title: Yttrande från Regionkommittén om Europeiska kommissionens meddelande "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram"

eurovoc_concepts:
civil defence
employment policy
environmental policy
social policy
sustainable development

text: C 293/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 Med hänsyn till det ovanstående härmed vördnadsfullt undertecknar. stad/kommun och instämmer i ovan beskrivna mål och perspektiv som enligt diskussion och föreslagna tillägg, utgör grunden för en förenad förklaring som kommer att signeras av alla närvarande städer vid den Europeiska Stadskonferensen i Florens den 23-24 oktober. Namn Titel Yttrande från Regionkommittén om Europeiska kommissionens meddelande ”En hållbar utveck- ling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram” (1999/C 293/12) BAKGRUND Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om ”En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram” [KOM(1998) 605 slutlig]. Kommissionens beslut av den 4 november 1998 att i enlighet med artikel 198c första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende. Presidiets beslut av den 15 juli 1998 att ge utskott 4 — fysisk planering, stadsfrågor, energi, miljö — ansvaret för att bereda ärendet. Det utkast till yttrande (CdR 115/99 rév. 1) som antogs av utskott 4 den 16 april 1999 (föredragande: Sally Powell och Eva-Riitta Siitonen). Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin plenarsession den 2-3 juni 1999 (sammanträdet den 3 juni) enhälligt följande yttrande. 1. Inledning nya århundradet och fungera som vägledning för stadspoliti- kens framtida utformning. Åtgärder inom stadspolitiken får dock inte leda till att EU:s befogenheter utvidgas. 1. 1. Regionkommittén välkomnar den utveckling av stads- politiken som detta handlingsprogram innebär och ställer sig särskilt positiv till att man redan nu, kort tid efter publiceringen av det tidigare meddelandet ”Mot ett program för städer inom Europeiska unionen”, förstärker fokuseringen på städerna. Det senaste meddelandet, ”En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram”, utgör ett viktigt steg framåt både vad gäller stadsområdenas särskilda problem och samordningen av EU:s politik för städer och kommuner. Regionkommittén ställer sig också bakom och välkomnar det övergripande synsätt man i handlingsprogrammet anlägger på stadspolitiken. Handlingsprogrammet utgör ett framsteg mot att utveckla en sant övergripande syn på stadspolitiken. Det kommer att föra in EU:s politik för städer och kommuner i det 1. 2. Både städernas och kommunernas centrala roll och vikten av att stadspolitiken står högt på EU:s dagordning erkänns, och detta är ett resultat av många års arbete, särskilt det som de lokala myndigheterna och deras organisationer utfört. ReK har också förespråkat ett sådant erkännande, exempelvis i yttrandet om ”Städernas utveckling i europeiska unionen” (1995), där kommittén framhöll behovet av ett starkare stadsperspektiv i EU:s politik och i yttrandet om ESDP — Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv — i vilket städernas avgörande roll för regionernas ekonomiska livskraft och Europeiska unionens konkurrenskraft betonas. ReK välkomnar särskilt kommissionens erkännande av den avgörande roll städerna har för att EU:s huvudmål skall 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 293/59 uppnås: ekonomisk och social sammanhållning, sysselsättning, konkurrenskraft och en miljömässigt hållbar utveckling. Erkän- nandet av städernas roll i denna process visar att de lokala och regionala myndigheterna måste delta aktivt vid utformningen av politiken i framtiden och att städerna — och de organisatio- ner och institutioner som företräder dem — måste vara verkliga parter i denna process. utvecklingsdimensioner: Vi måste hålla oss inom de gränser som miljön sätter vad gäller vårt behov av energi, vi måste satsa på en ekonomi som är nyskapande, konkurrenskraftig och produktiv och vi måste uppnå en utveckling som inte undergräver den sociala sammanhållningen, familjerna och samhällsgemenskapen. ” 1. 3. Handlingsprogrammet utgör grund för en bred, sam- ordnande strategi för städernas utveckling, och i programmet behandlas ett antal nyare EU-program och policydokument rörande städerna. Samtidigt har man i handlingsprogrammet lyckats undvika att ta upp en lång rad detaljfrågor och på ett användbart sätt sammanfattat tankegångarna under fyra huvudrubriker. Handlingsprogrammet är tydligt och lättill- gängligt, och Regionkommittén vill berömma kommissionen för detta begripliga och användbara dokument. 1. 4. Handlingsprogrammet är dock bara det första steget. Kommissionen och medlemsstaterna måste se till att hand- lingsprogrammets rekommendationer följs upp med verkliga förslagen i handlingsprogrammet insatser och särskilt att genomförs under strukturfondernas nya programplaneringspe- riod 2000–2006. När kommissionen nu har utarbetat ett så värdefullt dokument — i själva verket en grönbok — bör man också ta ytterligare ett steg och utarbeta en vitbok som för in stadspolitiken i nästa århundrade. Regionkommittén hoppas också att rörande uppföljningsarbetet kommer att utarbetas snabbt och effektivt, och kommittén uppmanar kommissionen att avdela de resurser som krävs för detta. rekommendationer 1. 5. Kommittén vill emellertid uttryckligen påpeka att man för vissa åtgärder som föreslås i handlingsprogrammet ännu inte kan avgöra om de är förenliga med artikel3 b i EG- fördraget. Om åtgärderna skall drivas vidare måste man i varje enskilt fall bedöma om de tar hänsyn till subsidiaritetsprin- cipen. 2. 2. Behovet av en strategi som är såväl vertikalt som horisontellt integrerad erkänns klart i handlingsprogrammet. I handlingsprogrammet anges fyra oberoende politiska mål som utgör grunden för de stadspolitiska målen, och tillsammans skapar detta ett klart och övergripande handlingsprogram. Den strategiska roll som de europeiska städerna och kommu- nerna spelar förtjänar större uppmärksamhet vid formulering- en av EU:s politik, och det är av stor vikt att fler undersökningar görs för att vi skall kunna förstå de europeiska städernas och kommunernas situation och framtidsutsikter. 80 % av alla EU-medborgare bor i städer och kommuner, och därför har dessa en viktig roll att spela i strävan att föra gemenskapen närmare sina medborgare. När det gäller förvaltning av städerna innebär detta att partnerskap och lokal representation måste ingå som en vardaglig del av EU-finansierade projekt — från planeringsstadiet till genomförandet. Detta borde få större uppmärksamhet i handlingsprogrammet. Kommissionen bör dessutom ta större hänsyn till städernas specifika drag och det faktum att de uppvisar stora olikheter. Kulturfrågor ingår inte bland handlingsprogrammets 2. 3. utmaningar eller politiska mål. ReK anser att kulturen är ytterst viktig både vad gäller tillväxt och städernas allmänna välfärd, och kulturfrågor måste ingå i EU:s politik för städer och kommuner. För städerna har kulturen stor ekonomisk betydel- se: kulturindustrin är en av de snabbast växande branscherna. I städerna återfinns Europas värden, kulturtraditioner och identitet — och städerna för detta arv vidare till kommande generationer. Vid sidan av sammanhållning och hållbar utveck- ling bör försvaret av Europas kultur och identitet vara ett huvudmål för den europeiska stadspolitiken — och ett mål för hela EU. Att ”Morgondagens stad och kulturarvet” är en nyckelåtgärd i femte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration utgör en viktig signal. Detta är första gången städerna uttryckligen nämns i kommissionens ramprogram för FoTU. 2. Allmänna kommentarer 2. 1. En hållbar och integrerad utveckling i städer och kommuner är ett väsentligt inslag i handlingsprogrammet och ReK instämmer i att detta också bör vara en grundprincip vid stadspolitikens utformning. Hållbar utveckling av städer och kommuner kan uppnås endast om man samtidigt beaktar frågorna om ekonomisk konkurrenskraft, social sammanhåll- ning och en miljömässigt hållbar utveckling. I Londonstudien, som var den första av en rad stadsstudier som stöddes av Europeiska kommissionen, tog man upp denna fråga och efterlyste ”. ett erkännande av att vår livskvalitet bygger på tre I handlingsprogrammet undersöks globaliseringens ut- 2. 4. maningar främst med utgångspunkt i städernas ekonomi och sysselsättningen i städerna. För städerna innebär globalisering- en både möjligheter och hot, konkurrens och samarbete. En viktig aspekt av globaliseringen som inte diskuterats i handlingsprogrammet är urbanisering och migration. Urbani- seringen fortsätter världen över, och problem knutna till migration — såväl omflyttning inom EU som invandring till EU — kommer även under nästa århundrade att vara akuta. Utmaningen från städernas tillväxt — t. ex. bostadsproblemet — bör undersökas inom ramen för EU:s politik för städer och kommuner. C 293/60 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 2. 5. Vikten av att anlägga ett sektorsövergripande integrerat synsätt på stadspolitiska åtgärder bör särskilt framhållas av kommissionen;detta är mer effektivt än de strikt sektorsvisa åtgärder som fortfarande tillämpas på gemenskapsnivå. ekonomisk sammanhållning är det av avgörande betydelse att städerna erhåller en skälig andel av resurserna. Detta skulle visa ett verkligt engagemang när det gäller att ta itu med stadsfrågorna. Kommissionen och medlemsstaterna måste framför allt försöka uppnå en fördelning av strukturfondernas resurser som är mer rättvis för städerna. 3. Att stärka det ekonomiska välståndet och sysselsätt- ningen i städerna 3. 1. I kombination med stadsuniversitetens intellektuella styrka kan de europeiska städernas kulturtraditioner erbjuda möjligheter till förnyelse som ännu inte beaktats. Vad gäller Europas konkurrenskraft är den centrala frågan hur de euro- peiska städernas förnyelsemöjligheter skall kunna omvandlas till reell kreativitet som kan leda fram till nya produkter och tjänster. ReK anser att EU genom sin stadspolitik kraftigt måste stödja städernas roll som centrum för innovation och kreativitet. Här har EU:s innovations-, forsknings- och utvecklingspolitik — särskilt inslaget ”Morgondagens stad” i femte ramprogrammet — en central ställning. 3. 2. Regionkommittén vill framhålla att detta inte på något sätt innebär att man bör överge den balanserade utvecklingen av olika stora städer. Genom nätverk och samarbete kommer livskraften i innovativa centrum att sprida sig även till andra centrum och till regioner som omger städerna. Det är i detta sammanhang viktigt att städerna kan uppvisa alltmer funktionella förbindelser med den omgivande landsbygden. Distansarbete på landsbygden, som möjliggjorts genom den nya kommunikationsteknologin, skulle kunna nämnas som ett exempel på nätverksarbete. Att stärka denna interaktion är en hörnsten i stadspolitiken. Stadsdimensionen måste utgöra ett betydelsefullt inslag i strukturfondsreformerna. Detta bör gälla såväl mål 1-områden som de andra målområdena, eftersom det ofta är städerna som fungerar som drivkraft bakom den ekonomiska utvecklingen i hela regionen. Stadsdimensionen bör stärkas och komplementariteten mellan städerna och landsbygden bör förbättras i det nya mål 2-programmet för att gynna en integrerad utveckling av regionen. Enligt handlingsprogrammet är strukturfonderna EU:s 3. 3. viktigaste verktyg för att främja välstånd och sysselsättning. Inriktningen av stödet bör utgå från en integrerad angreppsme- tod. Insatser och program måste inbegripa en flexibel kombina- tion av åtgärder och beakta de aktuella utmaningar som den berörda staden står inför. ReK anser att kommissionens förslag går i rätt riktning. Det överensstämmer i det väsentliga med subsidiaritetsprincipen och kan om det genomförs på ett lämpligt sätt innebära förstärkning av det lokala självstyret och stöd till partnerskap. 3. 4. Rent allmänt måste resursfrågan angripas. Det är i städerna vi finner många av de mest komplicerade problemen och de svåraste utmaningarna mot den sociala och ekonomiska sammanhållningen. Om man skall kunna skapa social och 3. 5. För Europas städer är en förbättring av sysselsättnings- situationen en av de mest aktuella frågorna. En integrerad förvaltning av städerna är av avgörande betydelse för att sysselsättnings- och mål 3-strategierna skall bli framgångsrika i städerna. Det är ytterst viktigt att EU sätter upp ökad sysselsättning som ett av sina huvudmål. I handlingsprogram- met framhålls att stadsdimensionen måste få större tyngd i EU:s sysselsättningsprogram. ReK menar att det är viktigt att problemet med långtidsarbetslöshet, ett problem som främst är koncentrerat till städerna, får större uppmärksamhet än tidigare i samordningen av EU:s insatser för sysselsättningen. Denna synpunkt återfinns inte i det aktuella dokumentet. Stadsdimensionen måste ges större tyngd inom ramen för strukturfondernas nya mål 3, och ett stadsperspektiv måste anläggas inom de sysselsättningsprogram som medlemsstater- na och kommissionen utformar. 3. 6. Städerna spelar en särskilt avgörande roll i samband med informationssamhällets utveckling. Nya teknologiska in- novationer som på ett dynamiskt sätt kan ge utrymme för nya inkomstkällor och ökad sysselsättning uppstår för det första ofta i städerna. För det andra kan städerna genom att använda ny teknologi förbättra det offentliga tjänsteutbudet på områden som socialtjänst, hälsovård och utbildning, och på detta sätt effektivt minska den sociala utslagningen. För det tredje ger datanätverken utrymme för direkt feedback från stadsinvånar- na och kan potentiellt stärka den lokala demokratin. Datanät ger dessutom möjlighet att förstärka samarbetet mellan lands- bygd och stad. ReK anser att dessa utmaningars stadspolitiska karaktär ännu inte har klargjorts tillräckligt. Man måste undersöka sambanden mellan stadspolitiken och politiken rörande informationssamhället, och dessa politikområden måste föras närmare varandra. 3. 7. För att uppnå handlingsprogrammets mål krävs att innovationer och ”lärande stad”-konceptet aktivt understöds. För att uppnå ekonomisk konkurrenskraft, ett rättvist samhälle, hållbar utveckling och en väl fungerande förvaltning måste man göra verklighet av principen om ett livslångt lärande. En grundläggande förutsättning för städernas välstånd och konkurrenskraft är att städernas invånare och de som arbetar där erhåller tillräcklig utbildning. Utbildningen bör framhållas tydligare som en huvudprincip i stadspolitiken. Särskild upp- märksamhet måste ges EU-insatser till stöd för datasystem, forskning och internationella bedömningar och jämförelser vad avser den innovativa verksamheten i städerna. Det måste skapas nätverk för samarbete mellan å ena sidan städer och å andra sidan universitet, kultur- och forskningsinstitutioner. 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 293/61 4. Att främja jämställdhet, social delaktighet och förnyel- se av städerna 4. 1. Regionkommittén ställer sig positiv till kommissionens målsättning att angripa den sociala utslagningen genom sam- ordning av de politiska målen. Social rättvisa, ekonomisk konkurrenskraft och miljöskydd är områden som måste sam- ordnas för att en hållbar förnyelse av städerna skall kunna uppnås. ReK vill uppmana kommissionen att låta engagemang- et för hållbar förnyelse av städerna genomsyra all verksamhet inom kommissionen. 4. 2. Den sociala utslagningen är inte uteslutande ett stads- problem — även om det är tydligare i städerna och mer koncentrerat där. Det är dock i städerna som vi kan se de allvarligaste formerna av social och ekonomisk utslagning. I många annars välmående regioner finns öar av misär, något som återspeglar de skarpa skiljelinjerna mellan de socialt utslagna och de etablerade som kommissionen konstaterat. I EU:s första rapport om den ekonomiska och sociala samman- hållningen klarlades denna tendens: ”Samexistensen av stadsdelar med högt värdeskapande och invånare med höga inkomster med stadsdelar med låga inkomster, hög arbetslöshet, högt socialbidragsberoende, överbefolkning och dåliga bostadsförhållanden har blivit alltmer vanliga i Europa. ” I sitt 4. 3. förslag till nya prioriteringar för mål 2, där städer i svårigheter definieras som prioriterade, konstaterade kommissionen att det finns områden med allvarlig misär i annars välmående städer. Den nya BNP-statistiken från Euro- stat ger ett uppseendeväckande exempel på just denna företeel- se. Vissa städer hamnar mycket högt i tabellen samtidigt som man i dessa städer finner några av de mest eftersatta stadsdelarna i hela EU. 4. 4. Många av de mest missgynnade medborgarna drabbas av flera olika typer av misär och fattigdom — de lever i undermåliga bostäder, är arbetslösa utan några större utsikter att finna arbete, de är lågutbildade och saknar specialkompe- tens. Dessa problem är rentav ännu allvarligare inom vissa socialgrupper. Bland dem som drabbas hårdast av misären inom EU återfinns de etniska minoriteterna. Det är denna dubbla eftersatthet som gör att EU och medlemsstaterna måste utforma en samordnad politisk strategi. För att principen om icke-diskriminering, såsom denna definieras i Amsterdamförd- ragets artikel 13, skall bli effektiv måste den utgöra en integrerad del av all gemenskapspolitik. Att skapa vägar bort från utslagning — och in i 4. 5. sysselsättning — är en grundprincip för stadsförvaltningen. Om man vill skapa kopplingar till ekonomin i bred bemärkelse är ”funktionella stadsområden” (ett begrepp som myntades av Regionkommittén) ett inslag för att öppna fundamentalt dörren till sysselsättningsmöjligheter i regionen som helhet. Detta koncept måste studeras närmare och beaktas i dokumen- tet som ett referensområde för åtgärder. Kommissionen bör även studera i vilken utsträckning städerna och regionerna är beroende av och kompletterar varandra, samt behovet av goda relationer mellan dem. ReK stöder fullt ut kommissionens avsikt i de nya riktlinjerna för strukturfondernas nästa pro- gramplaneringsperiod 2000–2006 att särskilt ta sig an städer- nas behov. Detta kommer att utgöra ett av de mest effektiva sätten att se till att det finns en strategisk syn på hur städernas problem skall angripas i de olika regionerna. Regionkommittén konstaterar att det finns behov av 4. 6. partnerskap för att man skall kunna hitta lösningar. Dessa partnerskap skulle kunna omfatta både horisontella och verti- kala beslutsnivåer, varigenom komplementaritet mellan med- lemsstaternas och EU:s åtgärder kan säkerställas. Dessutom finns en växande medvetenhet om att lokala partnerskap utgör nyckeln till att uppnå hållbar förnyelse och skapa ett samhälle där utslagningen minskar. Kommissionens gemenskapsinitiativ Urban utformades speciellt för att uppmuntra en gemenskaps- präglad ansats vid kampen mot den sociala och ekonomiska utslagningen. ReK välkomnar utvecklingen av denna princip, som nu utgör grund för den prioritet som inom det nya mål 2 ges kampen mot de strukturella problemen i såväl städer och tätorter som på landsbygden. Dessutom välkomnar kommittén låta gemenskapsinitiativet Europaparlamentets Urban löpa vidare. förslag att 4. 7. I handlingsprogrammet erkänns behovet av områdes- baserade åtgärder i vilka alla sektorer i samhället involveras för att genomföra förändringar och försöka uppnå målen. ReK stöder partnerskapstanken och vill samtidigt uppmana kom- missionen att beakta att det kommer att ta tid att bygga upp den kapacitet som behövs inom partnerskapen och att man måste inse att resurser måste avsättas för att detta skall uppnås. 4. 8. ReK välkomnar den tonvikt som man i ramdokumentet om Urban lägger på behovet av kunskaps- och erfarenhetsutby- te. Kommittén vill emellertid framhålla vikten av de lokala och regionala myndigheternas medverkan, eftersom dessa är ansvariga för genomförandet av medlemsstaternas och EU:s politik och eftersom de kan bygga på sin rika erfarenheter. 5. Att skydda och förbättra miljön i städerna: mot lokal och global hållbarhet 5. 1. Avsnittet om miljön i städerna är vad gäller såväl målsättningar som konkreta insatser enligt Regionkommittén både lättförståeligt och inriktat på de väsentliga frågorna. Att sträva mot en hållbar utveckling och minska de negativa C 293/62 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 miljökonsekvenserna av städernas specifika sätt att fungera har helt riktigt utpekats som det främsta målet. De övriga målen omfattar de huvudsakliga utmaningar som miljön i städerna står inför. Vid genomförandet av dessa målsättningar befinner sig städerna i en central position. För städerna utgör detta en stor utmaning. Det viktigaste är samordningen av miljöpoliti- ken med annan politik på alla förvaltningsnivåer (lokala, regionala, nationella, EU). EU:s viktigaste enheter och regering- arna i medlemsstaterna måste harmonisera sin politik så att nyttan blir så mångsidig som möjligt. 5. 2. För att förbättra stadsområdenas miljö måste man förbättra styrningen av resurser i städernas ekosystem. Till detta bör man räkna vatten och vattenrening, sopsortering och återvinning av avfall, strävan efter energibesparingar och förbättring av den multimodala och minst förorenande kollek- tivtrafiken. Miljökvalitetsnormer för luft, vatten m. m. kan aktivt bidra till att styra om utvecklingen mot bärkraftiga system. 5. 3. När det gäller förbättring av stadsmiljön är det särskilt viktigt med de EU-åtgärder som syftar till att mer effektivt tillämpa unionens miljölagstiftning. EU måste samarbeta med städerna i ett tidigt skede av lagstiftningsarbetet för att se till att direktiven tillämpas. Att beakta stadsdimensionen innebär att nya projekt planeras i samarbete med såväl företrädare för den lokala förvaltningen som andra berörda parter. Det aktuella åtgärdsförslaget måste ha fullt stöd. Vid utarbetandet av direktiv måste det skapas största möjliga klarhet rörande direktivens effekter på den lokala nivån, och speciella lokala särdrag måste alltid beaktas. 5. 4. Transportfrågor är på alla områden en av de viktigaste miljöfrågorna. Den ständigt ökande vägtrafiken är inte förenlig med principen om hållbar utveckling. Framför allt är en förbättring av kollektivtrafiken och en påtaglig ökning av dess marknadsandel avgörande faktorer. Det kommer att krävas stora insatser och en omfattande samordning på denna punkt, och detta gäller alla förvaltningsnivåer. Vid sidan av åtgärder som syftar till en mer kompakt lokal samhällsstruktur bör EU utforma åtgärder med ekonomisk inriktning, exempelvis åtgärder för att främja och stödja kollektivtrafiken så att den blir konkurrenskraftig. 5. 5. Under de närmaste åren kommer genomförandet av Kyotoprotokollet att utgöra en mycket viktig utmaning på miljöområdet. Ur städernas perspektiv är samordning av kollektivtrafikplaneringen med markanvändningspolitiken ett viktigt verktyg för att minska utsläppen av växthusgaser. Vad gäller offentlig upphandling kan och bör städerna 5. 6. föregå med gott exempel. De lokala och regionala myndighe- ternas avsevärda köpkraft kommer att spela en central roll. Målet måste vara att ge politiken för offentlig upphandling en ”grön” framtoning och att främja ett kretsloppstänkande. Olyckligtvis strider miljöpolitiken och politiken för inre mark- naden i praktiken ofta mot varandra. I detta sammanhang krävs politisk vilja och insatser från EU:s sida. EU kan stödja städerna genom att påskynda utvecklingen av EMAS- förordningen och upphandlingsförordningen samt införandet av miljömärkning — genom att offentliggöra och harmonisera märkningssystemen. Detta arbete kräver en omfattande inve- stering i forskning och utveckling från EU:s sida. Regionkommittén anser att medborgarinflytande i be- 5. 7. slutsprocesserna, inbegripet dialogen om den lokala Agen- da 21, kommer att kräva ökad miljömedvetenhet bland all- mänheten. Detta kommer i sin tur att kräva att tydlig och lättförståelig information utarbetas om vilka följder männis- kans agerande får för miljön. De största utmaningarna mot en hållbar utveckling är konsumenternas beteende och männis- kors livsstil. Att förändra allmänhetens inställning är av avgörande betydelse för skapandet av hållbar utveckling. I utbildningen, läroplanerna och vardagslivet är det av central betydelse att vi utgår från idén om hållbar utveckling. 6. Att främja medborgarinflytande och god förvaltning av städerna 6. 1. Regionkommittén ger sitt fulla stöd till kommissionens åtagande att främja och utveckla dialogen med de lokala och regionala myndigheterna angående utformningen av EU:s politik. Vi välkomnar varmt förslaget att inrätta en expertgrupp som skall diskutera framstegen vad gäller genomförandet av handlingsprogrammet. ReK skulle vilja att de lokala och regionala myndigheterna får en stor representation i denna grupp: kommunerna går ofta i täten för utvecklingen av stadspolitiken. Det är också viktigt att de som är aktivt engagerade i det konkreta genomförandet av den verksamhet som rör stadsutveckling och förnyelse av städerna finns företrädda i denna grupp. ReK uppmanar kommissionen att snarast tillsätta denna expertgrupp. Genom frivilliga avtal främjar EU produktutveckling på det fordonstekniska området för att minska utsläppen av avgaser från fordon. Fordons- och oljeprogrammet kommer att leda till förbättrad bränslekvalitet under de närmaste åren. EU bör konsekvent driva vidare och utvidga denna verksamhet. Städerna måste gripa tillfället att främja användningen av de mest miljövänliga fordonen och maskinerna genom initiativ som Alter. Det är av avgörande betydelse att den stadspolitiska 6. 2. expertgruppen behandlar fler frågor än övervakning av hand- lingsprogrammets genomförande. Den bör även bidra till utformningen av framtida insatser. Projekt för städerna, exem- pelvis gemenskapsinitiativet Urban, och insatser finansierade inom ramen för den nya budgetrubriken inom strukturfonder- na rörande nya innovativa åtgärder, bör utformas i nära anslutning till expertgruppens åsikter. 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 293/63 6. 3. ReK skulle vilja se ett större engagemang från kommis- sionens sida att upprätta ett nära samarbete med Regionkom- mittén och andra sammanslutningar av lokala myndigheter på europeisk, nationell eller regional nivå vad gäller politikens utformning. ReK skulle särskilt vilja att det skapas bättre former för mellaninstitutionellt samarbete, så att kommittén redan från början får möjlighet att delta i diskussionerna om politikens utformning. 6. 4. ReK instämmer i att politisk samordning måste vara en huvudprincip som tillämpas på alla aspekter av strategin och av politikens utformning. Genom partnerskap och samarbete kan parterna erkänna och förstå de andras målsättningar, och de kan förstå att exempelvis ekonomisk tillväxt förhindras om den sociala utslagningen inte motverkas och att miljöförbätt- ringar ofta förutsätter tillväxt. 6. 5. Utnämningen av en ny kommission och en eventuell regeringskonferens i början av nästa århundrade ger EU:s institutioner ett gyllene tillfälle att göra en översyn av sina beslutsförfaranden och administrativa arrangemang för sam- ordnade insatser i städerna. Ett positivt reforminslag skulle vara att ge en kommissionsledamot det övergripande ansvaret för samordning av stadspolitiska insatser. ReK välkomnar att kommissionen i utkastet till förord- 6. 6. ning om strukturfonderna stöder en fortsatt finansiering av projekt som främjar lokal kapacitetsutveckling. 6. 7. Kommissionen spelar en viktig roll när det gäller att uppmuntra erfarenhetsutbyte mellan städer i syfte att främja lokal kapacitetsutveckling och att öka medvetenheten om innovativt arbete beträffande hållbar utveckling i städerna. Stöd bör även fortsättningsvis ges till arbete på detta område, exempelvis Europaomfattande databaser, utbildningsprogram och belöningssystem. 6. 8. En god förvaltning av städerna kräver en avancerad modell för medborgarinflytande. Bristande intresse för att delta i val och en uppifrån-och-ned-modell för utformning av politiken är inte förenlig med skapandet av hållbara stadssam- hällen. Gemenskapen har en uppgift i fråga om att studera 6. 9. och sprida information om nya modeller för stadsförvaltning och dialog med allmänheten. På EU-nivå bör ansträngningar göras för att hitta effektiva sätt att engagera alla grupper på det lokala planet, även de socialt och ekonomiskt marginaliserade. olika samrådsmekanismer, och det är en försvarbar och värdefull roll för EU att ta initiativ till nyskapande projekt och sprida information om välfungerande lösningar. 6. 11. Kommissionen måste se till att lokalsamhällena enga- geras på ett meningsfullt sätt i de stadsförnyelseprojekt som EU finansierar, särskilt strukturfondsinsatserna. Ett helhjärtat deltagande från lokal sida är en avgörande förutsättning för att de ekonomiska utvecklingsinitiativen skall tillfredsställa lokala behov på ett verksamt sätt och för att de positiva resultaten skall bestå när stödprogrammen avslutas. 6. 12. Regionkommittén är positiv till förslaget om medbor- garforum över hela EU som skall studera stadsfrågor. Allt måste göras för att dessa forum skall bli konstruktiva och för att alla samhällsgrupper skall representeras. Handlingsprogrammet kommer sannolikt att upp- 6. 13. muntra och stödja de lokala instanserna att utveckla indikato- rer som är meningsfulla på lokal nivå och att arbeta vidare med jämförande resultatanalyser på basis av pilotförsök med benchmarking inom stadstrafiken. ReK håller på med en studie för utveckling av en begränsad uppsättning livskvalitetsindika- torer som kan vara till hjälp i samband med stadspolitiska frågor. Syftet är att komma fram till indikatorer som ligger i linje med tillgängliga data och når längre än existerande, traditionella mått på livskvalitet, baserade på befolkningstäthet, BNP och arbetslöshet. Kommissionen uppmanas ta hänsyn till studiens resultat i kommande arbeten. 7. Slutsatser Till syvende och sist är en framgångsrik stadspolitik 7. 1. avhängig av att städerna själva är aktiva. I enlighet med subsidiaritetsprincipen måste EU:s och de nationella regering- arnas politik stödja och komplettera städernas egna insatser. Eftersom detta ligger i sakens natur måste man betrakta stadsregionernas integrerade utvecklingsplaner, som är lokalt förankrade och baserade på självstyre, som det centrala verktyget för stadspolitiken. 7. 2. Regionkommittén betonar att tätorterna och särskilt städerna är drivkraften bakom den ekonomiska tillväxten och arbetet med en hållbar utveckling i hela Europa. Europeiska kommissionen bör stödja städernas ansträngningar att uppfylla sina åtaganden gentemot de omgivande regionerna. En me- ningsfull dialog och ett meningsfullt samarbete ligger i både stadens och den omgivande regionens intresse. Den metodik som presenterades i ESDP kan, om den utvecklas i dialog med städer och regioner, bli ett verkningsfullt samordningsinstru- ment. 6. 10. De lokala och regionala myndigheterna har utvecklat nyskapande metoder — opinionsundersökningar, medborgar- paneler m. m. — men detta sker ofta helt isolerat. Städerna har svårt att motivera att knappa resurser avsätts till att prova ut EU måste införa stadsdimensionen som vägledande 7. 3. princip på de politikområden som är absolut avgörande för en hållbar stadsutveckling. Förslaget att kommissionens enhets- C 293/64 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 övergripande grupp skall arbeta vidare måste följaktligen stödjas på alla sätt. Städerna måste integreras som verkställande aktörer i samband med utvecklingen och uppföljningen av stadspolitiken. 7. 4. Information håller på att bli en allt viktigare resurs för utveckling av städer och kommuner. Den forskning och information till allmänheten som är direkt inriktad på stadspo- litik måste förstärkas på kommissionsnivå. Projektet Urban Audit, ”stadsrevision”, är ett blygsamt men betydelsefullt steg i denna riktning. Det är dock viktigt att informationen om städerna inte begränsas till de största städerna som för närvarande ingår i ”stadsrevisionen”, utan utvecklas till att omfatta även medelstora och mindre städer. Eurostat måste utveckla ett enhetligt system för statistik med stadsanknytning. Både i bevakningen av läget i städerna och i bedömningen av åtgärder för främjande av en hållbar stadsutveckling saknar man ömsesidigt accepterade mätmetoder och indikatorer. Här bör kommissionen svara för finansiellt stöd. 7. 5. Mekanismer för och finansiering av erfarenhets- och informationsutbyte mellan städer — och spridning av välfung- erande lösningar — måste fortlöpande utvecklas i linje med samtliga fyra politikområden i handlingsprogrammet. Detta gäller i allt högre grad även verksamhet över unionens yttre gränser. 7. 6. Vi stöder förslaget att en stadspolitisk expertgrupp skall inrättas. Regionkommittén måste representeras i denna grupp vid sidan av övriga EU-institutioner. Detta är enda sättet att få garantier för en integrerad metod att angripa stadsfrågor. Europas stads- och kommunnätverk bör också företrädas i gruppen. 7. 7. Regelbundna stadsforumarrangemang är ett verksamt sätt att utveckla och profilera stadspolitiska frågor. Uppfölj- ningsprogram i mindre skala, exempelvis med inriktning på ett visst tema, skulle komplettera forumarrangemangen och ge möjlighet att diskutera sakfrågor mer detaljerat, eventuellt med ytterligare tillfällen till detaljdiskussion och erfarenhetsutbyte. 7. 8. När kommissionen nu har gjort ett utkast till något som i praktiken är en grönbok måste man ta nästa steg, att utarbeta en vitbok i stadsfrågor som kan föra stadspolitiken vidare in i nästa århundrade. Den måste produceras i samarbete mellan alla de viktigaste parterna och i en sann partnerskaps- anda. Bryssel den 3 juni 1999. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER


title: Nariadenie Komisie (ES) č. 1167/1999 z 3. júna 1999, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 831/97, ktorým sa stanovujú obchodné normy platné pre avokádo

eurovoc_concepts:
fresh fruit
marketing standard
preparation for market
product quality
tropical fruit

formats: html pdf print

text: 03/zv. 25 SK Úradný vestník Európskej únie 287 31999R1167 L 141/4 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 4. 6. 1999 NARIADENIE KOMISIE (ES) č. 1167/1999 z 3. júna 1999, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 831/97, ktorým sa stanovujú obchodné normy platné pre avokádo KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, PRIJALA TOTO NARIADENIE: so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 2200/96 z 28. októbra 1996 o spoločnej organizácii trhu s ovocím a zeleninou (1), č. 857/ naposledy zmenené 1999 (2), a najmä na jeho článok 2 (2), a doplnené nariadením (ES) (1) (2) keďže príloha k nariadeniu Komisie (ES) č. 831/97 (3) ustanovuje obchodnú normu platnú pre avokádo; keďže norma FVV-42 EHK OSN (Európskej hospodárskej komisie Organizácie spojených národoch) týkajúca sa obchodu a kontroly komerčnej kvality avokáda v rámci medzinárodného obchodu medzi členskými štátmi EHK OSN sa zmenila a doplnila na posledných stretnutiach Pracovnej skupiny EHK pre štandardizáciu produktov rýchlo podliehajúcich skaze a rozvoj kvality; keďže článok 2 (2) nariadenia (ES) č. 2200/96 ustanovuje, že je potrebné zohľadniť normy EHK OSN, ktoré odporučila táto pracovná skupina, keď sú prijaté normy pre ovocie a zeleninu; keďže norma spoločenstva pre avokádo by preto mala podľa toho zosúladiť s príslušnou normou EHK OSN; Článok 1 Príloha k nariadeniu (ES) č. 831/97 sa mení a dopĺňa takto: 1. v hlave II „Ustanovenia týkajúce sa kvality“, bod A „Mini- málne požiadavky“, druhý odsek, prvá veta, sa za „musí byť“ dopĺňa „pevné v bode odoslania a“; 2. v hlave V „USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA PREZENTÁCIE“, bod A „Jednotnosť“, sa prvý odsek nahrádza týmto (vrátane poznámky pod čiarou (1)): „Obsah každého balenia musí byť jednotný a musí obsa- hovať plody avokáda rovnakého pôvodu, odrody, kvality, zafarbenia (1) a veľkosti. (1) Zmena farby odrôd s tmavou šupou sa nepovažuje za závadu, avšak zafarbenie ovocia v každom balení musí byť jednotné v čase odoslania. “ Článok 2 (3) sú keďže opatrenia ustanovené v tomto nariadení v súlade so stanoviskom Riadiaceho výboru pre čerstvé ovocie a zeleninu, Toto nariadenie nadobúda účinnosť tretí deň nasledujúci po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých člen- ských štátoch. V Bruseli 3. júna 1999 Za Komisiu Franz FISCHLER člen Komisie (1) Ú. v. ES L 297, 21. 11. 1996, s. 1. (2) Ú. v. ES L 108, 27. 4. 1999, s. 7. (3) Ú. v. ES L 119, 8. 5. 1997, s. 13


title: 1999/412/ΕΚ: Απόφαση της Επιτροπής της 3ης Ιουνίου 1999 σχετικά με ερωτηματολόγιο για τις υποχρεώσεις αναφοράς των κρατών μελών δυνάμει του άρθρου 41 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 του Συμβουλίου [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(1999) 1456]

eurovoc_concepts:
environmental monitoring
exchange of information
international transport
intra-EU transport
waste management

text: 23. 6. 1999 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των L 156/37 ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΑΠΟ(cid:4)ΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ τη(cid:13) 3η(cid:13) Ιουν(cid:18)ου 1999 σχετικ(cid:26) µε ερωτηµατολ γιο για τι(cid:13) υποχρε#σει(cid:13) αναφορ(cid:26)(cid:13) των κρατ#ν µελ#ν δυν(cid:26)µει του (cid:26)ρθρου 41 παρ(cid:26)γραφο(cid:13) 2 του κανονισµο) (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 του Συµβουλ(cid:18)ου [κοινοποιηθε(cid:10)σα υπ(cid:14) τον αριθµ(cid:14) Ε(1999) 1456] (1999/412/ΕΚ) Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, /χοντα1 υπ2ψη: τη συνθ(cid:22)κη για την (cid:3)δρυση τη1 Ευρωπαϊκ(cid:22)1 Κοιν2τητα1, τον κανονισµ2 (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 του Συµβουλ(cid:3)ου, τη1 1η1 :εβρουαρ(cid:3)ου 1993, σχετικ; µε την παρακολο<θηση και τον =λεγχο των µεταφορ(cid:18)ν αποβλ(cid:22)των στο εσωτερικ2 τη1 Κοι- ν2τητα1 καθ(cid:18)1 και κατ; την ε(cid:3)σοδο και =ξοδ2 του1 (1), και ιδ(cid:3)ω1 το ;ρθρο 41 παρ;γραφο1 2, την οδηγ(cid:3)α 91/692/ΕΟΚ του Συµβουλ(cid:3)ου, τη1 23η1 ∆εκεµ- βρ(cid:3)ου 1991, για την τροποπο(cid:3)ηση και τον εξορθολογισµ2 των εκθ=σεων που αφορο<ν την εφαρµογ(cid:22) ορισµ=νων οδη- γι(cid:18)ν για το περιβ;λλον (2), και ιδ(cid:3)ω1 το ;ρθρο 6 αυτ(cid:22)1, Εκτιµ(cid:18)ντα1: (1) (2) (3) 2τι το ;ρθρο 41 παρ;γραφο1 1 του κανονισµο< (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 απατε(cid:3) απ2 τα κρ;τη µ=λη, πριν απ2 τη λ(cid:22)ξη =καστου ηµερολογιακο< =του1, να συντ;σσουν =κθεση σ<µφωνα µε το ;ρθρο 13 παρ;- γραφο1 3 τη1 σ<µβαση1 τη1 Βασιλε(cid:3)α1 και να την αποστ=λλουν στη γραµµατε(cid:3)α τη1 σ<µβαση1 τη1 Βασιλε(cid:3)α1 κοινοποι(cid:18)ντα1 αντ(cid:3)γραφο αυτ(cid:22)1 στην Επι- τροπ(cid:22)· 2τι το ;ρθρο 41 παρ;γραφο1 2 του κανονισµο< (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 ορ(cid:3)ζει 2τι η Επιτροπ(cid:22) συντ;σσει αν; τριετ(cid:3)α, επ(cid:3) των ω1 ;νω εκθ=σεων, =κθεση σχε- τικ; µε την εφαρµογ(cid:22) του ανωτ=ρου κανονισµο< εκ µ=ρου1 τη1 Κοιν2τητα1 και των κρατ(cid:18)ν µελ(cid:18)ν· 2τι το ;ρθρο 41 παρ;γραφο1 2 του κανονισµο< (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 ορ(cid:3)ζει 2τι η Επιτροπ(cid:22) =χει το δικα(cid:3)ωµα να ζητ(cid:22)σει, µε στ2χο την εκπ2νηση τη1 ω1 ;νω =κθεση1, πρ2σθετε1 πληροφορ(cid:3)ε1 σ<µφωνα µε το ;ρθρο 6 τη1 οδηγ(cid:3)α1 91/692/ΕΟΚ· (1) ΕΕ L 30 τη1 6. 2. 1993, σ. 1. (2) ΕΕ L 377 τη1 31. 12. 1991, σ. 48. (4) (5) 2τι η επ2µενη τριετ(cid:22)1 =κθεση θα καλ<ψει την περ(cid:3)οδο 2000 =ω1 και το 2002· 2τι τα µ=τρα που προβλ=πονται στην παρο<σα απ2- φαση ε(cid:3)ναι σ<µφωνα µε τη γν(cid:18)µη τη1 επιτροπ(cid:22)1 η οπο(cid:3)α συγκροτ(cid:22)θηκε δυν;µει του ;ρθρου 6 τη1 οδη- γ(cid:3)α1 91/692/ΕΟΚ, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟ:ΑΣΗ: (cid:27)ρθρο 1 Εγκρ(cid:3)νεται το ερωτηµατολ2γιο που επισυν;πτεται στην παρο<σα απ2φαση και αφορ; τον κανονισµ2 (ΕΟΚ) αριθ. 259/93. (cid:27)ρθρο 2 1. Τα κρ;τη µ=λη χρησιµοποιο<ν το επισυναπτ2µενο ερωτηµατολ2γιο προκειµ=νου να παρ;σχουν πληροφορ(cid:3)ε1 στην Επιτροπ(cid:22), ετησ(cid:3)ω1 και π=ραν των (cid:22)δη υφιστ;µεων υποχρε(cid:18)σεων δυν;µει του ;ρθρου 41 παρ;γραφο1 1 του κανονισµο< (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 που προβλ=πουν την απο- στολ(cid:22) στην Επιτροπ(cid:22) αντιγρ;φου τη1 ετ(cid:22)σια1 =κθεση1 που συντ;σσεται δυν;µει του ;ρθρου 13 παρ;γραφο1 3 τη1 σ<µβαση1 τη1 Βασιλε(cid:3)α1. Οι ετ(cid:22)σιε1 πληροφορ(cid:3)ε1 που παρ=χονται β;σει του 2. παρ2ντο1 ερωτηµατολογ(cid:3)ου διαβιβ;ζονται πριν το τ=λο1 =καστου ηµερολογιακο< =του1 για το προηγο<µενο ηµερο- λογιακ2 =το1. Η πρ(cid:18)τη =κθεση β;σει του παρ2ντο1 ερωτη- µατολογ(cid:3)ου καλ<πτει δεδοµ=να για το =το1 2000 και θα υποβληθε(cid:3) πριν απ2 το τ=λο1 του =του1 2001. (cid:27)ρθρο 3 Η απ2φαση αυτ(cid:22) θα επανεξετασθε(cid:3) το 2004 µε γν(cid:18)µονα την πε(cid:3)ρα απ2 την εφαρµογ(cid:22) του κανονισµο< (ΕΟΚ) αριθ. 259/ 93 του Συµβουλ(cid:3)ου, β;σει των εκθ=σεων που θα συγκε- ντρωθο<ν δυν;µει τη1 παρο<σα1 απ2φαση1. L 156/38 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των 23. 6. 1999 Η παρο<σα απ2φαση απευθ<νεται στα κρ;τη µ=λη. (cid:27)ρθρο 4 Βρυξ=λλε1, 3 Ιουν(cid:3)ου 1999. Για την Επιτροπ(cid:31) Ritt BJERREGAARD Μ!λο# τη# Επιτροπ(cid:31)# 23. 6. 1999 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των L 156/39 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ ΕΡΩΤΗΜΑΤΟΛΟΓΙΟ ΣΤΟ ΟΠΟΙΟ ΤΑ ΚΡΑΤΗ ΜΕΛΗ ΚΑΛΟΥΝΤΑΙ ΝΑ ΑΠΑΝΤΗΣΟΥΝ ΣΤΟ ΠΛΑΙΣΙΟ ΤΩΝ ΥΠΟΧΡΩΣΕΩΝ ΤΟΥΣ ΓΙΑ ΥΠΟΒΟΛΗ ΕΚΘΕΣΗΣ ∆ΥΝΑΜΕΙ ΤΟΥ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ Gρθρο 1 παρ;γραφο1 3, στοιχε(cid:3)ο δ) Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τον ;λεγχο και τη µεταφορ(cid:26) αποβλ<των που αναφ;ρονται στο παρ(cid:26)ρτηµα ΙΙ του κανο- νισµο) Σε εξαιρετικ;(cid:13) περιπτ#σει(cid:13) τα φορτ(cid:18)α αποβλ<των που αναφ;ρονται στο παρ(cid:26)ρτηµα ΙΙ ενδ;χεται, για περιβαλλοντι- κο)(cid:13) λ γου(cid:13) < λ γου(cid:13) δηµ σια(cid:13) υγε(cid:18)α(cid:13), να ελεγχθο)ν απ τα κρ(cid:26)τη µ;λη ω(cid:13) ε(cid:26)ν ε(cid:18)χαν ταξινοµηθε(cid:18) στα παραρτ<µαταα ΙΙΙ < IV. Παρατηρ(cid:22)θηκαν περιπτ(cid:18)σει1 εξαγωγ(cid:22)1; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον Π(cid:3)νακα 1. Παρατηρ(cid:22)θηκαν περιπτ(cid:18)σει1 εισαγωγ(cid:22)1; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον Π(cid:3)νακα 2. Gρθρο 4 παρ;γραφο1 3 στοιχε(cid:3)ο α) εδ;φιο i) Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τα µ;τρα που ;χουν ληφθε(cid:18) για τη γενικ< < µερικ< απαγ ρευση µεταφορ(cid:26)(cid:13) αποβλ<των µεταξ) των κρατ#ν µελ#ν Προκειµ;νου να εφαρµοστε(cid:18) η αρχ< τη(cid:13) εγγ)τητα(cid:13), τη(cid:13) προτεραι τητα(cid:13) κατ(cid:26) την αν(cid:26)κτηση και τη(cid:13) αυτ(cid:26)ρκεια(cid:13) σε κοινοτικ και εθνικ επ(cid:18)πεδο σ)µφωνα µε την οδηγ(cid:18)α 75/442/ΕΟΚ Εφαρµ2στηκε η ω1 ;νω δι;ταξη; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να παρ;σχετε πληροφορ(cid:3)ε1 σχετικ; µε τα ληφθ=ντα µ=τρα:. Πρ2σθετε1 πληροφορ(cid:3)ε1:. L 156/40 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των 23. 6. 1999 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) για τα µ;τρα που ;χουν ληφθε(cid:18) µε στ χο τη συστηµατικ< παρεµπ διση τη(cid:13) µεταφορ(cid:26)(cid:13) αποβλ<των µεταξ) των κρατ#ν µελ#ν Προκειµ;νου να εφαρµοστο)ν οι αρχ;(cid:13) τη(cid:13) εγγυ τητα(cid:13), τη(cid:13) προτεραι τητα(cid:13) κατ(cid:26) την αν(cid:26)κτηση και τη(cid:13) αυτ(cid:26)ρκεια(cid:13) σε κοινοτικ και εθνικ επ(cid:18)πεδο σ)µφωνα µε την οδηγ(cid:18)α 75/442/ΕΟΚ Εφαρµ2στηκε η ω1 ;νω δι;ταξη; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να παρ;σχετε πληροφορ(cid:3)ε1 σχετικ; µε ληφθ=ντα µ=τρα: τα. Πρ2σθετε1 πληροφορ(cid:3)ε1:. Gρθρο 4 παρ;γραφο1 3 εδ;φιο ii) α), στοιχε(cid:3)ο ;ρθρο παρ;γραφο1 4, στοιχε(cid:3)ο α) και 3, Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) για τι(cid:13) εξαιρ;σει(cid:13) απ την εφαρµογ< τη(cid:13) αρχ<(cid:13) τη(cid:13) εγγ)τητα(cid:13), τη(cid:13) προτεραι τητα(cid:13) κατ(cid:26) την αν(cid:26)κτηση και τη(cid:13) αυτ(cid:26)ρκεια(cid:13) Για επικ(cid:18)νδυνα απ βλητα που παρ(cid:26)γονται σε κρ(cid:26)το(cid:13) µ;λο(cid:13) σε τ σο µικρ< ποσ τητα συνολικ(cid:26) κατ’ ;το(cid:13) #στε οι διατ(cid:26)ξει(cid:13) για τι(cid:13) ν;ε(cid:13) εξειδικευµ;νε(cid:13) εγκαταστ(cid:26)σει(cid:13) δι(cid:26)θεση(cid:13) αποβλ<των στο κρ(cid:26)το(cid:13) µ;λο(cid:13) να µην ε(cid:18)ναι οικονοµικ;(cid:13) Ζητ(cid:22)σατε απ2 οιοδ(cid:22)ποτε κρ;το1 µ=λο1 να εφαρµ2σει την εξα(cid:3)ρεση αυτ(cid:22); Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον π(cid:3)νακα 3 και να παρ;σχετε τι1 κ;τωθι πληροφορ(cid:3)ε1 σχετικ; µε οιαδ(cid:22)ποτε εξευρεθε(cid:3)σα διµερ(cid:22) λ<ση του προβλ(cid:22)µατο1 β;σει του ;ρθρου 4 παρ;γραφο1 3 στοιχε(cid:3)ο α), εδ;φιο iii). /χετε λ;βει οιαδ(cid:22)ποτε α(cid:3)τηση εκ µ=ρου1 του κρ;του1 µ=λου1 για να εφαρµ2- σετε την ω1 ;νω εξα(cid:3)ρεση; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον π(cid:3)νακα 3 και να παρ;σχετε τι1 κατωτ=ρω πληροφορ(cid:3)ε1 για οιαδ(cid:22)ποτε εξευρεθε(cid:3)σα διµερ(cid:22) λ<ση δυν;µει του ;ρθρου 4 παρ;γραφο1 3 στοιχε(cid:3)ο α), εδ;φιο iii). 1 23. 6. 1999 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των L 156/41 Gρθρο 4 παρ;γραφο1 3, στοιχε(cid:3)ο β) Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τι(cid:13) αντιρρ<σει(cid:13) για προγραµµατισθε(cid:18)σε(cid:13) µεταφορ;(cid:13) αποβλ<των Λ γω του τι δεν θεωρο)νται σ)µφωνε(cid:13) µε την οδηγ(cid:18)α 75/442/ΕΟΚ. Εφαρµ2στηκε η δι;ταξη αυτ(cid:22); Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον π(cid:3)νακα 4. Gρθρο 9, παρ;γραφοι 1 και 2 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τι(cid:13) αποφ(cid:26)σει(cid:13) εκ µ;ρου(cid:13) των αρµοδ(cid:18)ων αρχ#ν στη δικαιοδοσ(cid:18)α των οπο(cid:18)ων εµπ(cid:18)- πτουν ειδικ;(cid:13) εγκαταστ(cid:26)σει(cid:13) αν(cid:26)κτηση(cid:13), για τη µη διατ)πωση αντιρρ<σεων σον αφορ(cid:26) στι(cid:13) µεταφορ;(cid:13) ορισµ;νων ειδ#ν αποβλ<των προ(cid:13) συγκεκριµ;νη εγκατ(cid:26)σταση αν(cid:26)κτηση(cid:13) Παρατηρ(cid:22)θηκαν αν;λογε1 περιπτ(cid:18)σει1; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον π(cid:3)νακα 5. Gρθρο 13 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε το σ)στηµα των κρατ#ν µελ#ν για την εποπτε(cid:18)α και τον ;λεγχο των µεταφερ - µενων φορτ(cid:18)ων αποβλ<των εντ (cid:13) τη(cid:13) επικρ(cid:26)τει(cid:26)(cid:13) του(cid:13) Υφ(cid:3)σταται αν;λογο σ<στηµα εποπτε(cid:3)α1 και ελ=γχου των φορτ(cid:3)ων αποβλ(cid:22)των που µεταφ=ρονται εντ21 τη1 εθνικ(cid:22)1 επικρ;τεια1; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Ε;ν υφ(cid:3)σταται αν;λογο σ<στηµα, εφαρµ2ζετε µ(cid:22)πω1 το σ<στηµα το οπο(cid:3)ο προβλ=πεται στου1 τ(cid:3)τλου1 II, VII και VIII του κανονισµο<; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Εφ2σον εφαρµ2ζετε διαφορετικ2 σ<στηµα απ2 το προβλεπ2µενο στου1 τ(cid:3)τλου1 II, VII και VIII, παρα- καλε(cid:3)σθε να παρ;σχετε λεπτοµ=ρειε1 για το εφαρµοζ2µενο σ<στηµα:. Gρθρο 26 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε την παρ(cid:26)νοµη διακ(cid:18)νηση αποβλ<των Παρατηρ(cid:22)θηκε αν;λογη περ(cid:3)πτωση; Ναι Hχι (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Σε περ(cid:3)πτωση καταφατικ(cid:22)1 απ;ντηση1, παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον π(cid:3)νακα 6. Παρακαλε(cid:3)σθε να παρ;σχετε τι1 πληροφορ(cid:3)ε1 σχετικ; µε τον τρ2πο µε τον οπο(cid:3)ον απαγορε<εται (cid:22) τιµωρε(cid:3)ται η παρ;νοµη διακ(cid:3)νηση αποβλ(cid:22)των δυν;µει τη1 εθνικ(cid:22)1 νοµοθεσ(cid:3)α1 που βασ(cid:3)ζεται στο παρ2ν ;ρθρο. L 156/42 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των 23. 6. 1999 Gρθρο 27 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τι(cid:13) χρηµατοοικονοµικ;(cid:13) < ισοδ)ναµε(cid:13) ασφαλιστικ;(cid:13) εγγυ<σει(cid:13) που καλ)πτουν το κ στο(cid:13) µεταφορ(cid:26)(cid:13) αποβλ<των δυν(cid:26)µει του παρ ντο(cid:13) κανονισµο), συµπεριλαµβανοµ;νων των περιπτ#σεων που αναφ;ρονται στα (cid:26)ρθρα 25 και 26 καθ#(cid:13) και σον αφορ(cid:26) στη δι(cid:26)θεση και την αν(cid:26)κτηση Παρακαλε(cid:3)σθε να παρ;σχετε πληροφορ(cid:3)ε1 σχετικ; µε το εθνικ2 σ<στηµα που =χει συγκροτηθε(cid:3) β;σει του παρ2ντο1 ;ρθρου. Gρθρο 39 παρ;γραφο1 1 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τα τελωνειακ(cid:26) σηµε(cid:18)α ελ;γχου που ;χουν οριστε(cid:18) απ τα κρ(cid:26)τη µ;λη για τα φορτ(cid:18)α αποβλ<των που εισ;ρχονται και εξ;ρχονται απ την Κοι- ν τητα Παρακαλε(cid:3)σθε να συµπληρ(cid:18)σετε τον π(cid:3)νακα 7 Σηµε(cid:10)ωση για τη συµπλ(cid:31)ρωση των πιν*κων Οι κωδικο(cid:10) D και R αναφ!ρονται στα παραρτ(cid:31)µατα ΙΙ-Α και ΙΙ-Β τη# τροποποιηµ!νη# οδηγ(cid:10)α# 75/442/ΕΟΚ. Οι κωδικο(cid:10) για τα απ(cid:14)βλητα αναφ!ρονται στα παραρτ(cid:31)µατα II-IV του τροποποιηµ!νου κανονισµο6 (ΕΟΚ) αριθ. 259/93 του Συµβουλ(cid:10)ου. 23. 6. 1999 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των L 156/43 Εξαγωγ;(cid:13) αποβλ<των που αναφ;ρονται στο παρ(cid:26)ρτηµα ΙΙ του κανονισµο) [>ρθρο 1 παρ(cid:26)γραφο(cid:13) 3 στοιχε(cid:18)ο δ)] Π(cid:10)νακα# 1 Κωδικ21 αποβλ(cid:22)του Λ2γο1 ελ=γχου Εξαχθε(cid:3)σα ποσ2τητα (µετρικο(cid:3) τ2νοι) Ενδι;µεση χ(cid:18)ρα µετα- φορ;1 (T)/Χ(cid:18)ρα εισαγωγ(cid:22)1 (I) Επιχειρ(cid:22)σει1 µε στ2χο την αν;κτηση Κωδικ21 R Εισαγωγ;(cid:13) αποβλ<των που αναφ;ρονται στο παρ(cid:26)ρτηµα ΙΙ του κανονισµο) [>ρθρο 1 παρ(cid:26)γραφο(cid:13) 3 στοιχε(cid:18)ο δ)] Π(cid:10)νακα# 2 Κωδικ21 αποβλ(cid:22)του Λ2γο1 ελ=γχου Εισαχθε(cid:3)σα ποσ2τητα (µετρικο(cid:3) τ2νοι) Ενδι;µεση χ(cid:18)ρα µετα- φορ;1 (T)/Χ(cid:18)ρα (O) προ=λευση1 Επιχειρ(cid:22)σει1 µε στ2χο την αν;κτηση Κωδικ21 R L 156/44 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των 23. 6. 1999 Π(cid:10)νακα# 3 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τι(cid:13) εξαιρ;σει(cid:13) απ την εφαρµογ< τη(cid:13) αρχ<(cid:13) τη(cid:13) εγγ)τητα(cid:13), τη(cid:13) προτεραι τητα(cid:13) για αν(cid:26)κτηση και τη(cid:13) αυτ(cid:26)ρκεια(cid:13) [>ρθρο 4 παρ(cid:26)γραφο(cid:13) 3 στοιχε(cid:18)ο α) σηµε(cid:18)α ii) και iii)] Κωδικ21 αποβλ(cid:22)του Ποσ2τητα (σε τ2νου1) Χ(cid:18)ρα εισαγωγ(cid:22)1 (I)/ Χ(cid:18)ρα προ=λευση1 (Ο) Επιχε(cid:3)ρηση δι;θεση1 (Τελικ(cid:22) δι;θεση) Κωδικ21 D Παραποµπ(cid:22) του θ=µατο1 στην Επιτροπ(cid:22) (Ναι/Hχι) Αντιδρ(cid:26)σει(cid:13) για προγραµµατισθε(cid:18)σε(cid:13) µεταφορ;(cid:13) [>ρθρο 4 παρ(cid:26)γραφο(cid:13) 3 στοιχε(cid:18)ο β)] Π(cid:10)νακα# 4 ΑΙΤΙΟΛΟΓΗΣΗ ΤΗΣ ΑΝΤΙΡΡΗΣΗΣ (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) ΕΓΚΑΤΑΣΤΑΣΗ (Τελικ(cid:22) δι;θεση) Ε(cid:3)δο1 αποβλ(cid:22)του Ποσ2τητα αποβλ(cid:22)του (σε τ2νου1) Χ(cid:18)ρα ενδι;µεση1 µετα- φορ;1 (T)/ Χ(cid:18)ρα προ=λευση1 (O) Gρθρο 4, παρ;γραφο1 3 στοιχε(cid:3)ο β) i) Gρθρο 4, παρ;γραφο1 3 στοιχε(cid:3)ο β) ii) Gρθρο 4, παρ;γραφο1 3 στοιχε(cid:3)ο β) iii) Επωνυµ(cid:3)α [για τι# περι- πτ7σει# του *ρθρου 4 παρ*γραφο# 3 στοιχε(cid:10)ο β) ii)] Επιχε(cid:3)ρηση δι;θεση1 Κωδικ21 D 23. 6. 1999 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των L 156/45 Π(cid:10)νακα# 5 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τι(cid:13) αποφ(cid:26)σει(cid:13) εκ µ;ρου(cid:13) των αρµοδ(cid:18)ων αρχ#ν στην δικαιοδοσ(cid:18)α των οπο(cid:18)ων εµπ(cid:18)πτουν συγκεκριµ;νε(cid:13), εγκαταστ(cid:26)σει(cid:13) αν(cid:26)κτηση(cid:13), µε θ;µα την µη διατ)πωση αντιρρ<σεων για τη µεταφορ(cid:26) φορτ(cid:18)ων ορισµ;νων ειδ#ν αποβλ<των προ(cid:13) µια συγκεκριµ;νη εγκατ(cid:26)σταση αν(cid:26)κτηση(cid:13) (>ρθρο 9 παρ(cid:26)γραφοι 1 και 2) Εγκατ;σταση αν;κτηση1 Καλυπτ2µενη περ(cid:3)οδο1 Αρµ2δια αρχ(cid:22) Επωνυµ(cid:3)α ∆ιε<θυνση Επιχειρ(cid:22)σει1 που αποσκοπο<ν στην αν;κτηση Κωδικ21 R Χρησιµοποιο<µενε1 τεχνολογ(cid:3)ε1 Αντ(cid:3)στοιχοι τ<ποι αποβλ(cid:22)των (Κωδικ21) Απ2 /ω1 Αν;κληση (ηµεροµην(cid:3)α) Π(cid:10)νακα# 6 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) για την παρ(cid:26)νοµνη εµπορικ< διακ(cid:18)νηση αποβλ<των (>ρθρο 26) Τ<ποι αποβλ(cid:22)των Κωδικ21 αποβλ(cid:22)του Ποσ2τητα σε τ2νου1 Χ(cid:18)ρα εισαγωγ(cid:22)1 (Ι)/Χ(cid:18)ρα προ=λευση1 (Ο) Αιτιολ2γηση τη1 διαπραττ2µενη1 παρανοµ(cid:3)α1 (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Υπε<θυνο1 για την παρανοµ(cid:3)α (β*λτε σταυρ(cid:14) (cid:14)που χρει*ζεται) Gρθρο 26 παρ;- γραφο1 1) στοιχε(cid:3)ο α) Gρθρο 26 παρ;- γραφο1 1) στοιχε(cid:3)ο β) Gρθρο 26 παρ;- γραφο1 1) στοιχε(cid:3)ο γ) Gρθρο 26 παρ;- γραφο1 1) στοιχε(cid:3)ο δ) Gρθρο 26 παρ;- γραφο1 1) στοιχε(cid:3)ο ε) Gρθρο 26 παρ;- γραφο1 1) στοιχε(cid:3)ο στ) :ορ=α1 :ορ=α1 παρ;- δοση1 Gλλοι Ληφθ=ντα µ=τρα συµπεριλαµ- βανοµ=νων των ενδοχ2µενων κυρ(cid:18)σεων L 156/46 EL Επ(cid:3)σηµη Εφηµερ(cid:3)δα των Ευρωπαϊκ(cid:18)ν Κοινοτ(cid:22)των 23. 6. 1999 Πληροφορ(cid:18)ε(cid:13) σχετικ(cid:26) µε τα τελωνειακ(cid:26) σηµε(cid:18)α ελ;γχου που ;χουν ορ(cid:18)σει τα κρ(cid:26)τη µ;λη για τα µεταφερ µενα φορτ(cid:18)α αποβλ<των εντ (cid:13) και εκτ (cid:13) τη(cid:13) Κοιν τητα(cid:13) Π(cid:10)νακα# 7 Σηµε(cid:3)ο Τοποθεσ(cid:3)α /λεγχο1 χωρ(cid:18)ν εισαγωγ(cid:22)1/εξαγωγ(cid:22)1 ΣΗΜΕΙΟ ΤΕΛΩΝΕΙΑΚΟΥ ΕΛΕΓΧΟΥ


title: 1999/363/EY: Komission päätös, tehty 3 päivänä kesäkuuta 1999, eräisiin ihmisravinnoksi tai eläinten rehuksi tarkoitettuihin dioksiinin saastuttamiin eläintuotteisiin liittyvistä suojatoimenpiteistä (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1500) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
Belgium
animal nutrition
animal product
health control
human nutrition
toxic substance

text: L 141/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 6. 1999 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 3 päivänä kesäkuuta 1999, eräisiin ihmisravinnoksi tai eläinten rehuksi tarkoitettuihin dioksiinin saastutta- miin eläintuotteisiin liittyvistä suojatoimenpiteistä (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1500) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (1999/363/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi- muksen, ottaa huomioon eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäi- sessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY (2), ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkas- tuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY, ja erityisesti sen 10 artiklan 4 kohdan, sekä katsoo, että (1) (2) ilmoittivat komissiolle 27 Belgian viranomaiset päivänä toukokuuta 1999 tapauksesta, jossa diok- siini oli hyvin suuressa määrin saastuttanut rehu- seoksia; näitä rehuja on toimitettu Belgiassa 15 päivän tammikuuta 1999 jälkeen huomattavalle määrälle (noin 25 prosenttille) tiloja, joilla kanoja kasvatetaan kotieläiminä; saastumisen lähde ei ole vielä selvinnyt, Belgian viranomaiset ovat asettaneet rajoituksen 26 päivästä toukokuuta 1999 lähtien kaikille kanoja kotieläiminä kasvattaville tiloille, joille kyseisiä rehuja on toimitettu; Belgian viranomaiset ovat kieltäneet siipikarjan teurastuksen vasta 1 päivänä kesäkuuta 1999; ennen kyseistä päivää asianomai- silla tiloilla kasvatetuista eläimistä saatuja ihmisra- vinnoksi tai eläinten rehuksi tarkoitettuja tuotteita saattaa yhä olla markkinoilla; Belgian viranomaiset eivät ole vielä aiheellisia toimenpiteitä varmistaakseen, että kaikki kyseiset tuotteet poistetaan markkinoilta, toteuttaneet kaikkia (3) vaikuttaa siltä, että kyseistä rehua, tällä rehulla ruokittuja eläviä eläimiä ja tällä rehulla ruokituista (4) (5) (6) (7) (8) (9) eläimistä saatuja tuotteita on viety muihin jäsenval- tioihin ja kolmansiin maihin, muille eläinlajeille on saatettu syöttää kyseisiä saas- tuneita rehuja; on tarpeen laatia valvontasuunni- telma sen arvioimiseksi, onko dioksiinia eläinperäi- sissä tuotteissa, Maailman terveysjärjestön (WHO) Kansainvälinen syöväntutkimuslaitos (IARC) on nykyisten toksiko- logisten ja epidemiologisten todisteiden perusteella luokitellut TCDD:n 1-luokan karsinogeeniksi (korkein aste IARC:n luokituksessa); WHO:n suosi- tuksen mukaan dioksiinin hyväksyttävä päiväsaanti on 1–4 pg/kg/ruumiinpaino/päivä; yksittäisille hyödykkeille ja elintarvikkeille ei ole vielä asetettu dioksiinisaastunnan rajoja; tietoja saastumisen taus- tapitoisuuksista on olemassa; koska dioksiinille ei ole asetettu kansainvälisiä, yhteisön tai kansallisia rajoja, viranomaisten on käytettävä viitteenä tausta- pitoisuuksia koskevia tietoja, annetussa yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 92/ neuvoston 1992 59/ETY (4) on otettu käyttöön nopea hälytys järjes- telmä, direktiivissä haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokin- nassa 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/29/EY (5) säädetään, että elintarvikkeet saa laskea liikkeeseen yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat terveellisiä, aitoja ja kauppa- kelpoisia, edellä esitetyn takia on tarpeen toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä kuluttajien terveyden suojelemiseksi; saastumisen tarkkaa lähdettä tai kaikkien mahdolli- sesti saastuneiden tuotteiden toimituksia ei ole kuitenkaan vielä tämän vuoksi tällaisia toimenpiteitä on sovellettava kaikkiin Belgiasta peräisin oleviin kanatuotteisiin sekä muissa sellaisissa jäsenvaltioissa tuotettuihin kana- tuotteisiin, joihin on voitu viedä kyseisiä Belgiasta peräisin olevia rehuja tai kanatuotteita, voitu jäljittää; ja päätöksessä säädetyt eläinlääkintäkomitean toimenpiteet ovat lausunnon tässä pysyvän mukaiset, (1) EYVL L 395, 30. 12. 1989, s. 13. (2) EYVL L 62, 15. 3. 1993, s. 49. (3) EYVL L 224, 18. 8. 1990, s. 20. (4) EYVL L 228, 11. 8. 1992, s. 24. (5) EYVL L 115, 4. 5. 1999, s. 32. 4. 6. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 141/25 ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. A Belgian on kiellettävä kaikkien seuraavien ihmisra- vinnoksi tai eläinten rehuksi tarkoitetuista kotieläi- minä pidetyistä ja Belgiassa 15 päivän tammikuuta 1999 ja 1 päivän kesäkuuta 1999 välisenä aikana kasvatetuista kanoista peräisin olevien tuotteiden markkinoille saattaminen, mukaan lukien loppuku- luttajalle jakelu, kauppa ja vienti kolmansiin maihin:  tuore siipikarjan liha siten kuin se on määritelty neuvoston direktiivissä 71/118/ETY (1),  mekaanisesti eroteltu liha,  jauhettu liha ja raakalihavalmisteet siten kuin ne on määritelty neuvoston direktiivissä 94/ 65/EY (2),  lihavalmisteet tuotteet siten kuin ne on määritelty neuvoston direktii- vissä 77/99/ETY (3), ja muut eläinperäiset  munat neuvoston ja munavalmisteet siten kuin ne on määritelty 89/ direktiivissä 437/ETY (4) ja ihmisravinnoksi tarkoitetut tuot- jotka sisältävät yli kaksi prosenttia munia teet, tai munavalmisteita,  renderoidut rasvat siten kuin direktiivissä 92/ 118/ETY tarkoitetaan,  jalostetut eläinproteiinit siten kuin direktiivissä 92/118/ETY tarkoitetaan,  eläinten rehun valmistukseen tarkoitettu raaka- aine siten kuin direktiivissä 92/118/ETY tarkoi- tetaan paitsi jos: i) tuotteita ei ole johdettu Belgian viranomaisten rajoitukseen asettamilla tiloilla kasvatetuista eläi- mistä; tai ii) analyysin tulokset osoittavat, että tuotteet eivät ole dioksiinin saastuttamia. B Belgian on kiellettävä 15 päivän tammikuuta 1999 ja 1 päivän kesäkuuta 1999 välisenä aikana kasvatet- tujen kotieläiminä pidettyjen elävien kanojen tai näiden eläinten tänä aikana munimien siitosmunien markkinoille saattaminen, kauppa ja vienti kolman- siin maihin paitsi jos niitä ei ole kasvatettu tai tuotettu tiloilla, jotka Belgian viranomaiset ovat asettaneet rajoituksen alaisiksi. 2. Belgian on varmistettava, että kaikki 1 kohdan A alakohdassa luetellut tuotteet, jotka eivät täytä 1 kohdan A alakohdan i) ii) alakohdan edellytyksiä, hävitetään toimivaltaisten viranomaisten hyväksymillä menetelmillä. tai (1) EYVL L 55, 8. 3. 1971, s. 23. (2) EYVL L 368, 31. 12. 1994, s. 10. (3) EYVL L 26, 31. 1. 1977, s. 85. (4) EYVL L 212, 22. 7. 1989, s. 87. (nopea hälytysjärjestelmä), 3. Belgian on välittömästi ilmoitettava komissiolle ja jäsenvaltioille, tarvittaessa direktiivin 92/59/ETY mukai- sesti ja kolmansille maille, jotka ovat ottaneet vastaan eläviä eläimiä, 1 kohdan B alakohdassa lueteltuja siitosmunia tai tämän artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvia tuotteita. Belgian on tutkittava 4.  mahdollisesti jäljellä olevat saastuneen rehun varastot, ja  dioksiinista saastuneen rehun mahdollinen jakelu muille kotieläiminä pidetyille eläimille tai muihin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin, ja sen on ilmoitettava viipymättä komissiolle, muille jäsen- valtioille ja kolmansille maille, joita asia koskee, näiden tutkimusten tuloksista. Belgian on valvottava eläinperäisten tuotteiden diok- 5. siinitasoja. Belgian on toimitettava tätä tarkoitusta varten viipymättä komissiolle seurantasuunnitelma. 6. Belgian on ilmoitettava komissiolle ja jäsenvaltioille dioksiinista saastuneen rehun lähdettä koskevan tutki- musten tulokset. 2 artikla 1 artiklassa asiakirjassa Käytäessä kauppaa lueteltujen elävien eläinten, siitosmunien tai tuotteiden mukana seuraavassa kaupallisessa eläinlääkärin tai todistuksessa on oltava Belgian toimivaltaisen viran- omaisen allekirjoittama virallinen julistus, jossa varmiste- taan, että Belgiasta peräisin olevat elävät eläimet tai tuot- teet ovat tämän päätöksen mukaisia. tarvittaessa 3 artikla jotka ovat vastaanottaneet rehua, Jäsenvaltioiden, jonka epäillään olevan dioksiinin saastuttamaa, eläviä eläimiä tai siitosmunia, jotka on kasvatettu tai tuotettu Belgian viran- omaisten rajoitukseen asettamilla tiloilla ja/tai 1 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvia Belgiasta peräisin olevia tuotteita on välittömästi  tutkittava näiden rehujen jakelu ja mahdolliset jäljellä olevat varastot,  jäljitettävä kaikki tällaiset eläimet, siitosmunat ja niistä saadut tuotteet ja asetettava ne rajoituksen alaisiksi,  jäljitettävä kaikki sellaisista eläimistä peräisin olevat tuotteet, joita on ruokittu näillä rehuilla ja ihmisravin- noksi tai eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet, jotka sisältävät näitä tuotteita,  jäljitettävä Belgiasta peräisin olevat tuotteet, joihin tätä päätöstä sovelletaan ja ihmisravinnoksi tai eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet, jotka sisältävät näitä tuot- teita, L 141/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 4. 6. 1999  varmistettava, että edellä mainitut tuotteet hävitetään toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä menetel- mällä, ellei voida osoittaa, että ne eivät ole dioksiinin saastuttamia,  ilmoitettava viipymättä komissiolle ja jäsenvaltioille, tarvittaessa direktiivin 92/59/ETY mukaisesti (nopea joita asia hälytysjärjestelmä), koskee, ja mahdollisesti toteutetuista toimista, ja kolmansille maille, tuloksista tutkimuksensa  valvottava eläinperäisten tuotteiden dioksiinitasoja. Jäsenvaltioiden, joita asia koskee, on toimitettava tätä tarkoitusta varten viipymättä komissiolle seurantasuunni- telma. 5 artikla Jäsenvaltioiden on muutettava kauppaan soveltamiaan toimenpiteitä tämän päätöksen mukaisiksi. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 6 artikla Tätä päätöstä voidaan tarkastella uudestaan komission tarkastusten tulosten ja jäsenvaltioiden saamien tietojen perusteella. 7 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 3 päivänä kesäkuuta 1999. 4 artikla Komission tarkastuksia voidaan tehdä tämän päätöksen täytäntöönpanon tarkistamiseksi. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen


title: Verordnung (EG) Nr. 1167/1999 der Kommission vom 3. Juni 1999 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 831/97 zur Festsetzung der Vermarktungsnormen für Avocados

text: L 141/4 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 4. 6. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 1167/1999 DER KOMMISSION vom 3. Juni 1999 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 831/97 zur Festsetzung der Vermark- tungsnormen für Avocados DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN  Verwaltungsausschusses Gemüse  für frisches Obst und gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 2200/96 des Rates vom 28. Oktober 1996 über die gemeinsame Marktorgani- sation für Obst und Gemüse (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 857/1999 (2), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 2, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) Die Verordnung (EG) Nr. 831/97 der Kommis- sion (3) die Vermarktungsnormen für Avocados. enthält Die UN/ECE-Norm FFV-42 für die Vermarktung und die Kontrolle der Handelsqualität von Avocados im internationalen Handel zwischen und nach den Mitgliedstaaten der UN-Wirtschaftskom- mission für Europa (UN/ECE) ist anläßlich der letzten Tagungen der UN/ECE-Arbeitsgruppe für die Normung verderblicher Erzeugnisse und die Qualitätsentwicklung geändert worden. Gemäß Artikel 2 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 2200/ 96 wird bei der Annahme von Normen für Obst und Gemüse den von dieser Arbeitsgruppe empfohlenen Rechnung getragen. Daher ist es wünschenswert, die Gemein- schaftsnorm für Avocados mit der entsprechenden UN/ECE-Norm zu harmonisieren. UN/ECE-Normen in Die vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verordnung dieser HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Der Anhang der Verordnung (EG) Nr. 831/97 wird wie folgt geändert: 1. In Abschnitt II (BESTIMMUNGEN BETREFFEND DIE GÜTEEIGENSCHAFTEN) Buchstabe A (Mindesteigen- schaften) Absatz 2 erster Satz werden nach dem Wort „müssen“ die Worte „zum Zeitpunkt des Versands fest und“ eingefügt. 2. In Abschnitt V (BESTIMMUNGEN BETREFFEND DIE AUFMACHUNG) Buchstabe A (Gleichmäßigkeit) erhält Absatz 1 folgende Fassung (einschließlich der zugehö- rigen Fußnote (1)): „Der Inhalt jedes Packstücks muß einheitlich sein und darf nur Avocados gleichen Ursprungs, gleicher Sorte, gleicher Güte, gleicher Färbung (1) und gleicher Größe umfassen. (1) Bei dunkelschaligen Sorten wird ein Veränderung der Farbe nicht als Mangel betrachtet, die Früchte jedes Packstücks müssen jedoch zum Zeitpunkt des Versands eine einheitliche Färbung aufweisen. “ Artikel 2 Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröf- fentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemein- schaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Brüssel, den 3. Juni 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 297 vom 21. 11. 1996, S. 1. (2) ABl. L 108 vom 27. 4. 1999, S. 7. (3) ABl. L 119 vom 8. 5. 1997, S. 13


title: Yttrande från Regionkommittén om "Begränsning av befolkningens exponering för elektromagnetiska fält"

eurovoc_concepts:
countryside conservation
electrical energy
electromagnetic interference
energy grid
environmental protection
noise pollution

text: C 293/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 Yttrande från Regionkommittén om ”Begränsning av befolkningens exponering för elektromag- netiska fält” (1999/C 293/03) BAKGRUND ”Förslag till rådets rekommendation om begränsning av befolkningens exponering för elektromagnetiska fält (0 Hz–300 GHz)” (KOM(1998) 268 slutlig). Presidiets beslut av den 16 september 1998 i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget att utarbeta ett yttrande om ärendet och ge utskott 4 ”Fysisk planering, stadsfrågor, energi, miljö” i uppgift att bereda yttrandet. De europeiska standarderna Cenelec ENV 50166-1 som försöksvis utarbetades i november 1994 av tekniska kommittén TC 111 vid Europeiska standardiseringsorganisationen inom elområdet (Cenelec). Förslag från internationella kommittén för skydd mot icke-joniserande strålning (ICNIRP, International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection). Denna vetenskapliga styrkommitté inrättades av internationella strålskyddsorganisationen IRPA för att främja skydd mot icke-joniserande strålning, med hänsyn till både människa och miljö. Förslag från Världshälsoorganisationens (WHO) miljöavdelning, som verkar för samarbete mellan forskare från hela världen för att främja och säkerställa bästa möjliga hälsoförhållanden för vår planets befolkning. Gällande regler i olika europeiska länder med avseende på folkhälsoeffekterna av lågfrekventa elektriska och magnetiska fält. ReK:s önskan att rådet utfärdar en rekommendation framför allt beträffande gränsvärden för lågfrekventa elektriska och magnetiska fält; om dessa respekteras kan man undvika negativa effekter på folkhälsan. Det utkast till yttrande (CdR 399/98 rév. 2) som antogs av utskott 4 den 4 februari 1999 (föredragande: Eva´ngelos Kouloumbı´s). Med hänsyn till ovanstående antog kommittén med majoritetsbeslut följande yttrande vid sin 29:e plenar- session den 2-3 juni 1999 (sammanträdet den 3 juni). 1. Inledning De viktigaste miljöfrågorna i samband med näten för 1. 4. överföring och distribution av el är El- och telekommunikationsnätens mycket snabba 1. 1. utbyggnad har lett till elektromagnetisk förorening av miljön, samtidigt som allmänheten oroar sig i allt högre grad över eventuella effekter av att utsättas för elektromagnetiska fält. 1. 2. Under det senaste decenniet har man börjat uppmärk- samma problematiken omkring miljöeffekterna av att överföra och distribuera elenergi genom bostadsområden. Miljödimen- sionen av att överföra och distribuera elektricitet har många aspekter, alltifrån att elnätet är oestetiskt till att allmänheten oroar sig över de elektriska och magnetiska fältens existens och effekter. • förstöring av den visuella miljön, • elektrokemiska miljöeffekter, • elektromagnetiska fält och • buller (vid överföring med extrahög och ultrahög spän- ning). I dag överförs stora kvantiteter elenergi genom näten, 1. 3. och därför får placeringen av högspänningsledningarna spe- ciellt stor betydelse. 1. 5. Intresset och forskningsinsatserna inriktas särskilt mot de negativa effekter som högspänningsledningarna kan få på folkhälsan. Människor som bor nära eller under sådana ledningar har börjat ”känna av” de elektriska och magnetiska fälten, speciellt när spänningen är hög. 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 293/17 Det 1. 6. föreligger redan viktiga forskningsrön om de elektromagnetiska fältens eventuella hälsoeffekter, men det går ännu inte att dra några säkra slutsatser om riskerna för levande organismer. Kritiken blir ändå hela tiden starkare från olika miljöorganisationers sida. 1. 7. Man skall hålla i minnet att en del av den internationella forskningen har en reserverad inställning till säkerhetsnormer- na för elektriska och magnetiska fälts effekter på miljö och folkhälsa, men många forskningsresultat tyder på att politiken bör inriktas på skyddsaspekten med avseende på godtagbara gränsvärden. 1. 8. De standarder som Cenelec utarbetade för några år sedan är en första utgångspunkt för att revidera säkerhetsni- våerna i ljuset av forskningsresultaten och allmänhetens inställ- ning. 1. 9. Det har redan förekommit en rad exempel på att allmänna opinionen eller direkt berörda grupper kunnat förhala eller direkt förhindra att nya elledningar dras eller att kapaciteten höjs på befintliga nät. Konsekvenserna har varit allvarliga: partiella eller totala avbrott i elförsörjningen (t. ex. i Syditalien i september 1995 och i Aten i mars 1998). Under dessa förhållanden kan man räkna med fler problem i framtiden. Av alla ovannämnda skäl kommer fullständiga kun- 1. 10. skaper om dessa fakta och om problemen med överföring och distribution av elektricitet att leda till ökad oro i fråga om elförsörjningens möjliga effekter på folkhälsan. 1. 11. Det är sannolikt att eldistributionsledningarnas mil- jöeffekter inom ramen för Europeiska unionens elsystem kom- mer att belysa en viktig tillbakahållande faktor när det gäller att slutgiltigt genomföra inre marknaden för elektricitet i EU. När den öppna elmarknaden har förverkligats väntar man att stora kvantiteter kommer att passera det europeiska elnätet för att man skall kunna utnyttja resurserna på bästa sätt, både ur ekonomisk synvinkel och med hänsyn till konsumentintresse- na, i linje med gemenskapens nya direktiv om elenergi (1). 1. 12. Det krävs därför en strukturell insats för att garantera säkerheten i högspänningsledningarna där man lägger särskild vikt vid avståndet från bostadsområden och en anpassad höjd på installationerna. Denna insats kräver medverkan från berörda lokala förvaltningar. ningar har genomförts och olika resultat har publicerats men det har varit utomordentligt svårt att dra några slutsatser av enskilda forskares arbete. 2. 2. Elektriska och magnetiska fält uppstår ur elektriska flöden och finns i vår omgivning. Den elektriska fältstyrkan bestäms av spänningen (som varierar) och mäts i volt per meter (V/m). Byggnader, träd och dylikt ger ett skydd mot elektriska fält. 2. 3. Den magnetiska fältstyrkan bestäms av strömstyrkan och mäts i ampere per meter (A/m). Det är inte lika lätt att skydda sig mot dessa fält som mot elektriska fält, men intensiteten avtar dock med avståndet. 2. 4. Under 70-talet uppmärksammades frågan om huruvida människors hälsa påverkades av elektriska fält. De tiotal forskningsprojekt som genomfördes innebar inte att man kunde fastställa att det innebär en risk för människors hälsa att vistas i närheten av högspänningsledningar. Under 80-talet riktades det vetenskapliga intresset 2. 5. framför allt mot magnetfältens effekter på människan. I synnerhet uppmärksammades kopplingen mellan magnetfält och risken för cancer, eftersom vissa epidemiologiska studier visade på en ökad förekomst av tumörer hos vuxna och barn som levde nära elledningar. 2. 6. Ett antal internationella organisationer granskade dä- refter på nytt ovannämnda forskningsresultat i detalj. I alla forskningsprojekt drogs slutsatsen att resultaten endast motive- rade fortsatta studier av magnetfältens inverkan på människan och att det därför inte fanns någon anledning att ändra utformningen av befintliga åtgärder för att skydda människan från magnetfält. 2. 7. Riskerna med elektromagnetiska fält kan delas in efter den biologiska påverkan på den mänskliga organismen, vilket kan yttra sig i termisk och icke-termisk påverkan. 2. Effekter av elektromagnetiska fält Frågan om hur lågfrekventa elektriska och magnetiska 2. 1. fält påverkar folkhälsan har i synnerhet sysselsatt det interna- tionella samfundet under de senaste åren. Ett tiotal undersök- (1) Direktiv 96/92/EG — EGT L 27, 30. 1. 1997, s. 20. Biologisk påverkan 2. 8. Den biologiska påverkan hänger samman med att människokroppens allra känsligaste vävnader, såsom hjärna, ögon och fortplantningsorganen, utsätts för strålning. Vissa studier har fastställt en koppling mellan exponering för extremt lågfrekventa fält och cancer/hjärntumörer. Världshälsoorgani- sationen (WHO) och Europeiska standardiseringsorganisatio- nen inom elområdet har redan bidragit till att man genomför fleråriga multidisciplinära forskningsprogram, i syfte att hitta definitiva svar på dessa frågor. C 293/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 Termisk påverkan 2. 9. Den termiska påverkan är den som vi förstår bäst och som kartlagts mest. Den orsakas av att kroppen värms upp när den befinner sig i det direkta strålningsområdet. De flesta biologiska molekyler absorberar energi från tidsvarierande magnetfält, som de omvandlar till rörelseenergi, och börjar vibrera. Denna vibration skapar värme och höjer kroppstempe- raturen. 2. 10. Den termiska påverkan kan vara användbar och behaglig, men kan också vara skadlig för människors hälsa och säkerhet. Uppvärmningen av molekyler måste undvikas. Riskerna avgörs av strålningens styrka och inte dess frekvens. Den kritiska faktorn är således den absorberade energitätheten. 2. 11. Att fastställa ett godtagbart gränsvärde för den strål- ning som inte innebär någon hälsorisk för människan är en komplicerad procedur, som kräver att ett antal säkerhetsfakto- rer beaktas. De gränsvärden som fastställts för högsta tillåtna exponering är inga magiska gränser mellan total och obefintlig risk. Det finns vissa gränsvärden som helst inte bör överskridas och dessa har fastställts med hänsyn till många års internatio- nella forskningsstudier. Icke-termisk påverkan 2. 12. Den icke-termiska påverkan har diskuterats flitigt på senare tid. Många forskningsresultat har redan publicerats, men endast ett fåtal tyder på en viss påverkan av cellerna. Andra liknande eller identiska studier har genomförts och visar inte på någon som helst påverkan. 2. 13. Det finns ingen självklar mekanism som genererar en icke-termisk biologisk påverkan, utan denna kan endast härledas indirekt. Forskning kring icke-termisk påverkan anses som mycket problematisk och bedömningen av epidemiolo- gisk forskning betraktas som ännu svårare, eftersom forsk- ningsresultaten kan förvanskas av många olika faktorer. Det internationella forskningssamfundet anser hittills 2. 14. att det inte finns tillräckligt konkreta bevis som motiverar eller kräver att gränsvärden fastställs för icke-termisk påverkan. europeiska standarderna på området. De utgör första ledet i en satsning på att dels försöka lösa problemen med exponering för elektromagnetiska fält i allmänhet, dels ta itu med specifika frågor såsom hur man mäter elektromagnetiska fält samt kontrollerar och reglerar människans exponering för dem och deras strålning. Standarden ENV 50166-1 används för att förhindra 3. 2. skadliga effekter av att människokroppen under kort tid exponeras för statiska elektromagnetiska fält och lågfrekventa elektromagnetiska fält inom spännvidden 0–10 kHz. Inom detta område måste elektriska och magnetiska fält bedömas separat. 3. 3. Denna standard väger in följande: a) induktionsström i människokroppen som kan stimulera nerv- och muskelvävna- der; b) ytström från elektriska fält som kan skapa irritation och spänning; c) flöden som kan passera genom kroppen om den kommer i kontakt med föremål i området och som kan orsaka elchocker eller plötsliga störningar. Standarden fastställer gränsvärden och referensnivåer 3. 4. avseende exponering för elektromagnetiska fält. Standardens tillämpning delas också in i två grupper: arbetstagares expone- ring för elektromagnetiska fält och befolkningens exponering. Referensnivåerna och strömstyrkenivåerna har av förståeliga skäl satts två till tre gånger lägre för den sistnämnda gruppen. 3. 5. Fortsatt forskning kan leda till, eller har redan lett till, att vissa länder tillämpar den referensnivå som fastställs i standarden som ett minimikrav i vissa spektra och till att nya, högre gränsvärden fastställs. Denna standard kommer sannolikt att ändras allteftersom forskare gör nya rön fram till dess att den omvandlas till en slutlig standard. Den kan även komma att slopas helt. Det framgår tydligt av det som nämns ovan att det krävs ytterligare forskning på detta stora — men mycket viktiga — område, om en komplett standardisering skall kunna genomföras. A¨ ven om ovannämnda standard (liksom ENV 50166- 3. 6. 2) i princip är frivillig, anses den vara ett mycket viktigt styrinstrument med stor genomslagskraft, eftersom den garan- terar säkerhet samt ger möjligheter att identifiera och byta ut installationer som fungerar dåligt på den integrerade europeis- ka marknaden. 3. Normer för elektromagnetiska fält 4. Lagstiftning 3. 1. Den tekniska kommittén TC 111 i Europeiska standar- diseringsorganisationen inom elområdet godkände i november 1994 den europeiska standarden ENV 50166-1 för ”Mänsklig fält exponering (0–10 kHz)”. Denna standard och standarden ENV 50166-2 (för frekvenser mellan 10 kHz och 300 GHz) är de första elektromagnetiska lågfrekventa för 4. 1. Alla elektriska installationer och apparater överför elektromagnetiska fält till omgivningarna. Intensiteten i dessa fält är direkt beroende av spänningen samt av avståndet till källan för den elektriska strömmen. 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 293/19 A¨ ven om de elektriska fälten inte är direkt farliga för 4. 2. människan, kan de ändå ge upphov till obehagliga effekter, exempelvis stickningar eller hudirritationer. De kan också medföra att elektriska eller elektroniska apparater inte fungerar (till exempel pacemakers). När det gäller magnetiska fält 4. 3. finns det däremot misstankar om påverkan på människors hälsa. Av den anled- ningen har åtskilliga studier genomförts över hela världen. I en överväldigande majoritet av dessa undersökningar har man dock inte funnit belägg för de magnetiska fältens farlighet, även om man heller inte med säkerhet har kunnat hävda motsatsen. 4. 4. 2. 3. I Frankrike avslogs en lagändring som skulle inne- bära förbud mot att bygga högspänningsledningar nära bo- stadshus och göra det möjligt att skapa ”korridorer” med byggnadsförbud under högspänningsledningar. 4. 4. 2. 4. Regionkommittén anser att det är nödvändigt att ett minimiavstånd fastställs för byggen i närheten av kraftledningar. Detta avstånd bör vara samma som det som anges för att installera nya kraftledningar i närheten av redan existerande byggnader. 4. 5. Tvister om ersättningsanspråk 4. 4. Bestämmelser om elektromagnetiska fält 4. 5. 1. ofta i följande tre typer av ersättningsanspråk: Hänvisningar till elektromagnetiska fält förekommer 4. 4. 1. G r ä n s v ä r d e n f ö r e x p o n e r i n g f ö r e l e k t - r o m a g n e t i s k a f ä l t • När nya högspänningsledningar byggs. 4. 4. 1. 1. I januari 1990 utfärdade den internationella stråls- kyddsorganisationen IRPA (International Radiation Protection Association), som sorterar under Världshälsoorganisationen liksom CIPRNI (internationella kommissionen för skydd mot icke-joniserande strålning) 1998, provisoriska riktlinjer för övre gränsvärden för exponering för elektriska och magnetiska fält mellan 50 och 60 Hz. I dessa riktlinjer rekommenderas följande övre gränsvärden: elektrisk fältstyrka: 5 kV/m, magnetisk fältstyrka: 0,1 mT. Det är Europeiska standardiseringsorganisationen 4. 4. 1. 2. inom elområdet (Cenelec) som utarbetar förslag om grundni- våer för de föreslagna gränsvärdena. Några länder har redan infört motsvarande grundläggande begränsningar, medan andra väntar på att de skall antas officiellt av Cenelec. 4. 4. 1. 3. Flertalet europeiska elföretag tillämpar numera IRPA:s regler, även om det inte finns några bestämmelser av förbudskaraktär. Däremot har vissa länder i sin lagstiftning infört bestämmelser om minimiavstånd mellan elektriska anläggningar och bostadshus eller andra anläggningar och byggnader. 4. 4. 2. A v s t å n d e t m e l l a n h ö g s p ä n n i n g s l e d - n i n g a r o c h b o s t a d s h u s Vissa länder, till exempel Luxemburg, har antagit 4. 4. 2. 1. bestämmelser som reglerar det minsta tillåtna avståndet mellan högspänningsledningar och bostadshus eller offentliga byggna- der såsom skolor, idrottsanläggningar osv. 4. 4. 2. 2. Det bör framhållas att avståndet mellan högspän- ningsledningar och bostadshus varierar mellan olika europeis- ka länder. Några länder, däribland Danmark och Sverige, har beslutat att inte införa några förbud, utan i stället helt enkelt föreslå olika förebyggande åtgärder, bl. a. minimigränser för avståndet till hus och andra byggnader, när nya högspännings- ledningar planeras. • Ersättning till ägarna till olika anläggningar i närheten av högspänningsledningar. • Krav på ekonomisk ersättning till människor som drabbas av hälsoproblem som härrör från elektromagnetiska fält. Vid rättstvister i samband med att nya högspännings- 4. 5. 2. ledningar planeras är elektromagnetiska fält ett av de argument som ofta anförs av dem som motsätter sig nya högspännings- ledningar. 4. 5. 3. Tyska och italienska domstolar avvisar ersättnings- krav som baseras på effekter av elektromagnetiska fält, med motiveringen att det enligt IRPA:s förslag inte finns några sådana risker. I Danmark har domstolarna godtagit att värdet av anläggningar i närheten av högspänningsledningar sjunker något, och i Sverige har förekomsten av elektromagnetiska fält beaktats när det gäller ersättningar till ägare av egendomar i närheten av högspänningsledningar. 4. 5. 4. Bestämmelserna på området, inklusive domstolarnas beslutspraxis, kommer under de närmaste åren att utvecklas i takt med nya vetenskapliga rön. Flertalet europeiska länder har dock fattat försiktiga beslut för att inte utan anledning äventyra de berörda elföretagens ekonomi och elenergiförsörjningen. 4. 6. Befintlig lagstiftning En klar majoritet av Europeiska unionens medlems- 4. 6. 1. länder saknar lagstiftning om elektromagnetiska fält. I Tys- kland finns sedan den 1 januari 1997 en förordning om elektromagnetiska fält för infrastruktur inom olika områden som t. ex. fasta radiosändare och högspänningsledningar. För- ordningen syftar till att skydda allmänheten och den närmaste omgivningen från skadlig påverkan och förhindra miljöskador från elektromagnetiska fält. C 293/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 4. 7. Rättsliga åtgärder 4. 7. 1. EU har varit riktade mot nya högspänningsledningar. Det flesta av de rättsliga åtgärder som vidtagits inom 5. Slutsatser Enligt Regionkommitténs bedömning är det nödvän- 5. 1. digt med åtgärder från kommissionens sida för att genom diskussioner och undersökningar klarlägga de elektromagnetis- ka fältens återverkningar på miljön och på människors hälsa. 5. 2. ReK anser att forskningen om potentiella effekter av lågfrekventa elektriska och magnetiska fält har gjort avsevärda framsteg. Därför bör rådet framför allt anta en rekommenda- tion om tillåtna gränsvärden, för att komma till rätta med tänkbara negativa effekter på människors hälsa och på miljön. 5. 3. När det gäller frågan om att införa lämpliga gränsvär- den för elektriska och magnetiska fält anser ReK att man måste bygga vidare på Cenelecs normer, och även det arbete som utförts inom olika internationella organ, såsom ICNIRP, IRPA och WHO. Man bör dessutom vara uppmärksam på icke- termiska effekter som kan uppträda redan på en mycket lägre nivå än de övre gränsvärdena, och som dessutom kan visa sig skadliga för människors hälsa. Bryssel den 3 juni 1999. 5. 4. ReK anser att gränsvärden för elektriska och magnetis- ka fält å ena sidan måste förhindra negativa effekter på människors hälsa och på miljön, men å andra sidan inte får skapa svårlösta problem när det gäller att bygga ut elenerginä- ten. Det bör betonas att man kan utgå ifrån en ökad användning av energinäten i samband med fullbordandet av den inre marknaden för elenergi, vilket beskrivs i Europeiska gemenskapens direktiv 96/92. Att gräva ned högspänningsnät när dessa går genom statsområden bör därför vara ett villkor i de nationella och regionala myndigheternas stadsutvecklings- planer. 5. 5. ReK anser också att kommissionens förslag till rådets rekommendation om begränsning av befolkningens expone- ring för elektromagnetiska fält utgör ett betydelsefullt första steg. 5. 6. Kommittén uppmanar kommissionen att fortsätta att intensifiera sin forskning i nära samarbete med berörda generaldirektorat för energi-, miljö- och folkhälsofrågor och vinnlägga sig om att förebygga och minimera risker så långt det är möjligt, vilket redan delvis sker till exempel inom högfrekvenssektorn. 5. 7. Dessutom uppmanar ReK kommissionen att utnyttja de lokala och regionala myndigheternas erfarenheter och utveckla ett varaktigt samarbete med dessa. 5. 8. Det är Regionkommitténs uppfattning att kommissio- nen bör utarbeta förslag till gemensamma gränsvärden för elektromagnetiska fält i de europeiska länderna, i samband med att förfarandena görs mer enhetliga och elsystemen inom Europeiska unionen byggs ut. I det sammanhanget bör man också ta hänsyn till de bestämmelser som för närvarande gäller i medlemsstaterna, exempelvis i Tyskland och Luxemburg. Regionkommitténs ordförande Manfred DAMMEYER


title: De euro en het economisch beleid : Wetteksten en politieke teksten aangenomen door de Raad van de Europese Unie en de Europese Raad.

eurovoc_concepts:
EU law
Economic and Monetary Union
economic cooperation
economic policy


title: 1999 m. birželio 1 d. Komisijos direktyva 1999/55/EB derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 77/536/EEB dėl ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimoTekstas svarbus EEE.

eurovoc_concepts:
agricultural vehicle
speed control
technical regulations
tractor

text: 36 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. 31999L0055 1999 6 11 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 146/28 KOMISIJOS DIREKTYVA 1999/55/EB 1999 m. birželio 1 d. derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 77/536/EEB dėl ratinių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo (tekstas svarbus EEE) EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, 2 straipsnis atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, 1. Nuo 2000 m. liepos 1 d. nė viena valstybė narė neturi teisės: atsižvelgdama į 1974 m. kovo 4 d. Tarybos direktyvą 74/150/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių ratinių žemės ūkio ar miškų ūkio traktorių tipo patvirtinimą, suderinimo (1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tary- bos direktyva 97/54/EB (2), ypač į jos 11 straipsnį, — atsisakyti tam tikram traktorių tipui suteikti EB tipo patvirti- nimą, išduoti Tarybos direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje nurodytą dokumentą arba suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą, atsižvelgdama į 1977 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvą 77/536/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių rati- nių žemės ūkio ir miškų ūkio traktorių konstrukcijas, apsaugan- čias nuo apvirtimo, suderinimo (3) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo aktu, ypač į jos 11 straipsnį, (1) (2) (3) kadangi siekiant padidinti saugą ir atsižvelgiant į didėjančią rinkoje esančių traktorių įvairovę dabar reikia nuostatų, užtikrinančių vienodą traktorių su keičiamos padėties vai- ruotojo vieta, t. y. turinčių keičiamos padėties sėdynę ir vai- raratį, suprojektuotus funkciniam universalumui padidinti ir padargų priežiūrai pagerinti, traktavimą; kadangi konstrukcijų, apsaugančių nuo apvirtimo, ban- dymų tvarka turi būti suderinta su tvarka, apibrėžta Eko- nominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (OECD) 3 kodekse dėl žemės ūkio traktorių apsaugos kon- strukcijų oficialių bandymų (dinaminiai bandymai); kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Tarybos direktyvos 74/150/EEB 12 straipsniu įsteigto Deri- nimo su technine pažanga komiteto nuomonę, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis — uždrausti pradėti eksploatuoti traktorius, jei tie traktoriai atitinka Direktyvos 77/536/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimus. 2. Nuo 2001 m. sausio 1 d. valstybės narės: — jokiam traktorių tipui nebeišduoda Direktyvos 74/150/EEB 10 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje nurodyto dokumento, jei tas tipas neatitinka Direktyvos 77/536/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų, — gali atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą bet kuriam traktorių tipui, jei jis neatitinka Direktyvos 77/536/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų. 3 straipsnis 1. Valstybes narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsi- galioję iki 2000 m. birželio 30 d. , įgyvendina šia direktyvą. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai. Direktyvos 77/536/EEB I, II ir III priedai iš dalies keičiami kaip nurodyta šios direktyvos priede. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. (1) OL L 84, 1974 3 28, p. 10. (2) OL L 277, 1997 10 10, p. 24. (3) OL L 220, 1977 8 29, p. 1. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo sri- tyje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus. 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 37 Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. 4 straipsnis 5 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1999 m. birželio 1 d. Komisijos vardu Martin BANGEMANN Komisijos narys 38 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. PRIEDAS Direktyvos 77/536/EEB I, II ir III priedai iš dalies keičiami taip: 1) I priedo 2. 2 punkte įrašoma tokia trečia įtrauka: „— traktoriams su keičiamos padėties vairuotojo vieta (t. y. su keičiamos padėties sėdyne ir vairaračiu) arba su papildomomis sėdynėmis taikomas tik III priedo B dalyje aprašytas bandymų metodas. “; 2) II priede įrašomas toks naujas 3. 1. 1. 5 punktas: „3. 1. 1. 5. Jei traktorius yra su keičiamos padėties vairuotojo vieta (t. y. su keičiamos padėties sėdyne ir vairara- čiu), pirmasis smūgis turi būti smogiamas išilgine kryptimi ir į sunkesnįjį galą (daugiau kaip 50 % trak- toriaus masės). Vėliau atliekamas to paties galo gniuždymo bandymas. Antrasis smūgis smūgiuojamas į lengvesnįjį galą, o trečiasis – į šoną. Ir galiausiai atliekamas antrasis gniuždymo bandymas lengvesnia- jame gale. “; 3) III priedo B dalis iš dalies keičiama taip: a) 1. 3. 1 punkto antros pastraipos gale įrašomas toks tekstas: „Jei traktorius yra su keičiamos padėties vairuotojo vieta (t. y. su keičiamos padėties sėdyne ir vairaračiu), apkrova turi veikti viršutinį konstrukcijos, apsaugančios nuo apvirtimo, kraštą, per vidurį tarp dviejų sėdynės atskaitos taškų. “; b) įrašomi tokie 2. 2. 11, 2. 2. 12 ir 2. 2. 13 punktai: „2. 2. 11. Jei traktorius yra su keičiamos padėties vairuotojo vieta, laisvasis tarpas turi būti dviejų laisvųjų tarpų, nustatytų dviem vairaračio ir sėdynės padėtims, derinys. 2. 2. 12. 2. 2. 13. Jei traktoriuje galima įrengti papildomų sėdynių, bandymai atliekami įvertinant bendrą laisvąjį tarpą apie visų galimų sėdynių atskaitos taškus. Konstrukcija, apsauganti nuo apvirtimo, turi nepatekti į bendrąjį laisvąjį tarpą aplink skirtingų sėdynių atskaitos taškus. Jei atlikus bandymus pasiūloma nauja papildoma sėdynė, skaičiavimais nustatoma, ar naujos sėdynės laisvasis tarpas visiškai patenka į anksčiau nustatytą laisvąjį tarpą. Jei taip nėra, reikia atlikti naują bandymą. “


title: Reglamento (CE) n° 1173/1999 de la Comisión, de 3 de junio de 1999, por el que se fija, para el mes de mayo de 1999, el tipo de cambio específico para el importe del reembolso de los gastos de almacenamiento en el sector del azúcar

eurovoc_concepts:
exchange rate
redemption
storage cost
sugar

formats: pdf print

text: L 141/18 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 4. 6. 1999 REGLAMENTO (CE) No 1173/1999 DE LA COMISIÓN de 3 de junio de 1999 por el que se fija, para el mes de mayo de 1999, el tipo de cambio específico para el importe del reembolso de los gastos de almacenamiento en el sector del azúcar LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 1785/81 del Consejo, de 30 de junio de 1981, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del azúcar (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 1148/98 de la Comisión (2), Visto el Reglamento (CE) no 2799/98 del Consejo, de 15 de diciembre de 1998, por el que se establece el régimen agromonetario del euro (3), Visto el Reglamento (CEE) no 1713/93 de la Comisión, de 30 de junio de 1993, por el que se establecen disposi- ciones especiales para la aplicación del tipo de conversión agrario en el sector del azúcar (4), cuya última modifica- ción la constituye el Reglamento (CE) no 624/1999 (5), y, en particular, el apartado 3 de su artículo 1, Considerando que el apartado 2 del artículo 1 del Regla- mento (CEE) no 1713/93 establece que el importe del reembolso de los gastos de almacenamiento contemplados en el artículo 8 del Reglamento (CEE) no 1785/81 se convertirá en moneda nacional mediante un tipo de conversión agrario específico igual a la media, calculada pro rata temporis, de los tipos de conversión agrarios aplicables durante el mes de almacenamiento; que dicho tipo de conversión agrario específico se debe fijar cada mes para el mes anterior; que, no obstante, para los importes del reembolso aplicables a partir del 1 de enero de 1999, tras la introducción del régimen agromonetario del euro a partir de esa misma fecha, debe limitarse la fijación de los tipos de conversión a los tipos de cambio específicos entre el euro y las monedas nacionales de los Estados miembros que no han adoptado la moneda única; Considerando que la aplicación de dichas disposiciones conduce a la fijación, para el mes de mayo de 1999, del tipo de cambio específico del importe del reembolso de los gastos de almacenamiento en las distintas monedas nacionales con arreglo a lo recogido en el anexo del presente Reglamento, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 El tipo de cambio específico correspondiente al mes de mayo de 1999 que se utilizará para la conversión a las monedas nacionales del importe del reembolso de los gastos de almacenamiento contemplado en el artículo 8 del Reglamento (CEE) no 1785/81 será el fijado en el anexo. Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el 4 de junio de 1999. Será aplicable con efecto desde el 1 de mayo de 1999. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 3 de junio de 1999. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 177 de 1. 7. 1981, p. 4. (2) DO L 159 de 3. 6. 1998, p. 38. (3) DO L 349 de 24. 12. 1998, p. 1. (4) DO L 159 de 1. 7. 1993, p. 94. (5) DO L 78 de 24. 3. 1999, p. 9. 4. 6. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 141/19 ANEXO del Reglamento de la Comisión, de 3 de junio de 1999, por el que se fija, para el mes de abril de 1999, el tipo de cambio específico del importe del reembolso de los gastos de almacena- miento en el sector del azúcar Tipo de cambio específico 1 EUR = 7,46231 325,267 8,96446 0,658394 Coronas danesas Dracmas griegas Coronas suecas Libras esterlinas