the granting of compensatory leave for watchkeeping seafarers or seafarers working on board ship on short voyages. 7. A table shall be posted, in an easily accessible place, with the shipboard working arrangements, which shall contain for every position at least: (a) the schedule of service at sea and service in port; and (b) the maximum hours of work or the minimum hours of rest required by the laws, regulations or collective agreements in force in the Member States. 8. The table referred to in paragraph 7 shall be estab- in the working lished in a standardised format language or languages of the ship and in English. Clause 6 No seafarer under 18 years of age shall work at night. For the purpose of this Clause, ‘night' means a period of at least nine consecutive hours, including the interval from midnight to five a. m. This provision need not be applied when the effective training of young seafarers between the ages of 16 and 18 in accordance with established programmes and schedules would be impaired. Clause 7 1. The master of a ship shall have the right to require a seafarer to perform any hours of work necessary for the immediate dafety of the ship, persons on board or cargo, or for the purpose of giving assistance to other ships or persons in distress at sea. 2. In accordance with paragraph 1, the master may suspend the schedule of hours of work or hours of rest and require a seafarer to perform any hours of work necessary until the normal situation has been restored. 3. As soon as practicable after the normal situation has been restored, the master shall ensure that any seafarer who have performed work in a scheduled rest period are provided with an adequate period of rest. Clause 8 rest 1. Records of seafarers’ daily hours of work or of their shall be maintained to allow daily hours of monitoring of compliance with the provisions set out in Clause 5. The seafarer shall receive a copy of the records pertaining to him or her which shall be endorsed by the master, or a person authorised by the master, and by the seafarer. 2. Procedures shall be determined for keeping such records on board, including the intervals at which the the information shall be recorded. The format of records of the seafarers’ hours of work or of their hours of rest shall be established taking into account any available international guidelines. The format shall be established in the language provided by Clause 5, para- graph 8. 3. A copy of the relevant provisions of the national legis- lation pertaining to this Agreement and the relevant collective agreements shall be kept on board and be easily accessible to the crew. Clause 9 The records referred to in Clause 8 shall be examined and endorsed at appropriate intervals, to monitor compliance with the provisions governing hours of work or hours of rest that give effect to this Agreement. Clause 10 1. When determining, approving or revising manning levels, it is necessary to take into account the need to avoid or minimise, as fas as practicable, excessive hours of work, to ensure sufficient rest and to limit fatigue. 2. If the records or other evidence indicate infringement of provisions governing hours of work or hours of rest, measures, including if necessary the revision of the manning of the ship, shall be taken so as to avoid future infringements. 3. All ships to which this Agreement applies shall be sufficiently, safely and efficiently manned, in accord- ance with the minimum safe manning document or an equivalent issued by the competent authority. 2. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 167/37 Clause 11 No person under 16 years of age shall work on a ship. Clause 12 The shipowner shall provide the master with the neces- sary resources for the purpose of compliance with obliga- tions under this Agreement, including those relating to the appropriate manning of the ship. The master shall take all necessary steps to ensure that the requirements on seafarers’ hours of work and rest arising from this Agree- ment are complied with. Clause 13 1. All seafarers shall possess a certificate attesting to their fitness for the work or which they are to be employed at sea. The nature of the health assessment to be made and the particulars to be included in the medical certifcate shall be established after consultation with the ship- owners and seafarers organisations concerned. All seafarers shall have regular health assessments. Watchkeepers suffering from health problems certified by a medical practitioner as being due to the fact that they perform night work shall be transferred, wherever possible, to day work to which they are suited. Brussels, 30 Septembre 1998. 2. The health assessment referred to in paragraph 1 shall be free and comply with medical confidentiality. Such health assessments may be conducted within the national health system. Clause 14 Shipowners shall provide information on watchkeepers and other night workers to the national competent authority if they so request. Clause 15 Seafarers shall have safety and health protection appro- priate to the nature of their work. Equivalent protection and prevention services or facilities with regard to the safety and health of seafarers working by day or by night shall be available. Clause 16 Every seafarer shall be entitled to paid annual leave of at least four weeks, or a proportion thereof for periods of employment of less than one year, in accordance with the conditions for entitlement to, and granting of, such leave laid down by national legislation and or/practice. The minimum period of paid annual leave may not be replaced by an allowance in lieu, except where the employment relationship is terminated. Federation of Transport Workers’ Unions in the European Union (FST) European Community Shipowners’ Association (ECSA)


title: 1999/425/ECSC: Decision of the Representatives of the Governments of the Member States, meeting within the Council of 21 June 1999 on certain measures applicable with regard to Kazakhstan concerning trade in certain steel products covered by the ECSC Treaty

eurovoc_concepts:
ECSC
Kazakhstan
import licence
iron and steel product

text: 30. 6. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 164/79 II (Acts whose publication is not obligatory) COUNCIL DECISION OF THE REPRESENTATIVES OF THE GOVERNMENTS OF THE MEMBER STATES, MEETING WITHIN THE COUNCIL on certain measures applicable with regard to Kazakhstan concerning trade in certain steel products covered by the ECSC Treaty of 21 June 1999 (1999/425/ECSC) THE REPRESENTATIVES OF THE GOVERNMENTS OF THE MEMBER STATES OF THE EUROPEAN COAL AND STEEL COMMUNITY, MEETING WITHIN THE COUNCIL, In agreement with the Commission, HAVE DECIDED AS FOLLOWS: Article 1 During the period from 1 July to 31 December 1999, imports into all the Member States of steel products covered by the ECSC Treaty referred to in Annex I originating in Kazakhstan shall be subject to licensing. Licences shall be issued only within the limits defined in Article 2. Steel products originating in Kazakhstan, covered by a valid import licence or licences issued pursuant to Decision 98/694/ECSC (1), and which had already been sent to the Community before the date of entry into force of this Decision, shall be admitted within the limits applicable for the period from 1 January to 30 June 1999. Article 3 shall issue licences and inform the Member States Commission thereof immediately. The Commission shall keep the Member States regularly informed of the extent to which the quantities have been used up. The Member States and the Commission shall confer in order to ensure that these quantities are not exceeded. Article 4 Should an agreement between the European Coal and Steel Community and Kazakhstan on trade in certain steel products be concluded and enter into force during the period of application of this Decision, the provisions of that agreement together with any measures taken to give effect to it, shall, as from the date on which the agreement enters into force, replace the provisions of this Decision. Article 5 This Decision shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Communities. Article 2 It shall apply from 1 July 1999. Quantities of authorised imports shall be determined, for each product group and for the whole of the Community, according to the quotas indicated in Annex II. The period of validity of the import licence is hereby fixed at four months. Unused or partially used import licences may be renewed for two months. Done at Luxembourg, 21 June 1999. For the Council The President G. VERHEUGEN (1) OJ L 332, 8. 12. 1998, p. 7. L 164/80 EN Official Journal of the European Communities 30. 6. 1999 SA. Flat-rolled products SA1. Coils 7208 10 00 7208 25 00 7208 26 00 7208 27 00 7208 36 00 7208 37 10 7208 37 90 7208 38 10 7208 38 90 7208 39 10 7208 39 90 7211 14 10 7211 19 20 7219 11 00 7219 12 10 7219 12 90 7219 13 10 7219 13 90 7219 14 10 7219 14 90 7225 20 20 7225 30 00 SA2. Heavy plate 7208 40 10 7208 51 10 7208 51 30 7208 51 50 7208 51 91 7208 51 99 7208 52 10 7208 52 91 7210 69 10 7210 70 31 7210 70 39 7210 90 31 7210 90 33 7210 90 38 7211 14 90 7211 19 90 7211 23 10 7211 23 51 7211 29 20 7211 90 11 7212 10 10 7212 10 91 7212 20 11 7212 30 11 7212 40 10 7212 40 91 7212 50 31 7212 50 51 7212 60 11 7212 60 91 7219 21 10 7219 21 90 7219 22 10 7219 22 90 7219 23 00 7219 24 00 7219 31 00 7219 32 10 7219 32 90 7219 33 10 7219 33 90 7219 34 10 7219 34 90 7219 35 10 7219 35 90 7225 40 80 ANNEX I 7208 52 99 7208 53 10 7211 13 00 SA3. Other flat-rolled products 7208 40 90 7208 53 90 7208 54 10 7208 54 90 7208 90 10 7209 15 00 7209 16 10 7209 16 90 7209 17 10 7209 17 90 7209 18 10 7209 18 91 7209 18 99 7209 25 00 7209 26 10 7209 26 90 7209 27 10 7209 27 90 7209 28 10 7209 28 90 7209 90 10 7210 11 10 7210 12 11 7210 12 19 7210 20 10 7210 30 10 7210 41 10 7210 49 10 7210 50 10 7210 61 10 ANNEX II QUOTAS Flat-rolled products SA1 (coils): SA2 (heavy plate): SA3 (other flat products): (tonnes) 14 629 5 123 4 140


title: Komission asetus (EY) N:o 1305/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, tuottajille Williams- ja Rocha-päärynöistä maksettavan vähimmäishinnan sekä näiden sokeriliemeen ja/tai omaan mehuunsa säilöttyjen päärynöiden tuotantotuen määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1999/2000

eurovoc_concepts:
minimum price
pip fruit
preserved product
producer price
production aid

text: 22. 6. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 155/33 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1305/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, tuottajille Williams- ja Rocha-päärynöistä maksettavan vähimmäishinnan sekä näiden sokeriliemeen ja/tai omaan mehuunsa säilöttyjen päärynöiden tuotanto- tuen määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1999/2000 EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen, ottaa huomioon hedelmä- ja vihannesjalostealan yhtei- sestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 (1), sellai- sena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2199/97 (2), ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan ja 4 artiklan 9 kohdan, sekä katsoo, että (1) (2) vahvistettava sokeriliemen ja/tai olisi omaan mehuunsa säilöttyjen Williams- ja Rocha-pääry- nöiden vähimmäishinta ja tuotantotuki markki- nointivuodeksi 1999/2000 asetuksen (EY) N:o 2201/96 3 ja 4 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti ja ottaen huomioon mainitun asetuksen 5 artiklassa käyttöön otettu tukikynnys, jonka ylit- tyessä tukea vähennetään, ja asetuksessa tässä ovat säädetyt hedelmä- ja vihannesjalosteiden hallintokomitean lausunnon mukaiset, toimenpiteet 1 artikla Markkinointivuonna 1999/2000: a) asetuksen (EY) N:o 2201/96 3 artiklassa tarkoitettu vähimmäishinta tuottajalta lähtiessä on 35,552 EUR 100 nettokilogrammalta Williams- ja Rocha-pääry- nöitä, jotka on tarkoitettu sokeriliemeen ja/tai omaan mehuunsa säilöttyjen päärynöiden valmistukseen; b) mainitun asetuksen 4 artiklassa tarkoitettu tuotantotuki on 11,886 EUR 100 nettokilogrammalta sokeriliemeen ja/tai omaan mehuunsa säilöttyjä päärynöitä. 2 artikla tulee voimaan kolmantena päivänä sen Tämä asetus jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen viralli- sessa lehdessä. Sitä sovelletaan 15 päivästä heinäkuuta 1999. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsen- valtioissa. Tehty Brysselissä 21 päivänä kesäkuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL L 297, 21. 11. 1996, s. 29. (2) EYVL L 303, 6. 11. 1997, s. 1