title: 2001/89/EF: Kommissionens beslutning af 23. juni 1999 om betinget godkendelse af de franske myndigheders støtte til Crédit Foncier de France (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(1999) 2035)

eurovoc_concepts:
France
State aid
aid system
control of State aid
financial institution
report

formats: html pdf print

text: L 34/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 23. juni 1999 om betinget godkendelse af de franske myndigheders støtte til Crédit Foncier de France (meddelt under nummer K(1999) 2035) (Kun den franske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (2001/89/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 87 og 88, under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 61 og 62, efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (1) i overensstemmelse med ovennævnte artikler, og (3) ud fra følgende betragtninger: 1. SAGSFREMSTILLING og finansminister en pressemeddelelse, hvoraf det fremgik, at staten ville støtte finansieringsinstituttet og havde givet tilsagn om at stille garanti for CFF's lån og sikre, at CFF kunne fortsætte sin virksomhed under over- holdelse af gældende solvensregler. Da nogle af støtteforanstaltningerne til fordel for CFF kunne formodes at indeholde elementer af statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og de ikke på daværende tidspunkt og på basis af de dengang disponible oplysninger kunne betragtes som forenelige med fællesmarkedet, indledte Kommissionen den 3. juli 1996 proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 2. I den forbindelse anmodedes de franske myndig- heder om at fremsende yderligere oplysninger om de påtænkte støtteforanstaltninger. (1) af 2. 1996 februar skrivelse Ved anmodede Kommissionen de franske myndigheder om nærmere oplysninger om oprettelsen af en kreditlinje på 20- 25 mia. FRF i Caisse des Dépôts et Consignations (CDC) med henblik på at sætte det specialiserede finan- sieringsinstitut Crédit Foncier de France (CFF) i stand til at løse sine likviditetsproblemer. De franske myndig- heder svarede i to breve af henholdsvis den 29. februar og 21. marts 1996, hvor de dels fremsendte en del af den efterspurgte dokumentation og dels oplyste, at CFF's nye direktør i nærmeste fremtid ville fremlægge en plan for omstrukturering af banken. (2) Den 17. april 1996 anmodede Kommissionen de franske myndigheder om de oplysninger, der var nødvendige for undersøgelsen af støtteforanstaltningerne til fordel for banken. Den 29. april udsendte den franske økonomi- (1) EFT C 275 af 20. 9. 1996, s. 2. (4) I første omgang gik de franske myndigheders løsning ud på at iværksætte en genopretningsplan — omorganise- ring og omlægning af koncernens strategi med vægten lagt på mellemfristede og lange lån i ejendomssektoren — og indgåelse af en alliance med en stærkere partner. Den nye aktionær skulle i kraft af sin rating gøre det muligt dels at sænke refinansieringsomkostningerne og dels at gendanne CFF's egenkapital. Efter udnævnelsen af en ny direktør begyndte banken systematisk at afhænde aktiver og udskille ikke-strategiske kapitalandele. Der blev indgået en aftale med fagforbundene om en perso- nalenedskæringsplan omfattende 600 frivillige fratræ- delser med sigte på ved udgangen af 1997 at have nedbragt antallet af ansatte i CFF til 2 400. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/37 (5) (6) finde en køber ikke gav Da de første forsøg på at positive resultater, besluttede de franske myndigheder at nationalisere CFF for at gøre det lettere at finde en partner. Den franske regerings plan, »Arthuis-planen«, som meddeltes Kommissionen den 26. juli 1996, gik ud på efterfølgende at likvidere CFF og oprette et offentligt foretagende, Caisse Nationale du Crédit Foncier de France (CNCF). Crédit Immobilier de France (CIF) skulle efter planen overtage CFF's afdelinger, forvaltningen af udlånsbestanden og en del af de ansatte. CNCF ville få tilført 2,5-2,6 mia. FRF fra staten med henblik på at tilbagekøbe alle de ejendomsværdipapirer, der var over- taget af CDC og stille sikkerhed for CFF's gæld og indfrielsen af CFF's lån i ejendomssektoren, med henblik på afvikling over en 10-årig periode. Efter at Caisse des Dépôts et Consignations (CDC) på statens vegne den 9. september 1996 havde offentliggjort et overtagelses- tilbud, ville CDC eje 90,6 % af CFF's kapital, CFF-perso- nalets opsparingsfond 1,3 %, CFF-personalets pensions- kasse 1,2 % og de øvrige aktionærer 6,9 %. Da CFF's personale var stærkt kritiske over for CIF, blev dette projekt opgivet af den nye regering, der kom til i juni 1996. Planen gik nu i stedet ud på at afhænde CFF til en køber. Da Kommissionen ikke havde modtaget alle de krævede oplysninger, rettede den på ny henvendelse til de franske myndigheder den 9. juli 1997. Finansministeren svarede herpå den 17. oktober 1997 og meddelte Kommis- sionen, at CFF i forståelse med staten havde overladt det til banken Deutsche Morgan Grenfell at finde en referen- ceaktionær, og at denne bank havde udarbejdet et præsentationsdossier og udsendt præsentationsskrivelser til potentielle købere, som havde en konsolideret egen- kapital på mindst 10 mia. FRF. Transaktionen skulle vedrøre de af CDC overtagne CFF-aktier og skulle fortrinsvis omfatte hele CFF's konsolideringsområde, men for under alle omstændigheder at gøre det lettere at privatisere CFF, var det dog også muligt at indgive fællesskab med tredjeparter. deltilbud eller bud i Kommissionen udbad sig ved skrivelse af 21. november 1997 oplysninger om den bebudede afhændelsespro- cedure, bl. a. den rapport, som Deutsche Morgan Grenfell havde udarbejdet. Kommissionen fik tilsendt rapporten den 18. december 1997 og anmodede efter gennem- gangen af denne ved skrivelse af 26. januar 1998 om yderligere oplysninger om enhver anden påtænkt støtte- foranstaltning til fordel for CFF i forbindelse med afhæn- delsesforretningen. (7) Ifølge pressen udtrykte flere købere med kapitalinte- resser i CFF's kommercielle net interesse i at overtage finansieringsinstituttet (heriblandt GE Capital, gruppen Azur-GMF, Postvæsenet, Sparekasserne og de ameri- kanske selskaber General Electric og General Motors). Den prioriterede løsning var tilsyneladende en model med en række småaktionærer med minoritetsinteresser i CFF's kapital omkring en erhvervsvirksomhed med en særdeles god rating. Gennemgangen af koncernens finansielle dokumenter (data rooms), der var forbeholdt (8) (9) (10) (11) de mest seriøse købere, fandt sted i perioden 19. januar- 30. april 1998. I september 1998 afbrød den franske regering efter flere måneders forhandlinger drøftelserne med den eneste potentielle køber, det amerikanske konsortium GMAC-Bass. Årsagen til afbrydelsen af forhandlingerne var, at GMAC-Bass ikke ville forpligte sig til at genrejse hele CFF samt størrelsen af de krævede garantier. Ifølge pressen frygtede GMAC-Bass, hvis det overtog CFF's samlede balance (på daværende tidspunkt ca. 310 mia. FRF) uden nogen form for statsgaranti, at det ville forringe dets rating. Konsortiet anmodede derfor den franske stat om at dele CFF's balance og selv over- tage ansvaret for den udestående masse af obligationslån, der var omfattet af en offentlig garanti. Efter sammenbruddet af forhandlingerne med GMAC underrettede den franske regering ved skrivelse af 18. september 1998 Kommissionen om, at den ville iværk- sætte en ny procedure med henblik på en endelig løsning af CFF-sagen. Den nye plan, der blev meddelt Kommissionen ved brev af 24. december 1998 og frem- sendt i detaljer med alle de hertil hørende tekniske bilag den 23. marts 1999, ville blive afviklet i tre faser: finan- siel omstrukturering, kapitaltilførsel fra staten via CDC og iværksættelse af en ny procedure med henblik på bankens indgåelse af en alliance med en partner. Den 24. marts 1999 meddelte den franske regering, at staten ville forstærke banken med et beløb på op til 1,85 mia. FRF via et aktionærlån fra CDC til en kort- fristet markedsrente. De franske myndigheder anførte desuden, at de ville tage skridt til at afhænde banken inden udgangen af 1999. Ved skrivelse af 11. maj 1999 meddelte direktøren for finansforvaltningen, at CDC's afhændelse af sin kapitalandel i CFF (90,5 % af kapitalen og et aktionærlån på 1,85 mia. FRF) ville blive gennem- ført efter en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure med offentliggørelse af udbudsbetingelserne. 2. BESKRIVELSE 2. 1. Crédit Foncier de France Crédit Foncier de France (CFF) er en mellemstor finans- koncern. Ved udgangen af 1994 havde den en balan- cesum på 377 mia. FRF og 3 400 ansatte. Koncernen består af 52 selskaber, der er aktive inden for finansie- ring af socialt boligbyggeri og ejendomsmarkedet. Foruden det franske net med 145 permanente og midler- tidige salgssteder havde koncernen datterselskaber i Frankrig og udlandet (Det Forenede Kongerige, Spanien, Italien, Nederlandene). CFF er et specialiseret finansieringsinstitut som defineret i bankloven af 1984. Det har som sådant ansvaret for forskellige public af service-opgaver, bestemte statsstøttede lån til lejeboliger (PLA: prêts loca- tifs aidés), tilrettelæggelse af realkreditmarkedet og over- førsel til kreditinstitutter af præmier på boligopsparings- konti. CFF's væsentligste public service-opgave bestod ydelse f. eks. L 34/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 (12) (13) tidligere i ydelse af statsstøttede lån til ejerboliger (PAP: prêts aidés pour l'accession à la propriété). Staten ydede støtte til CFF, således at CFF kunne tilbyde rentelettede lån. I denne sektor stod CFF for 75 % af distributionen og 100 % af finansieringen. Denne aktivitet ophørte pr. forbindelse med en omfattende 1. oktober 1995 i reform af finansieringen af ejerboliger. Efter den franske regerings beslutning i oktober 1995 om ikke at yde nye statsstøttede lån til ejerboliger og reformen af PLA i oktober 1996, indskrænkedes aktivite- forbindelse med den statsstøttede udlånsvirk- terne i somhed kraftigt (– 85 % i perioden 1994-1996). CFF skal stadig forvalte den udestående masse af statsstøttede lån, som reduceres i takt med tilbagebetalingerne (til tiden eller førtidigt). CFF's markedsbestemte forretnings- områder, som almindeligvis er mere rentable, men også mere risikable, var tidligere af begrænset omfang, men er vokset støt i de seneste år som modvægt til faldet i instituttets aktiviteter for den offentlige sektor. Indtil 1994 var hovedparten af CFF's kapital (i størrelses- ordenen 59 %) spredt på et stort antal småaktionærer, mens resten kontrolleredes af en gruppe franske institu- tionelle aktionærer (såsom Caisse des Dépôts et Consig- nations, Assurances Générales de France og andre insti- tutioner, der ejede ca. 15 % af kapitalen) og udenlandske institutionelle aktionærer (såsom UBS Asset Manage- ment, Templeton Global Investors og andre institutioner, der ejede ca. 22 % af kapitalen). CFF's personale ejede ca. 3 % af kapitalen. Den franske stat har en dominerende indflydelse på CFF, idet den udnævner CFF's administre- rende direktør og underdirektører. Staten er også repræ- senteret på generalforsamlingen og udpeger en af de tre kontrolkommitterede, som har til opgave at sikre, at vedtægterne overholdes strengt. Og endelig er staten repræsenteret ved en assisterende regeringskommissær. CFF er som følge af sin juridiske status underlagt yderli- gere offentlig kontrol ud over den almindelige kontrol, der udøves med aktieselskaber, der udsteder obligati- onslån, og med kreditinstitutter. 2. 2. Beskrivelse af statens støtteforanstaltninger (15) liglån, hvor CFF praktisk talt havde monopol, og navnlig de registrerede eller forventede tab på lånene medførte, at Moody's karakter faldt »Baal« og »Standard & Poor's« (S & P) til A1 (2), hvilket fordyrede lånoptagelsen og næsten gjorde det umuligt for CFF at optage lån på kapitalmarkederne uden at bringe instituttets rentabilitet i fare. til I begyndelsen af 1996 blev banken refinansieret ved en kreditlinje i CDC på 20 mia. FRF (med mulighed for udvidelse til 25 mia. FRF) over en periode på 18 måneder, som gjorde det muligt for banken at overvinde likviditetskrisen. Årsregnskaberne for 1995 viste et enormt tab (10,8 mia. FRF) som følge af betydelige hensættelser (13,6 mia. FRF), der i vidt omfang skyldtes en dårligt ledet forretningspolitik, der ikke i tilstrækkelig grad havde ført kontrol med risiciene i tilknytning til den konkurrenceprægede del af CFF's realkreditvirk- somhed. Koncernen havde 2,4 mia. FRF i negativ egen- kapital. På den ekstraordinære generalforsamling den 28. juni 1996 blev aktiekapitalen nedsat til 943 mia. FRF ved en sænkning af aktiernes nominelle værdi fra 200 til 25 FRF. (16) Solvensnøgletallet styrtdykkede til 0,5 %, og instituttets overlevelse blev sikret af staten, der trådte til med en garanti for CFF's gæld og fremtidige solvens. Der var navnlig tale om følgende statsstøtteforanstaltninger: 1) en kreditlinje på 20 mia. FRF (med mulighed for udvidelse til 25 mia. FRF) i Caisse des Dépôts et Consignations (100 % statsejet) med en løbetid på 18 måneder 2) en offentlig garanti for, at alle renter og afdrag på CFF's gæld repræsenteret ved værdipapirer vil blive honoreret 3) et tilsagn fra staten om, at den ville træffe alle de foranstaltninger, der var nødvendige for at sætte CFF i stand til at fortsætte sin virksomhed under overhol- delse af de gældende solvensregler. 3. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER (17) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre interesserede parter inden for den frist, der gælder for denne procedure. 4. BEMÆRKNINGER FRA DE FRANSKE MYNDIGHEDER (18) Med hensyn til de vilkår, hvorunder CDC's lån til CFF blev ydet, har de franske myndigheder fremført forskel- lige argumenter med sigte på at godtgøre, at støtteforan- staltningen var af midlertidig karakter og måtte betragtes som en nødhjælpsforanstaltning, og at den valgte formel havde indbygget en afskrækkende effekt, idet den indebar en gradvis forhøjelse af renten afhængigt af, hvor længe CFF benyttede sig af kreditlinjen, hvilket skulle tilskynde CFF til gradvist at begrænse sin udnyt- telse af den. (14) I modsætning til forretningsbanker modtager CFF ikke indlån fra privatpersoner, men finansieres med optagelse af obligationslån på det franske marked og på de inter- nationale markeder, som modtager en karakter fra de vigtigste internationale ratingbureauer. Krisen i boligsek- toren i 1990'erne, afskaffelsen af de statsstøttede ejerbo- (2) Standard & Poor's ratingskala ser således ud: AAA: ekstremt høj kreditværdighed, AA: meget høj kreditværdighed, A: høj kreditvær- dighed, men sårbar over for konjunktursvingninger, BBB: tilstræk- kelig kreditværdighed, men meget sårbar over for konjunktursving- ninger, BB og B: spekulativ og usikker kreditværdighed; CCC, CC og C: tvivlsom; D: allerede i betalingsstandsning. På Moody's skala anvendes følgende ratinger: Aaa, Aa1, Aa2, Aa3, A1, A2, A3, Baa1, Baa2. De to skalaer er ikke sammenlignelige led for led. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/39 lånet var fuldstændigt definitivt (19) Med hensyn til løbetiden understregede myndighederne, at tilbagebetalt otte måneder efter, at det var ydet. De lån til lokale myndig- heder, der blev stillet som garanti (3) over for CDC, bestod af kvalitetslån med over to års løbetid, dvs. at de ikke var behæftet med restancer eller tvistrisici, til en værdi af 27,8 mia. FRF. Hvad angår rentesatsen, lå den gennemsnitlige effektive margen på 31 basispoint, idet den steg fra 27 basispoint i februar til 41 basispoint i august. Den var således højere end på interbankmar- kedet. (20) De franske myndigheder gjorde gældende, at økonomi- og finansministerens tilsagn af 29. april 1996, som blev gengivet i pressemeddelelsen af 26. juli 1996, om at alle renter og afdrag på CFF's gæld ville blive honoreret, ikke havde samme juridiske gyldighed som en reel statsga- ranti. Ikke alene manglede der en præcis definition af de tekniske og juridiske gennemførelsesbestemmelser, men desuden skulle et tilsagn af denne art, også selv om der havde været tale om en formel statsgaranti, have været bekræftet ved en finanslov. Der var således tale om et politisk tilsagn om at overvåge CFF's situation for at styrke tilliden på finansmarkederne. (21) De franske myndigheder anførte endvidere, at kun en del af obligationslånene — nemlig de lån i fremmed valuta, der var udstedt før den 1. januar 1991 — var omfattet af en formel statsgaranti. Denne statsgaranti blev stillet i 1970'erne for offentlige virksomheder og specialiserede finansinstitutters lånoptagelse for at sikre finansieringen af betalingsbalancen i en situation med høj inflation og valutakontrol. Den franske regering ophævede garantien den 18. januar 1991, efter at inflationen var bragt under bedre kontrol, og den franske franc var blevet mere stabil; de lån, som CFF havde udstedt, efter den 18. januar 1991, var således udstedt uden at være omfattet af en formel garanti fra staten eller et offentligt foreta- gende. (22) (23) Endelig hvad angår statsgarantien for CFF's aktiver, skal lov af 31. december 1950 stilles der i henhold til offentlig garanti for realkreditlån i boligfinansieringssek- toren; de nærmere vilkår for den omhandlede garanti er fastsat ved aftale mellem staten og CFF ifølge en meka- nisme, som sikrer statsgarantiens begrænsede karakter — den omfatter kun 50 % af værdien af de belånte ejendomme (60 % siden 1991) — og den udløses kun i tilfælde af, at nettobeløbet hidrørende fra et pante- søgsmål er utilstrækkeligt til at dække en fordring, der normalt påhviler låneren. Aftalen har ligeledes siden 1991 sikret, at CFF har en interesse i, at garantifonden for statsstøttede lån fungerer optimalt. Ved skrivelse af 16. april 1999 anmodede Kommis- sionen de franske myndigheder om at fremsende oplys- ninger om begrundelsen for, at det franske finanstilsyn, Commission Bancaire, ikke havde krævet en øjeblikkelig gendannelse af CFF's egenkapital. De franske myndig- heder svarede ved skrivelse af 30. april 1999, at de ikke havde kendskab til, hvilke motiver der lå bag banktilsy- nets beslutning, men at det kunne tænkes, at tilsynsor- ganet foretrak en aktiv indsats for at finde en køber (3) Af CFF som sikkerhed for lånet. kombineret med en genopretningsplan frem for likvida- tion. 5. VURDERING AF DE OMHANDLEDE STØTTEFORAN- STALTNINGER 5. 1. De omhandlede foranstaltningers karakter af statsstøtte (24) Ved vurderingen af statsstøtteforanstaltninger anvender Kommissionen normalt det såkaldte »markedsøkono- jf. meddelelsen om offentlige miske investorprincip«, virksomheder (4). Ifølge denne meddelelse er der tale om støtte i forbindelse med en transaktion, hvis en tilsva- rende privat investor, der handler under normale markedsøkonomiske betingelser, ikke ville have givet sig i kast med transaktionen. 5. 1. 1. Kreditlinje hos CDC (25) (26) et lån til I henhold til en protokol, der blev undertegnet den 23. januar 1996, stillede CDC indtil den 31. marts 1997 en likviditetsfacilitet til rådighed i form af en revolverende kredit med sikkerhed i lokale myndigheder. Kreditlinjen på 20 mia. FRF, med mulighed for udvi- delse til 25 mia. FRF, med en løbetid på 18 måneder, på udnyttet med blev 7,9 mia. FRF i perioden 31. januar-30. august 1996, idet det højeste træk på 12,4 mia. FRF blev foretaget den 2. april 1996, samme dag som lånet blev indfriet. Hvad angår lånevilkårene og de forhold, under hvilke lånet blev ydet, skal det bemærkes, at den effektive gennemsnitlige rentemargen lå 0,31 basispoint over den interbankrentesats, der var angivet i lånevilkårene, idet den gik fra 0,27 basispoint i februar til 0,41 basispoint i august 1996. gennemsnitligt beløb Formålet med kreditlinjen var at understøtte CFF's likvi- ditet i en overgangsfase, hvor CFF ikke var i stand til at optage lån på finansmarkederne på normale markeds- vilkår. I løbet af den anden uge af januar 1996 blev CFF's tiårige obligationer noteret på det sekundære marked med en hidtil uset renteforskel på næsten 200 basispoint statslån med samme løbetid. Som følge af CFF's økonomiske vanske- ligheder var det kun staten, som via CDC — der som tidligere nævnt er et offentligt kreditinstitut, som på daværende tidspunkt ejede ca. 4 % af CFF's kapital — erklærede sig villig til at støtte CFF, mens de private aktionærer havde afvist at yde nogen form for støtte. (dvs. 2 procentpoint) over (4) Meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne om anvendelsen af EØF-traktatens artikel 92 og 93 og artikel 5 i Kommissionens direktiv 80/723/EØF på offentlige virksomheder i fremstillingssek- toren (EFT C 307 af 13. 11. 1993, s. 2). L 34/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 (27) For at vurdere, om den kreditlinje, som CDC stillede til rådighed, må anses for at udgøre statsstøtte, er det nødvendigt at sammenligne den med de lån, der almin- deligvis ydes af bankvirksomheder på normale markeds- vilkår. Det skal bl. a. undersøges, om: a) private virksomheder ville have stillet en tilsvarende kreditlinje til rådighed b) lånevilkårene (løbetid, rente og garanti) svarede til de gældende markedsvilkår på det pågældende tids- punkt. (30) (31) Ved vurderingen af disse elementer skal der ligeledes tages hensyn til de specifikke forhold, der gjorde sig gældende i forbindelse med ydelsen af kreditlinjen og navnlig CCF's økonomiske situation i begyndelsen af 1996. ting sænkedes fra 30. august 1995 til 1. maj 1996 fra C + til E (den lavest mulige værdi) til trods for statsinter- ventionen til fordel for banken i perioden januar-april 1996. Bureauet ændrede derimod ikke sin ratmg for CFF's langfristede gæld, der var angivet i begyndelsen af 1996, men ændrede blot perspektivet fra negativt til positivt efter regeringens erklæringer i slut- ningen af april. »Baa1« til nærværende forbindelse med I har Kommissionen vurderet de oplysninger, den har modtaget fra de franske myndigheder, herunder de bemærkninger, der er fremsendt om løbetid, garanti og rentesats i tilknytning til kreditlinjen. procedure Kommissionen har bemærket, at CFF har begrænset udnyttelsen af kreditten til otte måneder som følge af lånebetingelserne, der indebar en gradvis forhøjelse af renten, afhængigt af, hvor længe CCF benyttede sig af den (6). CFF benyttede sig af denne frist til hurtigt at finde løsninger på sit gældsproblem på markedet og forbedre sin aktiv-passiv-forvaltning. Lånet har dermed, i en begrænset periode og med et begrænset beløb, støttet det kriseramte kreditinstitut på et kritisk tidspunkt i dets finansielle omstruktureringsproces. (28) Ved en vurdering af CFF's økonomiske situation på daværende tidspunkt, skal det bemærkes, at — på baggrund af CFF's afhængighed af kapitalmarkederne for finansiering af dets aktiviteter — banken med hensyn til fastsættelsen af renten på dens lån var afhængig af ratingbureauernes vurdering af dens økonomiske soli- ditet. Ratingbureauerne begyndte at give CFF dårligere karakterer i 1993, men situationen forværredes i 1995, da Moody's karakter for CFF's soliditet lød på »D«, svarende til en usikker soliditet. Denne karakter blev ændret i nedadgående retning i januar 1996 (»E+«) for at understrege CFF's »meget svage soliditet«. Derimod er den langfristede karakter, der er den vigtigste, eftersom den tager hensyn til ikke blot soliditeten, men også enhver form for støtte og beskyttelse udefra (navnlig fra de offentlige myndigheders et forholdsmæssigt højere niveau (»Baa1«). Dette viser, at markedet forventede en statsstøtteintervention til fordel for CFF. forblevet på side), (29) Når en virksomhed bliver underlagt statens dominerende indflydelse og beskyttelse, som det var tilfældet med CFF, afspejler det sig i en anormal udvikling i dens rating. I nogle tilfælde konstaterer man, at selv om bestemte virksomheder har alvorlige finansielle og økonomiske forringes ratingen for deres lån ikke, når problemer, staten opretholder en form for kontrol med de pågæl- dende virksomheder. For at tage højde for dette fænomen har Moody's udviklet en soliditetsrating, som vurderer et foretagendes iboende økonomiske styrke, dvs. uden hensyn til nogen form for eventuel støtte udefra (5). Udviklingen i CFF's ratinger er en eksempla- risk illustration af dette fænomen. Moody's soliditetsra- (5) Jf. publikationen »Moody's assigns bank financial strength ratings to 540 banks« Moody's, New York, september 1995. (32) Med til den stillede hensyn lånegaranti havde Kommissionen anmodet om supplerende oplysninger for bedre at kunne verificere sikkerheden i forbindelse med CFF's lån til lokale myndigheder, som var stillet som garanti for CFF's kreditlinje hos CDC. Kommis- sionen har kunnet verificere, at værdien af de fordringer, der stilledes som garanti, var højere end det lånebeløb, som CDC stillede til rådighed (7), og at de fordringer, der stilledes som garanti, udelukkende var lån til lokale myndigheder i hovedstadsområdet med en løbetid på over to år, som ikke var behæftet med restancer eller tvistrisici. (33) Den garanti, som CFF har stillet for CDC's lån, er i overensstemmelse med normal bank- og aftalepraksis. Det kræves almindeligvis i normal bankpraksis, at de fordringer, der stilles som garanti, er højere end lånebe- løbet, idet forskellen mellem de to beløb anses for at være en yderligere garanti til kreditoren for den stati- Jo flere stiske risiko for en ufuldstændig honorering. risikoelementer der er forbundet med lånet, jo større krav stilles der til, at de ydede garantier let og sikkert kan udløses. I betragtning af deres høje kvalitet kan de aktiver, som CFF stillede som garanti, betragtes som en passende garanti på trods af den særligt høje risiko, der normalt er forbundet med ydelse af lån til et kriseramt foretagende, som CFF var det på daværende tidspunkt. (34) Hvad angår den rentesats, CDC opererede med på det omhandlede lån, bemærker Kommissionen, at CFF skulle betale en højere rente end den gennemsnitlige franske rente på interbankmarkedet. Sidstnævnte rente er forbe- holdt virksomheder i finanssektoren, som udviser den bedste risikograd. Spændet i forrentningen afhængigt af (6) I gennemsnit gjaldt der følgende rentesatser: PIBOR (den gennem- juni snitlige interbankrente i Paris) + 0,25 % for træk før den 3. 1996; PIBOR + 0,40 % for træk på lånet mellem den 3. juni og den 1. oktober 1996; PIBOR + 0,675 % for træk på lånet mellem den 1. oktober 1996 og den 31. marts 1997. (7) De fordringer på lokale myndigheder, der stilledes som garanti, svarede til 27,8 mia. FRF. pr. 31. 12. 1995, eksklusive tvivlsomme fordringer og restancer, ud af en samlet bestand på 37,6 mia. FRF. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/41 af kreditlinjens trækket og låntagerens risikograd og sanktionerne i tilknytning til omfanget løbetid er elementer, der skal vurderes for at fastslå, om rentevilkå- rene kan betragtes som værende i overensstemmelse med normal bankpraksis, eller om de indeholder favori- serende elementer og eventuelt ikke vil kunne anses for forenelige med konkurrencereglerne. I betragtning af at de samlede omkostninger for CFF på grundlag af den anvendte »spread« var ca. 2 mia. FRF højere, end hvad der skulle have været betalt ved anvendelse af den inter- bankrente, der var fastsat som referencesats, og at de aftalemæssige lånevilkår havde indbygget sanktioner, der skulle hindre en de facto-omdannelse af kreditlinjen til en langfristet finansiering, må de rentevilkår, der gjaldt for CFF anses for at være i overensstemmelse med gældende bankpraksis. (35) Kommissionen har således kunnet verificere, at vilkårene i tilknytning til den kreditlinje, som CDC stillede til rådighed for CFF, var i overensstemmelse med gældende bankpraksis for lån i en risikokategori svarende til den, der gjaldt for CFF i januar 1996, og at der var indbygget sanktionsmekanismer, som tilskyndede kreditinstituttet til snarest at opsøge mindre omkostningstunge finansie- ringskilder, eller som åbnede mulighed for en snarlig løsning af likviditetsproblemet, f. eks. ved afhændelse af lokale myndigheder. På denne fordringer på lån til baggrund udgør kreditlinjen ikke statsstøtte. 5. 1. 2. Statsgarantien CFF's gæld (36) Den 29. april 1996 meddelte de franske myndigheder, at CFF netop havde opgjort et tab på 10,8 mia. FRF i 1995, hvilket indebar en yderst alvorlig forværring af instituttets situation, med en negativ egenkapital på over franske 2 mia. FRF. økonomi- og finansminister den førnævnte pressemed- delelse, hvori det anførtes, at staten havde givet tilsagn om, at alle renter og afdrag på CFF's gæld repræsenteret ved værdipapirer ville blive honoreret. På daværende tidspunkt dækkede garantien en gæld af størrelses- ordenen 260 mia. FRF. udsendte Samme den dag (37) Garantien blev bekræftet nogle måneder senere. I presse- meddelelsen af 26. juli 199 anførte ministeren desuden, at »staten på baggrund af pengeinstituttets situation, i overensstemmelse med de forpligtelser, der var indgået den 29. april samme år, nu intervenerede af hensyn til de offentlige finanser, CFF's medarbejdere og indeha- verne af CFF's aktier og obligationer«. Ministerens offent- lige erklæring havde således til formål at berolige CFF's kontrapartier, der var bekymrede over deres debitors og økonomiske vanskeligheder gældens alvorlige kvalitet, kontrapartier, hvoraf en meget stor del var udenlandske investorer, for så vidt som CFF var stærkt repræsenteret på de internationale markeder. I økonomi- og finansministerens erklæring blev der imidlertid ikke sagt noget om hverken garantiens løbetid, garantibelø- bets størrelse eller modydelser. (38) Ud fra den betragtning, at den statslige garantistillelse for CFF's samlede gæld kunne udgøre omstrukturerings- støtte, anmodede Kommissionen om yderligere oplys- ninger om de offentlige garantier og enhver anden form for statslige beskyttelsesforanstaltninger til for CFF. fordel (39) Kommissionen har vurderet de franske myndigheders bemærkninger, for så vidt angår garantien for instituttets passiver: efter Kommissionens mening kan ministerens erklæring ikke — som de franske myndigheder gjorde gældende — betragtes som et rent politisk tilsagn uden juridisk gyldighed. De anførte argumenter undervurderer den substantielle rækkevidde af en sådan erklæring fra ministeren med ansvar for økonomiske og finansielle anliggender. (40) Under hensyn til ikke alene hensigten med de statslige interventioner, men — som understreget af Domstolen — navnlig virkningerne (8) af de pågældende foranstalt- ninger, må det konkluderes, at den omhandlede erklæ- ring ved at berolige kreditorerne med hensyn til kvali- teten af deres lån, har haft den virkning at undgå krav om indløsning af CFF-værdipapirer i en periode med alvorlige likviditetsproblemer, hvor instituttet ikke var i stand til at optage lån på markedet på normale vilkår. Kommissionen mener, at den derudover har haft følgende virkninger: for det første at undgå, at CFF skulle benytte kreditlinjen hos CDC til finansiering af ekstraor- dinære transaktioner som følge af bekymrede kreditorers krav om tilbagebetaling af lån, hvilket ville have lagt beslag på økonomiske midler, som dermed ikke ville have kunnet anvendes til en økonomisk og finansiel sanering af kreditinstituttet. For det andet har statens intervention skabt den fornødne ro, således at bankens ledelse fik mulighed for at gennemføre omstrukture- ringsplanen i et langsigtet perspektiv. Og endelig har det betydet, at CFF kunne opnå tilladelse fra det franske finanstilsyn, Commission Bancaire, til at fortsætte sin virksomhed på trods af den utilstrækkelige solvensgrad. (41) Det skal bemærkes, at Commission Bancaire havde tilladt, at CFF i en lang periode opererede med et solvensnøgletal, der lå et godt stykke under det lov- fæstede mindsteniveau. Selv om regeringen havde givet tilsagn om at sætte instituttet i stand til at overholde solvensreglerne, blev der først givet meddelelse om den faktiske offentlige intervention i marts 1999. Det er højst sandsynligt, at finanstilsynet ikke ville have anset regeringens plan for gendannelse af CFF's egenkapital for tilstrækkelig til at tillade, at CFF fortsatte sin virksomhed uden at opfylde solvensreglerne, men at det har fået bekræftet, at såfremt CFF's situation yderligere forvær- redes, ville den af ministeren bebudede statsgaranti blive udløst. (8) Ifølge Domstolen sondrer traktatens artikel 87, stk. 1, ikke mellem grundene til eller hensigten med de statslige interventioner, men definerer dem i kraft af deres virkninger: se f. eks. sag C-241/94, Den Franske Republik mod Kommissionen, dom af 26. september 1996, Sml. 1996 I, s. 4551. L 34/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 (42) (43) (44) (45) En indirekte bekræftelse af finanstilsynets tvivl vedrø- rende statens refinansiering af CFF, kan ses i det forhold, at Commission Bancaire tilsyneladende i 1997 havde opfordret CDC, som siden overtagelsestilbuddet i slut- ningen af 1996 ejede over 90 % af kapitalen i CFF, til at tilføre CFF kapital for at sikre overholdelsen af solvens- reglerne. CDC skulle imidlertid have svaret, at interventi- onen til fordel for CFF var begrænset til kreditlinjen, og at det alene var på statens vegne, at CDC havde over- taget den kontrollerende indflydelse i CFF, og følgelig afviste at tilføre CFF den nødvendige egenkapital. fra statens Selv om statens tilsagn ikke omfattede en formel defini- tion af de tekniske gennemførelsesbestemmelser, blev det ikke desto mindre fulgt op af konkrete støtteforan- side, og kreditinstituttet blev staltninger formelt placeret under statens kontrol via CDC. Efter erklæringen af 29. april 1996 og bekræftelsen heraf den 26. juli 1996 købte CDC, som allerede i januar 1996 havde ydet nødhjælpslån til CFF, for statens regning i oktober 1996 90,6 % af kapitalen i kreditinstituttet til en pris, som lå langt over markedsprisen; indtil offentliggø- relsen af det offentlige tilbud om overtagelse til en pris af 70 FRF pr. aktie, havde noteringen af CFF's værdipa- pirer svinget mellem 29 og 40 FRF, mens man søgte efter en køber. Den ganske vist midlertidige overdragelse af kontrollen med CFF til finansforvaltningens bankvirk- somhed — med henblik på efterfølgende afhændelse til en køber — har over for offentligheden bekræftet statens vilje til at sikre instituttets overlevelse. (46) (47) Kommissionen mener, at ministerens erklæring fra april 1996, selv om den ikke er blevet retligt formaliseret, alligevel har haft betydelige virkninger og derfor må anses for at svare til en garanti og vurderes i lyset af det markedsøkonomiske i Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne af 13. november 1993 (9). investorprincip, som anført Ved anvendelsen af princippet om den private markeds- økonomiske investor på statsgaranti skal Kommissionen vurdere, om der er støtteelementer involveret ved at sammenligne de omhandlede garantivilkår med de vilkår, modtageren ville have kunnet opnå på markedet på det tidspunkt, hvor beslutningen om at yde støtte blev truffet, og som normalt afhænger af vurderingen af modtagerselskabets finansielle situation og dets fremti- dige udviklingsperspektiver. I tilfælde af at statsstøtten ydes i form af en garanti, skal det undersøges, om udløsningen af garantien ikke er underlagt specifikke betingelser. Der er især involveret et element af stats- støtte, når garantien dækker en virksomheds gæld, og der hverken er sat tids- eller beløbsmæssige grænser for (9) Se fodnote 4. modtagerens udnyttelse, og/eller hvis modydelsen ikke er i overensstemmelse med de markedsøkonomiske vilkår, der gælder for sammenlignelige transaktioner. I det konkrete tilfælde bemærker Kommissionen, at garantien er ubegrænset, såvel tidsmæssigt som beløbs- mæssigt, og at den er stillet uden nogen form for modydelse. Ifølge ministerens generelle erklæring omfat- tede garantien alle virksomhedens passiver repræsenteret ved værdipapirer, uden at disses karakter eller beløb blev præciseret: der forelå f. eks. ingen oplysninger om, hvor- vidt det alene drejede sig om gæld repræsenteret ved værdipapirer, eller om garantien også gjaldt f. eks. efter- stillet gæld. I modsat I så fald ville tilsagnet om, at alle renter og afdrag på CFF's gæld ville blive honoreret, gælde for alle typer gæld. Hvis det alene omfattede »gæld repræsenteret ved værdipapirer« på balancen for 1995, ville garantien dække et beløb i nærheden af 268 mia. FRF, i modsat fald skulle efterstillede lån og værdipapirer til et beløb af 9,2 mia. FRF medregnes. Ud fra de franske myndighe- ders oplysninger om de vedtægtsmæssige krav til real- kreditinstitutter mener Kommissionen ikke, at den offentlige garanti dækker den nominelle værdi af hele CFF's gæld repræsenteret ved værdipapirer. I henhold til de særlige vedtægter for realkreditinstitutter giver real- kreditobligationer, der er udstedt af disse institutter, indehaverne en særlig fortrinsret som fastsat i lov af 28. februar 1852 og bekræftet ved lov af 4. januar 1993, ifølge hvilken massen af hypoteklån altid skal repræsen- tere et beløb, der er mindst lige så stort som de sikrede finansieringer. fald skal realkreditinstituttet tilbagekøbe sine obligationer for at opfylde dette krav. Fordringer hidrørende fra udlån er i en vis udstrækning relateret til værdien af den faste ejendom, på hvilken kreditorerne har et første prioritetspant: realkreditlån svarer indledningsvis højst til 62 % af den belånte ejen- doms værdi eller er alternativt omfattet af en offentlig garantistillelse eller af en særlig retsmekanisme. På denne baggrund ville statsgarantien for realkreditobligationerne være et supplement til den særlige fortrinsret til fast ejendom eller en offentlig garantistillelse, som forbedrer likviditeten af CFF's fordringer. CFF's kreditorer er således sikre på at få tilbagebetalt deres lån til termin uden at skulle træffe retlige foranstaltninger. Hvis staten skal indløse garantien, vil der desuden i medfør af pante- privilegiet være stor sandsynlighed for, at den kan få en stor del af det udlagte beløb tilbage. Det samme gælder imidlertid ikke for efterstillet gæld, som pr. definition ikke er omfattet af en fortrinsret, og som der næppe er større sandsynlighed for at få inddrevet end for egenka- pitalens vedkommende. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/43 (48) Hvad angår garantivilkårene, skal det bemærkes, at der hverken var fastsat grænser for garantiens løbetid eller bestemmelser om modydelse til staten. Som tidligere nævnt var instituttets situation på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet, så alvorlig, at kun staten var villig til at yde støtte, og en markedsøkonomisk investor ikke ville være i stand til at yde en garanti på sammenlignelige vilkår. Den offentlige garanti har således karakter af statsstøtte. Den gjorde det muligt for instituttet at fortsætte sin virksomhed i næsten tre år under forhold, som normalt ville have gjort det umuligt for ethvert andet foretagende at opnå en tilsvarende tilladelse til at udøve bank- og finansieringsvirk- somhed. (49) For at fastslå støttens størrelse skal det vurderes, hvilken pris CFF skulle have betalt, hvis garantien skulle købes på markedet. Med henblik herpå må man vurdere sandsynligheden for indfrielse af et finansielt instrument (lån, obligation, garanti), der har tilsvarende karakteristika som den offentlige garanti, der blev ydet CFF, herunder navnlig ubegrænset løbetid, sandsynligheden for tilbagebetaling af hypoteklånene, samt den teoretiske sandsynlighed for, at en virksomhed med den rating, som CCF havde på tidspunktet for ydelsen af garantien (Moody's Baa1; S & P A1), går konkurs. Ved at kombinere disse elementer er det muligt at beregne differencen (spread) i forhold til den risikofrie rente på et bankprodukt med den omhandlede garantis karakteristika. På denne måde kan det beregnes, at staten skulle have haft et afkast på 14,6 mia. FRF af den omhandlede intervention. (50) Statsgarantien for CFF's gæld udgør tillige en indirekte støtte til bankens kreditorer. Efter at staten havde erklæret sig villig til at stille garanti for alle CFF's lån, er værdien af kreditorernes lån steget på grund af den større sikkerhed for tilbagebetaling, der følger af den offentlige garanti. Størstedelen af CFF's lån er repræsenteret ved obligationer, hvis ejendomsforhold er anonyme, og hvor der ikke er krav om, at overførsel skal ske skriftligt. 5. 1. 3. Statens tilsagn om at sikre, at CFF kan overholde de gældende solvensregler (51) Økonomi- og finansministerens pressemeddelelse af 29. april 1996 indeholdt ud over tilsagnet om at honorere kreditinstituttets gæld også et tilsagn om, at staten ville sikre, at CFF fremover kunne overholde solvensreglerne. I lighed med tilsagnet om at honorere instituttets gæld tjente også dette tilsagn til at berolige CFF's kontraparter. I dette tilfælde var målet især at skabe tillid blandt de ansatte, som var bekymrede for deres fremtid, og som allerede den 22. marts 1996 havde udøvet den loven af 1. marts 1984 om forebyggelse af virksomhedskonkurser. varslingsret, der er fastsat i (52) (53) Eftersom en tilstrækkelig egenkapital er den grundlæggende og nødvendige betingelse for at fortsætte bankvirksomheden, implicerede ministerens erklæring, at staten var villig til at sikre den selskabska- pital, der var nødvendig for kreditinstituttets levedygtighed og rentabilitet. På det tidspunkt, hvor ministeren fremsatte sin erklæring, havde CFF et betydeligt behov for at få tilført egenkapital: de store tab havde bragt solvensnøgletallet ned på 0,5 %. På tidspunktet for indledningen af proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, var det ikke muligt at sætte tal på en eventuel offentlig intervention på grund af manglende oplysninger; ifølge pressen manglede der 8 mia. FRF i kernekapital for at bringe CFF op på et solvensnøgletal på 8 %. I medfør af Rådets direktiv 89/647/EØF (10) af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinsti- tutter, senest ændret ved direktiv 92/30/EØF (11), skal banktilsynsmyndighederne sørge for, at en bank, hvis solvensnøgletal falder til under 8 %, træffer de nødvendige foranstaltninger til at genop- rette det passende niveau så hurtigt som muligt ved refinansiering eller ved begrænsning af engage- menterne, i modsat fald tilbagekaldes dens tilladelse til udøvelse af bankvirksomhed, og den skal ophøre med sin aktivitet. Som understreget i andre af Kommissionens beslutninger om bankvirk- somhed udgør sådanne refinansieringstransaktioner støtte, hvis de ikke ydes af den statslige aktionær på normale markedsvilkår, også selv om støttebeløbet er lavere end omkostningerne i forbindelse med likvidation af den støttede virksomhed. Det lovfæstede mindstekrav til solvens udgør et af rentabilitetskriterierne for en bank, der samtidig sikrer lige konkurrencevilkår, da bankerne altid har mulighed for at indskrænke deres engagementer for at opfylde solvenskravet i stedet for at øge egenkapitalen. (10) EFT L 336 af 30. 12. 1989, s. 14. (11) EFT L 110 af 28. 4. 1992, s. 52. L 34/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 (54) (55) I betragtning af at likvidation altid er en mulighed, udgør en sådan refinansiering statsstøtte, hvis den ikke ydes på normale vilkår, der med hensyn til afkast er acceptable for en privat investor. Ved sammenligningen af statens og en markedsøkonomisk investors transaktion skal vurderingen af støttebeløbet baseres på sammenligningen mellem transaktionsomkostningerne og disses korrekt beregnede nutidsværdi. Siden 1996 har det ikke været muligt for CFF, selv under anvendelse af regnskabsmæssige transakti- oner og afhændelse af anlægsaktiver at overholde solvensreglerne uden refinansieringsforanstalt- ninger. Ved skrivelse af 24. marts 1999 meddelte økonomi- og finansministeren Kommissionen, at til refinansieringsbeløbet på grundlag af 1,85 mia. FRF. Refinansieringen ville blive gennemført via et aktionærlån fra CDC til en kort markedsrente. På tidspunktet for afhændelsen af CFF, ville dette lån blive overtaget og efterfølgende kapitaliseret af køberen. Hvis refinansieringen begrænses til 1,85 mia. FRF, foregriber og forudsætter det under alle omstændigheder, at datterselskabet Crédit Logement (CLog) tages ud af de konsolide- rede regnskaber, hvilket endnu ikke er sket, og at det af banktilsynet fastsatte mål om et nøgletal for kernekapitalen (Tier 1) for CFF på mindst 6 % opfyldes. regnskabsafslutningen for 1998 var blevet fastsat (56) Udviklingen i CLog's virksomhed som følge af et genopsving på boligmarkedet, kombineret med den kraftige udvikling i sektoren for kautionerede lån har medført en stærk stigning i CLog's vægtede aktiver, som CFF, i betragtning af dets kapitalandel (71 %), konsoliderer samlet i sine regnskaber. CLog's lån er mere risikobetonede og er følgelig genstand for en højere nøgletalsvægtning, som stiller større krav til CFF's egenkapital. Ved skrivelse af 24. december 1998 meddelte de franske myndig- heder Kommissionen, at der var indledt drøftelser med CLog's øvrige aktionærer om en indskrænk- ning af CFF's deltagelse i CLog fra 71 % til under 20 % for i løbet af de kommende måneder at mindske kravet til CFF's egenkapital (12). På grundlag af de oplysninger, der er fremsendt af de franske myndigheder, vurderer Kommissionen, at CFF's egenkapital skal ligge mellem 1 357 mia. FRF og 5 914 mia. FRF afhængigt af, hvilke krav til nøgletal for kernekapitalen, banktilsynet stiller, og den valgte deltagelsesgrad i CLog. Tabel 1 — Crédit Foncier de France's kapitalbehov Deltagelse i Crédit Logement (mio. FRF) Tier 1 71 % 51 % 20 % 10 % 0 % (uændret) Nøgletal for kernekapital 4 % 1 849 1 321 1 646 1 357 1 357 Nøgletal for kernekapital 5 % 3 857 3 329 1 646 1 357 1 357 Nøgletal for kernekapital 6 % 5 914 5 385 1 801 1 801 1 801 Kilde: de franske myndigheder. (57) På grundlag af de foreliggende oplysninger konkluderede Kommissionen, at statens tilsagn om at sikre overholdelsen af solvensreglerne udgør statsstøtte, hvis forenelighed skal vurderes i forhold til omstruktureringsforanstaltningerne. I overensstemmelse med de franske myndigheders oplysninger baserer Kommissionen sin vurdering af støtten på hypotesen om en kapitaltilførsel på kun 1,85 mia. FRF (1,4 mia. FRF i aktualiseret 1996-værdi), idet den antager, at indskrænkningen af CFF's deltagelse i CLog vil betyde, at dette beløb er tilstrækkeligt (se tabel 1). (12) Solvensnøgletallet tager i nævneren hensyn til risikovægtede aktiver. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/45 (58) Den samlede støtte, der er ydet til CFF, beløber sig således til 16 mia. FRF ifølge nedenstående oversigt. Tabel 2 — oversigt over støtteforanstaltningerne (aktualiseret værdi pr. 31. december 1996) Omhandlede foranstaltninger Støttebeløb (mia. FRF) Omstruktureringsstøtte — statsgaranti — egenkapital 14,6 1,4 16,0 I alt 5. 2. Påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater (59) Liberaliseringen af finansielle tjenesteydelser og integrationen af finansmarkederne har bevirket, at samhandelen inden for Fællesskabet er blevet stadig mere sårbar over for konkurrencefordrejninger. 5. 2. 1. Konkurrencefordrejning (60) Når der ydes støtte til en bankkoncern som CFF, der yder lån og andre finansielle tjenesteydelser til virksomheder og modtager indskud fra en stor kundekreds, må det antages at kunne fordreje konkurrencen i forhold til andre kreditinstitutter. Støtteforanstaltninger, der tjener til kunstigt at holde urentable kreditinstitutter i live, skaber betragtelige konkurrencefordrejninger og vil i sidste instans svække resten af sektoren. Støtteforanstaltningerne udgør en præmie for manglende effekti- vitet og er i strid med markedsdisciplinen. En sådan beskyttelse fra staten, der er villig til at træde til, såfremt et kreditinstitut kommer i vanskeligheder, fratager desuden kreditorerne tilskyndelsen til at føre tilsyn med deres debitorers adfærd. Kreditinstitutterne er således ikke længere underlagt marke- dets kontrol og sanktioner. En sådan beskyttelse er ikke alene urimelig og overdreven, men kan også tilskynde til en uforsvarlig ledelse af kreditinstitutterne. (61) Konkurrencen på indlånssiden er formentlig lige så stor som konkurrencen på udlånssiden, og da CFF er en forholdsvis stor låntager på de internationale finansielle markeder, er det klart, at støtten indebærer en betydelig fordrejning af konkurrencen i EF. Den offentlige garanti, der er ydet til CFF, har således givet dette kreditinstitut en betydelig konkurrencemæssig fordel i denne sektor. 5. 2. 2. Påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater (62) Det skal bemærkes, at skønt bankerne i princippet frit kan udøve deres virksomhed — bestående i hovedsagelig indlån og udlån — på tværs af grænserne, støder de på hindringer, når de søger at ekspandere i udlandet. (63) Disse hindringer hænger ofte sammen med en beskyttelse af de indenlandske banker mod virknin- gerne af konkurrence, hvilket gør det mindre fordelagtigt for udenlandske konkurrenter at trænge ind på markedet. Med gennemførelsen af det indre marked er der åbnet mulighed for, at bankerne kan tilbyde deres tjenesteydelser i de øvrige medlemsstater, og dermed kan enhver støtte til en internati- onal eller national bank blokere for disse muligheder. (64) Støtteforanstaltninger, der tjener til at holde liv i mindre rentable og mindre konkurrencedygtige banker, også lokale, som ellers ville være blevet fortrængt fra markedet på grund af deres mindre rentabilitet og svage konkurrenceevne, risikerer således at fordreje konkurrencen i EF, da de gør det vanskeligere for udenlandske banker at trænge ind på det franske marked. (65) Uden den pågældende støtte ville det formentlig have været nødvendigt at likvidere CFF. Var det sket, kunne CFF's aktiver være blevet opkøbt af udenlandske konkurrenter, som ønsker at installere sig eller forstærke deres tilstedeværelse i Frankrig. CFF's kunder skulle således have henvendt sig til en anden bank, eventuelt fra en anden medlemsstat. (66) Af disse årsager falder den støtte, der er ydet til CFF, ind under EF-traktatens artikel 87, stk. 1, da de fordrejer konkurrencevilkårene i et omfang, der kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. L 34/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 5. 3. Undersøgelse af foreneligheden med traktaten af den støtte, der er ydet til Crédit Foncier (67) Efter at have fastslået, at de omhandlede foranstaltninger til fordel for CFF indeholder statsstøtte, skal Kommissionen undersøge, om denne støtte kan anses at være forenelig med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3. (68) Det skal først og fremmest bemærkes, at der ikke er tale om hverken støtte af social karakter til enkelte forbrugere eller om støtte til fremme af udviklingen af bestemte franske regioner. Der er heller ikke tale om støtte, der skal råde bod på alvorlige økonomiske forstyrrelser, eftersom støtten har til formål at afhjælpe vanskelighederne i en enkelt støttemodtagende virksomhed, CFF, og ikke vanskeligheder i sektoren som helhed. (69) Desuden mener Kommissionen ikke, at CFF's problemer har rødder i en systemisk krise i banksek- toren i Frankrig, skønt CFF ikke er det eneste franske kreditinstitut, der er i vanskeligheder, og også andre banker, især offentlige banker, har problemer. Årsagerne til CFF's tab er specifikke for netop CFF og synes i vidt omfang at hænge nøje sammen med en fejlslagen udlånspolitik, der ikke i tilstrækkelig grad har ført kontrol med de risici, der er forbundet med den markedsorienterede del af CFF's realkreditvirksomhed, som forestås af CFF's datterselskaber. Støtten kan følgelig heller ikke betegnes som værende i fælleseuropæisk interesse i form af afhjælpning af en generel krise i banksektoren. (70) Den eneste undtagelsesbestemmelse, der vil kunne komme i betragtning, er undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c). De pågældende støtteforanstaltningers forenelighed med fællesmarkedet skal vurderes med udgangspunkt i de særlige regler for rednings- og omstruktureringsstøtte til kriseramte virksom- heder (13). For at støtte til kriseramte virksomheder, herunder omstruktureringsstøtte, kan anses for at være i overensstemmelse med konkurrencereglerne, skal følgende betingelser være opfyldt: 1) der skal foreligge en omstruktureringsplan opstillet på grundlag af realistiske hypoteser, som inden for en rimelig frist kan sikre den fornødne mindsteforrentning af den investerede kapital og således sikre virksomhedens levedygtighed på lang sigt 2) der skal præsteres tilstrækkelige modydelser, der kan opveje støttens konkurrencefordrejende virkninger og sikre, at støtten ikke strider mod den fælles interesse 3) støtten skal stå i rimeligt forhold til de tilstræbte mål og være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for omstruktureringen, således at en så stor del af saneringsbestræbelserne som muligt ydes af virksomheden selv 4) omstruktureringsplanen skal gennemføres fuldt ud, og enhver anden forpligtelse fastlagt i Kommissionens endelige beslutning skal opfyldes 5) der skal indføres et system for kontrol med opfyldelsen af ovenstående betingelse. I henhold til disse rammebestemmelser mener Kommissionen, at det normalt kun bør være nødven- digt at yde omstruktureringsstøtte én gang. 5. 3. 1. 1. V i r k s o m h e d e n s l e v e d y g t i g h e d (71) (72) Ved skrivelse af 21. marts 1996 meddelte de franske myndigheder Kommissionen, at CFF's nye direktør var i gang med at udarbejde en plan for omstrukturering og strategisk omlægning af finansieringsinstituttet. Planen skulle bane vej for en sanering af banken og genoprettelse af dens rentabilitet med henblik på indgåelse af en alliance med en partner. I første omgang omfattede planen ikke et kapitaltilskud fra staten, som forventede, at de i planen indeholdte foranstaltninger ville være tilstrækkelige til at fremskaffe de ressourcer, der var nødvendige til refinansieringen af CFF. I den tid, hvor der søgtes efter en referenceaktionær, og navnlig siden 1996 har CFF været i gang med en intern omstruktureringsproces baseret på omlægning af aktiviteterne med vægten lagt på hovedaktiviteten, lån til ejer- og lejeboliger, hovedsagelig til private. Virksomhedens strategi var baseret på fem aktivitetsområder, omkring hvilke den nye organisationsstruktur udformedes. Den interne omstrukturering rationaliserede personaleplanen ved at samle aktiviteter af samme art for således at opnå en klarere struktur og stordriftsfordele. (13) Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12). 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/47 (73) Den kommercielle virksomhed prioriteredes af CFF's personale og ledelse, og den gav markante resultater inden for udlånsvirksomheden i den konkurrenceprægede sektor, hvor omsætningen steg fra 6,1 mia. FRF i 1995 til 11,5 mia. FRF i 1998. I kraft af det kommercielle nets indsats erobrede CFF markedsandele inden for instituttets traditionelle forretningsområder, udlån på det regulerede marked. Markedsføringsmetoderne blev forbedret med indførelsen af et sælgerkursus i begyndelsen af 1998. (74) Omstruktureringspolitikken og afhændelsen af aktiver, der var et led i omlægningen af virksomheds- strategien, bidrog sideløbende til at genoprette balancen i koncernens likviditet og gendannelsen af I 1996 afhændede CFF aktiver og ikke-strategiske kapitalandele til en værdi af egenkapitalen. 23 mia. FRF og foretog værdipapirkonverteringer og afhændelser af fordringer på lokale myndig- heder til i alt 22 mia. FRF, heraf 11 mia. FRF via værdipapirkonvertering. Disse transaktioner gjorde det muligt at tilbagebetale CDC's aktionærlån, og med indførelsen af instrumenter til aktiv- passiv-forvaltning havde det ikke siden krisen i januar 1996 været nødvendigt at fremskaffe finan- sielle ressourcer på kapitalmarkedet. (75) Likviditetssituationen er nu i vid udstrækning positiv, ikke alene på grund af de betragtelige afhændelser af fordringer på lokale myndigheder og andre aktiver, men især på grund kundernes førtidige tilbagebetalinger som følge af den faldende markedsrente. I 1996 berørte de førtidige tilbagebetalinger stort set hele udlånsbestanden og gav en indtjening på 26 mia. FRF, hvortil kommer 9 mia. FRF fra amortiseringer og 21 mia. FRF fra afhændelse af fordringer på lokale myndigheder. Hermed var instituttet i stand til at varetage sine aktiviteter og indløse forfaldne værdipapirer og øvrige gældsposter og at forstærke værdipapirporteføljen med ca. 10 mia. FRF. Da der også i regnskabsårene 1997 og 1998 indgik mange førtidige tilbagebetalinger, kunne CFF indtil 1999 honorere samtlige forpligtelser og samtidig opretholde det i forretningsplanen omhandlede aktivitetsniveau; om nødvendigt kan banken rejse kapital via værdipapirkonverteringer og indløsning af obligationsporteføljen. (76) Hvad angår udviklingen i tvivlsomme fordringer og hensættelser, blev bestanden af tvivlsomme fordringer nedbragt sideløbende med nedbringningen af de samlede fordringer. Hensættelser til dækning af tvivlsomme fordringer faldt fra 9,7 mia. FRF i 1995 til 5,2 mia. FRF i 1998, hvilket afspejler en mærkbar forbedring i udvælgelsen af de risici, der løbes som led i bankens långivning (risikostyring), hvilket er en direkte følge af omlægningen af aktiviteterne til sektorer med lavere risikograd (boliglån). CFF har erkendt, at med hensyn til kontrollen med risici og datterselskabernes aktiviteter, levede kontrolinstrumenterne ikke op til de kvantitative og kvalitative krav, der stilles til en moderne forvaltning, ikke mindst i forbindelse med den diversificering, instituttet havde gennem- gået. Siden 1996 har instituttet tilstræbt at forbedre moderselskabets kontrol med datterselskaberne. En koncernkomité har således ansvaret for permanent at overvåge, at der er sammenhæng mellem datterselskabernes og moderselskabets strategi og sikre, at fælles problemer kan tages op til behand- ling. Som led i kontrollen med datterselskaberne, skal disse indsende kvartårlige rapporter med angivelse af resultaterne og de vigtigste finansielle indikatorer for likviditetssituationen samt en opdatering af resultatprognoserne for det pågældende år. Som led i risikostyringen er der oprettet to komitéer med ansvar for dels at godkende datterselskabernes engagementer i koncerneksterne enheder, hvis værdi overstiger 5 mia. FRF, og dels behandlingen af store risici til en kumuleret værdi pr. kunde på koncernplan på 5 mia. FRF eller derover. (77) Nedenstående tabel viser udviklingen i CFF-koncernens balance fra 1995 til 1998. Tabel 3 — udviklingen i CFF-koncernens balance 1998 1997 1996 1995 (mia. FRF) Aktiver (Netto) Offentlige værdipapirer Tilgodehavender hos banker Udlån Værdipapirer Andre aktiver Interimskonti 14,4 21,1 193,8 33,6 13,0 10,6 I alt 286,5 12,4 36,8 228,2 16,6 4,8 10,7 309,5 3,1 45,5 257,4 15,6 5,0 14,0 340,6 3,7 51,4 299,3 9,9 6,3 11,4 382,0 L 34/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 1998 1997 1996 1995 (mia. FRF) Passiver Banker Indlån Værdipapirer Andre passiver Interimskonti Hensættelser risici til dækning af Reserve til dækning af kreditin- stitutrisici Efterstillet gæld Minoritetsinteresser Konsolideret egenkapital Konsolideret resultat 39,4 5,4 194,4 14,0 12,6 5,2 1,3 11,7 0,8 0,5 1,2 44,1 5,3 215,9 15,3 11,2 5,5 0,9 11,2 0,7 – 1,5 0,9 47,3 4,9 241,4 16,5 13,1 7,1 0,7 10,3 0,7 – 2,3 0,9 I alt 286,5 309,5 340,6 Ikke-balanceførte poster Forpligtelser afgivet Tilsagn modtaget Valutaterminsforretninger Andre terminsforretninger 142,0 0,9 69,7 107,7 122,3 1,4 78,8 102,6 114,4 20,5 67,2 73,9 60,9 5,2 266,0 19,5 13,0 9,7 0,7 9,2 0,3 8,3 – 10,8 382,0 112,8 1,0 75,1 75,4 (78) Siden 1996 er der gradvis sket en sanering i overensstemmelse med målene i forretningsplanen. Den største indsats er af strukturel karakter og går ud på at tilpasse administrationsomkostningerne til indskrænkningen af aktivitetsniveauet. I perioden 1995-1998 er stillingerne skåret ned med omkring 30 % (fra 3 287 enheder til 2 371), hvormed personaleudgifterne er blevet reduceret med 25 %. De samlede driftsudgifter er faldet med 22 % i samme periode. Siden det ekstraordinære underskud i 1995 har koncernen akkumuleret et overskud som, ganske vist i beskedent omfang, har styrket den konsoliderede egenkapital. Nedgangen i nettobankindtjeningen, som skyldes mindskelsen af den samlede rentemarginal ikke alene ved nedbringning af generalomkostningerne, men også gennem overskud på afhændelser af fordringer på lokale myndigheder, og en mindre nedskrivning af fordringer og finansielle anlægsaktiver (takket være bedre risikostyring) samt amortiseringer og hensættelser. forretningsplanen), er blevet neutraliseret, (som fastsat i (79) Nedenstående tabel viser udviklingen i CFF's konsoliderede resultatopgørelse. Tabel 4 — udviklingen i CFF-koncernens konsoliderede resultatopgørelse Bankindtægter Bankudgifter Andre indtægter og udgifter Bankindtægter netto Driftsudgifter + administration Heraf personaleudgifter Driftsresultat brutto Risikoomkostninger Ekstraordinære indtægter/udgifter Andre konti Konsolideret nettoresultat 1998 25,2 – 22,2 0,5 3,5 – 2,0 – 1,2 1,5 – 0,6 – 0,1 0,4 1,2 1997 28,3 – 24,5 0,3 4,1 – 2,3 – 1,5 1,8 – 0,9 – 0,1 0,1 0,9 1996 31,2 – 26,8 0,1 4,5 – 2,3 – 1,5 2,2 – 1,7 0,2 0,2 0,9 (mia. FRF) 1995 34,2 – 29,4 0,1 4,9 – 2,8 1,7 2,1 – 13,6 1,2 – 0,4 – 10,7 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/49 (80) Gennemførelsen af omstruktureringsplanen, der i kraft af saneringsforanstaltninger gjorde det muligt at skaffe de nødvendige likvide midler til finansieringen i den kritiske periode og i tiden herefter, hvor rentabiliteten genoprettedes, har imidlertid ikke været tilstrækkelig til at genoprette pengeinsti- tuttets solvensgrad. Selv om de franske myndigheder i første omgang anførte, at de trods regeringens tilsagn ikke ønskede hverken en forudgående kapitaltilførsel eller andre former for støtte til CFF, har overskuddet ikke været af en sådan størrelse, at det har været muligt at bringe egenkapitalen op på et niveau, der opfylder det lovfæstede solvenskrav. Gendannelsen af egenkapitalen skulle således ifølge planen ske for købers regning som led i afhændelsen af banken. Tabel 5 — CFF-koncernens egenkapital 1998 1997 1996 1995 (mio. FRF) Kernekapital Egenkapital i bredere forstand Fradrag 6 424,0 6 424,0 – 96,0 3 304,0 3 304,0 – 126,0 1 990,0 1 990,0 – 183,0 557,0 557,0 – 194,0 Konsolideret egenkapital 12 752,0 6 482,0 3 797,0 920,0 Vægtede risici Solvensnøgletal Nøgletal 1) (1) for kernekapitalen (Tier 205 600,0 188 000,0 185 550,0 183 600,0 6,20 % 3,12 % 3,45 % 1,76 % 2,05 % 1,07 % 0,50 % 0,30 % (1) Nøgletallet for kernekapitalen (Tier 1) skal normalt ifølge de gældende solvensregler være på mindst 4 %. (81) I september 1998 blev forhandlingerne med den potentielle køber, det amerikanske konsortium GMAC-Bass, afbrudt, fordi køberen afviste at overtage CFF i sin helhed. Ifølge pressen frygtede GMAC-Bass, at det ville forringe konsortiets rating, hvis det overtog hele CFF's balance (på davæ- rende tidspunkt omkring 310 mia. FRF) uden nogen form for statsgaranti. Derfor anmodede GMAC-Bass den franske stat om at dele CFF's balance i to og selv beholde bestanden af obligationer, der var omfattet af en offentlig garanti. (82) Den nye plan, som de franske myndigheder fremlagde den 24. december 1998, omfatter tre faser: finansiel omstrukturering, refinansiering og iværksættelse af en ny procedure med henblik på privatisering af banken. (83) Den finansielle omstrukturering tager sigte på at løse de vanskeligheder, der blev lokaliseret i forbindelse med det tidligere forsøg på at finde en køber, herunder garantistillelse for lånene, problemer vedrørende kontrollen med ledelsen af koncernen (»corporate governance«), gennemsig- tighed i regnskaberne og det stigende behov for at øge egenkapitalen. Disse problemer er forsøgt løst via oprettelse af et datterselskab med status af realkreditinstitut, almengørelse af CFF's status, en klarere opstilling af CFF's balance og indskrænkning af CFF's deltagelse i CLog. (84) Realkreditobligationerne og de tilsvarende aktiver skal efter planen overføres til et specialiseret datterselskab med status af realkreditinstitut (SCF). I betragtning af disse specialiserede institutters kvalitet vil CFF få rådighed over et nyt, betrygget refinansieringsinstrument, således at statsgarantien kan ophæves. Gennemførelsen af dette projekt er afhængig af det franske parlaments vedtagelse af loven om opsparing og finansiel sikkerhed, der skal behandles i slutningen af indeværende år. Kommissionen ser positivt på de nye lovbestemmelser og oprettelsen af SCF, fordi denne organisati- onsstruktur vil bibringe en definitiv løsning på statsgarantiproblemet. (85) Kommissionen finder det af største vigtighed, at CFF's andel i CLog reduceres, i betragtning af de virkninger, konsolideringen af CLog's regnskaber har på koncernens solvensnøgletal, som det fremgår af tabel 1. L 34/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 (86) Den franske finans- og industriminister underrettede ved brev af 24. marts 1999 Kommissionen om størrelsen af det kapitaltilskud, staten påtænkte at forstærke CFF med, og i forlængelse heraf anmodede Kommissionen om oplysninger, der gjorde det muligt for den at undersøge, om der forelå en forretningsplan, som kunne supplere saneringsbestræbelserne og sikre, at den påtænkte støttefor- anstaltning begrænsedes til det strengt nødvendige. Oplysningerne skulle desuden bekræfte datoen for almengørelsen af bankens status og oprettelsen af datterselskabet SCF. Kommissionen modtog alle de ønskede oplysninger den 12. maj 1999. (87) Den nye plan bygger videre på resultaterne fra 1998 og indgår i privatiseringsplanen. Planen tager sigte på at sanere virksomheden på de mest risikobetonede områder og hindre et fald i nettobank- indtjeningen ved at søge andre indtægtskilder, som kan opveje nedgangen i de traditionelle indtægter. Denne plan tager hensyn til virksomhedens grundlæggende problemer og alle aspekter af den generelle forvaltning (personale, organisation, kommerciel virksomhed), den strategiske udvikling og likviditet) med henblik på at finansielle struktur (egenkapital, fordringernes kvalitet, rentabilitet, styrke CFF's levedygtighed. (88) Planen har to strategiske mål: videreførelse af udviklingen af hypotekbanks- og boliglånsvirksom- heden, salg af tjenesteydelser og levering af opsparingsprodukter. Hvad det første mål angår, sættes der især ind på udlån til socialt boligbyggeri, omorganisering af filialnettet og styrkelse af den kommercielle virksomhed. CFF agter at fortsætte omlægningen med større vægt på tre områder: sektoren for lån til ejer- og lejeboliger, hovedsagelig til private, samt et supplerende udbud af opsparingsprodukter; intensivering af udlånsvirksomheden i regulerede sektorer, såsom ejendoms- byggeri og -handel og specialiserede lån samt markedsføring af tjenesteydelser med stor merværdi, såsom rådgivning inden for ejendomsfinansiering og -handel, formueforvaltning og ejer- og lejerbo- liger, hvor den i forvejen råder over stor ekspertise. (89) At dømme ud fra de forelagte dokumenter forekommer den strategiske plan generelt at være realistisk, om end den nogen steder forekommer optimistisk. Nedbringningen af aktiviteterne i public service-sektoren er endnu ikke i tilstrækkeligt omfang opvejet af en stigning i den markedsoriente- rede sektor, hvor CFF kun har en beskeden markedsandel. Den anslåede stigning i markedsandelen i sidstnævnte sektor forekommer vel optimistisk, for så vidt som der i forretningsplanen ikke kalku- leres med en stigning i den samlede markedsandel. En sådan omlægning er ikke så enkel for CFF, som har været igennem en omfattende krise, og det vil kræve en stor indsats fra personalet, som ikke tidligere i nævneværdigt omfang har beskæftiget sig med kommerciel virksomhed. (90) Det stigende antal genforhandlinger og førtidige tilbagetalinger af udlån som følge af rentenedsæt- telsen og udviklingen af en politik for banknettenes tilbagekøb af lånene kan, selv om det i første omgang har en gunstig virkning på CFF's likviditet, medføre en nedgang i bankens driftsresultat, navnlig i public service-sektoren, som stadig har en central placering i instituttets udlånsvirksomhed. (91) Endelig tyder analysen af udviklingen i driftsomkostningerne efter 1999 på manglende justering i forhold til nedgangen i PAP-engagementer og den endnu svage stigning i nettobankindtjeningen. Udviklingen i driftsomkostningerne afspejler ikke en videreførelse af den trend, der er blevet fulgt i de sidste tre år, og heller ikke prognoserne for banksektoren generelt. 5. 3. 1. 2. M o d y d e l s e r (92) Det skal allerførst bemærkes, at CFF uden den støtte, selskabet har modtaget, måtte have været likvideret. Som fastlagt i Kommissionens rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstruk- turering af kriseramte virksomheder (14), skal det undersøges, om der er valgt en løsning, der i mindst muligt omfang har konkurrencefordrejende virkninger. Hvis konkurrencefordrejninger i større omfang er uundgåelige, kan der kræves betydelige modydelser med henblik på at mindske de negative virkninger af støtten på konkurrenceforholdene i sektoren. (14) Se fodnote 13. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/51 (93) Det skal tilføjes, at i henhold til fællesskabsbestemmelserne skal den støttemodtagende virksomhed bære en betydelig del af omstruktureringsomkostningerne ved hjælp af egne midler. Såfremt der ikke er tale om kapacitetsnedlukning, kan modydelserne præsteres i form af afhændelse af overskudsgi- vende aktiviteter og indskrænkning af den kommercielle virksomhed. (94) (95) (96) (97) I banksektoren indebærer det solvenskrav, som er indført ved den europæiske banklovgivning (kernekapitalen og egenkapitalen i bredere forstand skal udgøre henholdsvis mindst 4 % og 8 % af de risikovægtede aktiver), en forpligtelse, som begrænser kreditinstitutternes vækstkapacitet. I realiteten gælder der på mellemlang og lang sigt et sådant absolut kapitalkrav for alle virksomheder, men i banksektoren er der tale om et permanent og øjeblikkeligt krav, som der direkte kan sættes tal på, og som der ikke kan slækkes på midlertidigt, hvis banken slår ind på en ekspansionskurs. Et pengein- stitut, der kun lige opfylder solvenskravet, har ingen vækstmargen, så længe det ikke er i stand til at tiltrække ny egenkapital eller få sin egenkapital til at vokse ved hjælp af et væsentligt overskud. Et ineffektivt pengeinstitut vil således få lagt en direkte dæmper på sin vækst, medens en bank med betydeligt overskud har en vækstmargen, der står i forhold til dens rentabilitet. Den dæmpende effekt, som solvenskravet har for væksten i de mindst rentable kreditinstitutter, illustrerer ganske klart, hvordan den forebyggende banktilsynspolitik og konkurrencepolitikken supplerer hinanden. Solvenskravet betyder, at det for kreditinstitutters vedkommende er muligt at foretage en omtrentlig teoretisk vurdering af konkurrencefordrejningerne (15). Hvis støtten kan sidestilles med en kapitaltil- førsel, kan konkurrencefordrejningen vurderes i forhold til de vægtede aktiver. En kapitaltilførsel på 1 mio. EUR, eller enhver anden foranstaltning med tilsvarende virkning, vil sætte banken i stand til at øge de vægtede aktiver på balancen (under hensyn til det lovmæssige solvenskrav på 8 %) og dermed sine aktiviteter. Denne transaktion giver sig udslag i en potentiel konkurrencefordrejning af en størrelsesorden på 12,5 mio. EUR (uden denne støtte ville banken ikke have kunnet øge sine vægtede aktiver med 12,5 mio. EUR). Denne relation indebærer også, at hvis støtten til et pengein- stitut overstiger dets egenkapital, vil konkurrencefordrejningen være større end summen af dets vægtede aktiver. I denne sammenhæng spiller modydelserne den rolle, at de begrænser denne helt omtrentligt beregnede konkurrencefordrejning. I det konkrete tilfælde udbad Kommissionen sig i forbindelse med indledningen af proceduren efter artikel 88, stk. 2, oplysninger om de modydelser, CFF har præsteret over for sine konkurrenter, og de franske myndigheder fremsendte oplysninger om indsatsen på dette felt. Kommissionen betragter ikke den i forretningsplanen omhandlede nedbringning af nettobankindtjeningen som en modydelse, da det snarere er et resultat af indskrænkningen af udlånsvirksomheden i den statsstøttede sektor, som endnu ikke er opvejet af stigende aktivitet i den konkurrenceorienterede sektor. Kommissionen mener dog, at den betydelige nedskæring på balancen (fra 392 mia. pr. 31. december 1995 til 296 mia. FRF pr. 31. december 1998, svarende til 25 %) ikke alene kan anses for at være nødvendig for at sikre virksomhedens levedygtighed og som en følge af den frivillige omlægning af bankens virksomhed, men at den også indebærer en meget betydelig indsats, der har mindsket de konkurrencefordrejende virkninger af statsstøtten, sådan som de teoretisk og omtrentligt kan beregnes. (98) I den forbindelse anser Kommissionen det for et positivt element, at CFF har besluttet at skille sig af med sit filialnet i udlandet, navnlig under hensyn til, at virksomheden i udlandet, selv om den var af ringe betydning, var i ekspansion før statens intervention (der var åbnet en filial i Italien). (99) I betragtning af støttens størrelse i forhold til de præsterede modydelser mener Kommissionen, at CFF i betydeligt omfang selv har bidraget til omstruktureringsomkostningerne og har præsteret væsentlige modydelser, som kan mindske støttens konkurrencefordrejende virkninger. (15) Se Kommissionens beslutning 98/490/EF af 20. maj 1998 om Frankrigs støtte til Crédit Lyonnais (EFT L 221 af 8. 8. 1998, s. 72). L 34/52 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 5. 3. 1. 3. P r o p o r t i o n a l i t e t m e l l e m s t ø t t e n o g v i r k s o m h e d e n s e g e t b i d r a g t i l g e n o p - r e t n i n g e n (100) På baggrund af ovennævnte mener Kommissionen, at, hvad angår opfyldelsen af de øvrige betin- gelser i rammebestemmelserne for omstruktureringsstøtte, bidrager CFF afgørende til at dække omstruktureringsomkostningerne med egne midler. (101) Selv om genopretningen af CFF for en stor del allerede er gennemført, er egenkapitalen dog stadig et godt stykke fra at opfylde de lovfæstede solvenskrav. Dette problem bør finde en løsning med den af staten anmeldte kapitaltilførsel (som er begrænset til 1,85 mia. FRF under hensyn til indskrænk- ningen af CFF's deltagelse i CLog (16), hvorom der endnu ikke vides noget konkret). Kommissionen mener, at de resterende usikkerhedsmomenter vedrørende bankens endelige levedygtighed bør kunne fjernes ved indgåelsen af en alliance med en solid partner. (102) Bankens rentabilitet i forhold til egenkapitalen i 1998, beregnet på grundlag af det konsoliderede resultat i forhold til den konsoliderede egenkapital (iberegnet aktionærlånet) beløber sig til omkring 8,4 %. På baggrund af dette resultat, som endnu ikke er på højde med den gennemsnitlige rentabilitet i banksektoren eller med en privat aktionærs forventninger, er det berettiget, at der som led i en snarlig privatisering indgås en alliance med en solid partner med henblik på at styrke instituttets rentabilitet. (103) Det forhold, at gendannelsen af egenkapitalen og den definitive genopretning af banken overlades til en stærkere partner med henblik på at sætte den i stand til at gennemføre forretningsplanen, rejser problemer vedrørende afhændelsen. (104) I forbindelse med undersøgelsen af støttens forenelighed med fællesmarkedet tager Kommissionen også hensyn til bankens privatisering. I brev af 12. maj 1999 meddelte de franske myndigheder, at de havde givet tilsagn om at privatisere CFF inden december 1999 ifølge en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure. Kommissionen noterer sig dette tilsagn og erindrer om, at den i sin 23. beretning om konkurrencepolitikken (17) fra 1993 har redegjort for, hvilke hovedprincipper den følger i sin vurdering af privatiseringer ved afgørelsen af, om der kan tænkes at være statsstøtte involveret. Kommissionen finder, at privatiseringen bør give den endelige løsning på de tidligere omtalte ledelsesproblemer »corporate governance« og sikre, at CFF i fremtiden henvender sig til sine private aktionærer og kapitalmarkedet for at tilvejebringe de yderligere midler, der måtte blive brug for. (105) For nuværende og på grundlag af de foreliggende oplysninger om privatiseringen af CFF mener Kommissionen ikke, at privatiseringsproceduren giver anledning til formodning om yderligere stats- støtte, for så vidt som udvælgelsen af køberen er baseret på markedskriterier, for så vidt angår pris og køberens virksomhedsplan. (106) Kommissionen tager ikke ved vurderingen af støttens størrelse hensyn til det beløb, staten eventuelt kan realisere i forbindelse med privatiseringen af virksomheden, idet prisen for afhændelsen af CFF endnu ikke er fastsat, og Kommissionen ikke har fået forelagt en vurdering heraf. 6. KONKLUSIONER (107) På grundlag af ovenstående og de foreliggende oplysninger konkluderer Kommissionen, at genopret- ningsplanen for CFF indeholder betydelige statsstøtteelementer, bl. a. i form af: — en offentlig garanti for, at alle renter og afdrag på CFF's gæld vil blive honoreret — statens tilsagn om at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sætte CFF i stand til at udøve sin virksomhed under overholdelse af gældende solvensregler, og endelig i form af en kapitaltilførsel til CFF. (108) Disse foranstaltninger er blevet vurderet på grundlag af EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), for at fastslå, om de kan anses for at være forenelige med fællesmarkedet. På baggrund af det i punkt 62-100 anførte, kan støtten anses at opfylde betingelserne i rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, forudsat at betingelserne i den senest anmeldte plan opfyldes. (16) Se tabel 1. (17) 23. Beretning om konkurrencepolitikken, punkt 403, s. 276. De principper, som Kommissionen følger i sin vurde- ring af privatiseringer ved afgørelsen af, om der kan tænkes at være statsstøtte involveret, var på forhånd meddelt de franske myndigheder ved skrivelse fra generaldirektøren for konkurrence af 14. juli 1993. 3. 2. 2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 34/53 (109) Det er desuden nødvendigt i betragtning af støttens størrelse, at gennemførelsen af planen overvåges, bl. a. hvad angår omstruktureringsindsatsen, for at sikre, at den genopretningsplan, der er forelagt Kommissionen, gennemføres i sin helhed. De franske myndigheder skal derfor hver sjette måned efter datoen for meddelelse af denne beslutning fremsende en rapport til Kommissionen med oplysninger om, hvorledes forretningsplanen skrider frem og om enhver afvigelse i de konkrete resultater i forhold til prognoserne, indtil målene for omstruktureringsplanen er nået. Der må ikke foretages ændringer i planen, der kan øge statsstøtten til CFF, medmindre der indhentes forudgående tilladelse hos Kommissionen. (110) De franske myndigheder har meddelt, at aktionærlånet på 1,85 mia. FRF vil være det strengt nødvendige minimum, der kan sætte CFF i stand til at overholde solvenskravet, og at det vil påhvile køberen at bringe egenkapitalen op på et niveau, der kan sikre CFF's levedygtighed på lang sigt. Såfremt der ikke sker en privatisering og en efterfølgende forhøjelse af egenkapitalen på køberens bekostning, vil den franske stat formodentlig skulle tilføre yderligere kapital til instituttet. I så fald vil Kommissionen eventuelt anse en sådan foranstaltning for at være en yderligere støtte. (111) På disse betingelser kan den omhandlede støtte undtages fra forbuddet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da den kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet efter bestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c) — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Frankrigs støtte til sanering, omstrukturering og privatisering af Crédit Foncier de France, navnlig den af økonomi- og finansministeren den 29. april 1996 bebudede statsgaranti for Crédit Foncier de France's gæld og forhøjelsen af Crédit Foncier's kapital med 1 850 mio. FRF via Caisse des Dépôts et Consignations, udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 88, stk. 1. Disse foranstaltninger, hvis værdi for staten anslås til 16 mia. FRF, erklæres forenelige med fællesmarkedet og med EØS-aftalen i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c). Artikel 2 Godkendelse af den i artikel 1 nævnte støtte er betinget af, at de franske myndigheder: a) sikrer iværksættelse af alle de genopretningsforanstaltninger og bestemmelser, som er indeholdt i den omstruktureringsplan, der er fremlagt for Kommissionen b) ikke foretager ændringer i betingelserne i omstruktureringsplanen, når først de betingelser, der er nævnt i denne beslutning, er indarbejdet, medmindre der indhentes forudgående tilladelse hos Kommissionen c) ophæver Crédit Foncier's adgang til at fremføre skattemæssige underskud til senere regnskabsår for et beløb svarende til de skattemæssige underskud, der er dækket af kapitalforhøjelserne. Artikel 3 De franske myndigheder skal fuldt ud samarbejde om kontrollen med gennemførelsen af bestemmelserne i denne beslutning og fremsende følgende dokumenter til Kommissionen: a) en detaljeret rapport fra de franske myndigheder om gennemførelsen af Kommissionens beslutning, af omstruktureringsplanen og privatiseringen. Rapporten skal bl. a. indeholde følgende: — en gennemgang af Crédit Foncier's levedygtighed ved fremlæggelse af konkrete resultater i forhold til prognoserne i omstruktureringsplanen — en detaljeret redegørelse for enhver statslig indgriben til fordel for Crédit Foncier (i form af kapitaltilførsel, finansiering, garantier mv. ) — en detaljeret redegørelse for, hvorledes privatiseringen af Crédit Foncier skrider frem. L 34/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 2. 2001 En sådan rapport skal fremlægges hver sjette måned fra datoen for meddelelsen af Kommissionens beslutning. En sidste rapport fremsendes til Kommissionen, efter at privatiseringen har fundet sted b) balancer, resultatopgørelser og rapporter (årlige og halvårlige) fra Crédit Foncier's bestyrelse. Kommissionen kan lade særlige konsulentfirmaer vurdere disse dokumenter. I givet fald samarbejder de franske myndigheder og Crédit Foncier de France om gennemførelsen af sådanne revisioner. Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. Artikel 4 Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juni 1999. På Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 1322/1999 af 23. juni 1999 om den foreløbige forsyningsopgørelse for Azorerne og Madeira for de kornprodukter, der er omfattet af den ordning, som er fastsat i artikel 2-10 i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92

eurovoc_concepts:
Azores
Madeira
aid system
cereals
import
supply balance sheet

text: 24. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 157/27 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1322/1999 af 23. juni 1999 om den foreløbige forsyningsopgørelse for Azorerne og Madeira for de kornpro- dukter, der er omfattet af den ordning, som er fastsat i artikel 2-10 i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR  under henvisning til Europæiske Fællesskab, traktaten om oprettelse af Det under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 af 15. juni 1992 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for Azorerne og Madeira (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 562/98 (2), særlig artikel 10, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) De produktmængder, der omfattes af den særlige forsyningsordning, forbindelse med fastlægges i den foreløbige forsyningopgørelse, der udarbejdes periodisk, og som kan revideres løbende afhængigt af markedsbehovene og under hensyntagen til den lokale produktion og det traditionelle handelsmøn- ster; efter artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1600/92 omfatter foranstaltningerne forsyninger til konsum og forarbejdning på øgruppen til de i forordnin- gens bilag anførte produkter; behovene vurderes hvert år i forbindelse med en foreløbig forsynings- opgørelse, der kan justeres i løbet af anvendelsespe- rioden efter udviklingen i øernes behov; der kan forsyningsopgørelse for udarbejdes en særskilt behovene hos de virksomheder, der forarbejder eller bearbejder produkter, som er bestemt til det lokale marked eller traditionelt forsendes til det øvrige EF; (3) (4) der bør vedtages en foreløbig opgørelse for de pågældende produkter, der omfatter hele årspe- rioden fra den 1. juli 1999 til den 30. juni 2000; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltnings- komitéen for Korn  UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 Med henblik på anvendelse af artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1600/92 fastsættes de mængder i den foreløbige forsy- ningsopgørelse, der er omfattet af fritagelse for importaf- gift for produkter fra tredjelande eller ydelse af EF-støtte for produkter fra EF-markedet, som anført i bilaget. Artikel 2 Denne forordning træder i kraft den 1. juli 1999. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart medlemsstat. i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juni 1999. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 173 af 27. 6. 1992, s. 1. (2) EFT L 76 af 13. 3. 1998, s. 6. L 157/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 6. 1999 Forsyningsopgørelse for Azorerne og Madeira: Kornprodukter  1999/2000 BILAG Region Bageegnet blød hvede Blød foderhvede Hård hvede Byg Majs Malt I alt Azorerne Madeira 34 000 25 000 I alt 59 000    500 5 000 5 500 39 000 2 500 79 500 35 000 1 000 2 500 154 000 70 000 41 500 114 500 3 500 224 000


title: Parecer do Banco Central Europeu, de 23 de Junho de 1999, solicitado pela Comissão Europeia sobre um projecto de regulamento (CE) da Comissão que estabelece as regras de execução do Regulamento (CE) n° 2494/95 do Conselho no que respeita às normas mínimas para o tratamento dos seguros no Índice Harmonizado de Preços no Consumidor e que altera o Regulamento (CE) n° 2214/96 da Comissão (CON/99/06)

eurovoc_concepts:
European Central Bank
consumer price
goods and services
harmonisation of prices
insurance
price index

text: C 252/4 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 3. 9. 1999 BANCO CENTRAL EUROPEU PARECER DO BANCO CENTRAL EUROPEU de 23 de Junho de 1999 solicitado pela Comissªo Europeia sobre um projecto de regulamento (CE) da Comissªo que estabelece as regras de execu(cid:231)ªo do Regulamento (CE) n. o 2494/95 do Conselho no que respeita (cid:224)s normas m(cid:237)nimas para o tratamento dos seguros no ˝ndice Harmonizado de Pre(cid:231)os no Consu- midor e que altera o Regulamento (CE) n. o 2214/96 da Comissªo (CON/99/06) (1999/C 252/05) 1. Em 30 de Mar(cid:231)o de 1999, o Banco Central Europeu (BCE) recebeu da Comissªo Europeia um pedido de parecer sobre um projecto de regulamento (CE) da Comissªo relativo (cid:224)s normas m(cid:237)nimas para o tratamento dos seguros no ˝ndice Harmonizado de Pre(cid:231)os no Consumidor (IHPC) (adiante de- signado por «projecto de regulamento»). 2. A competŒncia do BCE para emitir parecer tem por funda- mento o n. o 4 do artigo 105. o do Tratado que institui a Comunidade Europeia e o n. o 3 do artigo 5. o do Regula- mento (CE) n. o 2494/95 do Conselho, de 23 de Outubro de 1995, relativo aos (cid:237)ndices harmonizados de pre(cid:231)os no con- sumidor. O presente parecer foi adoptado pelo Conselho do BCE, em conformidade com o primeiro per(cid:237)odo, do n. o 5, do artigo 17. o do Regulamento Interno do Banco Central Europeu. 3. O projecto de regulamento destina-se a estabelecer normas m(cid:237)nimas para o tratamento dos seguros no IHPC. Os segu- ros estªo parcialmente inclu(cid:237)dos na cobertura inicial dos IHPC. Nos termos do Regulamento (CE) n. o 1687/98 do Conselho, de 20 de Julho de 1998, que altera o Regula- mento (CE) n. o 1749/96 da Comissªo relativo (cid:224) cobertura de bens e servi(cid:231)os do ˝ndice Harmonizado de Pre(cid:231)os no Consumidor, a cobertura dos seguros serÆ alargada em De- zembro de 1999. AlØm disso, o referido regulamento do Conselho exige que os pormenores metodol(cid:243)gicos e o ca- lendÆrio para o alargamento da cobertura sejam especifica- dos em conformidade com o procedimento previsto no artigo 14. o do Regulamento (CE) n. o 2494/95 do Conselho. O projecto de regulamento estabelece uma metodologia para o tratamento de todos os servi(cid:231)os de seguros abrangi- dos pelo IHPC. 4. O projecto de regulamento estabelece dois princ(cid:237)pios fun- damentais. A pondera(cid:231)ªo dos seguros no indice Ø limitada (cid:224) taxa de servi(cid:231)o impl(cid:237)cita paga pelas fam(cid:237)lias como parte do prØmio total das ap(cid:243)lices de seguro. O pre(cid:231)o dos seguros no (cid:237)ndice muda consoante o prØmio bruto do seguro pago pelas fam(cid:237)lias por uma ap(cid:243)lice espec(cid:237)fica. AlØm disso, o projecto de regulamento estabelece normas para a adap- ta(cid:231)ªo da qualidade dos pre(cid:231)os dos seguros e para o trata- mento das ap(cid:243)lices de seguro indexadas. O BCE apoia as regras propostas pela Comissªo, uma vez que elas refor(cid:231)am a comparabilidade dos IHPC. 5. O projecto de regulamento nªo inclui uma referŒncia expl(cid:237)- cita (cid:224) data a partir da qual as regras sªo aplicÆveis. O BCE pressupıe que essas regras serªo aplicadas a todos os IHPC a partir de Dezembro de 1999, data correspondente (cid:224) fixada para a inclusªo de uma maior gama de servi(cid:231)os de seguros nos IHPC. 6. O presente parecer do BCE serÆ publicado no Jornal Oficial das Comunidades Europeias. Feito em Frankfurt am Main, em 23 de Junho de 1999. O Vice-Presidente do BCE C. NOYER


title: Πρόταση Κανονισμου (ΕΚ) του Συμβουλιου για την επιβολή οριστικού αντισταθμιστικού δασμού και την οριστική είσπραξη του προσωρινού δασμού που επιβλήθηκε στις εισαγωγές συρμάτων από ανοξείδωτους χάλυβες με διάμετρο μικρότερη από 1 mm καταγωγής Ινδίας, και για την περάτωση της διαδικασίας σχετικά με τις εισαγωγές ανοξείδωτου χάλυβα με διάμετρο μικρότερη από 1 mm καταγωγής Δημοκρατίας της Κορέας

eurovoc_concepts:
South Korea
anti-dumping duty
import
originating product
steel
wire