title: 1999/474/EF: Kommissionens beslutning af 16. juni 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (Sag IV/35.992/F3 - Scottish and Newcastle) (meddelt under nummer K(1999) 1474) (Kun den engelske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
beverage industry
business lease
exclusive purchasing agreement
restriction on competition
retail trade
wholesale trade

text: L 186/28 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 KOMMISSIONENS BESLUTNING af 16. juni 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (Sag IV/35. 992/F3 (cid:151) Scottish and Newcastle) (meddelt under nummer K(1999) 1474) (Kun den engelske udgave er autentisk) (1999/474/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROP˘ISKE F˘LLESSKABER HAR (cid:151) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskab, under henvisning til R(cid:229)dets forordning nr. 17 af 6. februar 1992, fłrste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (1), senest (cid:230)ndret vet akten vedrł- rende (cid:216)strigs, Finlands og Sveriges tiltr(cid:230)delse, s(cid:230)rlig artikel 4, 6 og 8, under henvisning til den beg(cid:230)ring om negativattest og den anmeldelse med henblik p(cid:229) fritagelse, som Scottish and New- castle plc den 25. april 1996 indsendte i overensstemmelse med artikel 2 og 4 i forordning nr. 17, under henvisning til de resumØer af beg(cid:230)ringen og anmeldel- sen, der er offentliggjort i henhold til artikel 19, stk. 3, i for- ordning nr. 17 (2), efter hłring af Det R(cid:229)dgivende Udvalg for Kartel- og Mono- polspłrgsm(cid:229)l, og ud fra fłlgende betragtninger: I. SAGSFREMSTILLING A. INDLEDNING (1) I februar 1995 p(cid:229)begyndte den britiske forbrugerom- budsmandsinstitution Office of Fair Trading (herefter ben(cid:230)vnt OFT) p(cid:229) Kommissionens anmodning en under- słgelse af de britiske bryggeriers engrosprispolitik. Undersłgelsen, som ogs(cid:229) omfattede Scottish and New- castle PLC (herefter ben(cid:230)vnt S & N) mundede ud i en intern rapport (herefter ben(cid:230)vnt OFT-rapporten), som blev vedtaget i maj 1995. OFT udsendte den 16. maj 1995 en pressemeddelelse om rapporten. (1) EFT 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EFT C 8 af 13. 1. 1998, s. 4. af S & N’s standardforpagtningsaftaler (2) Den 25. april1 996 anmeldte S & N otte standardfor- pagtningsaftaler (herefter ben(cid:230)vnt forpagtningsaftalerne), hvor hver forpagtningsaftale ang(cid:229)r en fuldt udstyret pub med udsk(cid:230)nkningsbevilling (3) i Det Forenede Kongerige med en binding til at s(cid:230)lge en bestemt łl som beskrevet nedenfor. De otte standardforpagtningsaftaler kan opde- les i tre grupper, nemlig »engelske forpagtningsaftaler« best(cid:229)ende fra november 1993 for England og Wales (E & W Novem- ber lease), S & N’s standardforpagtningsaftaler fra 1993 for England og Wales med (cid:230)ndringer samt Matthew Brown forpagtningsaftaler; de »skotske standardforpagt- ningsaftaler« omfatter S & N’s standardforpagtningsafta- ler for Skotland fra november 1993, den skotske type E forpagtningsaftaler og den skotske type S forpagtningsaf- taler med (cid:230)ndringer; og endelig de »korte forpagtnings- aftaler«, der omfatter en midlertidig forpagtningsaftale og en forpagtningsaftale, der kan opsiges uden varsel. S & N anmodede om en negativattest eller en bekr(cid:230)ftelse af, at forpagtningsaftalerne kunne omfattes af Kommis- sionens forordning (E(cid:216)F) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p(cid:229) katego- rier af eksklusive kłbsaftaler (4), senest (cid:230)ndret ved for- ordning (EF) nr. 1582/97 (5), (herefter ben(cid:230)vnt forord- ningen) eller en individuel fritagelse i henhold til EF- traktatens artikel 81, stk. 3 med virkning fra den dato, hvor aftalerne blev indg(cid:229)et. (3) Oplysningerne i anmeldelsen er blevet suppleret ved en kontrolundersłgelse hos S & N, jf. artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 17, og ved flere gange at anmode om supplerede oplysninger. (4) Efter offentliggłrelsen af meddelelsen i De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende, jf. artikel 19, stk. 3, i forordning nr. 17 (herefter ben(cid:230)vnt meddelelsen), hvori Kommissi- onen meddelte, at den havde til hensigt at indrłmme fri- tagelse med tilbagevirkende kraft efter artikel 81, stk. 3, modtog Kommissionen reaktioner med bem(cid:230)rkninger fra fra interesserede parter. Enogtyve bem(cid:230)rkninger (3) Salgssteder med udsk(cid:230)nkningsbevilling er salgssteder, der har bevil- ling til at s(cid:230)lge alkoholholdige drikkevarer til forbrug p(cid:229) stedet eller andetsteds, medens salgssteder uden udsk(cid:230)nkningsbevilling, som f. eks. supermarkeder, kun m(cid:229) s(cid:230)lge alkoholholdige drikkevarer, n(cid:229)r disse ikke drikkes p(cid:229) stedet. (4) EFT L 173 af 30. 6. 1983, s. 5. (5) EFT L 214 af 6. 8. 1997, s. 27. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/29 nuv(cid:230)rende og tidligere forpagtere blev indgivet p(cid:229) en model udarbejdet af Scottish License Trade Consultants (SLTC modellen); to forpagtere vedlagde dokumentation fra en revisor, der ogs(cid:229) indsendte sine egne bem(cid:230)rknin- ger; Bavarian Lager Company; tre brancheforeninger og en ansat i den finske oliedetailhandelsorganisation. 1,9 % af det samlede antal pubber med udsk(cid:230)nkningsbe- villing i Det Forenede Kongerige, og salget af łl fra disse pubber udgłr 4,4 % af det samlede łlsalg p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked. I łjeblikket er 432 pubber for- pagtet efter de anmeldte aftaler, og de kłbte 152 000 tłnder łl hos S & N i (cid:229)ret, der sluttede den 3. maj 1998, hvilket svarer til 0,6 % af det britiske marked for łludsk(cid:230)nkning. (5) Oplysningerne i disse bem(cid:230)rkninger vil blive behandlet i den resterende del af beslutningen. 26 af de berłrte parter anmodede Kommissionen om at betragte deres fremsendte bem(cid:230)rkninger som en formel klage mod S & N. Nogle af klagerne trak deres klage tilbage, men 15 af klagerne blev i november 1998 ifłlge artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 99/63 af 25. juli 1963 om de hłringer, der er foreskrevet i artikel 19, stk. 1 og i R(cid:229)dets forordning nr. 17 (6), underrettet om, at 2, Kommissionen havde til hensigt at afvise deres klage. 11 til af klagerne fremsendte yderligere bem(cid:230)rkninger denne skrivelse. Disse bem(cid:230)rkninger er indarbejdet i denne beslutning. B. PARTERNE (6) S & N-koncernen omfatter tre forretningsomr(cid:229)der: bryg- ning, pub-detailsalg og fritidsaktiviteter. S & N’s brygge- riaktiviteter er hovedsagelig baseret i Det Forenede Kon- gerige og Irland, hvor koncernen brygger og s(cid:230)lger sine egne m(cid:230)rker og/eller s(cid:230)lger en r(cid:230)kke andre m(cid:230)rker p(cid:229) licens. (7) (8) I august 1995 overtog S & N Courage Limited’s bryg- geri- og salgsaktiviteter. Al bryggerivirksomhed i Det Forenede Kongerige drives under navnet Scottish Cou- rage, mens S & N i Irland hovedsagelig driver forretning gennem Beamish and Crawford plc, som S & N erhver- vede som led i Courage-overtagelsen. Denne bryggeri- virksomhed udgłr ca. 28-29 % af det britiske łlmarked for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r produktionen. Ifłlge de tilsagn, der er afgivet til ministeren ifłlge den britiske markedsfłringslov af 1973 efter Courage-overta- gelsen, m(cid:229) S & N ikke binde eller bestyre mere end 2 624 udsk(cid:230)nkningsbevilling. Den 16. november 1998 fritog de britiske konkurrencemyn- digheder S & N fra ovenn(cid:230)vnte tilsagn og tillod selska- bet at binde 2 739 pubber. Dette antal svarer til ca. pubber med (9) S & N’s globale oms(cid:230)tning for (cid:229)ret, der sluttede den 30. april 1997, var p(cid:229) 3 349 mio. GBP. I samme (cid:229)r var oms(cid:230)tningen for S & N’s detailsalg p(cid:229) 779 mio. GBP. (10) I marts 1998 overtog S & N 310 pubber med udsk(cid:230)nkningsbevilling fra Inntrepreneur Pub Company Limited (IPCL). Disse steder indg(cid:229)r i S & N’s 2 739 til- ladte bundne eller bestyrede udsk(cid:230)nkningssteder. For inden for det tilladte maksimum at f(cid:229) plads til at over- tage disse udsk(cid:230)nkningssteder lłste S & N 184 forpag- tere fra deres kłbsforpligtelser ifłlge forpagtningsafa- lerne og solgte yderligere 126 udsk(cid:230)nkningssteder. (11) Tabel 1 indeholder n(cid:230)rmere oplysninger om, hvor mange tłnder łl (7) S & N har solgt til de forskellige typer pubber, og hvilken markedsandel disse har p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked: a) alle bortforpagtede pubber, herunder pubber med midlertidige forpagtnings- aftaler, b) bestyrede pubber, c) pubber med l(cid:229)nbinding til S & N, d) S & N’s samlede salg til bortforpagtede, bestyrede og l(cid:229)nbundne pubber, e) S & N’s samlede salg samlede britiske til udsk(cid:230)nkningssteder og f) det udsk(cid:230)nkningsmarked: Tabel 1 S & N’s stilling p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked (a) (b) (c) (d) (e) (f) (Tłnder 1 000) 1990/91 421 471 1 070 1 962 2 677 31 863 1997/98 [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] 1990/91 1,32 1,48 3,36 6,16 8,40 100 1997/98 [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] [(cid:133)] (%) (12) Den gennemsnitlige lłbetid for S & N’s l(cid:229)nbindingsafta- ler har siden 1990 v(cid:230)ret ca ti (cid:229)r. Aftalernes gennemsnit- (6) EFT L 127 af 20. 8. 1963, s. 2268/63. (7) 1 tłnde er lig 1,63659 hl; 1 hl er lig 0,611026 tłnde. L 186/30 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 lige lłbetid inden tilbagebetaling eller genforhandling er p(cid:229) 2,5 til 3,5 (cid:229)r. S & N har ingen optegnelser over kun- der, der har indg(cid:229)et en ny l(cid:229)neaftale med selskabet. S & N’s udest(cid:229)ende l(cid:229)n er steget fra omkring 72,9 mio. GBP i 1990 til 217,6 mio. GBP i 1998. (13) Kommissionen har begr(cid:230)nsede oplysninger om, hvor mange tłnder/procent łl S & N s(cid:230)lger p(cid:229) engrosni- veauet p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked til andre selskaber, som er underlagt en eller anden form for bin- ding, som f. eks. en mindstekłbsforpligtelse, en lager- (begr(cid:230)nset) konkurrencefor- fłringsforpligtelse eller et bud. Disse andre selskaber omfatter andre bryggerier, uafh(cid:230)ngige grossister og pubselskaber, der ikke selv brygger łl. Der er ingen kontraktlige begr(cid:230)nsninger i aftalerne med uafh(cid:230)ngige grossister. Der er imidlertid begr(cid:230)nsninger i aftalerne med pubselskaber, der udgłr ca. 1,1 % af det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked. Hvad ang(cid:229)r andre bryggerier var der begr(cid:230)nsninger for ca. 1,2 % af det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked. De oplys- ninger, Kommissionen r(cid:229)der over, synes at vise, at den łlm(cid:230)ngde, der er omfattet af »begr(cid:230)nsende« aftaler (mindstekłbsforpligtelse med błder), er for nedadg(cid:229)ende i forhold til begyndelsen af 1990’erne, idet nyere aftaler er mere rabatorienterede med rabatter forhold til bestemte m(cid:229)l for m(cid:230)ngde og salg. i MMC’s rapport fra 1989 og de efterfłlgende łlleve- ringsbekendtgłrelser (16) Som et resultat af MMC’s rapport fra 1989 om łlforsy- ningen blev der fremsat en r(cid:230)kke henstillinger, som tog sigte p(cid:229) at sl(cid:230)kke p(cid:229) den traditionelle binding (eksklusiv kłbsforpligtelse og konkurrenceforbud) mellem brygge- rier og pubber. De fleste af MMC’s henstillinger blev implementeret, hovedsagelig gennem Supply of Beer (Tied Estate) Order 1989 og Supply of Beer (Loan Ties, Licensed premises and Wholesale Prices) Order 1989 (herefter ben(cid:230)vnt bekendtgłrelserne). Bekendtgłrelsen om Tied Estate p(cid:229)lagde de nationale bryggerier, dvs. bryggerier med over 2 000 pubber med udsk(cid:230)nknings- bevilling, fłlgende (cid:230)ndringer: (cid:151) ingen kłbsbinding for andre drikkevarer end łl og for łl med lavt alkoholindhold (cid:151) ret til at kłbe Øn type łl efterg(cid:230)ret p(cid:229) fad (8) hos en end bryggeriet/bortforpagteren anden leverandłr (herefter ben(cid:230)vnt g(cid:230)stełl) (cid:151) begr(cid:230)nsning af kłbsbindingen til et bestemt antal pubber. Dette tvang bryggerierne til at s(cid:230)lge eller frigłre ca. 11 000 af de dengang ansl(cid:229)ede 60 000 britiske pubber. S & N m(cid:229) hłjst binde 2 739 pubber til sig. (14) Kontrahenterne til aftalerne, som er baseret p(cid:229) de anmeldte standardforpagtningsaftaler, er enkeltpersoner eller af dem stiftede selskaber, som normalt kun driver et enkelt udsk(cid:230)nkningssted. Efterspłrgselsfaktorer C. MARKEDET (15) Siden 1985, hvor forpagtningsaftalerne blev indfłrt, er der sket store (cid:230)ndringer strukturen og adf(cid:230)rden p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked. Det skyldes prim(cid:230)rt de łlleveringsbekendtgłrelser (Beer Orders), der er udstedt p(cid:229) grundlag af rapporten fra de britiske konkurrence- myndigheder Monopolies and Mergers Commission (her- efter ben(cid:230)vnt MMC) om łlforsyningen, men ogs(cid:229) et fald i den samlede efterspłrgsel, herunder is(cid:230)r i salget af łl i pubber, forbrugernes łgede efterspłrgsel efter pubber, der tilbyder et bredere udvalg af mad og drikkevarer, flere virksomheders ophłr med bryggerivirksomhed samt en oml(cid:230)gning af relationerne mellem bryggerierne og pub-detailk(cid:230)derne p(cid:229) den ene side og forpagterne p(cid:229) den anden. (17) (cid:216)l kan s(cid:230)lges gennem salgssteder med udsk(cid:230)nkningsbe- villing, f. eks. pubber, hoteller og restauranter, eller gen- f. eks. nem salgssteder uden udsk(cid:230)nkningsbevilling, supermarkeder og łludsalg. Endvidere ansl(cid:229)s det, at pri- vatpersoners import til Det Forenede Kongerige, hoved- sagelig fra Calais, hvoraf der er betalt afgift, i 1996 udgjorde ca. 5 % af det samlede łlforbrug i Det Forenede Kongerige. Det samlede łlsalg i Det Forenede Kongerige faldt med 9,5 % i perioden 1989-1995 (i 1996 steg sal- get en smule i forhold til 1995), og salget af udsk(cid:230)nket łl faldt i samme periode med 17,3 %. Udsk(cid:230)nkninings- stedernes andel af salget er s(cid:229)ledes faldet (fra 79,3 % i 1989 til omkring 69 % i 1996), men er med undtagelse af Irland fortsat den hłjeste i EU. (18) Det faldende łlsalg inden for udsk(cid:230)nkningssektoren er blevet opvejet af: a) en reel stigning i udsk(cid:230)nkningsstedernes łlpriser p(cid:229) 21 % mellem 1989 og 1996, hvoraf afgiftsstignin- gerne kun tegner sig for en ubetydelig del (8) Den britiske regering udvidede anvendelsesomr(cid:229)det ved ogs(cid:229) at til- lade Øn type łl efterg(cid:230)ret p(cid:229) flaske pr. 1. april 1998. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/31 b) en stigning i andelen af salg af andre varer end łl i pubber til 37 % af den samlede oms(cid:230)tning i 1996, hovedsagelig som fłlge af stigningen i cateringsalget. ca. 6 % af salget sammenlignet med 5 % i 1985. De nati- onale bryggerier dominerer stadig grossistleddet med en salgsandel, der svarer til deres del af produktionen. (19) Forbruget af fadłl tegnede sig i 1996 for 63 % af det samlede forbrug. Dette er (cid:151) med undtagelse af Irland (cid:151) det hłjeste tal i EU. Til sammenligning l(cid:229) tallet for Belgien, som har det tredjestłrste forbrug af fadłl i EU p(cid:229) 39 %. De britiske pubber tilbyder desuden et stłrre udvalg af fadłl end andre steder i EU, idet gennemsnittet ligger p(cid:229) 6,5 m(cid:230)rker pr. pub. (22) De pubber, der blev solgt af de nationale bryggerier, blev hovedsagelig kłbt af detail-pubk(cid:230)der eller af regio- nale bryggerier. Som helhed st(cid:229)r pubk(cid:230)derne enten selv for deres engrostransaktioner, eller de forsynes direkte af bryggerierne. Regionale bryggerier har ikke brug for uaf- h(cid:230)ngige grossisters assistance. Sammen med det gene- relle fald i łlsalget og de nationale bryggerigrossisters łgede effektivitet har dette fłrt til en marginal v(cid:230)kst i den uafh(cid:230)ngige engrossektor. Udbudsfaktorer Brygning Detailsalg (20) Den stłrste (cid:230)ndring siden 1989 er den łgede koncen- tration i bryggerisektoren. Den stłrre koncentration skyldes virksomheder, der forlader bryggerisektoren, og som s(cid:230)lger deres bryggeriaktiviteter til eksisterende kon- kurrenter. I 1996 sad de resterende fire nationale bryg- gerier, Scottish & Newcastle, Bass, Carlsberg Tetley Brewing og Whitbread p(cid:229) 78 % af det britiske łlmarked. Herfindahl-Hirschmann-indekset (herefter ben(cid:230)vnt HHI), der angiver markedskoncentrationsgraden, udviste for det britiske marked en stigning fra 1 350 i 1991 til 1 678 (9) i 1996 p(cid:229) grundlag af de nationale bryggeriers markedsandele. HHI p(cid:229) mellem 1 000 og 1 800 angiver, at markedet er pr(cid:230)get af »moderat koncentration«. Nogle regionale bryggerier (10) forlod markedet mellem 1989 og 1996, hvorved antallet af regionale bryggerier faldt fra 11 til 8. SLTC-modellen viser, at S & N har 38 % af markedet i Skotland og Bass 42 %. Engroshandel (21) Et af resultaterne af bekendtgłrelserne var, at de natio- nale bryggerier solgte en del af deres bundne pubber. Meningen var, at det skulle łge den frie handel og lade uafh(cid:230)ngige grossister spille en stłrre rolle. I 1995/1996 stod de uafh(cid:230)ngige grossister imidlertid endnu kun for (9) Kommissionen har ikke nłjagtige oplysninger om andre britiske bryggeriers markedsandele. Komissionen mener dog ikke, at HHI for alle bryggeriers vedkommende ville n(cid:229) op p(cid:229) 1 800, der angi- ver, at markedet er pr(cid:230)get af »hłj koncentration«. (10) I MMC-rapporten er de defineret som bryggerier, hvis aktiviteter hovedsagelig, men ikke nłdvendigvis fuldst(cid:230)ndig, er koncentreret i Øn region i Det Forenede Kongerige. Antallet af regionale brygge- rier i 1996 er defineret med udgangspunkt i det antal ejede pubber og den produktion, som det mindste regionale bryggeri i MMC- rapporten har. (23) I Det Forenede Kongerige kr(cid:230)ver detailsalg af łl og andre alkoholholdige drikkevarer til forbrug p(cid:229) stedet en bevilling udstedt af det lokale domhus. Der g(cid:230)lder i łje- blikket tre s(cid:230)rskilte klasser af bevillinger (11): (cid:151) Ubegr(cid:230)nset udsk(cid:230)nkningsbevilling: hvor en person kan kłbe alkoholholdige drikkevarer uden at bo p(cid:229) stedet eller indtage et m(cid:229)ltid. Der findes ca. 83 100 salgssteder med ubegr(cid:230)nset udsk(cid:230)nkningsbevilling, hvoraf ca. 57 000 er pubber. Resten er bl. a. hoteller og vinbarer. (cid:151) Begr(cid:230)nset udsk(cid:230)nkningsbevilling: kunden kan kun kłbe drikkevarer, hvis han enten bor p(cid:229) stedet eller indtager et m(cid:229)ltid. Omfatter ca. 32 300 private hoteller og restauranter. (cid:151) Klubber: kunden skal v(cid:230)re medlem for at kunne kłbe drikkevarer. Omfatter ca. 31 500 salgssteder, som hovedsagelig ejes i f(cid:230)llesskab af medlemmerne. (24) Ved at gennemtvinge (cid:230)ndringer i ejerforholdene vedrł- rende pubber har bekendtgłelserne ligeledes haft ind- virkning p(cid:229) andelen af łl solgt gennem de forskellige detailkanaler: a) bryggeriernes bortforpagtede pubber, b) bryggeriernes bestyrede pubber, c) uafh(cid:230)ngige pubsel- skabers bundne pubber, d) uafh(cid:230)ngige pubselskabers bestyrede pubber, e) l(cid:229)nbundne pubber samt f) ubundne pubber. Dette fremg(cid:229)r af nedenst(cid:229)ende oversigt over łlsalget (volumen). Tallene fra 1985 stammer fra MMC- (11) Bevillingssystemet er lidt anderledes i Skotland. L 186/32 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 rapporten og kan anses for at v(cid:230)re repr(cid:230)sentative for (cid:229)rene 1985-1989; 1997-dataene stammer fra Brewers and Licensed Retailers Association (BLRA) og omfatter skłn for ikke medlemmer. Tabel 2 Forbrug af łl p(cid:229) britiske udsk(cid:230)nkningssteder (a) (b) (c) (d) (e) (f) (%) 1985 1997 30,8 24,2 0,0 0,0 22,0 23,0 10,0 17,2 11,4 8,3 18,1 35,0 (25) De 10 % for salg via bryggeriernes bortforpagtede pub- ber i 1997 omfatter forpagternes bundne kłb og den p(cid:229) fad efterg(cid:230)rede łl, som de nationale bryggeriers forpag- tere kłber med rabat hos det bortforpagtende bryg- geri (12). Tallet omfatter de kłb af g(cid:230)stełl, som de natio- nale bryggeriers forpagtere foretager hos en anden leve- randłr. (26) De 18,1 % for l(cid:229)nbundne pubber i 1997 omfatter den samlede m(cid:230)ngde łl, som en l(cid:229)nbundet pubv(cid:230)rt kłber hos den leverandor, som pubben er bundet til via l(cid:229)net. Denne m(cid:230)ngde łl kan overstige de bundne m(cid:230)ngder, l(cid:229)neaftalen. Det vides imidlertid ikke, der er fastsat i hvilken del af de 18,1 % der repr(cid:230)senterer indkłb ud over den l(cid:229)nbundne m(cid:230)ngde. De 18,1 % omfatter ikke det foretager hos andre leverandłrer. frie indkłb, en l(cid:229)nbundet pubv(cid:230)rt efter (27) Ovenn(cid:230)vnte tabel giver en idØ om afs(cid:230)tningsm(cid:230)ngden i pubber opdelt ejerskabsforhold. Opdeles salget imidlertid efter salgssteder med ubegr(cid:230)n- set eller begr(cid:230)nset udsk(cid:230)nkningsbevilling, tegner de ca. 57 000 pubber sig for 70 %, klubber for 20 % og restau- ranter, hoteller, vinbarer osv. for 10 % (1995-tal). salgsstedernes den for v(cid:230)rter med l(cid:229)n fra de nationale bryggerier. Ifłlge BLRA’s oplysninger (som er baseret p(cid:229) en konkret undersłgelse fra 1996) er den normale l(cid:229)neperiode fem eller ti (cid:229)r, og den reelle gennemsnitlige lobetid fire (cid:229)r. 31 bryggerier havde omkring 37 000 lłbende l(cid:229)n ved afslutningen af undersłgelsesperioden (n(cid:230)sten 35 000 ved dens start), medens der i lłbet af (cid:229)ret blev indg(cid:229)et n(cid:230)sten 8 000 nye l(cid:229)neaftaler og tilbagebetalt over 5 000 l(cid:229)n. V(cid:230)rdien af de i perioden tilbagebetalte l(cid:229)n oversteg v(cid:230)rdien af de nye l(cid:229)n (til eksisterende eller nye kunder). Ca. 2 % af det samlede tilgodehavende blev afskrevet som uerholdelige fordringer. Et l(cid:229)n er gennemsnitlig p(cid:229) ca. 30 000 GBP. Der er tilsyneladende tale om to typer l(cid:229)n, nemlig relativt sm(cid:229) l(cid:229)n p(cid:229) knap 5 000 GBP ved periodens start, men blot p(cid:229) under 2 000 GBP i gen- nemsnit ved afslutningen af undersłgelsesperioden), som ofte stilles til r(cid:229)dighed for sm(cid:229) uafh(cid:230)ngige pubber og (cid:229)benbart er meget volatile, og meget stłrre l(cid:229)n til salgs- steder med stor oms(cid:230)tning som f. eks. klubber (p(cid:229) gen- nemsnitlig 60 000 GBP), som normalt ikke er forbundet med en eksklusiv kłbsforpligtelse. Kłbsforpligtelserne g(cid:230)lder imidlertid normalt for en bestemt m(cid:230)ngde łl. BLRA har skłn over, hvordan l(cid:229)ne- m(cid:230)ngden fordeler sig p(cid:229) sm(cid:229) og store l(cid:229)n, hvor stort et antal (store) l(cid:229)n uden eksklusiv kłbsforpligtelse der er ydet, hvor stor en andel af den samlede procentvise udsk(cid:230)nkningsm(cid:230)ngde l(cid:229)n uden eksklusiv kłbsforplig- telse procentuelt tegner sig for, eller hvor stor en andel af de relevante salgssteders samlede salg den ved l(cid:229)neaf- taler fastsatte łlm(cid:230)ngde tegner sig for. Der er heller ikke forelagt oplysninger om, hvor stor en andel af l(cid:229)nene, der tilbagebetales med l(cid:229)n (l(cid:229)nbinding) optaget hos et andet bryggeri. (cid:216)lsalget via l(cid:229)nbindinger er faldet i de seneste par (cid:229)r, og i perioden 1994-1996 har v(cid:230)rdien af tilbagebetalte l(cid:229)n oversteget v(cid:230)rdien af nyoptagne. ikke foretaget Konkurrence mellem bryggerier (29) I engrosleddet har de stłrste bryggerier et vist garanteret salg gennem deres bortforpagtede og bestyrede pubber. Bryggerierne m(cid:229) konkurrere om at forsyne resten af markedet gennem individuelle aftaler med frie pubber (med eller uden l(cid:229)nbindinger) og leveringsaftaler med pubk(cid:230)der og andre bryggerier (med eller uden bindinger som f. eks. mindstekłbsforpligtelser, konkurrence forbud eller lagerfłringsforpligtelser). Konkurrenceparametrene er prim(cid:230)rt pris og m(cid:230)rke, selv om bryggerierne ogs(cid:229) forsłger at sikre sig salg ved at tilbyde andre fordele s(cid:229)som stłtte til reklame. (28) Bekendtgłrelserne gjorde ligeledes l(cid:229)nbindingsaftalerne mindre restriktive, idet forpagterne fik mulighed for at opsige aftalerne n(cid:229)r som helst med tre m(cid:229)neders varsel. Med bekendtgłrelserne indfłrtes ogs(cid:229) g(cid:230)stełlrettighe- Markedsadgang i bryggerileddet (12) Dette kaldes ogs(cid:229) sommetider en g(cid:230)stełl, selv om den juridiske definition af en g(cid:230)stełl refererer til kłb af en p(cid:229) fad efterg(cid:230)ret łl hos en anden leverandłr (se befragtning 16). (30) De vigtigste hindringer for adgang til markedet i dette led er behovet for at sikre sig salgssteder og f(cid:229) adgang til et distributionssystem. En ny virksomhed p(cid:229) marke- 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/33 det skal słrge for leverancer til frie v(cid:230)rtshuse, pubk(cid:230)der eller bryggeriernes v(cid:230)rtshuse som en del af deres udbud af łlm(cid:230)rker eller (i tilf(cid:230)lde af et nationalt bryggeri) som g(cid:230)stełl. Hvis konkurrenterne har kendte m(cid:230)rker, kan det v(cid:230)re en yderligere hindring for adgangen eller for eksisterende bryggeriers udvidelsesmuligheder. Dette er endnu mere udpr(cid:230)get hvad ang(cid:229)r pilsnerłl, der normalt markedsfłres p(cid:229) nationalt plan, og hvor det som fłlge af s(cid:229) rentabelt at komme ind p(cid:229) markedet i mindre omfang. Vanskelighe- derne ved at komme ind p(cid:229) markedet i mindre m(cid:229)lestok kan vokse yderligere som fłlge af, at reklameindsatsen for de nationale pilsnerm(cid:230)rker er steget markant de senere (cid:229)r, ogs(cid:229) for enkeltst(cid:229)ende m(cid:230)rker. reklameudgifterne m(cid:229)ske ikke er (31) Bryggeriernes behov for at sikre sig salgssteder er redu- ceret siden gennemfłrelsen af bekendtgłrelserne, da den andel af markedet, der er omfattet af bindinger, er blevet mindre, og da pubk(cid:230)der (s(cid:229)fremt de ikke er bundne (cid:151) se betragting 22) har etableret sig p(cid:229) markedet. Det er lettere for en ny markedsdeltager at indg(cid:229) leveringsafta- ler med en k(cid:230)de end med individuelle pubber. Det er relativt et distributionssystem, der begr(cid:230)nser sig til engrosleverancer til andre bryggerier og/eller grossister, men det er noget vanskeligere at n(cid:229) ud til de enkelte detailudsalg. at opbygge let (32) De fleste udenlandske producenter af łl (hovedsagelig pilsner) har valgt at komme ind p(cid:229) det britiske marked ved at indg(cid:229) eksklusive licensaftaler med eksisterende nationale bryggerier, s(cid:229)ledes at łllet brygges i Det For- enede Kongerige og s(cid:230)lges som en del af de nationale bryggeriers sortiment af m(cid:230)rker. Disse udenlandske pils- nerłl er ofte blevet markedsfłrt som »premium brands« (luksusłl) og med en betydelig reklameindsats. S & N har bl. a. s(cid:229)danne licensaftaler med Foster’s, Beck’s, Kronenbourg og Holsten. indg(cid:229)et Markedsadgang i detailleddet (33) Pubberne konkurrerer kun med andre pubber i deres lokalomr(cid:229)de. Hvert omr(cid:229)de har stort set en lokal pris for en bestemt pakke, der omfatter pubbens samlede til- bud (faciliteter, atmosf(cid:230)re) og ikke blot łlprisen. (34) Adgangshindringerne p(cid:229) detailmarkedet er forholdsvist f(cid:229). Den eneste af en vis betydning er bevillingslovene, som kan forhindre, at der (cid:229)bnes nye pubber, medmindre der er behov for dem. Disse love h(cid:229)ndh(cid:230)ves ikke strengt overalt i Det Forenede Kongerige, men hvor det sker, kan det v(cid:230)re vanskeligt at komme ind p(cid:229) det lokale I nogle omr(cid:229)der af Det Forenede Kongerige marked. afsl(cid:229)s bevillingerne nu prim(cid:230)rt ud fra hensynet til den offentlige orden. Et bestemt pubselskab har imidlertid haft held til at (cid:229)bne mere end 100 pubber i nybebyg- gede omr(cid:229)der i de seneste (cid:229)r. ˘ndringer i aftaleforholdet mellem pubforpagtere og deres bortforpagtere (35) Tidligere blev pubber bortforpagtet gennem traditionelle pubforpagtningsaftaler med kort lłbetid. Bryggerierne beholdt ansvaret for bygningen og dens faste inventar, og forpagterne havde ansvaret for at s(cid:230)lge łl leveret af bortforpagteren samt andre drikkevarer og mad. Ifłlge MMC-raporten fik pubforpagterne i England og Wales en garanti (13) ved at aftalerne blev reguleret af Landlord and Tenant Act 1954. L(cid:230)nge fłr MMC’s henstilling s(cid:229)s imidlertid de fłrste l(cid:230)ngere reparations- og vedligehol- delsesaftaler, som gav en vis garanti for uopsigelighed og mulighed for at overdrage forpagtningen. D. AFTALERNE (36) Forpagtningsaftalerne indg(cid:229)s mellem S & N og forpag- terne. Derved stiller S & N en pub med udsk(cid:230)nkningsbe- villing og fast inventar til r(cid:229)dighed for en forpagter, som skal drive pubben. Som modydelse betaler forpagteren en forpagtningsafgift til S & N og erkl(cid:230)rer sig indforst(cid:229)et med at kłbe de łl, der er specificeret i forpagtningsafta- len, hos S & N eller dennes repr(cid:230)sentant og ikke hos nogen anden leverandłr. (37) Der er otte typer forpagtningsaftaler, der kan opdeles i tre grupper: (cid:151) »Engelske forpagtningsaftaler« best(cid:229)ende af S & N’s standardforpagtningsaftaler fra november 1993 for England og Wales (E & W November lease) g(cid:230)lder for en fłrste fast periode p(cid:229) s(cid:230)dvanligvis tre (cid:229)r, der automatisk kan forl(cid:230)nges med yderligere tre(cid:229)rspe- rioder (ganske f(cid:229) forpagtningsaftalers fłrste periode er p(cid:229) mellem fire og ni (cid:229)r, som kan forl(cid:230)nges med (13) Med undtagelse af ganske f(cid:229) tilf(cid:230)lde, f. eks. hvis pubejeren łnsker at anvende udsk(cid:230)nkningsstedet til eget brug som en bestyret pub, i hvilket tilf(cid:230)lde forpagteren vil f(cid:229) en lovbestemt kompensation, kan parterne indg(cid:229) en ny aftale. Hvis der ikke indg(cid:229)s en s(cid:229)dan aftale, kan domstolene i Det Forenede Kongerige forl(cid:230)nge aftalen p(cid:229) samme betingelser som den eksisterende aftale med undtagelse af forpagtningsafgiften og varigheden, der hłjst kan fasts(cid:230)ttes til 14 (cid:229)r. L 186/34 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 for England og Wales tre(cid:229)rige perioder). Mens forpagtningsaftalen lłber, er forpagteren ikke forpligtet til at foretage hovedrepa- rationer af de forpagtede lokaler, herunder visse dele, der udgłr en del af bygningen, som f. eks. elektricitet og opvarmningssystemer, men han skal vedligeholde andre omr(cid:229)der og fast inventar og słrge for den ind- vendige indretning. S & N’s standardforpagtningsafta- ler fra april 1993 med (cid:230)ndringer er forpagtningsaftaler, hvor varigheden og de reparationsm(cid:230)ssige forpligtelser er de samme som for novemberaftalerne, men hvor forpagterne selv skal indrette samtlige forpagtede lokaler. Endelig er der Matthew Brown-forpagtningsaftalerne med (cid:230)ndringer, som blev anvendt af Matthew Brown PLC, inden selskabet i 1985 blev overtaget af S & N. Disse forpagtningsaftaler kan opsiges af S & N med tolv m(cid:229)neders varsel eller med tre m(cid:229)neders varsel fra forpagterens side. Ifłlge disse aftaler skal forpag- teren kun vedligeholde og indrette den indvendige del af lokalerne og det faste inventar. (cid:151) »Skotske forpagtningsaftaler«: S & N’s varsel. standardfor- pagtningsaftaler for Skotland fra november 1993 g(cid:230)lder en fast fłrste periode, normalt fem (cid:229)r (ganske f(cid:229) aftaler g(cid:230)lder for mellem seks og ni (cid:229)r) og forts(cid:230)tter p(cid:229) ubestemt tid, indtil de opsiges enten af S & N eller forpagteren med seks m(cid:229)neders varsel. Medens aftalen lłber, har forpagteren ansvaret for den generelle vedligeholdelse, bortset fra hovedrepa- rationer af de forpagtede lokaler, og for den indven- dige indretning. S & N’s skotske type E-forpagtnings- aftaler med (cid:230)ndringer g(cid:230)lder derimod i ti (cid:229)r og fort- s(cid:229)tter derefter p(cid:229) ubestemt tid, medmindre de opsi- ges enten af S & N eller forpagteren med seks m(cid:229)ne- ders og istands(cid:230)ttelsesforpligtelser svarer til forpligtelserne i de »skotske forpagtningsaftaler«, bortset fra at for- pagteren er ansvarlig for den udvendige istands(cid:230)t- telse. Endelig findes S & N’s skotske type S-forpagt- ningsaftaler, der er identiske med type E-forpagt- ningsaftalerne, og som normalt g(cid:230)lder i ti (cid:229)r, men i visse tilf(cid:230)lde i tyve (cid:229)r. Hovedforskellen mellem denne type forpagtningsaftale og de to andre »skot- ske forpagtningsaftaler« er, at forpagteren f(cid:229)r ejen- domsretten til al goodwill i relation til lokalerne. I forpagtningsafgiften forbindelse med regulering af ses der bort fra en s(cid:229)dan goodwill, og i forbindelse med overdragelse kan den s(cid:230)lges til den person, som forpagtningsaftalen overdrages til. vedligeholdelses- Forpagterens (cid:151) »Korte forpagtningsaftaler«: de midlertidige forpagt- i de tilf(cid:230)lde hvor ningsaftaler anvendes i England, Landlord and Tenant Act 1954 som fłlge af en domstolsafgłrelse ikke kan finde anvendelse. De lłber et (cid:229)r og kan opsiges af begge parter med 28 vedligeholdelses- og dages som i istands(cid:230)ttelsesforpligtelser »E & W November Lease«. De opsigelige forpagt- ningsaftaler anvendes ogs(cid:229) i England i de tilf(cid:230)lde, hvor der p(cid:229)g(cid:229)r forhandlinger om lange forpagtnings- aftaler. Det giver forpagteren mulighed for at bruge lokalerne, men aftalen kan opsiges uden varsel. Forpagterens samme er de varsel. Ifłlge denne aftale skal forpagteren holde den ind- vendige del af lokalerne i god stand og vedligeholde det faste inventar. Forpagtningsaftalerne er en aftale mellem S & N og forpagteren, hvorved S & N stiller en fuldt udstyret pub med udsk(cid:230)nkningsbevilling til r(cid:229)dighed for forpagteren med henblik p(cid:229) at drive pubben. Ifłlge aftalen skal forpagteren betale en for- pagtningsafgift til S & N, og han forpligter sig til at kłbe de łlsorter, der er fastsat i forpagtningsaftalen, hos S & N eller dennes repr(cid:230)sentant og ingen andre steder. (cid:216)lbindingen (38) Forpagteren accepterer at kłbe alle n(cid:230)rmere specifice- rede łlsorter hos S & N eller selskabets repr(cid:230)sentant med undtagelse af łl med en alkoholprocent p(cid:229) under 1,2 % og et enkelt m(cid:230)rke fadłl. De specificerede łlsorter er łl af den sort, der er anfłrt i till(cid:230)gget til forpagt- ningsaftalen, som indeholder salgsbetingelserne. Disse sorter er light, pale (herunder Scotch ale) eller bitter ale (ogs(cid:229) kendt under betegnelsen 70 shilling, heavy eller special ale); export eller premium ale (ogs(cid:229) kendt under betegnelsen 80 shilling ale); mild ale (ogs(cid:229) kendt under betegnelsen 60 shilling ale eller light ale); brown ale; fruit beers; wheat strong ale (herunder barley wine); beers; stouts; sweet stout; porter; lager; export eller pre- mium lager (ogs(cid:229) kendt under betegnelsen »malt lager« eller »malt liquor«); strong lager; »diet pils« (eller pre- mium low carbohydrate beer eller lager); low carbohyd- rate (eller »lite«) beer eller lager; og low alcohol beer eller lager. Disse sorter repr(cid:230)senteres af de łlm(cid:230)rker eller - betegnelser, der er anfłrt i S & N’s aktuelle prisliste. (39) Forpagteren m(cid:229) s(cid:230)lge enhver anden sort łl ud over de specificerede sorter, hvis den er i flasker, d(cid:229)ser eller sm(cid:229) beholdere, eller hvis den er i aftappet form, og salget af denne łl i aftappet form er s(cid:230)dvanlig eller nłdvendig for at d(cid:230)kke en tilstr(cid:230)kkelig efterspłrgsel fra forpagte- rens kunder. (40) Enkelte forpagtere har kommenteret dette spłrgsm(cid:229)l. Det skal bem(cid:230)rkes, at definitionerne af de »specificerede« łlsorter stort set omfatter alle łlsorter, der s(cid:230)lges i Det Forenede Kongerige. Dette ben(cid:230)gtes ikke. En af klagerne har anfłrt, at de tolv specificerede łlsorter er for gene- relt beskrevet og s(cid:229)ledes ikke »i henseende til deres sam- mens(cid:230)tning, udseende eller smag tydeligt adskiller sig fra hinanden«, hvilket er det kriterium, der anfłres i for- ordningen til definition af »forskellige łlsorter« (14). Kla- geren n(cid:230)vnte, at der ved specifikationen af de tolv sorter (14) Artikel 7, stk 2. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/35 ikke henvises til forskellen mellem »cask conditioned beer« (łl efterg(cid:230)ret p(cid:229) fad) og »keg beer« (der ikke er efterg(cid:230)ret p(cid:229) fad). Kommissionen erkender, at smagsbe- vidste łldrikkere kan smage forskel p(cid:229) de to versioner af samme m(cid:230)rke. Kommissionen mener imidlertid ikke, at dette nłdvendigvis betyder, at der ved specifikationen af łlsorter skal tages hensyn til denne forskel. Definitionen af łlsorter m(cid:229) overlades til eksperter (15). Da specifikati- onen af de tolv łlsorter oprindeligt blev aftalt mellem bryggeriernes og v(cid:230)rternes brancheforeninger i Det For- enede Kongerige, som er eksperter i łl, udgłr denne definition efter Kommissionens opfattelse en rimelig og praktiske anvendelig definition af łlsorter i Det Forenede Kongerige. Forpagtningsafgift (41) For alle forpagtningsaftaler med undtagelse af de opsige- lige aftaler g(cid:230)lder det, at afgiften skal betales m(cid:229)nedsvis eller kvartalsvis forud, og forpagteren skal betale de pr(cid:230)mier, bortforpagteren har betalt for forsikring af ejendommen mod f. eks. brandskade, herunder to (cid:229)rs markedsbestemt forpagtningsafgift af ejendommen og udgifter til syns- og skłnsmand. (I forbindelse med opsi- gelige aftaler betales afgiften hver uge). Den forpagt- ningsafgift, der betales i henhold til de skotske forpagt- ningsaftaler, pristalsreguleres en gang om (cid:229)ret. (42) Adskillige forpagtere har i deres bem(cid:230)rkninger anfłrt, ligger at de forsikringspr(cid:230)mier, de skal betale S & N, over markedets almindelige pr(cid:230)mier for en tilsvarende d(cid:230)kning, og at de ikke har ret til at se aftalen. (43) S & N forsikrer alle udsk(cid:230)nkningssteder (cid:151) b(cid:229)de besty- rede og forpagtede (cid:151) der omfatter koncernens samlede risikoportefłlje, dvs. bygninger, motorkłretłjer, ansvar osv. S & N bruger sin kłbekraft til at opn(cid:229) den bedst mulige pris, s(cid:229)ledes at pr(cid:230)mien klart afspejler bygnin- gens kravsforlłb, dvs. at forsikringsgiverens margen bli- ver s(cid:229) lille som mulig. Det betyder, at policen og den samlede pr(cid:230)mie ifłlge selskabet er fłlsomme forret- ningsoplysninger, der s(cid:229)ledes ikke kan oplyses over for forpagterne. (15) Se ogs(cid:229) nr. 51 i Kommissionens meddelelse vedrłrende Kommis- sionens forordning (E(cid:216)F) nr. 1983/83 og (E(cid:216)F) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, p(cid:229) kategorier af henholdsvis eneforhandlingsaftaler og eksklusive kłbsaftaler (herefter ben(cid:230)vnt »forordningsmeddelelsen«) (EFT C 101 af 13. 4. 1984, s. 2). (44) En ordning, hvor forpagterne individuelt forsikrer bort- forpagterens interesse, ville betyde hłjere omkostninger for forpagterne. Aftalen indeholder en opregning af de risici, som bortforpagteren skal forsikre, og af de udgif- ter, der kan v(cid:230)ltes over p(cid:229) forpagteren. Der er intet, der hindrer forpagteren i at indhente tilbud p(cid:229) forsikring af ejendommen eller r(cid:229)d om gyldigheden af overv(cid:230)ltnin- gen. Ingen af de indkomne oplysninger lader antyde, at S & N skulle have opkr(cid:230)vet for meget. (45) Forpagtningsafgiften genforhandles normalt hvert tredje (cid:229)r. Den justerede afgift er det hłjeste belłb af den eksi- sterende afgift eller markedsforpagtningsv(cid:230)rdien for ejendommen p(cid:229) det relevante tidspunkt for forhłjelsen. Markedsforpagtningsv(cid:230)rdien defineres som enten det belłb, parterne enes om at anse for den g(cid:230)ldende mar- kedsleje, eller det belłb, der fasts(cid:230)ttes af en voldgifts- mand. (46) Ifłlge bem(cid:230)rkninger, der er baseret p(cid:229) SLTC-modellen, skulle voldgiftsomkostningerne have haft indflydelse p(cid:229) beslutningen, om man skulle klage over S & N’s forpagt- ningsafgifter. Der er imidlertid intet, der tyder p(cid:229), at S & N’s forslag til forpagtningsafgift ikke skulle kunne klare en s(cid:229)dan voldgift, hvilket ville v(cid:230)re tilf(cid:230)ldet, hvis afgifterne generelt var hłjere end det af voldgiftsmanden fastsatte niveau. (47) S & N meddelte ved skrivelse fra primo juli 1998 for- pagterne, at Royal Institution of Chartered Surveyors ville udn(cid:230)vne syns- og skłnsm(cid:230)nd med faste sal(cid:230)rer med henblik p(cid:229) hurtigt at kunne tr(cid:230)ffe afgłrelser om afgiftsjusteringer. (48) Flere interesserede parter, der baserer sig p(cid:229) SLTC- modellen, henviser til, at en s(cid:229)dan justering, der udeluk- kende sker i opadg(cid:229)ende retning, har negative virknin- ger, is(cid:230)r n(cid:229)r oms(cid:230)tningen i de enkelte pubber falder af lokale (cid:229)rsager eller som fłlge af en generel recession i landet som s(cid:229)dan. forretningslejem(cid:229)l. Opjusteringsprincippet (49) Dette spłrgsm(cid:229)l behandles i OFT-rapporten (se betrag- ting 50). OFT har drłftet denne praksis med miljłmini- steriet, der i 1995 gennemfłrte en stłrre undersłgelse synes at af v(cid:230)re almindelig anvendt i forbindelse med mange for- skellige typer erhvervsejendomme og er s(cid:229)ledes ikke noget s(cid:230)regent for forpagtningsaftaler for pubber. Opju- steringsprincippet fremmer investeringer i fast ejendom, Ifłlge da det głr lejeindt(cid:230)gterne mere forudsigelige. skłn ville renteniveauet uden anvendelse af opjusterings- princippet endda v(cid:230)re hłjere ved forpagtningsaftalens indg(cid:229)else, idet bortforpagterne ville łnske at kompen- sere for den łgede usikkerhed ved forpagtningsindt(cid:230)g- terne. L 186/36 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 Rabatter og kompenserende fordele (50) I Det Forenede Kongerige kan enkeltpersoner, som ikke er bundet til at kłbe łl hos et bestemt selskab, opn(cid:229) rabatter p(cid:229) deres łlkłb, som bundne forpagtere ikke kan f(cid:229). Kommissionen har derfor vurderet i) nettofor- skellen mellem den pris, den ubundne v(cid:230)rt betaler for łl hos S & N, og den pris, S & N’s bundne forpagtere betaler, samt ii) v(cid:230)rdien af fordele, som S & N giver sine forpagtere, og som ubundne v(cid:230)rter ikke har umiddelbar adgang til, eller som ligger ud over S & N’s kontraktuelle forpligtelser over for forpagterne (herefter ben(cid:230)vnt kom- penserende fordele). Udgangspunktet for denne vurde- ring var rapporten fra den britiske forbrugerombuds- mandsinstitution (OFT) om undersłgelsen af bryggerier- nes engrosprispolitik fra maj 1995 (OFT-rapporten), som blev suppleret med yderligere undersłgelser foreta- get af Kommissionen. (55) (56) (51) Med henblik p(cid:229) beregningen af prisforskellen beregnedes de gennemsnitlige rabatter, som S & N yder ubundne v(cid:230)rter p(cid:229) grundlag af faktiske fakturaer i hvert enkelt (cid:229)r for enten den mest solgte Lager eller Ale for et udvalg af 400 ubundne v(cid:230)rters regnskaber. Det gennemsnitlige tal for rabatten, der fremkom herved, blev derefter forhłjet med en faktor baseret p(cid:229) den historiske m(cid:230)ngde for de udvalgte salgssteder. (52) Den gennemsnitlige pris, der betales af bundne forpag- tere, tager hłjde for en rabatordning, der blev indfłrt i november 1993 under betegnelsen »Deed of Variation«, som 80 % af S & N’s forpagtere har tilsluttet sig. Ifłlge ordningen forhłjes den afgift, der skal betales af forpag- teren (i forhold til de forpagtere, der ikke er omfattet af ordningen), med et fast belłb mod at forpagteren til geng(cid:230)ld f(cid:229)r ret til en basisrabat pr. tłnde ved kłb af en r(cid:230)kke n(cid:230)rmere specificerede łltyper. Forhłjelsen af for- pagtningsafgiften beregnes i fłrste omgang som 90 % af rabatten p(cid:229) et aftalt antal tłnder, baseret p(cid:229) tidligere oms(cid:230)tningstal. (53) En brancheorganisation h(cid:230)vder i sine bem(cid:230)rkninger, at »Deed of Variation« fungerer som en mindstekłbsfor- pligtelse med indbygget straf. Hvis forpagterens afgift stiger med 90 % af rabatten, i dette tilf(cid:230)lde mindst 25 GBP pr. tłnde, dvs. 22,50 GBP, vil den faktiske rabat v(cid:230)re p(cid:229) 2,50 GBP. Hvis forpagteren skal kłbe en g(cid:230)stełl, vil han miste 22,50 GBP af den geninddrivelige supplerende forpagtningsafgift, der er forudbetalt. Det er en straf for at kłbe andre produkter. (54) Det skal bem(cid:230)rkes, at S & N’s forpagtere fik en valgmu- lighed (cid:151) de kunne bevare de g(cid:230)ldende betingelser, og 20 % valgte denne mulighed. Beregningen af den supple- rende forpagtningsafgift baseres for det andet kun p(cid:229) bundne produkter. G(cid:230)stełl indg(cid:229)r ikke i beregningen af en afgiftsforhłjelsen. Hvis g(cid:230)stełl hos en anden leverandłr, udelukkes S & N’s mest solgte fadłl fra beregningen. forpagteren ikke kłber »Deed of Variation« (cid:230)ndrer forpagtningsbetingelserne og eksisterer derfor ikke selvst(cid:230)ndigt. Det p(cid:229)l(cid:230)gger ikke forpagteren nogen kłbsforpligtelse. Forpagtningsaftalen og »Deed of Variation« udgłr derfor sammen en ny aftale, og denne aftale m(cid:229) derfor betragtes som et hele i forhold til b(cid:229)de eventuelle eksklusive kłbsforpligtelser og kompenserende fordele. »Deed of Variation« er en kontraktlig forpligtilse til at give rabatter mod en hłjere fast afgift. Markedslejen for en forpagtning, hvor der skal betales rabat, skal v(cid:230)re hłjere end for de forpagtninger, hvor der ikke skal beta- les rabat. Det er klart, at jo hłjere forpagtningsafgiften og rabatten er, jo mere er forpagteren (mere end bort- forpagteren) udsat for risici/belłnninger i tilf(cid:230)lde af d(cid:229)r- lig/god oms(cid:230)tning. (57) De fleste interesserede parter har oplyst, at de er bekendt med, at S & N yder de ubundne v(cid:230)rter hłjere rabatter end dem, der er anfłrt i tabel 3 under betragtning 77, og nogle har desuden tilsendt Kommissionen kopier af S & N tilbud til s(cid:229)danne kunder. Det bestrides ikke, at der i nogle tilf(cid:230)lde ydes stłrre rabatter, da tabel 3 er baseret p(cid:229) et gennemsnit for alle S & N’s ubundne pub- ber/kunder. Det fremg(cid:229)r desuden af afsnittet ovenfor, at tallene i tabel 3 fremkommer som et resultat af den gen- til ubundne kunder (undtagen l(cid:229)n- nemsnitlige rabat bundne kunder) minus rabatter til S & N-forpagtere. (58) En vigtig kompenserende fordel er det s(cid:229)kaldte forpagt- ningstilskud, der fremkommer ved en sammenligning af forpagtningsafgiften for et bundet udsalgssted og de til- svarende ejendomsrelaterede udgifter, en ubunden v(cid:230)rt har. (59) Forpagtningstilskuddet kan beregnes efter flere metoder. I OFT-rapporten anfłres tre prim(cid:230)re sammenlignings- metoder. Ved den fłrste metode vurderes ejendoms- v(cid:230)rdien af en gennemsnitspub og den gennemsnitlige nettofortjeneste, hvorefter de afdrag p(cid:229) realkreditl(cid:229)n, der ville opst(cid:229), sammenlignes med den forpagtningsafgift, et bryggeri ville kr(cid:230)ve. Ved den anden metode sammenlig- nes bryggeriets forrentning af den investerede kapital med skłn over en normal forrentning af kapital. Ved den tredje metode sammenlignes forholdet mellem for- pagtningsafgift og oms(cid:230)tning i den bundne pub med det skłnnede forhold mellem forpagtningsafgift og oms(cid:230)tning i ubundne pubber. Sidstn(cid:230)vnte metode er anvendt i OFT-rapporten, idet de fleste af de oplysnin- indgik i denne metode. Kommissionen ger, der forel(cid:229), 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/37 samme metode, har anvendt idet Kommissionen s(cid:229) kunne bygge videre p(cid:229) OFT’s arbejde, hvilket klart for- enkler arbejdsprocessen. get betydeligt. P(cid:229) basis af de oplysninger, S & N har skłnnet, at fremsendt, har Kommissionen forsigtigt denne procent er steget fra 3 % i 1994/1995 til 6 % i 1997/1998. Kommissionen har udvalgt 20 tilf(cid:230)ldige pubber med henblik p(cid:229) at kontrollere p(cid:229)lideligheden af overslagene over den samlede detailoms(cid:230)tning i forhold til S & N’s interne dokumenter for hver enkelt pub. (60) I praksis beregnes forpagtningstilskuddet ved at tr(cid:230)kke den faktiske forpagtningsindt(cid:230)gt fra den bundne pub fra 15 % af den bundne pubs oms(cid:230)tning (forpagtningsafgif- ten for et ubundet salgssted antages at v(cid:230)re 15 % af oms(cid:230)tningen). For at n(cid:229) frem til forpagtningstilskuddet i GBP pr. tłnde divideres det samlede forpagtningstilskud med det samlede antal tłnder (bundne og ubundne), som S & N har solgt til salgsstedet. (61) Den samlede forpagtningsindt(cid:230)gt defineres som sum- men af forpagtningsafgiften, »Deed of Variation«-afgiften og S & N’s andel af automatindt(cid:230)gterne. (62) Salgsstedets samlede detailoms(cid:230)tning er et overslag, hvor udgangspunktet var et overslag over den samlede (cid:229)rlige oms(cid:230)tning for hver enkelt pub i februar 1995 udarbejdet af den ansvarlige leder (16). Hver pubs oms(cid:230)t- ning af salg af alkoholholdige og alkoholfri drikkevarer blev ansl(cid:229)et ved at undersłge nuv(cid:230)rende og hidtidige indkłb hos S & N. Tallene for fortiden vedrłrer det (cid:229)r, der sluttede i oktober 1993, idet alle forpagtere indtil da skulle foretage alle indkłb af łl, cider og mineralvand hos S & N (17). M(cid:230)ngdeme af vin og spiritus blev ligele- des ansl(cid:229)et ved at kontrollere de faktiske indkłb foreta- get af en r(cid:230)kke forpagtere inden oktober 1993 og anvende de nuv(cid:230)rende omregningssatser (dvs. antallet af kasser pr. 100 solgte łltłnder) for et sammenligneligt udvalg af S & N’s bestyrede pubber, dvs. S & N Retail (North) Ltd. De ansl(cid:229)ede m(cid:230)ngdem(cid:230)ssige indkłb pr. salgssted blev derefter anvendt til at udregne oms(cid:230)tnin- gen baseret p(cid:229) priser af nyere dato. Automatoms(cid:230)tnin- gen blev udregnet med henvisning til det faktiske antal og de forskellige typer automater i hver enkelt pub samt ud fra kendskabet til den typiske indt(cid:230)gt fra s(cid:229)danne automater (stłttet af overslag fra specialiserede konsu- lenter og faktiske tal for indt(cid:230)gterne for et stort antal pubber, som inden oktober 1993 havde v(cid:230)ret omfattet af betingelserne for deling af indt(cid:230)gterne fra automater). Salget af tobak og diverse varer blev ansl(cid:229)et til 6 % af oms(cid:230)tningen af drikkevarer. Oms(cid:230)tningen for mad og v(cid:230)relser blev ansl(cid:229)et til kun 3 % af den samlede oms(cid:230)t- ning. Fra 1994/1995 er oms(cid:230)tningen for madvarer ste- (16) Revisoren anfłrte, at S & N ikke har faktuelle oplysninger om for- pagterne. S & N meddelte Kommissionen, at selskabet har betyde- lige oplysninger om oms(cid:230)tningen i pubberne (baseret p(cid:229) S & N’s salg til forpagterne og forpagternes prisliste, der er opsat i pub- berne i overensstemmelse med den britiske lovgivning. (17) I oktober 1993 blev S & N et »nationalt bryggeri«, s(cid:229)ledes at dets forpagtere i henhold til łlbekendtgłrelserne fik de s(cid:230)rlige rettighe- der, der er beskrevet i betragtning 28. (63) Den oms(cid:230)tning, der s(cid:229)ledes fremkom for (cid:229)ret 1997/ 1998, blev omregnet til en oms(cid:230)tning pr. oltłnde (fra alle leverandłrer). Tallet for 1997/1998 blev derefter anvendt til at beregne den ansl(cid:229)ede oms(cid:230)tning pr. tłnde i de tidligere (cid:229)r ved at indeksere tallet i forhold til stig- ningen i S & N’s gennemsnitlige listepris pr. tłnde. Dette tal blev reduceret med 2 % pr. (cid:229)r i de foreg(cid:229)ende (cid:229)r for at afspejle v(cid:230)ksten i oms(cid:230)tningen inden for ikke-drikke- varer, hovedsagelig madvarer. (64) Metoden til beregning af forpagtningstilskud er blevet kritiseret. Flere forpagtere har p(cid:229) basis af SLTC-modellen anfłrt, at det er almindelig kendt, at en rimelig og vil- k(cid:229)rlig afgift for en gennemsnitspub er p(cid:229) mellem 6 og 8 % af oms(cid:230)tningen sammenlignet med 15 % for ubundne pubber, der n(cid:230)vnes i meddelelsen. (65) For det forste bem(cid:230)rker Kommissionen, at den skrivelse, som forpagternes krav er baseret p(cid:229), ikke n(cid:230)vner, om de 6 eller 8 % henviser til en ubunden eller bunden pub. Hvis skrivelsen for det andet henviste til 6 eller 8 % som forpagtningsafgift for en ubunden pub, er det uklart, hvorfor en ny markedsdeltager skulle v(cid:230)lge en S & N- forpagtning, hvis forholdet mellem forpagtningsafgift/ oms(cid:230)tning er 11,36 %, som det synes at fremg(cid:229) af det udvalg af bundne S & N-pubber, som Kommissionen har arbejdet med. (66) Nogle forpagtere mener, med udgangspunkt i et arbejde udfłrt af en revisor der ogs(cid:229) uafh(cid:230)ngigt heraf har frem- forpagtnings-afgifterne i praksis sendt sit arbejde, at fasts(cid:230)ttes p(cid:229) basis af 50 % af nettofortjenesten (18). Det p(cid:229)st(cid:229)s derfor, at den antagelse, at forpagtningsafgiften er baseret p(cid:229) en given procent af oms(cid:230)tningen, er falsk, og at den antagelse, at afgiften for ubundne pubber er base- ret p(cid:229) 15 % af oms(cid:230)tningen derfor ogs(cid:229) er falsk. De mener, at S & N’s forpagtere stilles finansielt d(cid:229)rligere som fłlge af den samlede forpagtningsafgift, som S & N kr(cid:230)ver i form af den egentlige forpagtningsafgift og de »ekstraomkostninger«, forpagterne har, fordi de ikke f(cid:229)r (18) P(cid:229) vegne af en klager fremsendte revisoren en oversigt over, hvor- dan han ville udarbejde en pubforpagtningsaftale. Revisoren p(cid:229)viste imidlertid ikke, at hans model skulle afspejle situationen p(cid:229) det frie marked. L 186/38 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 rabat (»wet rent«). Forpagterne og revisoren er g(cid:229)et idet de p(cid:229)st(cid:229)r, at forpagtningstilskuddet ikke l(cid:230)ngere, kan overskride prisforskellen (dog uden at n(cid:230)vne hvor- for). De p(cid:229)viser ikke, at det ikke forholder sig p(cid:229) samme m(cid:229)de p(cid:229) det frie marked, hvor potentielle forpagtere selv foretager en risiko- og indt(cid:230)gtsvurdering. (gen)forhandlingerne (67) Kommissionen bestrider ikke, at forpagtere om den mellem selskabet og (potentielle) effektive forpagtningsafgift finder sted p(cid:229) grundlag af en intern resultatopgłrelse, der omfatter det afkast, en kompetent forpagter kan opn(cid:229), det markedsomr(cid:229)de, hvor forpagteren driver virksomhed, produktmixet, de fastsatte kłbsbetingelser, pubbens stłrrelse og tilstand og transaktionens kompleksitet (f. eks. antallet af barer). (68) Den ved kontrakt fastsatte forpagtningsafgift, som par- terne forhandler sig frem til, fasts(cid:230)ttes ikke automatisk pa basis af 50 % af nettofortjenesten. Da der er fri kon- kurrence p(cid:229) markedet, forhandler parterne sig typisk frem til en forpagtningsafgift p(cid:229) 40-60 % af nettofortje- nesten. (69) Form(cid:229)let med denne vurdering er imidlertid ikke at beskrive, hvorledes de enkelte forpagtningsafgifter for- handles, men at foretage en sammenlignende analyse af de gennemsnitlige afgiftsniveauer p(cid:229) de forskellige dele af markedet. Fordelen ved at anvende forholdet mellem forpagtningsafgift og oms(cid:230)tning i denne analyse i stedet for en metode baseret p(cid:229) forskellen mellem den gen- nemsnitlige forpagtningsafgift og nettofortjeneste er, at den fłrste metodes sammenligning er baseret p(cid:229) f(cid:230)rre skłn over variable parametre. Der skal ikke fasts(cid:230)ttes skłn over pubbernes »omkostningsstruktur« i forholdet mellem forpagtningsafgift og oms(cid:230)tning. (70) Hvad ang(cid:229)r resultatet af de forskellige metoder vil det ikke v(cid:230)re us(cid:230)dvanligt at konstatere, at den gennemsnit- lige forpagtningsafgift for ubundne pubber vil udgłre 15 % af oms(cid:230)tningen og 50 % af den gennemsnitlige nettofortjeneste. (71) For den vigtigste resterende variabel i Kommissionens metode, nemlig at forholdet 15 % forpagtningsafgift/ oms(cid:230)tning g(cid:230)lder for ubundne pubber, har Kommissio- nen baseret sig p(cid:229) fłlgende: (cid:151) Ved skrivelse af 22. april 1998 underrettede S & N Kommissionen om, at man i 1998 ville fritstille ca. 184 pubber inden for en 6-ugers periode for at opfylde bestemmelserne i łlleveringsbekendtgłrel- serne. Den gennemsnitlige forhłjelse af forpagt- ningsafgiften som fłlge af disse forhandlinger var i forhold til den tidligere afgift for bundne pubber ca. 18 %, dvs. at forholdet mellem forpagtningsafgift og oms(cid:230)tning er p(cid:229) ca. 14,6 %. Hvis salgsperioden havde v(cid:230)ret l(cid:230)ngere, mener S & N, at man kanne have opn(cid:229)et en hłjere forpagtningsafgift. (cid:151) Gerald Eve and Christie & Co, Surveyors, Valuers and Agents, har over for S & N anfłrt, at de fleste genforhandlinger med ubundne pubber błr resultere i en forpagtningsafgift p(cid:229) mellem 13 og 17 %. De har desuden meddelt S & N, at de som sagkyndige i mener, at den gennemsnitlige forpagtningsafgift sektoren generelt ligger p(cid:229) ca. 50 % af den omhand- lede forpagters gennemsnitlige nettofortjeneste, s(cid:229)le- des at de resterende 50 % tilfalder forpagteren. Hvis de 50 %, der tilfalder forpagteren, giver denne en kan procentsatsen v(cid:230)re utilstr(cid:230)kkelig lavere. Omvendt er en forpagtningsafgift p(cid:229) mere end 50 % ikke us(cid:230)dvanlig for pubber, hvor rabatni- veauet og overskuddet er stłrre, men de anser 60 % for at v(cid:230)re loftet. indt(cid:230)gt, (cid:151) Disse oplysninger bekr(cid:230)fter OFT’s resultater, hvoref- ter ubundne v(cid:230)rter betaler 2-3 procentpoint mere af deres oms(cid:230)tning i forpagtningsafgift end bryggerier- nes bundne forpagtere, og forpagtningsafgiften for ubundne pubber udgłr mellem 14 % og 15 % af oms(cid:230)tningen. OFT kunne rapporten s(cid:229)ledes beregne forpagtningstilskuddet p(cid:229) grundlag af for- som de skellen mellem den forpagtningsafgift, bundne forpagtere faktisk betaler, og en antaget for- pagtningsafgift p(cid:229) mellem 14 % og 15 % af oms(cid:230)t- ningen. i (72) Kommissionen mener derfor af ovenn(cid:230)vnte grunde, at metoden baseret p(cid:229) forholdet mellem forpagtningsafgift og oms(cid:230)tning er en rimelig metode til vurdering af for- pagtningstilskuddet til bundne forpagtere. (73) Flere forpagtere bem(cid:230)rkede med udgangspunkt i SLTC- modellen, at Landlord and Tenant Act 1954 ikke finder anvendelse i Skotland. Det fremfłres derfor, at forpagte- ren ikke har nogen garanti for uopsigelighed, og der er derfor en ubalance mellem parterne, n(cid:229)r forpagtningsaf- giften skal reguleres. (74) Forpagtere i Skotland har garanti for uopsigelighed ifłlge bestemmelserne i deres forpagtningsaftale. For S & N-forpagtningsaftalernes vedkommende betyder det, at forpagterne har garanti for uopsigelighed indtil for- pagtningsaftalens udlłb. Ved regulering af forpagtnings- afgiften medens aftalen stadig lłber, har forpagterne samme garanti for uopsigelighed som forpagtere i Eng- land. (75) Ved en forpagtningsforhandling, der ang(cid:229)r forl(cid:230)ngelse af aftalen, har forpagteren ingen garanti for uopsigelig- hed, idet en eventuel forl(cid:230)ngelse af forpagtningsaftalen og forpagterens fortsatte drift af pubben afh(cid:230)nger af, hvordan forpagtningsforhandlingerne forlłber. Der er ikke fremkommet oplysninger fra forpagterne, der lader antyde, at de gennemsnitlige afgiftsniveauer i Skotland skulle v(cid:230)re p(cid:229)virket af de p(cid:229)st(cid:229)ede ulige magtforhold i forhandlingssituationen. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/39 (76) I en kommentar fra Licensed and Gaming Association anfłres det, at S & N kunne bruge en beslutning om fri- tagelse af forpagtningsaftalerne i forbindelse med hj(cid:230)lpe- udstyr og spilleautomater. Ifłlge bestemmelserne i for- pagtningsaftalerne (undtagen E- og S-forpagtningsafta- lerne, hvor der ikke kr(cid:230)ves forudg(cid:229)ende tilladelse) skal S & N give skriftlig tilladelse, hvis forpagteren łnsker at opstille eller drive spilleautomater p(cid:229) udsk(cid:230)nkningsste- det. S(cid:229) l(cid:230)nge S & N er bortforpagter, kan S & N ifłlge de skotske forpagtningsaftaler, »E & W November«-for- pagtningsaftalerne og de midlertidige forpagtningsaftaler ikke i en s(cid:229)dan forudg(cid:229)ende tilladelse kr(cid:230)ve at f(cid:229) del i overskuddet fra s(cid:229)danne spilleautomater. Ifłlge de andre forpagtningsaftaler kan S & N i forbindelse med en s(cid:229)dan tilladelse kr(cid:230)ve at f(cid:229) del i overskuddet eller kr(cid:230)ve en genforhandling af forpagtningsafgiften. I de aftaler, hvor S & N kan kr(cid:230)ve en s(cid:229)dan andel af overskuddet, vil selskabet normalt udnytte denne mulighed. (77) Resultatet af denne vurdering af prisforskellen og de kompenserende fordele er vist i nedenst(cid:229)nde tabel: Tabel 3 Prisforskel og kompenserende fordele ¯rsafslutning pr. 30. april 1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 1994/95 1995/96 1996/97 1997/98 Prisforskel Forpagtningstilskud Resultat (omtrentligt) 1 31 30 8 35 27 13 37 24 21 31 10 13 18 5 18 24 6 25 25 0 27 27 0 (GBP/tłnde) (78) Der er andre mulige kompenserende fordele, der ikke er n(cid:230)vnt i tabel 3. Det var ikke nłdvendigt at opfłre de kompenserende fordele, der er beskrevet nedenfor, da forpagtningstilskuddet mere end kompenserede for pris- forskellen. (81) Forpagterne har endvidere fordel af S & N-koncernens kłbekraft i forbindelse med forsikring af ejendommene. Endelig har S & N under visse omst(cid:230)ndigheder accepte- ret, at en forpagtningsaftale afst(cid:229)s. (79) S & N afs(cid:230)tter store belłb til vedligeholdelse af realkapi- talen og reparationer af fast inventar. I det omfang disse udgifter falder uden for S & N’s kontraktm(cid:230)ssige for- pagtningsforpligtelser, kan de regnes som en kompense- rende fordel. Nuv(cid:230)rende og tidligere forpagtere har n(cid:230)vnt, at de ikke har nydt godt af s(cid:229)danne foranstaltnin- ger. (80) S & N indrłmmer desuden en r(cid:230)kke uopgjorte fordele. For det fłrste yder S & N l(cid:229)n til bundne forpagtere. Selv om der ikke er tale om rentelettede l(cid:229)n, er l(cid:229)nene ikke desto mindre en fordel for forpagterne, da de ikke kan opn(cid:229) finansiering fra andre kilder. For det andet gives der mulighed for uddannelse. I bem(cid:230)rkninger baseret p(cid:229) SLTC-modellen n(cid:230)vnes det, at der er andre udbydere af uddannelse. For det tredje yder S & N i et vist omfang teknisk bistand og hj(cid:230)lp med markedsfłringen udeluk- kende til S & N-forpagtere. Denne hj(cid:230)lp omfatter r(cid:229)dgiv- ning om oplagring og udsk(cid:230)nkning af produkter samt assistance i forbindelse med 1icensansłgninger og klager foruden reklamemateriale og rabatter i forbindelse med reklamefremstłd. II. RETLIG VURDERING A. ARTIKEL 81, STK. 1 1. Det relevante marked Det relevante produktmarked (82) Det relevante produktmarked omfatter i princippet alle varer og tjenesteydelser, som forbrugerne p(cid:229) grund af deres karakteristika, pris eller form(cid:229)l mener i et vist omfang at kunne erstatte med hinanden (19). EF-Domsto- len anfłrer fłlgende i sin afgłrelse i Delimitis-sagen (20) (19) Sag 27/76, United Brands, Sml. 1978, s. 207, pr(cid:230)mis 12. (20) EF-Domstolens dom i sag C-234/89, Stergios Delimitis mod Hen- ninger Br(cid:228)u AG, Sml. 1991, s. I-935, pr(cid:230)mis 16. L 186/40 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 »det relevante marked m(cid:229) for det fłrste fastl(cid:230)gges ud fra i arten af den p(cid:229)g(cid:230)ldende łkonomiske virksomhed, dette tilf(cid:230)lde afs(cid:230)tning af łl. Denne sker s(cid:229)vel gennem detailhandelen som fra restaurationer. Ud fra forbruge- rens synspunkt adskiller restaurationssektoren (cid:151) der bl. a. omfatter pubber (21) og restaurationer (cid:151) sig fra detailhandelen ved, at salg i restaurationer ikke kun omfatter salg af en vare, men tillige er forbundet med en tjenesteydelse, samt at forbruget af łl i restaurationer ikke i v(cid:230)sentlig grad beror p(cid:229) okonomiske betragtnin- ger. Restaurationssalgets s(cid:230)rlige karakter bekr(cid:230)ftes af, at bryggerierne har organiseret specielle distributionssyste- mer inden for denne sektor, som kr(cid:230)ver s(cid:230)rlige installa- tioner, samt af, at priserne inden for denne sektor som hovedregel er hłjere end detailhandelspriserne«. (83) folgende anfores: I lyset af det s(cid:230)rlige bevillingssystem i Det Forenede Kongerige skal det klarl(cid:230)gges, hvilken af de tre typer udsk(cid:230)nkningssteder (se betragtning 23) der udgłr det relevante produktmarked for pubber og restauranter. Der henvises i den forbindelse til punkt 43 i forord- ningsmeddelelsen, hvori »Begrebet restaurant omfatter alle former for udsk(cid:230)nkningsvirk- somhed. Udsk(cid:230)nkning af drikkevarer i private klubber sidestilles med videreforhandling i offentligt tilg(cid:230)ngelige restauranter«. F(cid:230)lles for alle disse salgssteder, herunder dem med begr(cid:230)nset udsk(cid:230)nkningsbevilling, er nemlig, at drikkevarer kłbes til indtagelse p(cid:229) stedet, og at der indg(cid:229)r et v(cid:230)sentligt tjenesteydelseselement heri. Kom- missionen er bekendt med, at łlprisen i klubber, der i december 1994 udgjorde 82-83 % af prisen i pubber, er lavere end łlprisen i pubber (22). Dette er imidlertid i stor udstr(cid:230)kning en fłlge af, at disse klubber ikke drives kommercielt. Som fłlge af tjenesteydelseselementet lig- ger pilsen i klubber dog stadig hłjere end łlprisen i supermarkeder. Det specielle distributionssystem for hele udsk(cid:230)nkningssektoren, inklusive klubber, er desuden det fadłlsudsk(cid:230)nkning, samme: bryggeriernes listepriser for łl og l(cid:229)nbindinger. installationer s(cid:230)rlige til Det relevante geografiske marked (85) De (udbud objektive og konkurrencebetingelser efterspłrgsel) for levering af łl til udsk(cid:230)nkningsmarke- det er meget forskellige i de forskellige omr(cid:229)der inden for EU. Som EF-Domstolen anfłrer i sin dom i Delimi- tis-sagen, pr(cid:230)mis 18, indg(cid:229)s aftaler om levering af łl fortsat i overvejende grad p(cid:229) nationalt plan. Det g(cid:230)lder i s(cid:230)rlig grad for Det Forenede Kongerige p(cid:229) grund af de manglende landegr(cid:230)nser. Ved anvendelsen af EF’s kon- kurreneeregler p(cid:229) aftalen m(cid:229) der derfor tages hensyn til det britiske marked for salg af łl i restaurationer. (86) Det britiske marked adskiller sig desuden fra łlmarke- derne i andre medlemsstater som fłlge af bekendtgłrel- fadłl serne (betragtning 16), det (betragtning 19), forekomsten af pubk(cid:230)der (betragtning 22), bestemmelserne om udsk(cid:230)nkningsbevilling (betragt- ning 23 og 34) og det store udbud af łlsorter (betragt- ning 38). store forbrug af 2. Aftale mellem virksomheder (87) S & N og forpagterne er virksomheder efter artikel 81, stk. 1. (88) De forpagtningsaftaler, som S & N og de enkelte forpag- tere har indg(cid:229)et i en form svarende til de ovenfor bes- krevne standardaftaler, er aftaler efter artikel 81, stk. 1. 3. De v(cid:230)sentligste begr(cid:230)nsende virkning begr(cid:230)nsningers konkurrence- (84) Det relevante marked m(cid:229) derfor i dette tilf(cid:230)lde anses for i restaurationer (hele at v(cid:230)re markedet for salg af łl udsk(cid:230)nkningssektoren). Som det anfłres i dommen i Delimitis-sagen (23), udelukkes dette ikke af, at der er en vis vekselvirkning mellem salg med udsk(cid:230)nkningsbevil- ling og salg uden udsk(cid:230)nkningsbevilling, idet nye kon- kurrenter har mulighed for at głre deres m(cid:230)rker kendte ved salg i detailhandelen, s(cid:229)ledes at de kan vinde indpas p(cid:229) restaurationsmarkedet som fłlge af deres gode ry. (21) Den tyske udgave af dommen (proceduresproget) anvender termen »Schankwirtschaften«. I den franske udgave, der er arbejdssproget ved EF-Domstolen, anvendes termen »cafØs«. (22) Uddrag af Stats MR’s undersłgelse af detailhandelspriser, som et nationalt bryggeri har forelagt OFT. (23) Se fodnote 20, i pr(cid:230)mis 17. 3. 1. Beskrivelse af de v(cid:230)sentligste begr(cid:230)nsningers beskaffenhed og karakter (89) Aftaler om levering af łl som de her relevante forpagt- ningsaftaler indeholder normalt en eksklusiv kłbsfor- pligtelse, der s(cid:230)dvanligvis er forbundet med et konkur- renceforbud (24). Disse aftalebestemmelser er udformet som fłlger (betragtning 38-39). (cid:151) Forpagteren kłber alle i aftalens specificerede łlsor- ter (med undtagelse af g(cid:230)stełllet), som han łnsker (24) Se fodnote 20, i pr(cid:230)mis 10. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/41 at s(cid:230)lge i sine lokaler, hos S & N eller dets repr(cid:230)sen- tant. Bryggeriet kan i praksis frit optage, udskifte eller slette m(cid:230)rker af en bestemt łlsort p(cid:229) selskabets prisliste (eksklusiv kłbsforpligtelse). (94) I sagen Brasserie De Haecht mod Wilkin (26) fandt EF- Domstolen, at bedłmmelsen af en s(cid:229)dan łlleveringsafta- les virkninger skal ske ud fra den retlige og łkonomiske sammenh(cid:230)ng, hvori aftalen optr(cid:230)der, og hvori den sam- men med andre forhold kan medvirke til en samlet p(cid:229)virkning af konkurrencen. Af samme dom fremg(cid:229)r endvidere, at den samlede virkning af andre lignende aftaler er et forhold blandt flere, som indg(cid:229)r i bedłm- melsen af, om konkurrencen (cid:230)ndres, begr(cid:230)nses eller fordrejes (27). (cid:151) Forpagteren m(cid:229) ikke s(cid:230)lge eller med henblik p(cid:229) salg udstille eller anskaffe sig a) łl af samme sort som en i aftalen specificeret łl, som ikke er leveret af S & N eller dets repr(cid:230)sentant; eller b) anden łl, medmindre i) den er i flasker, d(cid:229)ser eller andre sm(cid:229) beholdere, eller ii) den er i aftappet form, og salget af denne łl i aftappet form er s(cid:230)dvanlig eller nodvendig for at opfylde en tilstr(cid:230)kkelig efterspłrgsel fra forpagterens kunder (konkurrenceforbud). (90) Selv om aftalen indeholder et eksplicit konkurrencefor- bud med hensyn til specifikke łlsorter, er den eksklusive kłbsforpligtelse udformet p(cid:229) en s(cid:229)dan m(cid:229)de, at den ogs(cid:229) i sig selv implicit indeholder et konkurrenceforbud, idet der henvises til den generelle formulering »disse speci- fikke łlsorter« i aftalen. (91) Som fłlge af den eksklusive kłbsforpligtelse hindres for- pagteren i at acceptere andre leverandłrers tilbud om kontraktvarer. Bryggeriet og andre łlgrossister, der tilby- der samme m(cid:230)rker, kan s(cid:229)ledes ikke konkurrere om for- pagterens gunst, hvilket er en begr(cid:230)nsning af konkur- rencen inden for samme łlm(cid:230)rke. (92) Det eksplicitte og implicitte konkurrenceforbud for spe- cifikt anforte łlsorter, dvs. forbud mod, at forpagteren kłber andre m(cid:230)rker af n(cid:230)rmere specificerede sorter hos andre łlproducenter, begr(cid:230)nser konkurrencen mellem łlm(cid:230)rker. Kontraktbestemmelserne om kłb af łlsorter, der ikke er specificeret i aftalen, p(cid:229)fłrer forpagterne visse administrative begr(cid:230)nsninger, men begr(cid:230)nser ikke reelt deres mulighed for at tilbyde s(cid:229)danne produkter p(cid:229) salgsstedet. Bestemmelserne har derfor ingen konkurren- cebegr(cid:230)nsende virkning. 3. 2. Konkurrencebegr(cid:230)nsende virkning (93) Efter at have fastlagt karakteren af den konkurrence- begr(cid:230)nsning, som bryggeriets net af forpagtningsaftaler medfłrer, skal det undersłges, hvilke konkurrence- begr(cid:230)nsende virkninger de har p(cid:229) detailhandlere og leverandłrer p(cid:229) det relevante marked (25). (25) Se desuden Domstolens dom i Delimitis-sagen, pr(cid:230)mis 13: »Selv om s(cid:229)danne aftaler (om eksklusive łlleverancer) ikke har til form(cid:229)l at begr(cid:230)nse konkurrencen i artikel 81, stk. 1’s forstand, błr det undersłges, om de ikke medfłrer, at konkurrencen hindres, begr(cid:230)nses eller fordrejes«. 3. 2. 1. Den samlede virkning af andre lignende aftaler (95) Form(cid:229)let med denne bedłmmelse er at fastl(cid:230)gge, i hvil- ken grad det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked afsk(cid:230)rmes, og i den forbindelse konstatere, i hvilket omfang natio- nale eller udenlandske łlproducenters muligheder for at f(cid:229) adgang til udsk(cid:230)nkningsmarkedet ved egen hj(cid:230)lp begr(cid:230)nses som en fłlge af den kumulative virkning af alle bryggeriernes aftaler. Det skal alts(cid:229) med andre ord undersłges, om andre bryggerier har muligheder for at n(cid:229) den endelige forbruger p(cid:229) konkurrencevilk(cid:229)r (28), som det p(cid:229)g(cid:230)ldende bryggeri selv har fastlagt. (96) Da S & N anmeldte forpagtningsaftalerne med henblik p(cid:229) at opn(cid:229) en fritagelse fra den dag, hvor aftalerne blev indg(cid:229)et, m(cid:229) denne vurdering starte i 1985, hvor forpagt- ningsaftalerne blev indfłrt. (97) Den markedsafsk(cid:230)rmning, som bryggeriernes aftalenet skaber, tager forskellige former. For det fłrste er der den vertikale integration fra de britiske bryggerier ned til detailniveauet, hvor bryggerierne selv bestyrer pubber eller bortforpagter pubber. For det andet omfatter bryg- geriernes aftalenet ogs(cid:229) vertikale aftaler p(cid:229) to niveauer, idet et bryggeri p(cid:229) den ene side binder salgssteder i detailleddet direkte til sig ved hj(cid:230)lp af l(cid:229)n og p(cid:229) den anden side engrosleddet (traditionelle grossister, pubsel- skaber, eller andre bryggerier med engrosfunktion) ved hj(cid:230)lp af leveringsaftaler, dvs. aftaler med eksklusiv kłbsforpligtelse, mindstekłbsforpligtelse, lagerfłringsfor- pligtelse mv. (26) EF-Domstolens dom i sag 23/67, Sml. 1967, s. 407. (27) Se fodnote 19, i pr(cid:230)mis 14. (28) Konkurrencepolitisk set er de v(cid:230)sentligste parametre de generelle makroorienterede parametre (»above the line«): m(cid:230)rkets samlede positionering p(cid:229) markedet (herunder priss(cid:230)tning), den generelle markedsfłringspolitik (reklamekonceptet, national reklame, salgs- fremmende foranstaltninger) i mods(cid:230)tning til lokale mikrooriente- rede parametre (»below the line«), der er en mere »salgsstedsrelate- ret« markedsfłring. L 186/42 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 (98) Det fremg(cid:229)r af tabel 2 (betragtning 24), at bryggeriejede bortforpagtede og bestyrede pubber i 1985 tegnede sig for ca. 55 % af salget i udsk(cid:230)nkningssektoren. L(cid:229)n- bundne pubber d(cid:230)kkede samme (cid:229)r andre 22 % af udsk(cid:230)nkningsmarkedet. Da der kun i begr(cid:230)nset omfang har fundet (cid:230)ndringer sted i forholdene p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked for bekendtgłrelsernes ikrafttr(cid:230)- den, betragtes oplysningerne for 1990 som repr(cid:230)senta- tive for i hvert I 1990 var bekendtgłrelserne stadig ikke fuldt implementeret, selv om forholdene begyndte at (cid:230)ndre sig, hvorfor det skłnnes, at omkring 70 % af łlforbruger i den britiske udsk(cid:230)nkningssektor stadig fandt sted gennem bundne salgssteder. fald (cid:229)rene 1985-1989. gennemsnitlige lłbetid p(cid:229) fire (cid:229)r viser imidlertid, at det kontraktuelle forhold ikke er af midlertidig karakter. Et bryggeri, som łnsker at etablere sig ved egen hj(cid:230)lp i en l(cid:229)nbunden pub, skal desuden kunne tilbyde v(cid:230)rten de łkonomiske midler, denne skal bruge til at betale det fłrste l(cid:229)n tilbage (sandsynligvis i form af en ny l(cid:229)nbin- ding). Konkurrencen mellem s(cid:229)danne bryggerier er s(cid:229)le- des ikke begr(cid:230)nset til łllets kvalitet og (direkte) pris, men kr(cid:230)ver, at det andet bryggeri ogs(cid:229) tilbyder l(cid:229)nbin- dinger. Det skal samtidig tilfłjes, at en s(cid:229)dan uafh(cid:230)ngig adgang til l(cid:229)nbundne pubber kun vil give mening for et bryggeri, der tilbyder alle eller n(cid:230)sten alle de łlsorter, som en v(cid:230)rt normalt tilbyder sine kunder, idet de sam- lede omkostninger ved l(cid:229)net ellers skulle d(cid:230)kkes ind ved salg af et enkelt m(cid:230)rke (eller et begr(cid:230)nset antal m(cid:230)rker). (99) I 1997, som er det sidste (cid:229)r, for hvilket denne type oplysninger foreligger, tegnede de bryggeriejede bortfor- pagtede og bestyrede pubber sig for 27,2 % af salget. L(cid:229)nbundne pubber tegnede sig for 18,1 %. En ukendt del af den łlm(cid:230)ngde, som l(cid:229)nbundne pubber s(cid:230)lger, er ikke omfattet af v(cid:230)rtens kontraktlige forpligtelse til at kłbe (se en bestemt m(cid:230)ngde hos det betragtning 26) (29), men det er meget sandsynligt, at l(cid:229)nbindingen p(cid:229) d(cid:230)kker mindst 10 % af udsk(cid:230)nkningsmarkedet. Det m(cid:229) s(cid:229)ledes konkluderes, at britiske bryggerier direkte binder hłjst 45,3 % (men sandsynligvis mindst 37 %) af salget til sig. Et salg af dette omfang giver ikke andre bryggerier direkte mulig- hed for ved egen hj(cid:230)lp at f(cid:229) adgang til detailleddet p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked. l(cid:229)ngivende bryggeri salget (100) Det er blevet anfłrt, at l(cid:229)nbindinger ikke l(cid:230)ngere skulle anses for at hindre adgangen til markedet, idet de efter bekendtgorelsernes ikrafttr(cid:230)den kan opsiges med tre m(cid:229)neders varsel. (101) Kommissionen erkender, at bryggeriernes adgang til de p(cid:229)g(cid:230)ldende l(cid:229)nbundne salgssteder ved egen hj(cid:230)lp ikke altid er udelukket, da der findes et ukendt antal l(cid:229)neafta- ler uden eksklusiv kłbsforpligtelse (30). For s(cid:229) vidt ang(cid:229)r den m(cid:230)ngde łl, der er omfattet af denne type aftale, har andre bryggerier imidlertid begr(cid:230)nsede muligheder for at n(cid:229) den endelige forbruger p(cid:229) konkurrencevilk(cid:229)r, som det p(cid:229)g(cid:230)ldende bryggeri selv har fastlagt. (103) Det ben(cid:230)gtes ikke, at andre bryggerier stadig kan have indirekte adgang til det bundne marked i det omfang, hvor bryggerier/grossister, der ejer eller l(cid:229)nbinder salgs- steder, er villige til at forsyne de bundne salgssteder med łl fra andre bryggerier. Ved bedłmmelsen af markeds- afsk(cid:230)rmning fokuseres der imidlertid p(cid:229) andre bryggeri- ers muligheder for at opn(cid:229) uafh(cid:230)ngig adgang til marke- det dvs. adgang ved egen hj(cid:230)lp, hvilket klart ikke er et resultat af et »horisontalt« samarbejde mellem konkur- renter. Et s(cid:229)dant samarbejde kan begr(cid:230)nse konkurren- cen mellem de p(cid:229)g(cid:230)ldende bryggeriers łlm(cid:230)rker, og bryggeriet med bindingsaftalerne vil udelukkende tillade, at andre bryggeriers łl s(cid:230)lges p(cid:229) det omhandlede bryg- geris salgssteder, hvis det er i bryggeriets egen interesse. (104) Ud over łl, som s(cid:230)lges gennem britiske bryggeriers direkte bundne salgssteder (bestyrede, bortforpagtede og l(cid:229)nbundne pubber), s(cid:230)lges der 19,7 % (1997) via forpag- tede og bestyrede pubber, der ejes af pubselskaber, der ikke selv brygger łl. Det skłnnes, at ca. 13 % s(cid:230)lges under leveringsaftaler med kłbsbinding indg(cid:229)et mellem pubselskaber og bryggerier. De 13 % omfatter salget via Inntrepreneur Pub Company Limited, Spring Estates Limited og Allied Domecq Retailing, som i 1996 (31) m(cid:229)tte kłbe al łl til deres salgssteder hos et nationalt bryggeri. I tallet indg(cid:229)r ligeledes de fire nationale bryg- geriers skłn over deres kontraktbundne leverancer til andre pubselskaber. (102) Kommissionen erkender ogs(cid:229), at bekendtgłrelserne har gjort det lettere at opsige en l(cid:229)neaftale. L(cid:229)neaftalernes (29) Det kan ikke ben(cid:230)gtes, at der er en reel sammenh(cid:230)ng mellem l(cid:229)n- bindingen og den faktisk kłbte m(cid:230)ngde. Det bedste bevis p(cid:229) denne sammenh(cid:230)ng ses i det forhold, at bryggerierne ikke kan holde de to adskilt i deres interne regnskaber. (30) Denne adgang kunne i praksis udelukkes ved hj(cid:230)lp af mange l(cid:229)n uden eksklusiv kłbsforpligtelse. (105) Det kan s(cid:229)ledes konkluderes, at henved 58 % (men hłjst sandsynligt mindst 50 %) af salget p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked i 1997 var omfattet af bryggeri- bindinger. Den samlede m(cid:230)ngde af aftaler, hvormed bri- tiske bryggerier binder salget p(cid:229) udsk(cid:230)nkningsmarkedet til sig, har derfor siden 1985 haft en betydelig indvirk- (31) Den eksklusive leveringsaftale med Inntrepreneur og Spring Estates udlłb den 28. marts 1998; aftalen med Allied Domecq den 12. december 1997. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/43 ning p(cid:229) konkurrenters muligheder for uafh(cid:230)ngigt at f(cid:229) adgang til det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked. normalt vil tilbyde enkelte m(cid:230)rker i stedet for hele den r(cid:230)kke łlsorter, der normalt drikkes i Det Forenede Kon- gerige. 3. 2. 2. Andre faktorer (106) EF-Domstolen fandt ogs(cid:229), som det bekr(cid:230)ftes i Delimitis- sagen, at den virkning, som et net af eksklusive kłbsaf- taler har, kun er Øn omst(cid:230)ndighed blandt flere i den łkonomiske og retlige sammenh(cid:230)ng, hvori aftalen błr bedłmmes. Af de łvrige omst(cid:230)ndigheder skal der fłrst og fremmest l(cid:230)gges v(cid:230)gt p(cid:229) dem, der ligeledes p(cid:229)virker mulighederne for at f(cid:229) adgang til markedet. Der skal for det andet tages hensyn til konkurrencebetingelserne p(cid:229) det relevante marked. 3. 2. 2. 1. Mulighederne for at f(cid:229) adgang til markedet (107) I henhold til EF-Domstolens dom i Delimitis-sagen, pr(cid:230)mis 21, »skal det undersłges, om en ny konkurrent ved at erhverve et bryggeri, der allerede er p(cid:229) markedet, tillige med dettes k(cid:230)de af salgssteder, har realistiske og konkrete muligheder for at indg(cid:229) i aftalekomplekset eller for at omg(cid:229) dette ved at (cid:229)bne nye pubber. Herved skal der tages hensyn til bestemmelser og aftaler vedrłrende erhvervelse af selskaber og etablering af salgssteder samt til det mindste antal salgssteder, der er nłdvendigt for, at distributionssystemet er rentabelt. Hvis der findes łlgrossister, der ikke er bundet til de producenter, der er p(cid:229) markedet, er dette ligeledes et forhold, der kan lette en ny producents adgang til markedet, idet denne kan benytte s(cid:229)danne grossisters salgskanaler til distribution af sit łl«. (108) Det er i lyset af lovgivningen om udsk(cid:230)nkningsbevillin- ger ikke let at (cid:229)bne et stłrre antal nye pubber inden for et par (cid:229)r (se betragtning 34). Selv om der regelm(cid:230)ssigt handles pubber p(cid:229) det britiske marked, og et betydeligt antal pubber er blevet solgt enkeltvis, skal det endvidere bem(cid:230)rkes, at den investering, en ny konkurrent ville skulle foretage for at erhverve et kompleks af salgssteder eller for at (cid:229)bne nye pubber, er af en betydelig stłrrelse (32). Samtidig ville bryggeriet ikke alene drive bryggerivirksomhed, men ogs(cid:229) detailhandelsvirksomhed p(cid:229) det britiske marked. Det ville desuden kr(cid:230)ve, at bryg- geriet skulle etablere horisontale forbindelser med andre britiske bryggerier for at kunne tilbyde alle de forskellige łlsorter, som et salgssted skal tilbyde, idet nytilkomne (og specielt udenlandske konkurrenter) konkurrenter (109) Inden for de senere (cid:229)r har udenlandske bryggerier i nogle f(cid:229) tilf(cid:230)lde direkte overtaget britiske bryggerier (og deres bundne pubber), men i de fleste tilf(cid:230)lde har de udenlandske bryggerier efterfłlgende igen solgt deres interesser (det nederlandske bryggeri Grolsch sine inte- resser i Ruddles og det australske bryggeri Foster’s sine interesser i Courage). (110) Da »traditionelle« grossister samtidig spiller en relativ lille rolle i distributionen af łl i Det Forenede Kongerige (betragting 21), er det vanskeligt for et udenlandsk bryg- geri eller et nyt bryggeri at komme ind p(cid:229) markedet ved egen hj(cid:230)lp. (111) Derfor giver udenlandske bryggerier i de fleste tilf(cid:230)lde et stłrre britisk bryggeri licens til at brygge og distribuere deres produkter i Det Forenede Kongerige, hvorved de f(cid:229)r adgang til det p(cid:229)g(cid:230)ldende bryggeris pubber og distri- butionsfaciliteter for uafh(cid:230)ngige pubber. I disse tilf(cid:230)lde har det britiske bryggeri stor indflydelse p(cid:229) positionerin- gen og markedsfłringen (reklame) af det udenlandske bryggeris m(cid:230)rke. (112) Kommissionen erkender, at łlsalget i detailleddet via salgssteder, der drives af pubselskaber, der ikke selv brygger łl, har stigende betydning, hvilket i hvert fald f(cid:229) teoretisk łger andre bryggeriers mulighed for at adgang til den britiske forbruger p(cid:229) łludsk(cid:230)nkningsmar- kedet. Det er faktisk en hel del lettere for en ny mar- kedsdeltager at indg(cid:229) en aftale med et pubselskab, ogs(cid:229) selv om det p(cid:229)g(cid:230)ldende pubselskab kun har et enkelt m(cid:230)rke, og p(cid:229) den m(cid:229)de f(cid:229) adgang til dettes kompleks af pubber, end det er at indg(cid:229) aftaler med individuelle salgssteder. Som det anfłres i betragtning 99, er det imidlertid ikke muligt pr(cid:230)cist at fastsl(cid:229), hvor (cid:229)bent dette markedssegment reelt er. Et bryggeri, der łnsker at levere łl til et pubselskab uden eget distributionsnet, vil samtidig skulle opbygge et s(cid:229)dant distributionssystem (se desuden betragtning 23 og 32). 3. 2. 2. 2. Konkurrencebetingelserne p(cid:229) markedet (33) (113) Den britiske bryggerisektor har gennemlłbet en koncen- trationsproces (betragtning 20). Samtidig vil den gene- relle efterspłrgsel efter łl og udsk(cid:230)nkningsmarkedet formentlig fortsat v(cid:230)re for nedadg(cid:229)ende som s(cid:229)dant (32) Den gennemsnitlige salgspris for en privatejet britisk pub ligger p(cid:229) ca. 200 000 GBP (kilde: Fleurets). (33) Se ogs(cid:229) pr(cid:230)mis 22 i Delimitis-dommen. Se fodnote 20. L 186/44 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 eller i bedste fald stagnere (betragtning 17). De stadig stigende reklameudgifter ved markedsfłring af et enkelt m(cid:230)rke (»sunk cost«) udgłr desuden et yderligere incita- ment for udenlandske bryggerier til at indg(cid:229) licensafta- ler. Endelig er et bryggeris muligheder for at skabe sig et godt ry via salgssteder uden udsk(cid:230)nkningsbevilling for f(cid:229) adgang til udsk(cid:230)nkningsmarkedet mere derved at i Det Forenede Kongerige end i de fleste begr(cid:230)nset andre europ(cid:230)iske lande, idet handelen via salgssteder uden udsk(cid:230)nkningsbevilling kun tegner sig for 30 % af det samlede łlsalg (betragtning 17). 3. 3. Konklusion vedrłrende den fłrste Delimitis- test (114) Det kan s(cid:229)ledes konkluderes, at en undersłgelse af alle aftaler med kłbsbinding, inklusive (cid:151) men ikke begr(cid:230)n- set til (cid:151) de indg(cid:229)ede aftaler om levering af łl, og de andre omst(cid:230)ndigheder i den łkonomiske og retlige sammenh(cid:230)ng p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked viser, at bryggeriernes samlede aftaler med kłbsforpligtelse i 1985 udgjorde og (cid:151) p(cid:229) basis af de seneste oplysninger (cid:151) i dag stadig udgłr en betydelig hindring for, at natio- nale og udenlandske konkurrenter kan f(cid:229) adgang til markedet ved egen hj(cid:230)lp. 3. 4. Et v(cid:230)sentligt bidrag til den samlede virkning »m(cid:229) det vurderes, (115) Som Domstolen pr(cid:230)ciserer i sin dom Delimitis-sagen, pr(cid:230)mis 24, i hvilket omfang det p(cid:229)g(cid:230)ldende bryggeris aftaler bidrager til den samlede virkning, der i denne henseende fremkommer som fłlge af alle lignende aftaler p(cid:229) markedet. Ifłlge de f(cid:230)lles- skabsretlige konkurrenceregler m(cid:229) de bryggerier, der i v(cid:230)sentligt omfang bidrager hertil, b(cid:230)re ansvaret for en s(cid:229)dan afsk(cid:230)rmning af markedet. Aftaler om levering af łl, der er indg(cid:229)et af bryggerier, som ikke i v(cid:230)sentligt omfang bidrager til den samlede virkning, falder s(cid:229)ledes ikke ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1«. N(cid:229)r det p(cid:229)g(cid:230)ldende bryggeris, i dette tilf(cid:230)lde S & N, bidrag til den samlede virkning skal bedłmmes, m(cid:229) man s(cid:229)ledes inklusive (cid:151) vurdere bryggeriets samlede bundne net, men ikke begr(cid:230)nset til (cid:151) den eksklusive kłbsforplig- telse og konkurrenceforbuddet i aftalerne. Det er alts(cid:229) med andre ord aftalenettet, der i henhold til EF-Domsto- lens dom i Delimitis-sagen skal bidrage »v(cid:230)sentligt til den afsk(cid:230)rmning af markedet, som aftalekomplekset medforer i kraft af den samlede łkonomiske og retlige sammenh(cid:230)ng« (34). (116) Med henblik herp(cid:229) vil der blive taget hłjde for virknin- gen af S & N’s aftalekompleks som s(cid:229)dan. Konstateres (34) Domskonklusionens punkt 1, sidste punktum. det, at komplekset som s(cid:229)dant har en konkurrence- begr(cid:230)nsende virkning, g(cid:230)lder dette p(cid:229) tilsvarende vis for hvert enkelt af kompleksets elementer (35). 3. 4. 1. Meddelelse vedrłrende łlleveringsaftaler af ringe betydning (36) (117) S & N er klart ikke et lille bryggeri som defineret i med- delelsen, da det producerer mere end 200 000 hl łl om (cid:229)ret, da dets markedsandel p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nknings- marked overstiger 1 %, og da standardforpagtningsafta- lernes lłbetid i nogle tilf(cid:230)lde overstiger det maksimum p(cid:229) femten (cid:229)r, der anfłres i meddelelsen. 3. 4. 2. Individuel vurdering (118) EF-Domstolen stipulerer fłlgende i Delimitis-sagen (37): »Spłrgsm(cid:229)let om, i hvilket omfang den enkelte aftale bidrager hertil, afh(cid:230)nger af de kontraherende parters stilling p(cid:229) det p(cid:229)g(cid:230)ldende marked og af aftalens varig- hed«. EF-Domstolen anfłrer fłlgende i pr(cid:230)mis 25 og 26: »Denne (stilling) afh(cid:230)nger ikke alene af den mar- kedsandel, bryggeriet eller den koncern, hvori bryggeriet eventuelt indg(cid:229)r, har, men tillige af antallet af salgsste- der, der er bundet til bryggeriet eller koncernen i for- hold til det samlede antal restaurationer p(cid:229) det relevante marked«. Med hensyn til varigheden anfłrer Domstolen fłlgende: »S(cid:229)fremt denne (cid:229)benbart er uforholdsm(cid:230)ssig lang, set i forhold til den gennemsnitlige varighed af de aftaler om levering af łl, der s(cid:230)dvanligvis indg(cid:229)s p(cid:229) det relevante marked, er den enkelte aftale omfattet af for- buddet i artikel 85, stk. 1. Et bryggeri, der har en for- holdsvis lille markedsandel, men som binder sine salgs- steder i mange (cid:229)r, kan nemlig bidrage til en lige s(cid:229) bety- delig afsk(cid:230)rmning af markedet som et bryggeri, hvis stil- ling p(cid:229) markedet er forholdsvis st(cid:230)rk, men som normalt stiller salgsstederne frit med kortere mellemrum«. (119) Ved vurderingen af de p(cid:229)g(cid:230)ldende virksomheders v(cid:230)sentlige bidrag henviser Fłrsteinstansretten i de tyske issager til den p(cid:229)g(cid:230)ldende virksomheds »st(cid:230)rke position p(cid:229) det relevante marked, navnlig selskabets markedsan- (38). Fłrsteinstansretten har s(cid:229)ledes prim(cid:230)rt taget del« udgangspunkt i den bredere definition af samlet mar- kedsandel. (35) Fłrsteinstansretten anfłrer fłlgende i sagerne T-7 og 9/93, Lang- nese-Iglo og Sch(cid:246)ller, Sml. 1995, s. II-1539 og 1611, henholdsvis pr(cid:230)mis 129 og 95 (herefter ben(cid:230)vnt de tyske issager): »n(cid:229)r der er tale om et kompleks af ensartede aftaler indg(cid:229)et af Øn enkelt pro- ducent, skal vurderingen af aftalekompleksets virkninger for kon- kurrencen s(cid:229)ledes efter Rettens opfattelse omfatte alle de enkelte aftaler, komplekset best(cid:229)r af«. (36) Nr. 40 i forordningsmeddelelsen, EFT C 121 af 13. 5. 1992, s. 2, se fodnote 15. (37) Domskonklusionens punkt 1, sidste punktum. (38) Se fodnote 35; i pr(cid:230)mis 87 for Sch(cid:246)llers vedkommende og pr(cid:230)mis 112 for Langnese-Iglos vedkommende. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/45 (120) Ved en vurdering af bryggeriets bidrag skal der derfor tages hensyn til dets stilling p(cid:229) det relevante marked og is(cid:230)r bryggeriets bidrag til markedsafsk(cid:230)rmning i form af aftaler med kłbsbinding samt for det andet varigheden af de konkurrencebegr(cid:230)nsende aftaler, herunder is(cid:230)r standardaftalerne. pubber tegner sig s(cid:229)ledes for en fjerdedel af S & N’s sam- lede salg p(cid:229) udsk(cid:230)nkningsmarkedet, der udgor ca. 28 %. Hertil skal l(cid:230)gges afs(cid:230)tningen via bundne grossistpart- nere som beskrevet i betragtning 122. (121) Ved vurderingen af, i hvilket omfang bryggeriet bidrager til markedsafsk(cid:230)rmning, inddrages bryggeriets bestyrede pubber, selv om disse ikke i sig selv falder under artikel 81, stk. 1, idet der ikke er tale om en aftale mellem selvst(cid:230)ndige virksomheder. Ved vurderingen af de anmeldte aftaler (som en del af bryggeriets aftalenet) er det s(cid:230)rlig vigtigt at tage hłjde for en markedsafsk(cid:230)rm- ning, der skyldes nationale bryggeriers bestyrede pubber, idet det samlede antal bindinger af bryggeriejede pubber begr(cid:230)nses i bekendtgłrelserne. Bryggeriet kan dog frit v(cid:230)lge, hvorvidt det łnsker at drive det p(cid:229)g(cid:230)ldende antal pubber ved bortforpagtning eller ved egen bestyrer. Bryggeriet har s(cid:229)ledes mulighed for p(cid:229) et hvilket som helst tidspunkt at bortforpagte en bestyret pub og efter udlłbet af en forpagtningsaftale at lade den bortforpag- tede pub overg(cid:229) til en bestyrer. (122) De andre segmenter i S & N’s bundne salgsnet er de pubber, der er bundet til S & N via en l(cid:229)neaftale, og de grossistpartnere, der er forpligtet til at aftage bestemte m(cid:230)ngder łl (eksklusiv kłbsforpligtelse, mindstekłbsfor- pligtelse, konkurrenceforbud osv. ). Som anfłrt i betragtning 13 har Kommissionen begr(cid:230)nsede oplysninger om denne »afs(cid:230)tningskanal«. Ved vurderingen af et bryggeris stilling p(cid:229) markedet kan man samtidig inddrage bryggeriets generelle andel af det britiske udsk(cid:230)nkingsmarked og dets andel af det dermed forbundne łlproduktionsmarked. lagerfłringsforpligtelse, (124) Med hensyn til varigheden af de enkelte aftalesegmenter i S & N’s bundne distributionssystem skal man holde sig for łje, at alle de pubber, som S & N ejer, i princippet altid er »forankret« i selskabet. Det g(cid:230)lder ikke blot for bestyrede pubber, men ogs(cid:229) for de bortforpagtede, der efter udlłbet af en (kort eller lang) forpagtningsaftale vil blive bortforpagtet p(cid:229) ny med kłbsbinding til en anden v(cid:230)rt. Den l(cid:230)ngste af forpagtningsaftalerne lłber i nogle tilf(cid:230)lde i tyve (cid:229)r. S & N’s l(cid:229)nbindingsaftaler lłber i gen- nemsnit 2,5 til 3,5 (cid:229)r. (125) Det m(cid:229) derfor konkluderes, at S & N’s bundne salg, hvori de anmeldte aftaler indg(cid:229)r, bidrager v(cid:230)sentligt til markedsafsk(cid:230)rmningen p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nknings- marked. Den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurren- ceforbuddet i forpagtningsaftalerne har s(cid:229)ledes en kon- kurrencebegr(cid:230)nsende virkning. 4. Andre bestemmelsers konkurrencebegr(cid:230)nsende virkning 4. 1. Beskrivelse (126) Forpagtningsaftalerne indeholder fłlgende bestemmelser, som ifłlge nogle af de interesserede parter har en kon- kurrencebegr(cid:230)nsende virkning: (123) I 1990/1991 ejede S & N 892 pubber (hvoraf 421 var bortforpagtede) og i 1997/1998 2 600 (hvoraf 432 var bortforpagtede) og tegnede sig dermed for henholdsvis 0,57 % og 1,9 % af det samlede antal udsk(cid:230)nkningsste- der. Som anfłrt i tabel 1 (betragtning 11) tegnede S & N sig i 1990/1991 og 1997/1998 for henholdsvis 2,8 % og 4,12 % af łlafs(cid:230)tningen p(cid:229) udsk(cid:230)nkningssteder (hvoraf de bortforpagtede pubber stod for henholdsvis 1,32 % og 0,89 %). S & N afs(cid:230)tning til bundne salgsste- der, som Kommissionen ligger inde med oplysninger om, dvs. ovenn(cid:230)vnte salgssteder samt salgssteder med l(cid:229)nbinding, udgor henholdsvis 6,16 % (39) og 9,44 %. De l(cid:229)nefinansierede og bestyrede) bundne (bortforpagtede, (39) Kommissionen har ikke detaljerede oplysninger om S & N’s bundne pubber fłr 1990, dvs. perioden 1985-1990. Det er derfor muligt, at S & N’s bundne pubber i den periode ikke bidrog v(cid:230)sentligt til afsk(cid:230)rmningen. Kommissionen g(cid:229)r imidlertid ud fra (cid:151) hvilket m(cid:229)ske er til skade for selskabet (cid:151) at forpagtningsafta- lerne i hele perioden falder ind under artikel 81, stk. 1. (cid:151) salgslokaler og fast inventar skal holdes i ordentlig stand (cid:151) salgsstederne m(cid:229) kun anvendes ubegr(cid:230)nset udsk(cid:230)nkningsbevilling som pub med (cid:151) muligheden for overdragelse begr(cid:230)nses (cid:151) ved forpagtningsaftalens udlłb skal fast młbler, effekter og lagerbeholdninger S & N eller den nye forpagter inventar, til s(cid:230)lges (cid:151) der m(cid:229) ikke uden S & N’s samtykke opstilles spille- automater, og L 186/46 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 (cid:151) bestemmelser om reklame i nogle af forpagtningsaf- talerne (herefter ben(cid:230)vnt reklamebestemmelsen; en forpligtelse til at anvende reklamer leveret af S & N (i forpagtningsaftalerne fra 1993 for England og Wales og i de skotske aftaler); og tilladelse til at reklamere for andre producenter i et omfang sva- rende til disse varers andel af pubbens samlede oms(cid:230)tning (i alle de engelske forpagtningsaftaler). gent. Tv(cid:230)rtimod har S & N i brev af 2. oktober 1998 bekr(cid:230)ftet, at S & N ikke hidtil og heller ikke fremover har til hensigt at anvende forpagtningsaftalerne til at udelukke eller uberettiget forhindre reklame for andre virksomheders produkter. I praksis anvender forpagtere, der driver lokaler i henhold til en skotsk forpagtningsaf- tale, meget ofte reklamemateriale fra andre leverandłrer. S & N har ikke forsłgt at forhindre forpagterne i at anvende s(cid:229)dant materiale eller n(cid:230)gtet at give tilladelse til at anvende det. Under disse omst(cid:230)ndigheder anses rekla- mebestemmelsen ikke for at begr(cid:230)nse konkurrencen m(cid:230)rkbart. 4. 2. Vurdering (127) Fire af de ovenn(cid:230)vnte bestemmelser kan ikke betragtes som bestemmelser, der har til form(cid:229)l eller til fłlge at begr(cid:230)nse konkurrencen p(cid:229) et bestemt marked. Bestem- melsen om spilleautomater er i lyset af den indflydelse, ikke kon- spilleautomater har p(cid:229) salgsstedets karakter, kurrencebegr(cid:230)nsende (40). (130) for levering (128) Spłrgsm(cid:229)let, om reklamebestemmelsen er i strid med artikel 81, stk. 1, er kun relevant for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r mar- kedet for distribution af łl. Med hensyn til alle andre til- til stłdende markeder f. eks. udsk(cid:230)nkningssteder alkoholfri drikkevarer, er bestemmelsen ikke konkurrencebegr(cid:230)nsende. Da for- pagtningsaftalerne ikke indeholder eksklusive kłbsfor- eller konkurrenceforbud med hensyn til pligtelser s(cid:229)danne produkter, begr(cid:230)nser en s(cid:229)dan reklamebestem- melse ikke konkurrencen p(cid:229) s(cid:229)danne eventuelle marke- der m(cid:230)rkbart. i Det Forenede Kongerige, chips og spilleautomater, varer af (129) Hvad ang(cid:229)r levering af łl begr(cid:230)nser forpligtelsen til at anvende S & N’s reklamer p(cid:229) ingen m(cid:229)de reklamering for łl, der leveres af andre virksomheder, og forpligtel- sen er derfor ikke konkurrencebegr(cid:230)nsende. Form(cid:229)let med bestemmelsen i de engelske forpagtningsaftaler er i nogen grad at begr(cid:230)nse reklamer for łl, der leveres af (cid:229)ndre virksomheder. Det eneste łl, som S & N’s forpag- tere i henhold til forpagtningsaftalen har ret til at kłbe fra andre virksomheder, er g(cid:230)stełllet og łlsorter, der ikke er specificeret i aftalen. Is(cid:230)r m(cid:230)rker af en i aftalen uspecificeret sort kan v(cid:230)re ret ukendte blandt de britiske forbrugere og ville derfor skulle understłttes af reklame p(cid:229) stedet. I henhold til bestemmelsens ordlyd m(cid:229) der ikke reklameres for disse nye produkter, idet der kun m(cid:229) reklameres for produktet i et omfang svarende til dets andel af den samlede oms(cid:230)tning, hvilket pr. defini- tion praktisk talt er nul, da varerne er nye. Kommissio- nen er imidlertid ikke i besiddelse af oplysninger, hvor- efter reklamebestemmelsen skulle v(cid:230)re anvendt s(cid:229) strin- 5. P(cid:229)virkning af handelen mellem medlemsstater i I de tilf(cid:230)lde, hvor den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbuddet forpagtningsaftalerne af oven- n(cid:230)vnte (cid:229)rsager fjerner forpagternes mulighed for at lagerfłre og tilbyde forbrugerne bestemte łl fra konkur- rerende leverandłrer, forhindres disse leverandłrer uan- set deres geografiske placering og varernes oprindelse i at f(cid:229) adgang til de p(cid:229)g(cid:230)ldende salgssteder, medmindre de har indg(cid:229)et en konkret aftale herom med S & N. Denne begr(cid:230)nsning medfłrer, at der m(cid:229)ske oms(cid:230)ttes mindre łl, end det ellers ville have v(cid:230)ret tilf(cid:230)ldet. Det er is(cid:230)r udenlandske leverandłrers muligheder for at etablere sig uafh(cid:230)ngigt ved egen hj(cid:230)lp p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nnkingsmarked, der p(cid:229)virkes. Aftalerne med kłbsbinding, herunder de eksklusive łlleveringsaftaler, vil formodentlig beskytte en v(cid:230)sentlig del af det britiske marked mod direkte konkurrence fra konkurrerende varer fra andre medlemsstater. De fleste udenlandske producenter har som anfłrt i betragtning 32 faktisk valgt at komme ind p(cid:229) det britiske marked ved at indg(cid:229) licensaftaler med eksisterende bryggerier, herunder S & N, f(cid:229) adgang til deres salgsnet p(cid:229) udsk(cid:230)nkningsmarkedet (41). Som fłlge heraf p(cid:229)virker forpagtningsaftalerne handelen mellem medlemsstater. for derved at 6. M(cid:230)rkbar p(cid:229)virkning (131) Den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbud- det er imidlertid kun i strid med artikel 81, stk. 1, hvis de p(cid:229)virker konkurrencen og handelen mellem med- lemsstateme m(cid:230)rkbart. (40) Se ogs(cid:229) nr. 53 i forordningsmeddelelsen. (41) Kommissionens beslutning 90/186/E(cid:216)F (cid:151) Moosehead/Whitbread, EFT L 100 af 20. 4. 1990, s. 32, betragtning 16. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/47 (132) Den konkurrencebegr(cid:230)nsende virkning af aftalekom- plekset og af de andre faktorer, der bidrager til at afsk(cid:230)rme det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked, samt af S & N-aftalernes v(cid:230)sentlige bidrag til denne markeds- afsk(cid:230)rmning som anfłrt i betragtning 95-130 viser samlet, at konkurrencen og handelen mellem medlems- staterne p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked begr(cid:230)n- ses m(cid:230)rkbart. des S & N mulighed for ensidigt at udvide den eksklusive kłbsforpligtelse og opfylder s(cid:229)ledes ikke betingelserne i forordningens artikel 6, hvori der kr(cid:230)ves en specifika- tion ved angivelse af m(cid:230)rke eller s(cid:230)rlig ben(cid:230)vnelse (42). (136) Standardforpagtningsaftalerne betingelserne i forordningen. opfylder s(cid:229)ledes ikke 7. Konklusion 2. Individuel fritagelse (133) Den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbud- det i forpagtningsaftalerne har siden indfłrelsen af for- pagtningsaftalerne i 1985 v(cid:230)ret i strid med artikel 81, stk. 1. 2. 1. Forbedring af distributionen 2. 1. 1. Generelle overvejelser B. ARTIKEL 81, STK. 3 1. Forordning (E(cid:216)F) nr. 1984/83 (134) Som EF-Domstolen bekr(cid:230)fter i Delimitis-sagen (pr(cid:230)mis 36), fremg(cid:229)r det udtrykkeligt af forordningens artikel 6, stk. 1, »at videreforhandlerens eksklusive kłbspligt ude- lukkende ang(cid:229)r bestemte łlsorter, henholdsvis bestemte łlsorter og bestemte andre drikkevarer, som anfłrt i aftalen. Dette krav om specifikation skal forhindre, at leverandłren ensidigt udvider den eksklusive kłbsfor- pligtelses anvendelsesomr(cid:229)de. En aftale om levering af łl, der med hensyn til de varer, der er omfattet af den eksklusive kłbsforpligtelse, henviser til en prisliste, som leverandłren ensidigt kan (cid:230)ndre, opfylder ikke dette krav og er s(cid:229)ledes ikke omfattet af artikel 6, stk. 1«. Domstolen konkluderer s(cid:229)ledes (pr(cid:230)mis 37), »at betin- gelserne for, at artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 1984/ 83 finder anvendelse, ikke er opfyldt, n(cid:229)r de drikkevarer, som er omfattet af den eksklusive kłbsaftale, ikke er anfłrt i selve aftalens tekst, men det er aftalt, at disse drikkevarer fremg(cid:229)r af den til enhver tid g(cid:230)ldende prisli- ste fra bryggeriet eller dettes datterselskaber«. (135) I henhold til standardaftalerne skal łlbindingen specifi- ceres efter sort, hvilket giver S & N mulighed for frit at optage, slette eller udskifte m(cid:230)rker af en bestemt łlsort, som selskabet leverer til forpagteren ved at (cid:230)ndre selska- bets prisliste fra tid til anden for de specificerede łlsor- ter. Specifikationen af łlbindingen efter sort giver s(cid:229)le- (137) En łlleveringsaftale fłrer normalt til en forbedret distri- bution, da »indretningen, moderniseringen og driften af restauranter (lettes) (cid:133) i v(cid:230)sentlig grad« (forordningens betragtning 15). Det g(cid:230)lder b(cid:229)de bryggeriet/leverandł- ren, som ikke behłver en vertikal integration, og forpag- teren. Bortforpagtning af et salgssted til en aftalt for- pagntingsafgift som i S & N’s standardaftaler er (cid:151) is(cid:230)r i lyset af den restriktive udstedelse af udsk(cid:230)nkningsbevil- linger i Det Forenede Kongerige (cid:151) en m(cid:229)de, hvorp(cid:229) en forpagter kan f(cid:229) mulighed for at drive et salgssted. Bort- en ny markedsdeltager forpagtningen giver mulighed for med lave omkostninger at komme ind p(cid:229) łludsk(cid:230)nkningsmarkedet. Det system, hvorefter brygge- rier i Det Forenede Kongerige giver uafh(cid:230)ngige selskaber en bryggeriejet pub med mulighed for s(cid:229)ledes disse selskabers udsk(cid:230)nkningsbevilling, łger muligheder for at komme ind p(cid:229) markedet. Forpagtede pubber beskrives somme tider som en mellemting mel- lem en bestyret pub (der ejes af bryggeriet/pubselskabet) og en (l(cid:229)nbunden eller fuldst(cid:230)ndig uafh(cid:230)ngig) pub, der ejes af v(cid:230)rten. at drive s(cid:229)ledes (138) Den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbud- det, der p(cid:229)l(cid:230)gges videreforhandleren, motiverer denne til med alle til r(cid:229)dighed st(cid:229)ende midler at s(cid:230)lge de af aftalen omfattede varer, hvilket generelt forbedrer distri- butionen heraf. Med andre ord og som anfłrt i betragt- ning 15 i forordningen fłrer s(cid:229)danne aftaler til et lang- sigtet samarbejde mellem aftaleparterne, som głr det muligt for dem at forbedre og sikre kvaliteten af de af aftalen omfattede varer og af de kundeserviceydelser, som videreforhandleren skal pr(cid:230)stere. De danner grund- lag for en langsigtet planl(cid:230)gning og dermed en mindre omkostningskr(cid:230)vende tilrettel(cid:230)ggelse af produktion og fra konkurrencen mellem distribution; under presset (42) Nr. 41 i forordningsmeddelelsen. Se fodnote 15. L 186/48 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 varer af forskellige m(cid:230)rker tilskyndes parterne til stadig- hed til at afpasse antal og karakter af restauranter til kundernes łnsker. (139) Med hensyn til varigheden af den eksklusive kłbsforplig- telse og konkurrencforbuddet i forpagtningsaftalen skal det bem(cid:230)rkes, at der g(cid:230)lder s(cid:230)rlige regler, hvis leve- randłren bortforpagter de lokaler, hvor der s(cid:230)lges og indtages łl, til videreforhandleren. Ifłlge artikel 8, stk. 2, litra a), »kan der p(cid:229)l(cid:230)gges videreforhandleren de i dette afsnit omhandlede eksklusive kłbsforpligtelser og konkurrenceforbud for hele den periode, hvori han rent faktisk driver restauranterne«. Den lange varighed af den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbuddet i forpagtningsaftalen er derfor ikke til hinder for, at den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbuddet kan fritages. (140) Desuden anses specifikationen af bindingen efter łlsort for at głre det lettere at h(cid:229)ndtere eksklusive łlleverings- aftaler i Det Forenede Kongerige end den specifikation, der fasts(cid:230)ttes i forordningen. Specifikationen af bindin- gen efter łlsort głr det lettere at tilfłje udenlandske eller nye bryggeriers m(cid:230)rker p(cid:229) bryggeriernes prislister, idet det ikke kr(cid:230)ver alle forpagternes accept (43). Det g(cid:230)lder is(cid:230)r for S & N, der leverer et stort antal łl til forpag- terne og hyppigt tilfłjer eller udskifter łl, herunder udenlandske m(cid:230)rker, p(cid:229) prislisten. Da en meget stor del af den łl, der s(cid:230)lges i pubber i Det Forenede Kongerige, er fadłl, og da britiske bryggerier afsk(cid:230)rmer omkring 70 % (1989) eller hłjst ca. 58 % (cid:151) dog sandsynligvis mindst 50 % (cid:151) (1997) af det britiske udsk(cid:230)nkningsmar- ked, vil udenlandske eller nye bryggerier ikke desto min- dre givetvis finde det s(cid:230)rlig vanskeligt at tr(cid:230)nge ind p(cid:229) det britiske marked ved egen hj(cid:230)lp. Det skal yderligere bem(cid:230)rkes, at forpagteren under ingen omst(cid:230)ndigheder kan tilfłje m(cid:230)rker p(cid:229) listen, da bryggeriet ville kunne forbyde forpagteren at s(cid:230)lge m(cid:230)rker af samme sort p(cid:229) salgsstedet, jf. fritagelsen af konkurrenceforbuddet efter forordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Forpagteren kan s(cid:229)ledes hverken p(cid:229)virke afsk(cid:230)rmningsgraden p(cid:229) det bri- tiske udsk(cid:230)nkningsmarked i positiv eller negativ retning. (141) Det er korrekt, at en forpagter kan blive tvunget til at kłbe ukendte produkter, hvis S & N s(cid:230)lger den bortfor- pagtede pub til et andet selskab. Hvis et s(cid:229)dant ejerskifte sker fra dag til anden, kan det f(cid:229) betydelige konsekven- ser for oms(cid:230)tningen i den p(cid:229)g(cid:230)ldende pub og s(cid:229)ledes for den p(cid:229)g(cid:230)ldende forpagter. Ud fra et konkurren- cem(cid:230)ssigt struktur synspunkt giver denne kontrakts imidlertid under disse omst(cid:230)ndigheder andre nationale eller udenlandske bryggerier mulighed for at komme ind p(cid:229) markedet eller łge deres tilstedev(cid:230)relse der. Finder en s(cid:229)dan overgang sted gradvis, vil den m(cid:229)ske ikke f(cid:229) en ugunstig virkning p(cid:229) den p(cid:229)g(cid:230)ldende forpagters forhold. Det skal i den forbindelse anfłres, at en gradvis (cid:230)ndring (43) For s(cid:229) vidt de underliggende aftaler er forenelige med artikel 81. idet producenterne łnsker at af m(cid:230)rkeudbuddet formentlig ogs(cid:229) vil finde sted p(cid:229) et tage faldende marked, hłjde for nye eller (cid:230)ndrede forbrugerłnsker. Det vil des- uden ikke v(cid:230)re i den »nye« ejers langfristede forretnings- interesse at łdel(cid:230)gge rentabiliteten i den nyerhvervede pub ved at tilbyde m(cid:230)rker, som kunderne ikke er inte- resserede i. 2. 1. 2. Prisforskelle (142) Hvis de bundne forpagtere konfronteres med prisfor- skelle, skal det efter Kommissionens opfattelse undersł- ges, om ovenn(cid:230)vnte fordele ogs(cid:229) kan sl(cid:229) igennem. (143) Prisdiskriminering er et vigtigt element i den łkonomi- ske begrundelse for at fritage eksklusive kłbsaftaler fra forbuddet. For det fłrste fordi den eksklusive kłbsaftale (cid:229)bner mulighed for diskriminering, idet kłberen i mods(cid:230)tning til andre af producentens klienter ikke har noget legalt indkłbsalternativ i aftalens lłbetid. Et bryg- geri vil derfor kunne beslutte at udnytte sin magtposi- tion over for de bundne kunder. (144) Med hensyn til kriteriet om en bedre fordeling af varer- ne mener Kommissionen for det andet, at en person, der diskrimineres m(cid:230)rkbart p(cid:229) »nettoprisen«, kan f(cid:229) proble- mer med at konkurrere p(cid:229) samme betingelser som andre. Den forbedring af varefordelingen, som disse afta- ler skulle give, kan s(cid:229)ledes v(cid:230)re af teoretisk karakter eller strukturelt begr(cid:230)nset p(cid:229) en m(cid:229)de, s(cid:229) den ikke p(cid:229) l(cid:230)ngere sigt kan opveje aftalens konkurrencebegr(cid:230)n- sende virkninger. Tanken om, at prisdiskriminering kan v(cid:230)re uforenelig med artikel 81, stk. 3, kommer ogs(cid:229) til udtryk i betragtning 21 til forordningen: »skulle aftaler (cid:133), der er omfattet af denne forordning, alligevel ikke i konkrete tilf(cid:230)lde have virkninger, der ikke er forenelige med de i traktatens artikel 85, stk. 3, fastsatte betingel- ser, kan Kommissionen fratage de deltagende virksomhe- der den af gruppefritagelsen fłlgende retlige fordel«. Disse betingelser, der fasts(cid:230)ttes i forordningens artikel 14, omfatter prisdiskriminering uden saglig grund (44). (145) Ovenn(cid:230)vnte overvejelser omkring standardaftalerne p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked er relevante, for s(cid:229) vidt forpagteren, der (uden saglig grund) afkr(cid:230)ves hłjere (44) Se forordningens artikel 14, stk. 1, litra c), nr. 2: »(cid:133) uden saglig grund (cid:133) anvender priser eller salgsbetingelser, der er mindre for- delagtige (cid:133)«. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/49 priser, m(cid:229)ske ikke vil kunne konkurrere p(cid:229) lige vilk(cid:229)r lige med andre. Forpagterens forretning vil alt andet blive mindre rentabel eller m(cid:229)ske endda urentabel. Som fłlge af den negative p(cid:229)virkning af rentabiliteten p(cid:229) det tidspunkt, hvor forpagteren tr(cid:230)der ind p(cid:229) markedet, eller i den periode, hvor han driver sin forretning, vil forpagteren m(cid:229)ske ikke kunne konkurrere med andre v(cid:230)rter, som f(cid:229)r rabat p(cid:229) łlindkłbene, som de delvis kan give videre til den endelige forbruger ved midlertidigt eller permanent at neds(cid:230)tte prisen, eller som de kan investere i en forbedring af pubbens tilbud (nyt kłkken, toiletter, lige medfłre, at forpagterens konkurrenceevne reduceres yderligere, idet dennes kunder vil f(cid:229) et bedre tilbud til samme pris i andre pubber. familiefaciliteter osv. ). Det vil alt andet der priser (cid:133), der er mindre fordelagtige end dem, der anvendes over for andre videreforhandlere i samme distri- butionsled« (45) (egne fremh(cid:230)velser). (150) Det fremg(cid:229)r klart af tabel 3 (betragtning 77), at forskel- len mellem den pris, som den bundne forpagter betaler (S & N-listprisen minus rabatter p(cid:229) fadłlleverancer), og den pris, de individuelle uafh(cid:230)ngige v(cid:230)rter betaler i gen- nemsnit, er steget hvert eneste (cid:229)r, idet de uafh(cid:230)ngige v(cid:230)rter har f(cid:229)et stadig stłrre rabatter. (146) Prisdiskriminering uden saglig grund vil udelukkende p(cid:229)virke forpagterens konkurrenceevne m(cid:230)rkbart i nega- tiv retning og derfor udelukkende p(cid:229)virke vurderingen af en udeblevet forbedring af varefordelingen, hvis den er betydelig og af l(cid:230)ngere varighed. Det skłnnes (inden der tages hensyn til eventuelle saglige grunde), at rabat- terne p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked indtil midten af 1980’erne var ubetydelige (ifłlge MMC-rapporten fra 1985 fik uafh(cid:230)ngige pubber en rabat pa mellem 3-5 %). Siden da og i standardkontrakternes lłbetid har situatio- nen imidlertid (cid:230)ndret sig, og bestemte aftagergrupper modtager nu betydeligt hłjere rabatter end dem, der ydes de bundne forpagtere. Dette behandles i OFT-rap- porten. (147) Hłjere rabatter ydes til alle aftagere p(cid:229) det britiske udsk(cid:230)nkningsmarked, som ikke har en aftale med tilsva- rende eksklusive kłbsforpligtelser, og som S & N handler med, dvs. grossister, pubselskaber, andre bryggerier og individuelle uafh(cid:230)ngige v(cid:230)rter. De rabatter, der ydes til grossister, egne bestyrede pubber, pubselskaber og andre bryggerier, er i gennemsnit hłjere end dem, der ydes til de individuelle uafh(cid:230)ngige v(cid:230)rter. (148) De fleste af den bundne forpagters direkte konkurrenter, nemlig bryggeriernes bestyrede pubber, pubselskabers bestyrede pubber, l(cid:229)nbundne pubber og uafh(cid:230)ngige pubber samt klubber (der som fłlge af den begr(cid:230)nsede kundekreds kun i beskedent omfang konkurrerer direkte med den bundne forpagter) har s(cid:229)ledes mulighed for at kłbe łl billigere end den bundne forpagter. 2. 1. 3. Kompenserende fordele (151) Ved en vurdering af, om forpagteren kan »overleve« p(cid:229) markedet, og om kriteriet om en forbedring af distributi- onen er opfyldt, błr forholdet mellem S & N og selska- bets forpagtere ifłlge S & N ikke alene vurderes p(cid:229) grundlag af den pris, forpagterne betaler, men p(cid:229) grund- lag af hele forretningsforholdet. (152) Kommissionen accepterer dette argument, selv om det imidlertid betyder, at man skal sammenligne klart kvan- titative prisforskelle med mere kvalitative aspekter af for- retningsforholdet, hvilket er vanskeligt. (153) Beskrivelsen af de s(cid:229)kaldte kvantitative kompenserende fordele i betragtning 50-76 viser, hvor vanskeligt en s(cid:229)dan kvantificering er. P(cid:229) baggrund af de argumenter, der dØr fremfłres til stłtte for metoden til beregning af de enkelte fordele, og de faktiske oplysninger, der under- bygger resultatet af disse beregninger, mener Kommissi- onen, at de resultater, der anfłres under »Resultat« i tabel 3, giver Kommissionen et tilstr(cid:230)kkeligt grundlag til inden for rammerne af dens skłnsbefłjelser ved anven- delsen af artikel 81, stk. 3, at afgłre, om standardafta- lerne i praksis medfłrer en forbedring af distributionen. (149) Da det blandt disse konkurrenter udelukkende er de uaf- h(cid:230)ngige v(cid:230)rter (leverancer til klubber uden l(cid:229)nbinding indg(cid:229)r i S & N’s oplysninger om rabatter til uafh(cid:230)ngige v(cid:230)rter), der kłber deres łl direkte hos S & N p(cid:229) mar- kedsvilk(cid:229)r, anvendes denne gruppe som »reference- gruppe«. Denne gruppe er faktisk den eneste gruppe aftagere, hvor »leverandłren (cid:133) over for en videreforhand- ler, der er bundet af en eksklusiv kłbsforpligtelse anven- (154) Ved en vurdering af, om betingelserne i artikel 81, stk. 3, er opfyldt, kan Kommissionen is(cid:230)r i tilf(cid:230)lde, hvor der anmodes om fritagelse med tilbagevirkende kraft, ikke foretage en generel vurdering af hele den forudg(cid:229)ende periode. Den m(cid:229) i stedet undersłge, om betingelserne i artikel 81, stk. 3, er opfyldt p(cid:229) et hvilket som helst tids- (45) Forordningens artikel 14, stk. 1, litra c), nr. 2. L 186/50 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 punkt. Da de anmeldte aftaler er standardaftaler, der d(cid:230)kker flere hundrede individuelle aftaler, da oplysnin- gerne er meget komplekse, og da der kun i begr(cid:230)nset omfang foreligger oplysninger, der ikke er p(cid:229) (cid:229)rsbasis, finder Kommissionen det rimeligt at begr(cid:230)nse vurderin- gen af, om betingelserne i artikel 81, stk. 3, er opfyldt, til en vurdering p(cid:229) (cid:229)rsbasis. (155) Det fremg(cid:229)r af tabel 3, at prisforskellen for alle (cid:229)rene mere end opvejes af forpagtningstilskuddet. Det er der- for ikke nłdvendigt at undersłge de andre kvantitative kompenserende fordele i betragtning 79-81. Den »gen- nemsnitlige« forpagter er efter en generel vurdering af forretningsforholdet med S & N i stand til at konkurrere p(cid:229) lige fod med de uafh(cid:230)ngige pubber. kunne tiltr(cid:230)kke sig investeringer fra S & N og/eller for- pagteren. Det er en klar fordel for forbrugeren, at disse salgssteder fortsat eksisterer, og/eller at faciliteterne for- bedres ved investeringer. Det siger sig selv, at et bestemt bryggeris for at forpagtningsaftaler kun kan anses bidrage til denne fordel, hvis pubbens drift er sikret p(cid:229) l(cid:230)ngere sigt. Det vil med andre ord sige, at s(cid:229)danne eventuelle prisforskelle i store tr(cid:230)k udlignes af andre s(cid:230)rlige fordele. Det er som anfłrt ovenfor tilf(cid:230)ldet for S & N vedkommende. (160) Med hensyn til specifikationen af bindingen efter łlsort bem(cid:230)rker Kommissionen desuden, at S & N i perioden fem 1990-1997 fadłlsm(cid:230)rker om (cid:229)ret i de bortforpagtede pubber. Disse m(cid:230)rker omfatter velkendte udenlandske m(cid:230)rker som Budweiser og Miller og mindre kendte m(cid:230)rker som Webster’s Green Label. introduceret gennemsnit har i (156) Kommissionen m(cid:229) derfor konkludere, at der p(cid:229) intet tidspunkt lłbetid har v(cid:230)ret standardkontrakternes grund til at antage, at der ikke har fundet en forbedring af distributionen sted som beskrevet generelt ovenfor. i (161) Kommissionen konkluderer derfor, at forpagtningsafta- lerne i vidt omfang kommer forbrugeren til gode. (157) Standardaftalerne med deres bindinger har s(cid:229)ledes bidra- get til en forbedring af distributionen p(cid:229) det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked. 2. 3. Nłdvendigheden af konkurrencebegr(cid:230)nsnin- gerne 2. 2. Fordele for forbrugerne (158) Med hensyn til de generelle fordele, forpagtningsafta- lerne med bindinger har, anfłres fłlgende i betragtning 16 i forordningen: »De ovenn(cid:230)vnte forbedringer kom- mer is(cid:230)r forbrugerne til gode derved, at de sikres forsy- ninger af varer af tilfredsstillende kvalitet, samtidig med at de kan v(cid:230)lge mellem varer fra forskellige producen- ter« (46). (162) Den eksklusive kłbsforpligtelse og konkurrenceforbud- det er nłdvendige for opn(cid:229)elsen af de fordele, łlleve- ringsaftalerne n(cid:230)vnt i betragtning 137 giver. Som anfłrt i forordningens betragtning 17 kan disse fordele ikke i samme udstr(cid:230)kning og med samme sikkerhed opn(cid:229)s p(cid:229) anden m(cid:229)de. (163) Det kan anfłres, at specifikationen af bindingen efter lette introduktionen af łlsort er nłdvendig for at m(cid:230)rker i bryggeriernes net af bundne pubber p(cid:229) det bri- tiske udsk(cid:230)nkningsmarked (betragtning 140 og 160). (159) Derudover giver de forpagtede pubber bryggerierne et investere i salgssteder, der incitament m(cid:229)ske er for sm(cid:229) til at kunne drives łkonomisk af bryg- geriets egne bestyrere. Systemet bidrager derfor til at opretholde pubber, der m(cid:229)ske ellers ville lukke eller ikke (fortsat) at til 2. 4. Muligheden for at udelukke konkurrencen p(cid:229) en v(cid:230)sentlig del af det p(cid:229)g(cid:230)ldende marked (47) (46) Der refereres her til den mulighed, der fasts(cid:230)ttes i forordningens artikel 6 sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra a), hvorefter for- pagteren m(cid:229) kłbe m(cid:230)rker af en anden łlsort end dem, der leveres i henhold til aftalen, og tilbyde sine kunder disse. Denne mulighed findes ogs(cid:229) i standardaftalerne, dvs. proceduren med ikke-specifice- rede łlsorter. (164) S & N kan klart ikke udelukke konkurrence p(cid:229) en v(cid:230)sentlig del af markedet, da selskabet i 1997 kun teg- (47) Et andet begreb end »v(cid:230)sentligt bidrag til afsk(cid:230)rmning af marke- det«. 19. 7. 1999 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende L 186/51 nede sig for 28-29 % af det britiske łludsk(cid:230)nkningsmar- ked. Selv under hensyntagen til, at op til 58 % af det bri- tiske udsk(cid:230)nkningsmarked i 1997 var afsk(cid:230)rmet ved hj(cid:230)lp af parallelle net af bryggeriaftaler, udelukker S & N’s aftaler ikke konkurrencen p(cid:229) en v(cid:230)sentlig del af det britiske łludsk(cid:230)nkningsmarked. og kan derfor ikke give anledning til bet(cid:230)nkeligheder efter EF’s konkurrenceregler. (168) Da artikel 28-spłrgsm(cid:229)let af ovenn(cid:230)vnte grunde er irre- levant, behovede Kommissionen ikke at henvise til dette spłrgsm(cid:229)l i meddelelsen. Meddelelsen var derfor fuld- st(cid:230)ndig. De interesserede parter kan frems(cid:230)tte bem(cid:230)rk- ninger ikke blot til de punkter, der eksplicit n(cid:230)vnes i meddelelsen efter artikel 19, stk. 3, men til alle punkter, de anser for relevante. 2. 5. Konklusion (165) S & N’s standardaftaler med deres łlbinding (eksklusiv kłbsforpligtelse og konkurrenceforbud) opfylder betin- geserne i artikel 81, stk. 3. D. FRITAGELSE MED TILBAGEVIRKENDE KRAFT OG FRITAGELSENS VARIGHED C. EF-TRAKTATENS ARTIKEL 28 (169) Standardaftalerne er aftaler efter artikel 4, stk. 2, nr. 1, i forordning nr. 17, da »der heri kun deltager virksomhe- der fra en medlemsstat, og de p(cid:229)g(cid:230)ldende aftaler (cid:133) ikke vedrłrer indfłrsel eller udfłrsel mellem medlemsstater«. Det fremg(cid:229)r af artikel 6 i forordning nr. 17, at det tids- punkt, fra hvilket en beslutning efter artikel 81, stk. 3, skal have virkning, for s(cid:229)danne aftalers vedkommende kan ligge forud for anmeldelsesdagen. (166) SLTC-modellen og en forpagter mener ikke, at Kommis- sionen kan indrłmme fritagelse med tilbagevirkende kraft p(cid:229) grund af Kommissionens holdning i proceduren efter EF-traktatens artikel 226 mod g(cid:230)stełlbestemmel- sen. Det anfłres under henvisning til EF-Domstolens dom i Metro I-sagen (48) at Komissionen ville misbruge sine befłjelser efter artikel 81, stk. 3, hvis den ind- rłmmede fritagelse med tilbagevirkende kraft, hvilket ville v(cid:230)re en konkurrenceretlig godkendelse af et for- hold, der klart er i strid med artikel 28. (170) EF-Domstolen anfłrer fłlgende i sin dom i Fonderies Roubaix-sagen (49): »derfor bevirker den omst(cid:230)ndighed, at de af s(cid:229)danne aftaler omfattede produkter, der tidli- gere er blevet indfłrt fra en anden medlemsstat, ikke i sig selv, at disse aftaler m(cid:229) anses for at vedrłre indfłrsel i den i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17 forudsatte betydning«. Anvendelsen af denne artikel skal derfor ikke udelukkes for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r de m(cid:230)rker p(cid:229) S & N’s prisliste, der importeres fra lande uden for Det Forenede Kongerige. (167) Ved anvendelsen af artikel 81 spiller det ingen rolle, om g(cid:230)stełlbestemmelserne er forenelige med artikel 28 (stk. 8-10). For det fłrste er en beslutning efter artikel 81, stk. 3, om aftaler, der indtil april 1998 udelukkende omfattede den gamle g(cid:230)stełlbestemmelse, dvs. bestem- melsen om łl efterg(cid:230)ret p(cid:229) fad, ikke til hinder for en endelig afgłrelse af artikel 28-spłrgsm(cid:229)let. For det andet g(cid:230)lder fritagelsen efter forordningen for aftaler, der kan indg(cid:229)s i alle medlemsstater, og bryggeriet/bortforpagte- ren behłver i den forbindelse ikke at fasts(cid:230)tte en rettig- hed svarende til g(cid:230)stełlbestemmelsen. Det skyldes, at bryggeriet/bortforpagteren kan p(cid:229)l(cid:230)gge kontrahenten et konkurrenceforbud for alle m(cid:230)rker af łl af samme sort som de m(cid:230)rker, bryggeriet/bortforpagteren har indfłrt Indfłjelsen af den en kłbsforpligtelse for »gamle« g(cid:230)stełlbestemmelse er alts(cid:229) allerede i sig selv en liberalisering i forhold til forordningens muligheder i aftalen. (171) Da det er fastsl(cid:229)et ovenfor, at standardaftalerne har opfyldt betingelserne i artikel 81, stk. 3, siden den gang, hvor en af de anmeldte forpagtningsaftaler blev indg(cid:229)et p(cid:229) markedet den 1. januar 1985, finder denne beslut- ning anvendelse fra den 1. Januar 1985. (172) I henhold til artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 17 skal en fritagelse gives for et begr(cid:230)nset tidsrum. Kommissionen finder, at fritagelse indtil den 31. december 2002 er rimelig, da antallet af de resterende bortforpagtede S & N-pubber er lille og forventes at falde, efterh(cid:229)nden som pubberne s(cid:230)lges eller omdannes til bestyrede pub- ber. Fritagelsesperioden giver s(cid:229)ledes S & N mulighed for at tr(cid:230)ffe de kommercielle beslutninger for de resterende bortforpagtede pubber med en rimelig retssikkerhed (cid:151) (48) Sag 26/76, Metro mod Kommissionen, Sml. 1977, s. 1875. Sml. 1976, s. 111, pr(cid:230)mis 8. (49) Sag 63/75, Fonderies Roubaix mod SociØtØ Nouvelle des Fonderies, L 186/52 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 19. 7. 1999 VEDTAGET F(cid:216)LGENDE BESLUTNING: Artikel 2 Artikel 1 (1) Bestemmelserne i traktatens artikel 81, stk. 1, finder i overensstemmelse med artikel 81, stk. 3, ikke anvendelse p(cid:229) individuelle forpagtningsaftaler, der indg(cid:229)s efter standarden for a) engelske forpagtningsaftaler, b) skotske forpagtningsaftaler og c) korte forpagtningsaftaler, samt den eksklusive kłbsfor- pligtelse og det konkurrenceforbud (łlbindingen), aftalerne indeholder. Denne beslutning finder anvendelse fra den 1. (2) 1985 til den 31. december 2002. januar Denne beslutning er rettet til: Scottish and Newcastle plc 50 East Fettes Avenue Edinburgh EH4 1RR Det Forenede Kongerige. Udf(cid:230)rdiget i Bruxelles, den 16. juni 1999. P(cid:229) Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen