title: Seconda relazione della Commissione al Consiglio e al Parlamento europeo sull'attuazione delle «conclusioni della riunione ministeriale intermedia sull'integrazione della pesca e degli aspetti ambientali tenutasi il 13-14 marzo 1997 a Bergen»

text: COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE Bruxelles, 02. 06. 1999 COM(1999)270 def. SECONDA RELAZIONE DELLA COMMISSIONE AL CONSIGLIO E AL PARLAMENTO EUROPEO SULL’ATTUAZIONE DELLE "CONCLUSIONI DELLA RIUNIONE MINISTERIALE INTERMEDIA SULL’INTEGRAZIONE DELLA PESCA E DEGLI ASPETTI AMBIENTALI TENUTASI IL 13-14 MARZO 1997 A BERGEN" 1. INTRODUZIONE La presente relazione è strutturata in modo analogo a quella pubblicata dalla Commissione nel 1998 (COM(1998) 326 def. , del 19. 5. 1998). Come quest'ultima, tralascia le sezioni delle conclusioni intitolate Principi orientativi, Obiettivi di gestione e Strategie e si concentra sulla sezione intitolata Azioni, che costituisce la parte principale delle conclusioni e che interessa più direttamente le autorità competenti. In generale, vengono esaminate le iniziative intraprese a livello comunitario, piuttosto che quelle adottate dai singoli Stati membri. 2. RICOSTITUIRE O SALVAGUARDARE LA BIOMASSA RIPRODUTTIVA (Punti 6 e 7 delle conclusioni) Nel 1998, il Consiglio internazionale per l'esplorazione del mare (CIEM) ha adottato una strategia precauzionale nella gestione della pesca (cifre di riferimento limite e di obiettivo: cfr. sotto), che è stata interamente integrata nella consulenza fornita dal CIEM nel novembre 1998 sull’assetto delle riserve ittiche commerciali per il 1999. La Commissione ha ripreso in ampia misura questa strategia nella preparazione della sua proposta sui TAC e i contingenti per il 1999. Nella riunione del dicembre 1998, il Consiglio ha potuto adottare senza modifiche la maggior parte dei TAC proposti dalla Commissione per gli stock ittici presenti nella zona disciplinata dalla Conferenza del Mare del Nord (regolamento (CE) n. 48/1999 del Consiglio, del 18 dicembre 1998). Nella riunione bilaterale tenutasi nel 1998 tra CE e Norvegia a proposito degli stock ittici del Mare del Nord, le parti hanno constatato che, secondo i dati comunicati dal CIEM, varie importanti specie demersali e pelagiche del Mare del Nord stanno per raggiungere i limiti biologici, o addirittura li hanno già superati. Esse hanno pertanto convenuto che è necessario impegnarsi attivamente per migliorare la situazione generale degli stock. Vista l'attuale situazione degli stock di passere, la CE e la Norvegia hanno deciso di continuare ad applicare una strategia di gestione pluriennale volta a ricostituire la biomassa riproduttiva. Il TAC per la passera fissato dalla CE e dalla Norvegia per il 1999 dovrebbe consentire una riduzione del tasso di mortalità per pesca rispetto al 1998 e contribuire a ricostituire la biomassa riproduttiva. Sebbene lo stock di aringa mostri incoraggianti segni di recupero rispetto allo stato gravissimo in cui versava nel 1996, la CE e la Norvegia hanno concluso che occorre mantenere le disposizioni fondamentali del piano di recupero da esse elaborato nel 1996. Per il 1998 e il 1999 sono stati mantenuti i provvedimenti specifici per la pesca diretta dello spratto, nell’intento di limitare le catture accessorie di giovani aringhe. I contatti bilaterali iniziati nel 1995 tra CE e Norvegia al fine di migliorare il regime di gestione per lo sgombro (riguardante, fra l'altro, il tasso obiettivo di mortalità e i livelli minimi di biomassa riproduttiva) sono proseguiti nel 1998. Nonostante i continui miglioramenti, il processo non è ancora concluso, anche a causa della complessità del 2 problema. I TAC per il 1998 e il 1999 sono stati stabiliti in funzione dei tassi obiettivo di mortalità convenuti. Alcuni segnali fanno sperare che negli ultimi anni il tasso di mortalità per pesca del merluzzo sia diminuito. La biomassa riproduttiva è recentemente aumentata e dovrebbe accrescersi ulteriormente con la maturazione dell'abbondante classe d'età 1996. Il TAC per il 1999 è stato fissato a 132 400 tonnellate, con una ulteriore notevole diminuzione del tasso di mortalità per pesca relativo a questo stock. La CE e la Norvegia sperano in tal modo di consolidare la progressiva ricostituzione della biomassa riproduttiva. Esse hanno deciso di riunirsi nel primo semestre del 1999, al fine di mettere in atto una strategia precauzionale nella gestione della pesca. In tale occasione si discuterà della maggior parte degli stock del Mare del Nord che presentano un valore commerciale. Nel corso della suddetta riunione del Consiglio, la Commissione è stata invitata a considerare la possibilità di proporre, per la prima volta, TAC per gli stock di gattucci e un TAC nello Skagerrak/Kattegat). La Commissione si è impegnata a presentare proposte al Consiglio in tal senso all'inizio del 1999. gamberelli boreali quest'ultima specie esiste (per già Nel 1998, il CIEM ha stabilito cifre di riferimento limite e di obiettivo per la maggior parte degli stock indicati nell'allegato delle conclusioni. Sono state stabilite cifre di riferimento per il merluzzo bianco, il gamberello l'eglefino, boreale, la busbana norvegese, la passera, il merluzzo carbonaro, il cicerello, la sogliola e il merlano. Questa strategia precauzionale nella gestione della pesca, basata su cifre di riferimento fissate dal CIEM, non è ancora stata formalizzata dal Consiglio. lo sgombro, l'aringa, Il CIEM ha inoltre introdotto per la prima volta valutazioni e previsioni relative agli stock di rane pescatrici, rombi gialli, busbane norvegesi e cicerelli. 3. RIDUZIONE DELLA CAPACITÀ DELLA FLOTTA PESCHERECCIA E/O DELLO SFORZO DI PESCA ESERCITATO (Punto 6. 9 delle conclusioni) Gli obiettivi relativi alla capacità della flotta comunitaria e/o allo sforzo di pesca da essa esercitato sono fissati mediante programmi di orientamento pluriennali (POP), elaborati in virtù dell'articolo 11 del regolamento (CEE) n. 3760/92 del Consiglio (il cosiddetto regolamento di base) e volti a ridurre la capacità della flotta e lo sforzo di pesca a livelli tali da garantire un equilibrio a lungo termine rispetto alle risorse disponibili. L'attuale programma (POP IV) è il quarto della serie e riguarda il periodo dall'1. 1. 1997 al 31. 12. 2001. Gli orientamenti per la definizione degli obiettivi dei POP IV, stabiliti nella decisione 97/413/CE del Consiglio, del 26 giugno 1997, prevedono riduzioni del 30% dello sforzo di pesca per gli stock a rischio di esaurimento e riduzioni del 20% per gli stock sovrasfruttati. I tassi di riduzione sono differenziati a seconda della percentuale delle 3 catture effettuate su tali stock. Le navi di lunghezza fuori tutto inferiore a 12 m che utilizzano attrezzi passivi sono esonerate da qualsiasi riduzione di capacità. I POP IV identificano i segmenti della flotta per ogni Stato membro e stabiliscono, a seconda degli stock sfruttati e degli attrezzi da pesca utilizzati, gli obiettivi in termini di riduzione dello sforzo da conseguire per ogni segmento entro il 31. 12. 2001. Sono stati fissati anche gli obiettivi annui intermedi, onde garantire che le riduzioni avvengano in modo progressivo. Nel 1997, la flotta comunitaria è stata ridotta all'incirca del 2% per quanto riguarda la stazza e del 3% per quanto riguarda la potenza. Per le navi che utilizzano attrezzi attivi, come ad esempio reti da traino o ciancioli, le riduzioni dello sforzo previste dai POP IV possono essere ottenute combinando riduzioni di attività e di capacità, purché determinate attività di pesca possano essere adeguatamente controllate. La Germania, la Francia, i Paesi Bassi, l’Irlanda, la Svezia e il Regno Unito ricorrono a questa possibilità per alcuni segmenti della flotta. Tutti gli altri Stati membri intendono conseguire gli obiettivi dei POP IV esclusivamente con riduzioni di capacità. 4. PROTEZIONE DEL NOVELLAME, DEI CROSTACEI E DEI MOLLUSCHI (Punto 8 delle conclusioni) Una delle misure che potrebbero comportare un aumento a medio termine della biomassa riproduttiva del merluzzo bianco è la costituzione di zone protette, volte a tutelare le concentrazioni di novellame. Nel caso dei giovani merluzzi, questa strategia in zone geografiche è ostacolata dal fatto che essi non tendono a concentrarsi chiaramente delimitate per periodi di tempo sufficientemente lunghi. Ciò nonostante, all'inizio del 1998 numerosi Stati membri hanno potuto adottare, nella forma di misure concertate a livello nazionale, un fermo temporaneo per proteggere concentrazioni locali di giovani merluzzi nella baia di Helgoland. Il Consiglio ha deciso di stabilire per ora come misura temporanea l'uso di maglie di dimensioni diverse per gli attrezzi fissi destinati alla cattura, rispettivamente, di gattopardi e gattucci. Le due specie erano in origine pescate con maglie della stessa misura, il che si è rivelato inopportuno date le diverse taglie dei rispettivi pesci adulti. Il 30 marzo 1998 il Consiglio ha adottato il regolamento (CE) n. 850/98 del Consiglio, per la conservazione delle risorse della pesca attraverso misure tecniche per la protezione del novellame, che dal 1° gennaio 2000 sostituirà l'attuale regolamento del Consiglio relativo alle misure tecniche di protezione (regolamento (CE) n. 894/97 del Consiglio, del 29 aprile 1997). Sia il regolamento attualmente in vigore che il regolamento recentemente adottato si applicano, tra l’altro, al Mare del Nord, alla Manica e allo Skagerrak. L’obiettivo prioritario del nuovo regolamento (così come di quello attualmente in vigore) è di ridurre quanto più possibile le catture di novellame, crostacei e molluschi. Nell'ambito del nuovo regolamento in materia di misure tecniche, la Commissione ha presentato al Consiglio una proposta in cui si specificano le norme per utilizzare, nel corso di un'unica bordata, maglie di misure diverse ("regola delle due reti"). La 4 proposta della Commissione prevede inoltre un'estensione dell'uso obbligatorio del giornale di pesca a gruppi di pescherecci finora esenti da tale obbligo. Le misure in questione, una volta adottate dal Consiglio, saranno applicabili dal 1° gennaio 2000. Sempre nell'ambito del nuovo regolamento in materia di misure tecniche, sono in preparazione due regolamenti della Commissione, di cui uno prevede disposizioni specifiche per i pescherecci che operano nella cosiddetta zona di protezione della passera (una zona che si estende all'incirca lungo le coste della Francia, del Belgio, dei Paesi Bassi, della Germania e della Danimarca e che ospita ampie concentrazioni di giovani passere); l'altro prevede norme dettagliate per l'uso di reti a strascico munite di separatore o di griglie di selezione per la pesca dei gamberi, che dovrebbero consentire ai giovani pesci piatti di sfuggire più facilmente dalle maglie. 5. TUTELA DELLE SPECIE E DEGLI HABITAT (Punto 9 delle conclusioni) Molte delle misure descritte in altri punti della presente relazione hanno effetti positivi su tutte le specie, nonché sulla pesca commerciale. In particolare, la combinazione tra il regolamento annuale sui TAC e i contingenti, il regolamento sulle misure tecniche e i programmi di orientamento pluriennali, che perseguono tutti l’obiettivo di ridurre e controllare i tassi di mortalità per pesca, avranno effetti positivi sugli ecosistemi del Mare del Nord. Tenuto conto che la pesca del cicerello potrebbe ridurre la disponibilità di cibo per alcune specie di uccelli marini, la Commissione ha chiesto al CIEM di formulare prossimamente un parere in materia. Sulla base di tale parere essa potrà presentare al Consiglio proposte adeguate. Le misure in questione sono destinate a ridurre l'impatto della pesca sulle specie- bersaglio e sulle altre. Vi sono inoltre misure comunitarie specifiche per la tutela generale di specie e habitat d'interesse comunitario; esse figurano nelle direttive sull’avifauna e sugli habitat, che si applicano alle zone costiere e marine, nonché ad aree terrestri. L'obiettivo fondamentale di tali direttive è d'istituire una rete comunitaria di zone protette, nota come Natura 2000. loro obblighi giuridici: alcuni, La creazione di Natura 2000 è stata differita, soprattutto perché molti Stati membri non hanno rispettato i in particolare, non hanno presentato entro i termini previsti gli elenchi nazionali di siti di interesse comunitario da essi proposti. La Commissione ha cercato di ovviare a questo problema in due modi: anzitutto, seminari, conferenze, ecc. , per aiutare gli Stati membri a superare le eventuali difficoltà; in secondo luogo, avviando procedimenti legali contro i paesi che continuano ad essere inadempienti. fornendo assistenza tecnica mediante riunioni di lavoro, Per quanto riguarda l'assistenza tecnica, è stata tenuta una conferenza specificamente dedicata all'attuazione della direttiva sugli habitat delle zone marine e costiere, nonché a questioni più generali concernenti i finanziamenti, la messa a punto di piani di gestione e la cooperazione da parte dei soggetti interessati a livello locale. 5 Dal punto di vista giuridico, sono state avviate procedure d'infrazione contro diversi Stati membri e si sta considerando la possibilità di avviarne nei confronti di altri. La Corte di Giustizia europea ha già emesso importanti sentenze, le quali, pur non affrontando direttamente problemi relativi al mare, rivelano che la Commissione è riuscita a rispettare l'obbligo di assicurare l'applicazione della normativa comunitaria in questo settore. La presentazione di elenchi nazionali di siti d'interesse comunitario proposti sta infatti costantemente aumentando. Il primo seminario biogeografico sulla regione atlantica, che dovrebbe svolgersi nell'autunno 1999, non condurrà immediatamente all'adozione di un elenco definitivo, ma costituirà un passo importante per l'applicazione della direttiva sugli habitat nella zona atlantica. Attualmente, tutti i tredici Stati membri che comprendono zone marine e costiere hanno proposto, nei loro elenchi di siti di interesse comunitario, almeno un sito di mare aperto o interessato da maree. Occorre inoltre tener presente che l'allegato V della Convenzione OSPAR, concernente la protezione e la conservazione degli ecosistemi e della diversità biologica della zona marittima, adottata nel 1998, dichiara nel preambolo che l'OSPAR eviterà la duplicazione di azioni già oggetto di misure stabilite da altre organizzazioni internazionali. Le disposizioni di tale allegato sono coerenti con quelle delle direttive sull'avifauna e sugli habitat e permetteranno alla Commissione OSPAR di adottare misure per la tutela di specie e habitat marini non direttamente contemplati dalla normativa CE. Dovrebbe essere così possibile elaborare un programma complementare che preveda misure per la tutela della natura nell'Atlantico nordorientale, compreso il Mare del Nord. La Commissione è favorevole al nuovo allegato e sostiene le iniziative scientifiche dell'OSPAR, quali gli studi sulla comprensione degli ecosistemi marini. Nelle conclusioni della riunione dell'OSPAR del 1998 si sostiene inoltre l'esigenza di migliorare la collaborazione con la Commissione europea: si stanno studiando le modalità per raggiungere questo obiettivo. La Commissione ha sostenuto il progetto Biomar, inteso ad elaborare un sistema per la classificazione esaustiva dei biotopi marini nelle acque del Regno Unito e dell'Irlanda. Tale progetto sarà seguito dal Centro Tematico Europeo per la Conservazione della Natura, nell'ambito dell'evoluzione del sistema EUNIS. La CE ha inoltre finanziato, tramite lo strumento LIFE, alcuni progetti a favore del mare, tra cui un progetto britannico che prevede misure di tutela in alcune zone speciali di conservazione marine. L'attenzione agli habitat costieri, nella direttiva sugli habitat, non è casuale: gran parte delle zone costiere del Mare del Nord sono infatti tra le più colpite da problemi ambientali. Molti di questi problemi derivano da attività svolte sulla terraferma e nelle acque costiere, ma altri riguardano aree al largo delle coste e d'alto mare. Il programma dimostrativo della Commissione sulla gestione integrata delle zone costiere, che interessa diversi settori economici (ad esempio, i trasporti, il turismo e la pesca), è inteso a documentare e valutare le cause del degrado e della cattiva gestione di molte zone costiere europee. Esso fornirà esempi concreti di buona pratica nella gestione di tali zone, a partire da una vasta gamma di condizioni socioeconomiche, culturali, amministrative e fisiche. La Commissione intende incoraggiare una pubblica discussione in materia e pubblicherà tra poco un documento di consultazione basato sui risultati finora ottenuti dal programma. 6 6. PROTEZIONE NEI CONFRONTI DI ATTIVITÀ DIVERSE DALLA PESCA (Punto 10 delle conclusioni) Nella misura in cui l'esposizione delle specie acquatiche a sostanze pericolose può danneggiare riserve e specie ittiche commerciali, anziché specie marginali o minacciate, la Commissione sta elaborando un elenco prioritario di sostanze nell’ambito della nuova direttiva quadro sulla qualità delle acque. Tali sostanze saranno soggette a obiettivi di qualità ambientali ed eventualmente, se non si riuscirà a raggiungere lo scopo applicando le migliori tecnologie disponibili, saranno applicate limitazioni di produzione. Questo programma di lavoro completerà quello svolto nell'ambito della direttiva 96/61 concernente la prevenzione e la lotta integrata all’inquinamento, volto a ridurre le emissioni di sostanze da parte di impianti industriali. Dal punto di vista dell'agricoltura, la Commissione ha organizzato un seminario sulla limitazione dell’uso dei prodotti fitosanitari, in occasione del quale è stato fra l'altro raccomandato di vietare l'uso di tali sostanze in zone particolarmente vulnerabili e di accelerare l'esame delle sostanze attive ai sensi della direttiva 91/414 del Consiglio. Per quanto concerne il problema dell'eutrofizzazione causata dai nitrati, la Commissione ha avviato le procedure previste nei confronti di numerosi Stati membri per inadeguata attuazione della direttiva 91/676 sui nitrati. La Commissione, che rappresenta la Comunità quale parte contraente della Convenzione OSPAR per la protezione dell’Atlantico nordorientale, ha sostenuto le nuove strategie dell'OSPAR concernenti la biodiversità (oggetto di un nuovo allegato alla Convenzione), le sostanze pericolose e radioattive e l'eutrofizzazione. Ha inoltre sostenuto programmi delle commissioni che si occupano della protezione del Mar Baltico e del Mediterraneo. 7. CONTROLLO E ATTUAZIONE (Punto 11 delle conclusioni) Nel 1998 il sistema di controllo applicabile alla politica comune della pesca è stato oggetto di una revisione approfondita nella Comunità. Il Consiglio ha approvato all'unanimità le analisi e le conclusioni pubblicate nella comunicazione sul controllo delle attività di pesca (COM(98) 92 del 12. 2. 1998). Dato che alcuni punti deboli sussistono anche dopo la riforma del sistema di controllo attuata nel 1993, è stato lanciato il piano d'azione "Per una migliore applicazione della Politica comune della pesca" (SEC(98) 949 del 5. 6. 1998), che elenca le azioni da intraprendere per ovviare ai problemi esistenti. Infine, il Consiglio ha adottato alla fine del 1998 il regolamento (CE) n. 2846/98 del Consiglio, del 17 dicembre 1998, recante modifica del regolamento (CEE) n. 2847/93 che istituisce un sistema di controllo applicabile nell'ambito della politica comune della pesca1. 1 GU L 358 del 31. 12. 1998, pag. 5. 7 Le suddette iniziative prevedono: 1. una collaborazione rafforzata fra tutte le autorità coinvolte nel controllo, nell'ispezione e nella sorveglianza delle attività di pesca, in tutte le fasi (dalla cattura al consumatore); 2. una maggiore trasparenza, soprattutto per quanto riguarda il seguito dato alle infrazioni più gravi; 3. una maggiore autonomia per gli ispettori della Commissione che si occupano delle attività di pesca; 4. un controllo più accurato degli sbarchi effettuati nella Comunità dai pescherecci dei paesi terzi. Tali misure entreranno in vigore nel corso del 1999. In seguito alle decisioni di rendere obbligatoria la sorveglianza mediante satellite, sono stati installati strumenti per la comunicazione della posizione sul primo gruppo di pescherecci comunitari per i quali il requisito in questione è entrato in vigore il 1° luglio 1998. Dal 1° gennaio 2000, tutte le navi da pesca comunitarie di lunghezza superiore a 20 metri disporranno di tale sistema di controllo dei pescherecci via satellite (VMS). A decorrere dalla stessa data, anche le imbarcazioni di paesi terzi che svolgono attività di pesca nelle acque comunitarie dovranno disporre di tale sistema. All'inizio del 1999, la Commissione ha presentato al Consiglio una proposta di regolamento recante l'elenco dei comportamenti che violano gravemente le norme della politica comune della pesca (COM(99) 70 del 19. 2. 1999), che è stata discussa per la prima volta in occasione del Consiglio Pesca di marzo. Vi sono stati diversi scambi di ispettori per la pesca tra gli Stati membri e i paesi terzi che si affacciano sul Mare del Nord, ai quali hanno partecipato anche ispettori della Commissione. Ciò ha consentito agli ispettori di familiarizzarsi con le procedure e i metodi d’ispezione applicati dalle altre parti ed è servito a migliorare la comunicazione tra le autorità, grazie ai contatti personali. Esperti della CE, della Norvegia e delle isole Faroe hanno tenuto riunioni bilaterali e trilaterali e si sono incontrati nell'ambito della NEAFC (Convenzione per la pesca nell'Atlantico nord-orientale), per discutere su questioni relative al controllo e all'applicazione di misure di conservazione. Lo scambio d'informazioni sugli sbarchi dei pescherecci di bandiera è notevolmente migliorato. Le parti hanno contribuito a istituire un sistema elettronico per lo scambio di dati nell'ambito della NEAFC, che sarà prossimamente applicato e potrà essere utilizzato per scambi di dati bilaterali. La CE e la Norvegia si sono reciprocamente impegnate a migliorare il controllo della pesca dello sgombro. È stato infine creato un gruppo di lavoro per esaminare le procedure di sbarco, in particolare la pesatura del pesce sbarcato. 8 8. SCIENZA, TECNOLOGIA E IMPATTO ECONOMICO (Punti 12, 13, 14 e 15 delle conclusioni) Nel nuovo regolamento sulle misure tecniche, adottato dal Consiglio nel marzo 1998, gli Stati membri si impegnano, nel chiedere i finanziamenti comunitari durante gli anni 1998, 1999 e 2000, a privilegiare i progetti volti a sperimentare l’utilità delle pezze di rete a maglie quadrate o di altri dispositivi ai fini di una maggiore selettività degli attrezzi trainati. La Commissione si è impegnata a finanziare in via prioritaria tali progetti. Essa contribuisce inoltre al finanziamento di studi attinenti a tutti gli aspetti della politica comune della pesca, compresi in particolare programmi scientifici di campionamento relativi a determinate attività di pesca. Nell'invito a presentare proposte del 1999 si è deciso di privilegiare, per quanto riguarda la zona del Mare del Nord, studi relativi al merluzzo bianco o alla passera. Nel 1998 è stata pubblicata la relazione finale sul cosiddetto progetto IMPACT, dal titolo "The effects of different types of fisheries on the North Sea and Irish Sea benthic ecosystems" (Effetti di vari tipi di pesca sugli ecosistemi bentonici del Mare del Nord e del Mare d'Irlanda). Il progetto di ricerca è stato finanziato dalla CE. La relazione è stata presentata al CIEM per una valutazione scientifica e una consulenza in materia di gestione. 9. INFORMAZIONE E PARTECIPAZIONE (Punti 16, 17 e 18 delle conclusioni) Gli incontri su base regionale relativi alla gestione di determinate attività di pesca sono continuati per tutto il 1998 e all'inizio del 1999, con la partecipazione degli Stati membri interessati a livello regionale, dell’industria e degli ambienti scientifici ed economici. Tre di questi incontri, svoltisi nel periodo 1998-1999, hanno riguardato la la pesca pelagica nell’Atlantico pesca del pesce piatto nel Mare del Nord, nord-orientale e la pesca demersale nel mare Celtico: essi costituivano il seguito di precedenti riunioni sugli stessi argomenti, che erano state valutate dalla Commissione nella comunicazione COM(1998) 145 del 18. 3. 1998. Nel 1998 la Commissione ha avviato una serie di incontri informali con organizzazioni non governative interessate alle attività di pesca, tra le quali figuravano associazioni impegnate in attività a favore dell'ambiente e gruppi che operano nei paesi in via di sviluppo. Lo scopo degli incontri era di informare le ONG e di venire a conoscenza delle loro opinioni in materia. 10. MAGGIORE INTEGRAZIONE DELLA PESCA E DELLE QUESTIONI AMBIENTALI (Punti 19 e 20 delle conclusioni) 9 La Commissione ha invitato il suo comitato scientifico, tecnico ed economico per la pesca ad elaborare un programma di lavoro per attività di ricerca sull'impatto biologico della pesca; il programma dovrebbe essere redatto nel corso del 1999. La Commissione è al corrente degli sviluppi internazionali relativi all'idea di strategia precauzionale ed ha partecipato ad incontri sull'argomento organizzati, fra l'altro, dal CIEM, dall'Organizzazione della pesca nell'Atlantico nord-occidentale (NAFO) e dall'Organizzazione per la conservazione del salmone nell'Atlantico settentrionale (NASCO); intende adesso valutare i risultati di tali incontri. Nel febbraio 1999 la CE ha partecipato al Comitato per la pesca della FAO (COFI), nell'ambito del quale sono stati adottati piani d'azione internazionali per ridurre le catture accidentali di uccelli marini nella pesca con palangari, per la conservazione e la gestione degli squali e per la gestione delle capacità di pesca. Sono stati inoltre discussi introdurre i risultati della consultazione tecnica della FAO sulla possibilità di orientamenti in materia di etichettatura ecologica dei prodotti della pesca, consultazione avvenuta nell'ottobre 1998 con la partecipazione della CE. Nel febbraio 1998, la Commissione ha adottato una comunicazione al Consiglio e al Parlamento su una strategia comunitaria per la diversità biologica (COM(1998)0042), nella quale si definiscono, fra l'altro, obiettivi specifici per l'inserimento di questioni relative alla biodiversità nell'ambito delle politiche e degli strumenti comunitari nel settore della pesca. L'elaborazione di tale strategia sarà seguita dalla messa a punto di uno specifico piano d'azione in materia di pesca e biodiversità, che sarà presentato al Consiglio e al Parlamento nel 2000. 10


title: Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 70/1999 av den 2  juni 1999 om ändring av protokoll 31 till EES-avtalet om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheterna

eurovoc_concepts:
EU employment policy
cooperation policy
employment aid
labour market
research and development
technological change

formats: html pdf print

text: 9. 11. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 284/57 GEMENSAMMA EES-KOMMITTE´ NS BESLUT nr 70/1999 av den 2 juni 1999 om ändring av protokoll 31 till EES-avtalet om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheterna GEMENSAMMA EES-KOMMITTE´ N HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, justerat genom protokollet med justeringar av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, nedan kallat avtalet, särskilt artikel 86 och 98 i detta, och av följande skäl: (1) (2) Protokoll 31 till avtalet ändrades genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 27/1999 av den 26 februari 1999 (1). Det är lämpligt att utvidga samarbetet mellan de avtalsslutande parterna till att omfatta gemenskapsverksamhet för analys, forskning och samarbete på sysselsättnings- och arbetsmark- nadsområdet (rådets beslut 98/171/EG) (2). (3) Protokoll 31 till avtalet bör därför ändras så att detta utvidgade samarbete blir möjligt från och med den 1 januari 1999. HA¨ RIGENOM FO¨ RESKRIVS FO¨ LJANDE. Följande skall läggas till efter artikel 15. 4 i protokoll 31 till avtalet: Artikel 1 ”5. EFTA-staterna skall från och med den 1 januari 1999 delta i den gemenskapsverksamhet som avses i punkt 8. 6. EFTA-staterna skall bidra ekonomiskt till den verksamhet som avses i punkt 8 i enlighet med artikel 82. 1 a i avtalet. 7. EFTA-staterna skall delta fullt ut i den EG-kommitté som skall biträda Europeiska kommissionen i förvaltningen, utvecklingen och genomförandet av den verksamhet som avses i punkt 8. 8. De avtalsslutande parterna skall särskilt eftersträva att förstärka samarbetet rörande sådan gemenskapsverksamhet som kan följa av följande rättsakt: — 398 D 0171: Rådets beslut 98/171/EG av den 23 februari 1998 om gemenskapsverksamhet för analys, forskning och samarbete på sysselsättnings- och arbetsmarknadsområdet (EGT L 63, 4. 3. 1998, s. 26). ” (1) EGT L 148, 22. 6. 2000, s. 54. (2) EGT L 63, 4. 3. 1998, s. 26. L 284/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 9. 11. 2000 Detta beslut träder i kraft den 3 juni 1999 under förutsättning att alla anmälningar enligt artikel 103. 1 i avtalet har gjorts till Gemensamma EES-kommittén. Artikel 2 Det skall tillämpas från och med den 1 januari 1999. Artikel 3 Detta beslut skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Utfärdat i Bryssel den 2 juni 1999. På Gemensamma EES-kommitténs vägnar F. BARBASO Ordförande


title: Decisão do Comité Misto do EEE n.o 69/1999 de 2 de Junho de 1999 que altera o Protocolo n.o  31 do Acordo EEE relativo à cooperação em domínios específicos não abrangidos pelas quatro liberdades

eurovoc_concepts:
EU aid
EU programme
budget
information policy

text: 9. 11. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 284/55 DECISA˜ O DO COMITE´ MISTO DO EEE n. o 69/1999 de 2 de Junho de 1999 que altera o Protocolo n. o 31 do Acordo EEE relativo à cooperaça˜o em domı´nios especı´ficos na˜o abrangidos pelas quatro liberdades O COMITE´ MISTO DO EEE, Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Econo´ mico Europeu, alterado pelo protocolo que adapta o referido acordo, a seguir designado «o acordo», e, nomeadamente, os seus artigos 86. o e 98. o, Considerando o seguinte: (1) O Protocolo n. o 31 do acordo foi alterado pela Decisa˜o n. o 27/1999 do Comité Misto do EEE, de 26 de Fevereiro de 1999(1). (2) E´ conveniente alargar a cooperaça˜o das partes contratantes no acordo de modo a incluir um programa comunita´rio plurianual destinado a incentivar o estabelecimento da Sociedade da Informaça˜o na Europa («Sociedade da Informaça˜o») em conformidade com a Decisa˜o 98/253/CE do Conselho (2). (3) Por conseguinte, o Protocolo n. o 31 deve ser alterado para que esta cooperaça˜o alargada possa ser efectiva desde 1 de Janeiro de 1999, DECIDE: Artigo 1. o Ao n. o 5 do artigo 2. o do Protocolo n. o 31 do acordo é aditado o seguinte travessa˜o: «— 398 D 0253: Decisa˜o 98/253/CE do Conselho, de 30 de Março de 1998, que adopta um programa comunita´rio plurianual de incentivo ao estabelecimento da Sociedade da Informaça˜o na Europa (“Sociedade da Informaça˜o”) (JO L 107 de 7. 4. 1998, p. 10). ». Artigo 2. o A presente decisa˜o entra em vigor em 3 de Junho de 1999, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificaço˜ es, em conformidade com o n. o 1 do artigo 103. o do acordo. A presente decisa˜o é aplica´vel com efeitos desde 1 de Janeiro de 1999. (1) JO L 148 de 22. 6. 2000, p. 54. (2) JO L 107 de 7. 4. 1998, p. 10. L 284/56 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 9. 11. 2000 A presente decisa˜o sera´ publicada na secça˜o EEE e no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias. Artigo 3. o Feito em Bruxelas, em 2 de Junho de 1999. Pelo Comité Misto do EEE O Presidente F. BARBASO


title: Règlement (CE) n° 1163/1999 de la Commission, du 2 juin 1999, déterminant, pour la campagne 1999, la perte estimée de revenu, le montant estimé de la prime payable par brebis et par chèvre, et fixant le montant du premier acompte de cette prime ainsi que le montant d'un acompte sur l'aide spécifique à l'élevage ovin et caprin dans certaines zones défavorisées de la Communauté

eurovoc_concepts:
financial loss
goat
less-favoured agricultural area
marketing year
sheep
slaughter premium

text: L 140/20 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 3. 6. 1999 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 1163/1999 DE LA COMMISSION du 2 juin 1999 d(cid:130)terminant, pour la campagne 1999, la perte estim(cid:130)e de revenu, le montant estim(cid:130) de la prime payable par brebis et par ch(cid:138)vre, et fixant le montant du premier acompte de cette prime ainsi que le montant d’un acompte sur l’aide sp(cid:130)cifique (cid:133) l’(cid:130)levage ovin et caprin dans certaines zones d(cid:130)favoris(cid:130)es de la Communaut(cid:130) LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, (CEE) no 2467/98 du Conseil du 3 vu le r(cid:138)glement novembre 1998 portant organisation commune des march(cid:130)s dans le secteur des viandes ovine et caprine (1), et notamment son article 5, paragraphe 6, vu le r(cid:138)glement (CEE) no 1601/92 du Conseil du 15 juin 1992 relatif (cid:133) des mesures sp(cid:130)cifiques concernant certains produits agricoles en faveur des (cid:140)les Canaries (2), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2348/96 (3), et notamment son article 13, (1) (2) (3) consid(cid:130)rant que l’article 5, paragraphes 1 et 5, du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98 pr(cid:130)voit l’octroi d’une prime pour compenser une perte (cid:130)ventuelle de revenu des producteurs de viande ovine et, dans certaines zones, de viande caprine; que ces zones sont d(cid:130)finies (cid:133) l’annexe I du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98 et (cid:133) l’article 1er du r(cid:138)glement (CEE) no 1065/86 de la Commission du 11 avril 1986 d(cid:130)ter- minant les zones de montagne dans lesquelles la prime peut (cid:136)tre octroy(cid:130)e (4), modifi(cid:130) par le r(cid:138)gle- ment (CEE) no 3519/86 (5); consid(cid:130)rant que, en application de l’article 5, para- graphe 6, du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98, et afin de permettre le versement d’un acompte aux producteurs de viande ovine et de viande caprine, il convient d’estimer la perte de revenu pr(cid:130)visible en tenant compte de l’(cid:130)volution pr(cid:130)visible des prix de march(cid:130); (CEE) no 2467/98, consid(cid:130)rant que, selon l’article 5, paragraphe 2, du le montant de la r(cid:138)glement prime par brebis pour les producteurs d’agneaux lourds est obtenu en affectant la perte de revenu, vis(cid:130)e au paragraphe 1, deuxi(cid:138)me alin(cid:130)a, dudit article, d’un coefficient exprimant la production moyenne annuelle de viande d’agneau lourd par brebis produisant ces agneaux, exprim(cid:130)e par 100 kilogrammes poids carcasse; que le coefficient pour 1999 n’a pas encore pu (cid:136)tre fix(cid:130) compte tenu de (4) (5) (6) de l’absence communautaires statistiques compl(cid:138)tes; qu’il y a lieu, dans l’attente de cette fixation, d’utiliser un coefficient provisoire; que l’article 5, paragraphe 3, fixe (cid:130)galement le montant par brebis pour les producteurs d’agneaux l(cid:130)gers et par femelle de l’esp(cid:138)ce caprine (cid:133) 80 % de la prime par brebis pour les producteurs d’agneaux lourds; (CEE) no 2467/98, consid(cid:130)rant que, en application de l’article 13 du r(cid:138)glement le montant de la prime doit (cid:136)tre diminu(cid:130) de l’incidence sur le prix de base du coefficient pr(cid:130)vu au paragraphe 2 de cette disposition; que ce coefficient a (cid:130)t(cid:130) fix(cid:130) par l’article 13, paragraphe 4, dudit r(cid:138)glement (cid:133) 7 %; consid(cid:130)rant que, conform(cid:130)ment (cid:133) l’article 5, para- graphe 6, du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98, l’acompte semestriel est fix(cid:130) (cid:133) 30 % du montant de la prime pr(cid:130)vue; que, selon l’article 4, paragraphe 3, du r(cid:138)glement (CEE) no 2700/93 de la Commis- sion (6), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 1526/96 (7), l’acompte n’est vers(cid:130) que si son montant est (cid:130)gal ou sup(cid:130)rieur (cid:133) 1 EUR; consid(cid:130)rant que, par le r(cid:138)glement (CEE) no 1323/90 du Conseil (8), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)gle- ment (CE) no 193/98 (9), le Conseil a institu(cid:130) une aide sp(cid:130)cifique (cid:133) l’(cid:130)levage ovin et caprin dans certaines zones d(cid:130)favoris(cid:130)es de la Communaut(cid:130); qu’il a stipul(cid:130) que l’aide est octroy(cid:130)e aux m(cid:136)mes conditions que celles pr(cid:130)vues pour l’octroi de la prime au b(cid:130)n(cid:130)fice des producteurs de viandes ovine et caprine; que, vu l’incertitude de la situation actuelle du march(cid:130) dans certains (cid:144)tats membres, il y a lieu de pr(cid:130)voir que les (cid:144)tats membres soient autoris(cid:130)s, pour la campagne 1999, (cid:133) verser d(cid:138)s maintenant un acompte repr(cid:130)sentant 90 % de cette aide; (7) consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CEE) no 1601/92 pr(cid:130)voit l’application de mesures sp(cid:130)cifiques rela- tives (cid:133) la production agricole aux (cid:140)les Canaries; que celles-ci comportent l’octroi d’une prime compl(cid:130)- mentaire aux producteurs d’agneaux l(cid:130)gers et de (1) JO L 312 du 20. 11. 1998, p. 1. (2) JO L 173 du 27. 6. 1992, p. 13. (3) JO L 320 du 11. 12. 1996, p. 1. (4) JO L 97 du 12. 4. 1986, p. 25. (5) JO L 325 du 20. 11. 1986, p. 17. (6) JO L 245 du 1. 10. 1993, p. 99. (7) JO L 190 du 31. 7. 1996, p. 21. (8) JO L 132 du 23. 5. 1990, p. 17. (9) JO L 20 du 27. 1. 1998, p. 18. 3. 6. 1999 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 140/21 ch(cid:138)vres aux m(cid:136)mes conditions que celles arr(cid:136)t(cid:130)es pour l’octroi de la prime vis(cid:130)e (cid:133) l’article 5 du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98; que ces conditions pr(cid:130)voient que l’Espagne est autoris(cid:130)e (cid:133) verser un acompte sur ladite prime compl(cid:130)mentaire; (8) consid(cid:130)rant que les mesures pr(cid:130)vues au pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sont conformes (cid:133) l’avis du comit(cid:130) de gestion des ovins et caprins, A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Il est estim(cid:130) une diff(cid:130)rence entre le prix de base, diminu(cid:130) de l’incidence du coefficient pr(cid:130)vu (cid:133) l’article 13, para- graphe 2, du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98, et le prix de march(cid:130) pr(cid:130)visible pendant la campagne 1999 de 153,785 EUR par 100 kilogrammes. Article 2 Le montant estim(cid:130) de la prime payable par brebis 1. est le suivant: (cid:190) producteurs d’agneaux lourds: 24,113 EUR, (cid:190) producteurs d’agneaux l(cid:130)gers: 19,290 EUR. En application de l’article 5, paragraphe 6, du r(cid:138)gle- 2. ment (CEE) no 2467/98, le premier acompte que les (cid:144)tats membres sont autoris(cid:130)s (cid:133) verser aux producteurs est fix(cid:130) comme suit: (cid:190) producteurs d’agneaux lourds: 7,234 EUR par brebis, (cid:190) producteurs d’agneaux l(cid:130)gers: 5,787 EUR par brebis. En application de l’article 5, paragraphe 6, du r(cid:138)gle- 2. ment (CEE) no 2467/98, le premier acompte que les (cid:144)tats membres sont autoris(cid:130)s (cid:133) verser aux producteurs de viande caprine situ(cid:130)s dans les zones d(cid:130)sign(cid:130)es au para- graphe 1 est fix(cid:130) (cid:133) 5,787 EUR par femelle de l’esp(cid:138)ce caprine. Article 4 Un acompte sur l’aide sp(cid:130)cifique au b(cid:130)n(cid:130)fice des produc- teurs de viandes ovine et caprine situ(cid:130)s dans les zones d(cid:130)favoris(cid:130)es, au sens de la directive 75/268/CEE du Conseil (1), que les (cid:144)tats membres sont autoris(cid:130)s (cid:133) verser en application de l’article 1er, paragraphe 1, du r(cid:138)glement (CEE) no 1323/90, est fix(cid:130) comme suit: (cid:190) 5,977 EUR par brebis pour les producteurs vis(cid:130)s (cid:133) l’article 5, paragraphes 2 et 4, dudit r(cid:138)glement, (cid:190) 5,379 EUR par brebis pour les producteurs vis(cid:130)s (cid:133) l’article 5, paragraphe 3, dudit r(cid:138)glement, (cid:190) 5,379 EUR par ch(cid:138)vre pour les producteurs vis(cid:130)s (cid:133) l’article 5, paragraphe 5, dudit r(cid:138)glement. Article 5 En application de l’article 13, paragraphe 3, du r(cid:138)glement (CEE) no 1601/92, le premier acompte sur la prime compl(cid:130)mentaire pour la campagne 1999 aux producteurs d’agneaux l(cid:130)gers et de ch(cid:138)vres situ(cid:130)s dans les Canaries dans les limites pr(cid:130)vues (cid:133) l’article 1er, paragraphe 1, du r(cid:138)glement fix(cid:130) comme suit: (CEE) no 3493/90 du Conseil (2) est (cid:190) 2,045 EUR par brebis pour les producteurs vis(cid:130)s (cid:133) l’article 5, paragraphe 3, dudit r(cid:138)glement, (cid:190) 2,045 EUR par ch(cid:138)vre pour les producteurs vis(cid:130)s (cid:133) l’article 5, paragraphe 5, dudit r(cid:138)glement. Article 3 Le montant estim(cid:130) de la prime payable par femelle 1. de l’esp(cid:138)ce caprine dans les zones d(cid:130)sign(cid:130)es (cid:133) l’annexe I du r(cid:138)glement (CEE) no 2467/98 et (cid:133) l’article 1er du r(cid:138)gle- ment (CEE) no 1065/86 est de 19,290 EUR. Article 6 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le troisi(cid:138)me jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 2 juin 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 128 du 19. 5. 1975, p. 1. (2) JO L 337 du 4. 12. 1990, p. 7


title: Komission asetus (EY) N:o 1160/1999, annettu 2 päivänä kesäkuuta 1999, sellaisenaan vietävän valkoisen sokerin ja raakasokerin vientitukien vahvistamisesta

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: L 140/14 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 3. 6. 1999 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1160/1999, annettu 2 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1999, sellaisenaan viet(cid:132)v(cid:132)n valkoisen sokerin ja raakasokerin vientitukien vahvistami- sesta EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon sokerialan yhteisest(cid:132) markkinaj(cid:132)rjeste- lyst(cid:132) 1 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1148/98 (2), ja erityisesti sen 19 artiklan 4 kohdan ensim- m(cid:132)isen alakohdan a alakohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksen (ETY) N:o 1785/81 19 artiklan nojalla mainitun asetuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita koskevien maailmanmarkkinoiden noteerausten tai hintojen ja kyseisten tuotteiden yhteis(cid:148)n hintojen v(cid:132)linen erotus voidaan korvata vientituella, asetuksen (ETY) N:o 1785/81 mukaan denaturoimat- toman ja sellaisenaan viedyn valkoisen sokerin ja raakaso- kerin tukea vahvistettaessa on otettava huomioon yhteis(cid:148)n ja maailman sokerimarkkinoiden tilanne ja erityisesti mainitun asetuksen 17a artiklassa tarkoitetut hinnat ja kustannukset; saman artiklan mukaisesti olisi my(cid:148)s otet- tava huomioon suunniteltuun vientiin liittyv(cid:132)t taloudel- liset n(cid:132)k(cid:148)kohdat, raakasokerin tuki on vahvistettava vakiolaadulle; vakio- laatu m(cid:132)(cid:132)ritell(cid:132)(cid:132)n raakasokerin vakiolaadusta ja yhteis(cid:148)n rajanylityspaikasta sokerialan cif-hintojen laskemiseksi 9 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) huhtikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 431/68 (3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 3290/94 (4), 1 artiklassa; kyseinen tuki vahvistetaan lis(cid:132)ksi asetuksen (ETY) N:o 1785/81 17a artiklan 4 kohdan mukaisesti; kandisokeri m(cid:132)(cid:132)ritell(cid:132)(cid:132)n sokerialan vientitukien my(cid:148)nt(cid:132)misen soveltamista koske- vista yksityiskohtaisista s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ist(cid:132) 7 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) syyskuuta 1995 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 2135/ 95 (5); t(cid:132)ll(cid:132) tavalla laskettua tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) on lis(cid:132)ttyj(cid:132) maku- tai v(cid:132)riaineita sis(cid:132)lt(cid:132)viin sokereihin sovellettava niiden sakkaroosipitoisuuden perusteella, ja sen vuoksi tuki on vahvistettava t(cid:132)m(cid:132)n pitoisuuden yht(cid:132) prosenttia kohden, maailmanmarkkinatilanne erityisvaatimukset voivat sokerin m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)paikan mukaan, tai edellytt(cid:132)(cid:132) tiettyjen markkinoiden tuen eriytt(cid:132)mist(cid:132) erityistapauksissa tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) voidaan vahvistaa luonteel- taan t(cid:132)st(cid:132) poikkeavilla s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)ksill(cid:132), tuki on vahvistettava joka toinen viikko; tukea voidaan muuttaa muuna aikana, n(cid:132)iden yksityiskohtaisten s(cid:132)(cid:132)nt(cid:148)jen soveltamisesta nykyi- seen sokerialan markkinatilanteeseen ja erityisesti sokerin noteerauksiin tai hintoihin yhteis(cid:148)ss(cid:132) ja maailmanmarkki- noilla seuraa, ett(cid:132) tuki olisi vahvistettava t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen liitteess(cid:132) esitettyjen m(cid:132)(cid:132)rien mukaiseksi, ja t(cid:132)ss(cid:132) asetuksessa s(cid:132)(cid:132)detyt toimenpiteet ovat viljan hallin- tokomitean lausunnon mukaiset, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (ETY) N:o 1785/81 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen sellaisenaan viet(cid:132)vien ja denatu- roimattomien tuotteiden vientituet vahvistetaan liitteess(cid:132) esitettyjen m(cid:132)(cid:132)rien mukaisiksi. 2 artikla (1) EYVL L 177, 1. 7. 1981, s. 4. (2) EYVL L 159, 3. 6. 1998, s. 38. (3) EYVL L 89, 10. 4. 1968, s. 3. (4) EYVL L 349, 31. 12. 1994, s. 105. T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 3 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1999. (5) EYVL L 214, 8. 9. 1995, s. 16. 3. 6. 1999 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 140/15 T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa j(cid:132)sen- valtioissa. Tehty Brysseliss(cid:132) 2 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1999. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen sellaisenaan viet(cid:132)v(cid:132)n valkoisen sokerin ja raakasokerin vientitukien vahvistamisesta 2 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) kes(cid:132)kuuta 1999 annettuun komission asetukseen LIITE Tuotekoodi 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) (cid:190) EUR/100 kg (cid:190) 45,77 45,05 45,77 45,05 (1) (1) (2) (1) (1) (2) (cid:190) EUR/1 % sakkaroosia (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 91 00 9000 0,4975 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 (cid:190) EUR/100 kg (cid:190) 49,75 48,97 48,97 (cid:190) EUR/1 % sakkaroosia (cid:253) 100 kg (cid:190) 1701 99 90 9100 0,4975 (1) T(cid:132)t(cid:132) m(cid:132)(cid:132)r(cid:132)(cid:132) sovelletaan raakasokeriin, jonka tuotto on 92 %. Jos viedyn raaka- sokerin tuotto poikkeaa 92 %:sta, sovellettavan tuen m(cid:132)(cid:132)r(cid:132) lasketaan asetuksen (ETY) N:o 1785/81 17 a artiklan 4 kohdan s(cid:132)(cid:132)nn(cid:148)sten mukaisesti. (2) Vahvistaminen keskeytetty komission asetuksella (ETY) N:o 2689/85 (EYVL L 255, 26. 9. 1985, s. 12), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) 3251/85 (EYVL N:o L 309, 21. 11. 1985, s. 14)


title: Resolutie van het Comité van de Regio's over het "Europese werkgelegenheidspact"

eurovoc_concepts:
EU employment policy
economic policy
job creation
secondary sector
single market
small and medium-sized enterprises

text: C 293/70 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 13. 10. 1999 Resolutie van het Comité van de Regio’s over het „Europese werkgelegenheidspact” (1999/C 293/14) HET COMITE´ VAN DE REGIO’S, gezien het besluit van het Bureau van 7 mei 1999 om een resolutie ter zake op te stellen en commissie 6 „Werkgelegenheid, economisch beleid, interne markt, industrie, MKB” met de voorbereidende werkzaamheden te belasten; gezien de Europese Top van Keulen van 3 en 4 juni 1999, waar het Duitse voorzitterschap voorstellen inzake een Europees werkgelegenheidspact zal voorleggen; gezien zijn eerdere adviezen over het thema „werkgelegenheid”, t. w. : „Lokale en regionale overheden in het raakvlak tussen onderwijs en bedrijfsleven” (1); „Voorstel voor een besluit van de Raad betreffende maatregelen voor financiële bijstand aan innoverende en banenscheppende kleine en middelgrote ondernemingen (KMO’s) — het groei- en werkgelegenheids- initiatief” (2); „Aanstaande vaststelling van de globale richtsnoeren voor het economisch beleid” (3); ‘Van richtsnoeren tot actie: De nationale plannen voor de „Mededeling van de Commissie: werkgelegenheid‘”en de „Mededeling van de Commissie: ‘Voorstel voor richtsnoeren voor het werkgelegenheidsbeleid van de lidstaten in 1999‘” (4); „Mededeling van de Commissie: ‘De aanpassing en de bevordering van de sociale dialoog op communautair niveau‘” en het „Ontwerp van een besluit van de Raad tot wijziging van Besluit 70/532/EEG houdende instelling van het Permanente Comité voor arbeidsmarktvraagstukken van de Europese Gemeenschappen” (5); gezien de door commissie 6 op 11 mei 1999 voorbereide ontwerpresolutie (rapporteur: H. Jensen); overwegende dat het in veel lidstaten vooral de lokale en regionale overheden zijn die de omstandigheden en voorwaarden scheppen waarbinnen de ondernemingen hun werkzaamheden moeten uitoefenen; dat een belangrijke taak die zij hebben, het steunen van de economische en industriële ontwikkeling in hun gebied is door een gezond socio-economisch klimaat te bieden dat ondernemingen kan aantrekken, en waar bedrijven zich kunnen vestigen en ontwikkelen; overwegende dat lokale en regionale overheden de unieke taak hebben onderwijs en opleiding te verschaffen en de economische ontwikkeling te stimuleren en zo kunnen helpen de kloof tussen onderwijs en bedrijfsleven te dichten; dat zij door hun strategische plaats in de maatschappij in staat zijn de samenwerking en het overleg tussen alle betrokken groepen op lokaal en regionaal niveau in beide sectoren aan te moedigen; overwegende dat voor lokale en regionale overheden een cruciale rol is weggelegd bij het scheppen van werkgelegenheid — als werkgevers en door het creëren van goede kadervoorwaarden voor het bedrijfsleven; dat zij werk bieden aan een groot aantal mensen, daar zij bevoegd zijn om de lokale en regionale economie te stimuleren en daar ook nauw bij betrokken zijn, waar nodig verantwoordelijkheden op het gebied van de arbeidsbemiddeling hebben en grote kennis bezitten van de lokale omstandigheden, vooral wat de sociale integratie betreft; overwegende dat het Comité een initiatief „Lokale activiteiten voor werkgelegenheid 1999” heeft voorgesteld, met behulp waarvan lokale en regionale overheden de uitvoering van de nationale actieplannen op het gebied van werkgelegenheid kunnen ondersteunen; overwegende dat het Comité en regionale en lokale overheden en/of hun organisaties betrokken dienen te worden bij de implementatie van de instrumenten ter bevordering en versterking van de sociale dialoog op communautair niveau, (1) CDR 346/96 fin — PB C 116 van 14. 4. 1997, blz. 98. (2) CDR 46/98 fin — PB C 251 van 10. 8. 1998, blz. 41. (3) CDR 110/98 fin — PB C 51 van 22. 2. 1999, blz. 63. (4) CDR 279/98 fin — PB C 51 van 22. 2. 1999, blz. 59. (5) CDR 343/98 fin — PB C 93 van 6. 4. 1999, blz. 54. 13. 10. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 293/71 heeft tijdens zijn 29e zitting van 2 en 3 juni 1999 (vergadering van 2 juni) de volgende resolutie aangenomen. Het Comité van de Regio’s: 1. steunt de hoofddoelstelling van het werkgelegenheidspact om het macro-economisch beleid van de lidstaten te coördineren en economische groei en toename van de werkgelegenheid hand in hand te laten gaan zonder daarbij afbreuk te doen aan de prijsstabiliteit. 2. acht het van belang dat de inspanningen van de lidstaten op het vlak van de werkgelegenheid worden geflankeerd door een Europees werkgelegenheidspact. Een betere coör- dinatie van het economisch en begrotingsbeleid van de lidstaten, harmonisatie van de belastingen op energie en kapitaalopbrengsten en het waarborgen een eerlijke belastingconcurrentie is wenselijk. De noodzakelijke in- spanningen in de lidstaten om de werkgelegenheidsproble- men op te lossen moeten door de EU worden ondersteund en aangevuld. 3. steunt de rol die de sociale partners in het pact krijgen toebedeeld, maar betreurt dat niet uitvoerig wordt ingegaan op de rol van de lokale en regionale overheden, zoals wel het geval is in de nieuwe mededeling van de Commissie inzake het beleid van de Gemeenschap ter bevordering van de werkgelegenheid. 4. onderstreept dat bij dit soort initiatieven in verband met het EU-werkgelegenheidspact nadruk dient te liggen op naleving van het subsidiariteitsbeginsel en de diverse nationale arbeidsmarktordeningen, waaronder de verschil- lende manieren waarop de cao’s en de loonvorming zijn geregeld, in acht genomen moeten worden. 5. wijst op de doorslaggevende rol die de regionale overheden bij het realiseren van de hoofddoelstelling om banen te scheppen als beleidsmakers èn als werkgevers spelen door een groot aantal uiteenlopende initiatieven uit te voeren, die op het scheppen van duurzame werkgelegenheid, de belangrijkste doelstelling, zijn gericht; juist op het regionale niveau worden de meeste initiatieven ter bevordering van de werkgelegenheid verwezenlijkt, met name voor kansarme groepen (zie ook bovengenoemde adviezen van het Comité). 6. acht het van essentieel belang dat gemeenten en regio’s zoveel mogelijk ruimte krijgen om werkgelegenheidsmaat- regelen op de meest doelmatige wijze te plannen en uit te voeren; dit dient te gebeuren in samenwerking met de sociale partners en in overeenstemming met de vier pijlers van de EU-richtsnoeren voor de werkgelegenheid (1999): • inzetbaarheid; • ondernemingszin; • • aanpassingsvermogen; gelijke kansen. 7. wijst erop dat de regionale/lokale overheden een zelfstan- dig werkgelegenheidsbeleid moeten kunnen voeren om de kwalificaties van arbeidskrachten en de behoeften van de lokale bedrijven op elkaar af te stemmen; aangezien een effectief werkgelegenheidsbeleid een dergelijke autonomie vereist, herhaalt het Comité dat het noodzakelijk is de regionale/lokale overheden meer te betrekken bij de uitwer- king van de nationale actieplannen op het vlak van de werkgelegenheid. 8. wijst erop dat de territoriale werkgelegenheidspacten een voorbeeld van goed functionerende partnerschappen op lokaal en regionaal niveau vormen en dat de lokale en regionale overheden binnen deze partnerschappen een sleutelfunctie vervullen. 9. vindt dat de ervaringen die met de territoriale werkgelegen- heidspacten zijn opgedaan en de nieuwe gebruiken die door deze pacten zijn ontstaan, bij de uitwerking van de nationale actieplannen op het gebied van de werkgelegen- heid serieus in aanmerking moeten worden genomen. 10. onderstreept dat de territoriale werkgelegenheidspacten mogelijkheden bieden om beleidsinstrumenten ten behoe- ve van de werkgelegenheid op gecoördineerde wijze in te zetten, bijvoorbeeld om kleine bedrijven op te zetten op nieuwe onzekere markten waar de risico’s voor nieuwe bedrijven vrij groot zijn; de werkgelegenheidspacten voor- zien ook in goede mogelijkheden voor verdere uitbouw en follow-up van bestaande initiatieven. 11. wijst op de betekenis van EU-programma’s en -fondsen ter bevordering van de werkgelegenheid; met name de Structuurfondsen, de steun ten behoeve van innoverende acties en coördinatie van de verschillende actieterreinen van het werkgelegenheidsbeleid op lokaal en regionaal niveau zijn bijzonder belangrijk. 12. acht het van groot belang dat voor de volgende groepen speciale, intensieve maatregelen worden getroffen: 1. —jongeren en vrouwen; 2. groepen die van de arbeidsmarkt dreigen te worden uitgesloten; 3. ouderen op de arbeidsmarkt; 4. groepen die niet over de gewenste kwalificaties be- schikken; 5. groepen met andere problemen dan werkloosheid; 6. vluchtelingen. 13. wijst erop dat tijdige en doelgerichte maatregelen, met name ten behoeve van jonge werklozen en vrouwen, van groot belang zijn, onder meer om langdurige werkloosheid te voorkomen en gelijke behandeling te stimuleren. C 293/72 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 13. 10. 1999 14. acht speciale maatregelen ten behoeve van groepen die van de arbeidsmarkt dreigen te worden uitgesloten, bijvoor- beeld wegens een slechte gezondheid of laag opleidingsni- veau, van groot belang. werken, opleiding te volgen of van flexibele werktijden gebruik te maken, enz. , alleen in onderling overleg tussen werknemers en werkgevers geïntroduceerd zouden moeten worden. 15. wijst erop dat ouderen zowel uit economisch oogpunt als vanwege hun ervaring van groot belang zijn. Er moeten initiatieven worden ontwikkeld om te helpen voorkomen dat ouderen de arbeidsmarkt verlaten. 16. acht het van belang dat naar meer flexibiliteit op de arbeidsmarkt wordt gestreefd; mensen moeten bijvoor- beeld gemakkelijk een opleiding kunnen gaan volgen of een nieuwe baan in een andere sector kunnen vinden; in dit verband is het van belang dat wordt onderzocht hoe een flexibelere arbeidsorganisatie tot stand gebracht kan worden, zodat werktijden aan de levensfasen van mensen kunnen worden aangepast. 17. onderstreept dat wijzigingen in de werksituatie, waarbij b. v. de mogelijkheid wordt geboden een nieuwe baan in een andere sector te zoeken, tot op hogere leeftijd te blijven 18. meent dat er speciale maatregelen moeten worden geno- men om werklozen met lichamelijke en/of geestelijke problemen aan het werk te helpen. 19. is ervan overtuigd dat een effectieve integratie van vluch- telingen die de EU opneemt, ook integratie op de arbeids- markt moet omvatten; wat de tijdelijke opname van vluchtelingen uit het voormalige Joegoslavië betreft, wordt het streven van de EU om deze mensen naar hun land te laten terugkeren, gesteund. 20. benadrukt tenslotte dat het van belang is dat er meer comparatieve statistische gegevens over de arbeidsmarkt- situatie in de lidstaten worden opgesteld, zodat de beste voorwaarden en praktijken op het gebied van de werkgele- genheid andere lidstaten tot inspiratie en voorbeeld kunnen dienen. Brussel, 2 juni 1999. De voorzitter van het Comité van de Regio’s Manfred DAMMEYER


title: Toinen komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille Bergenissä 13 ja 14 äivänä maaliskuuta 1997 pidetyn kalastusalueiden yhdentämistä ja ympäristökysymyksiä käsittelevän miniterikokouksen päätelmiä koskevan lausunnon täytäntöönpanosta

eurovoc_concepts:
Norway
common fisheries policy
environmental protection
fishery management
ministerial meeting

formats: html pdf

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 02. 06. 1999 KOM(1999)270 lopull. TOINEN KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE BERGENISSÄ 13 JA 14 PÄIVÄNÄ MAALISKUUTA 1997 PIDETYN KALASTUSALUEIDEN YHDENTÄMISTÄ JA YMPÄRISTÖKYSYMYKSIÄ KÄSITTELEVÄN MINISTERIKOKOUKSEN PÄÄTELMIÄ KOSKEVAN LAUSUNNON TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA 1. JOHDANTO Tämä kertomus on jäsennelty samalla tavalla kuin komission vuonna 1998 tekemä kertomus (KOM(1998)326 lopullinen, 19. 5. 1998). Samoin kuin edeltäjässään, tässä ja kertomuksessa Toimintalinjat. Tässä käsitellään jaksoa Toimenpiteet, joka muodostaa suurimman osan päätelmiä koskevasta lausunnosta ja joka koskee suorimmin toimivaltaisia viranomaisia. Yleensä tässä kertomuksessa on mukana yhteisön tasolla toteutetut toimet, mutta ei tietoja yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä. Pääperiaatteet, Hallintotavoitteet käsitellä jaksoja ei 2. KUTEVAN KANNAN BIOMASSAN UUDISTAMINEN TAI SÄILYTTÄMINEN (Päätelmiä koskevan lausunnon 6 ja 7 jakso) Vuoden 1998 aikana ICES otti käytäntöön ennalta varautuvan lähestymistavan periaatteen kalastuksen hallinnossa (kohde- ja rajamäärät; ks. jäljempänä). Tämä ennalta varautuva lähestymistapa otettiin kokonaisuudessaan mukaan ICES:in vuoden 1999 kaupallisia kalakantoja koskeviin hallintotiedotteisiin, jotka ovat olleet saatavilla marraskuusta 1998. ICES:in kehittämä kalastuksen hallinnon ennalta varautumisen periaate otettiin laajalti huomioon silloin, kun komissio valmisteli ehdotustaan vuoden 1999 suurimmiksi sallituiksi saaliiksi (TAC:eiksi) ja kiintiöiksi. Joulukuun 1998 kokouksessaan neuvosto saattoi hyväksyä ilman muutoksia suurimman osan Pohjanmeren ministerikokouksen soveltamisalaan kuuluvien kalakantojen TAC:eista sellaisina kuin komissio oli ne ehdottanut (18 päivänä joulukuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 48/1999). Vuoden 1998 vuosittaisessa EY:n ja Norjan Pohjanmeren kalakantoja käsittelevässä kahdenvälisessä kokouksessa osapuolet totesivat, että ICES:in ilmoituksen mukaan monet Pohjanmeren tärkeät pohjakalalajien ja pelagisten lajien kannat ovat turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella. Osapuolet olivat yhtä mieltä siitä, että kantojen kokonaistilanteen parantamiseksi tarvitaan jatkuvia ponnistuksia. EY ja Norja sopivat nykyisen punakampelakannan tilanteen perusteella monivuotisen palauttamiseksi hallintosuunnitelmien kutevan ennalleen. EY:n johtaa pitäisi kalastuskuolleisuuden vähenemiseen vuoteen 1998 verrattuna ja täten edesauttaa kutevan kannan uudistamista. biomassan punakampelan TAC:in jatkamisesta ja Norjan sopiman kannan Vaikka silakkakannat osoittavat kannustavia uusiutumisen merkkejä vuoden 1996 vaikeasta tilanteesta, EY ja Norja päättivät, että on tarpeen jatkaa niiden vuonna 1996 aloittamaa perussäännöksiä. Kohdennettua kilohailin kalastusta koskevia erityissäännöksiä, joiden tarkoituksena oli sivusaaliiden rajoittaminen, jatkettiin vuosiksi 1998 ja 1999. uusiutumissuunnitelman sillikannan EY:n ja Norjan välisiä makrillin hoitosuunnitelman parantamista (mukaan lukien sellaiset aiheet kuin kuolleisuuden kohdetaso ja kutevan kannan biomassan jotka aloitettiin vuonna vähimmäiskohdetaso) koskevia kahdenvälisiä neuvotteluja, 1995, jatkettiin vuonna 1998. Vaikka edistystä tapahtuu koko ajan, tämä prosessi ei ole vielä päättynyt. Tämä johtuu osittain aiheen monitahoisuudesta. Vuoden 1998 ja 1999 TAC:it vahvistettiin sovittujen kuolleisuuden kohdetasojen mukaisesti. 2 On olemassa toiveikkaita merkkejä siitä, että viime vuosina turskan kalastuskuolleisuus ja sen olisi vähentynyt. Kutevan kannan biomassa on viime aikoina lisääntynyt odotetaan lisääntyvän edelleen kunhan vuoden 1996 runsasmääräiset poikaset tulevat sukukypsiksi. Vuoden 1999 TAC:iksi on vahvistettu 132 400 tonnia, mikä vähentää edelleen merkittävästi tämän kannan kalastuskuolleisuutta. EY ja Norja toivovat tällä tavoin vakiinnuttavansa kutevan kannan biomassan etenevän uusiutumisen. EY ja Norja ovat sopineet pitävänsä vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla kokouksen ennalta varautuvan lähestymistavan täytäntöönpanosta kalastuksen hallinnossa. Tässä kokouksessa käsitellään suurinta osaa Pohjanmeren kaupallisesti tärkeistä kannoista. kertaa TAC:eja Edellä mainitussa neuvoston kokouksessa komissiota kehotettiin ehdottamaan ja Pohjanmeren ensimmäistä pohjankatkarapukannoille (jälkimmäiselle on jo olemassa TAC Skagerrakissa ja Kattegatissa). Komissio sitoutui antamaan tästä ehdotuksia neuvostolle vuoden 1999 alussa. pistepunahai-, täpläpunahai- Vuonna 1998 ICES vahvisti kohde- ja rajamäärät useimmille päätelmiä koskevan lausunnon liitteenä oleville kannoille. Viitemäärät vahvistettiin turskalle, koljalle, silakalle, makrillille, pohjankatkaravulle, harmaaturskalle, punakampelalle, seitille, tuulenkalalle, kielikampelalle ja valkoturskalle. Neuvosto ei ole vielä virallistanut ICES:in laatimaa viitemääriin perustuvaa kalastuksen hallinnon ennalta varautuvaa lähestymistapaa. Kantojen arvioinnin ja ennusteiden osalta voidaan todeta, että ICES on laatinut ne uudestaan merikrotille, lasikampelalle, harmaaturskalle ja tuulenkalalle. 3. KALASTUSKAPASITEETIN JA/TAI PYYNTIPONNISTUKSEN VÄHENTÄMINEN (Päätelmiä koskevan lausunnon 6. 9 jakso) tavoitteet vahvistetaan monivuotisissa ohjausohjelmissa ja/tai pyyntiponnistuksen vähentämistä Yhteisön laivaston kalastuskapasiteettia koskevat (MOO). Ne vahvistetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92, "perusasetuksen", 11 artiklan mukaisesti ja niiden tavoitteena on vähentää laivaston kapasiteettia ja pyyntiponnistusta tasolle, jolla voidaan varmistaa saatavilla olevien kalavarojen pitkäaikainen tasapaino. Nykyinen ohjelma (MOO IV) on lajissaan neljäs ja se kattaa 1. 1. 1997 ja 31. 12. 2001 välisen ajan. neuvoston asetuksessa MOO IV:n tavoitteiden asettamista koskevat ohjeet annettiin 26 kesäkuuta 1997 prosentin annetussa pyyntiponnistuksen vähennykseen häviämisvaarassa olevien kantojen osalta ja 20 prosentin vähennykseen liikakalastettujen kantojen osalta. Näitä määriä tasoitetaan sen mukaisesti, miten suuri osuus saaliista koostuu näistä kannoista. Kapasiteetin vähentämistä ei sovelleta kokonaispituudeltaan alle 12-metrisiin, passiivisia pyydyksiä käyttäviin aluksiin. 97/413/EY. Niillä pyritään 30 MOO IV:ssä määritellään jokaisen jäsenvaltion osalta ne laivaston osat kalakannoittain ja pyydyksittäin, joiden pyyntiponnistusta vähennettävä 31. 12. 2001 mennessä. Siinä vahvistetaan myös vuosittaiset välitavoitteet sen varmistamiseksi, että vähennykset 3 toteutetaan asteittain. Vuoden 1997 aikana yhteisön laivaston vetoisuus pieneni noin 2 prosenttia ja teho 3 prosenttia. Aktiivisia pyydyksiä, kuten trooleja tai kurenuottia, käyttävien alusten kapasiteetin vähentäminen voidaan toteuttaa vähentämällä sekä kalastustoimintaa että kapasiteettia, edellyttäen, että voidaan valvoa asianmukaisesti selkeästi määriteltyjen kohdesaaliiden kalastusta. Saksa, Ranska, Alankomaat, Irlanti, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat käyttäneet hyväkseen tätä mahdollisuutta joissakin laivastonosissa. Kaikki muut toteuttaa MOO IV:n tavoitteet yksinomaan kapasiteettia jäsenvaltiot aikovat vähentämällä. 4. NUORTEN KALOJEN, ÄYRIÄISTEN JA NILVIÄISTEN SUOJELU (Päätelmiä koskevan lausunnon 8 jakso) Yksi mahdollinen toimenpide, joka voisi johtaa turskan kutevan kannan biomassan keskipitkän aikavälin lisääntymiseen on kiellettyjen kalastusalueiden ja –aikojen ("box") vahvistaminen nuorten yksilöiden parvien suojelemiseksi. Nuoret turskat, jotka eivät parveile selvästi rajatuilla maantieteellisillä alueilla tarpeeksi pitkiä aikoja, vaikeuttavat tätä lähestymistapaa. Tästä huolimatta monet jäsenvaltiot olivat vuoden 1998 alussa pystyneet väliaikaisen kalastuskiellon nuorten turskien paikallisen parven suojelemiseksi Helgolandin lahdella. toimenpiteenä toteuttamaan kansallisena yhteisenä Neuvosto päätti vahvistaa toistaiseksi voimassaolevana väliaikaisena toimenpiteenä eri silmäkoot pistepunahaita ja täpläpunahaita pyytäville kiinteille pyydyksille. Nämä kaksi lajia on yleensä yhdistetty saman silmäkoon alle, mikä ei ole toivottavaa niiden täysikasvuisten yksilöiden kokoeroihin nähden. 1 päivästä Neuvosto hyväksyi 30 päivänä maaliskuuta 1998 asetuksen (EY) N:o 850/98 kalavarojen säilyttämisestä suojelemalla nuoria meren eliöitä teknisin toimenpitein. Tammikuun teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (29 päivänä huhtikuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) 894/97). Sekä voimassaolevat että vasta hyväksytyt asetukset koskevat muun muassa Pohjanmerta, Englannin kanaalia ja Skagerrakia. Uuden asetuksen (samoin kuin voimassaolevankin) tärkein tavoite on saattaa nuorten kalojen, äyriäisten ja nilviäisten pyynti niin vähäiseksi kuin mahdollista. nykyisen korvaa asetus 2000 tämä joka koski Tarkistetun teknisiä toimenpiteitä koskevan asetuksen yhteydessä komissio antoi neuvostolle ehdotuksen, saman kalastusmatkan aikana käytettäviä, silmäkooltaan erikokoisten verkkojen käyttöä koskevia sääntöjä ("kahden verkon sääntö"). Tässä komission ehdotuksessa käsitellään myös kalastuspäiväkirjan käyttövelvoitetta alusluokissa, joissa tätä velvoitetta ei aikaisemmin ollut. Näitä toimenpiteitä tullaan soveltamaan neuvoston hyväksynnän jälkeen 1 päivästä tammikuuta 2000. Uusien teknisiä toimenpiteitä koskevien asetusten yhteydessä komissio valmistelee edelleen kahta uutta asetusta. Toisessa annetaan niin kutsutulla punakampela-alueella kalastavia aluksia koskevia erityissäännöksiä (Ranskan, Belgian, Alankomaiden, Saksan ja Tanskan rannikkoalue, jossa on suuria nuorten punakampeloiden parvia). Toisessa annetaan katkaravun pyynnissä käytettyjä erottelutrooleja tai lajitteluristikoita 4 koskevat yksityiskohtaiset säännöt; näiden säännösten avulla nuoret kampelakalat pääsevät paremmin verkoista pois. 5. LAJIEN JA NIIDEN ELINYMPÄRISTÖJEN SUOJELU (Päätelmiä koskevan lausunnon 9 jakso) Monet tämän kertomuksen muissa jaksoissa kuvatuista toimenpiteistä ovat suotuisia niin kaikille lajeille kuin kaupalliselle kalastukselle. Erityisesti vuosittaisten TAC:ia ja kiintiöitä koskevan asetuksen, annetun asetuksen ja monivuotisten ohjausohjelmien yhdistelmällä, joiden kaikkien päämääränä on kalastuskuolleisuuden vähentäminen ja valvominen, tulee olemaan suotuisia vaikutuksia Pohjanmeren ekosysteemeihin. toimenpiteistä teknisistä Koska tuulenkalan kalastus saattaa haitata eräiden merilintulajien ravinnon saantia, ICES:ia antamaan lähitulevaisuudessa asiasta lausunnon. komissio on pyytänyt Komissio saattaa tämän perusteella antaa asiaa koskevia ehdotuksia neuvostolle. Edellä mainittujen toimenpiteiden tarkoituksena on vähentää eri lajeihin kohdistuvaa kalastuksen vaikutusta, olivat ne sitten kohdelajeja tai eivät. On myös olemassa EY:n elinympäristöjen erityistoimenpiteitä kokonaisvaltaiseksi ja lintudirektiiveissä, joita sovelletaan niin rannikko- ja merialueisiin kuin maa-alueisiin. Näiden direktiivien säännösten keskeinen osa on Natura 2000 –niminen yhteisön suojelualueiden verkoston perustaminen. yhteisön suojelemiseksi. ja elinympäristö- lajien säädetään pitämien tärkeinä Näistä lähinnä sen vuoksi, että monet Natura 2000 –hankeen aloittamista on lykätty, jättivät jäsenvaltiot eivät ole täyttäneet oikeudellisia velvoitteitaan. Jäsenvaltiot erityisesti toimittamatta kansallisia luetteloja suojeltaviksi ehdotetuista alueista määräajassa. Komissio on jatkanut asian käsittelyä kahdella tavalla: sen on ensinnäkin seminaarien ja antanut konferenssien muodossa auttaakseen niitä selvittämään kokemansa vaikeudet ja toiseksi se on nostanut kanteita sellaisia maita vastaan, jotka laiminlyövät edelleen velvollisuutensa. jäsenvaltioille työryhmien, esimerkiksi teknistä apua Teknistä avustamista on ollut muun muassa elinympäristödirektiivin täytäntöönpanosta meri- ja rannikkoalueilla pidetty konferenssi sekä rahoituksesta, hallintosuunnitelmien pidetyt kehittämisestä konferenssit. varmistamisesta toimijoiden paikallisten yhteistyön ja Oikeudellisissa asioissa on edetty siten, että eräitä jäsenvaltioita vastaa on nostettu kanteita ja toisia vastaan niitä harkitaan. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jo antanut eräitä tärkeitä tuomioita. Ne eivät liity suoraan merellisiin ongelmiin, mutta ilmaisevat komission menestystä velvoitteessaan varmistaa EY:n lainsäädännön noudattaminen tällä alalla. Suojeltaviksi ehdotettujen alueiden kansallisia luetteloja on toimitettu jatkuvasti enemmän. Ensimmäinen Atlantin alueen biomaantieteellinen seminaari pidettäneen syksyllä 1999. Seminaarissa ei heti hyväksytä lopullista luetteloa, mutta se on askel elinympäristödirektiivin täytäntöönpanossa Atlantin alueella. Tähän mennessä kaikki 13 jäsenvaltiota, joita meri- ja rannikkoalueiden asiat koskevat, ovat ehdottaneet yhteisöä 5 erityisesti kiinnostavien kohteiden luettelossaan alueita, avomeri- tai vuorovesielinympäristötyyppi. joihin kuuluu ainakin yksi Merialueiden ekosysteemien ja niiden biologisen monimuotoisuuden suojelua ja säilyttämistä koskevan vuoden 1998 annettun OSPAR-yleissopimuksen liite V olisi myös mainittava. Tämä liitteen johdannossa todetaan, että OSPAR välttää jo muiden kansainvälisten järjestöjen sopimien toimenpiteiden toistamista. Liitteen säännökset lintu- ja elinympäristödirektiivin mukaisia. Niiden ansiosta OSPARCOM voi ovat sellaisten merilajien ja –elinympäristöjen suojelemisen toteuttaa varmistamiseksi, joista ei suoraan säännellä EY:n lainsäädännössä. Tällä tavalla saadaan aikaan täydentävä luonnonsuojelutoimenpiteiden ohjelma Koillis-Atlantilla ja Pohjanmerellä. Komissio tukee uuttaa liitettä. Komissio tukee myös OSPAR:in tieteellisiä aloitteita kuten meren ekosysteemejä tutkivaa työtä. toimenpiteitä OSPAR:in vuoden 1998 kokouksen johtopäätöksissä viitataan myös yhteistyön parantamiseen Euroopan komission kanssa. Tämän toteuttamistavat ovat harkinnassa. Komissio on tukenut Biomar-hanketta, tarkoituksena on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin vesien meren biotooppien kattava luokittelujärjestelmä. Tätä tulee seuraamaan Euroopan ympäristönsuojelua käsittelevä teemakeskus EUNIS- järjestelmän kehittämisen yhteydessä. EY:n rahoitusta on myös LIFE-välineen avulla annettu eräille merellisille hankkeille kuten esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan hankkeelle merellisistä erityisistä suojelutoimien alueista. jonka on vuoksi haitallisten ympäristövaikutusten Rannikkoelinympäristöjen painotus elinympäristödirektiivissä ei ole ollut sattumaa. Rannikkovyöhyke Pohjanmeren kuormittuneinta aluetta. Suurin osa kuormituksesta johtuu maissa ja rannikkovesissä toteutetuista toimista, mutta merkittävä osa johtuu myös merellä ja syvänmeren alueilla tapahtuvasta toiminnasta. Rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskeva komission esittelyohjelma, taloudellisen toiminnan aloja (esimerkiksi kuljetus, matkailu ja kalastus) suunniteltiin siksi, että saataisiin kirjattua ja arvioitua monien Euroopan rannikkoalueiden rappion ja vääränlaisen hoidon syitä. Siinä annetaan konkreettisia esimerkkejä hyvästä rannikkoalueiden yhdennetystä koskevilla, käytöstä hallinnollisilla ja fyysisillä edellytyksillä. Komissio haluaa kannustaa julkista keskustelua näistä aiheista ja se julkaisee pian ohjelman tähänastista tuloksista kuulemisasiakirjan. johon kuuluu monia sosiaalis-taloudellisilla, kulttuuria erilaisilla hoidosta ja 6. SUOJELU MUULTA TOIMINNALTA KUIN KALASTUKSELTA (Päätelmiä koskevan lausunnon 10 jakso) Koska vedessä elävien lajien altistuminen vaarallisille aineille vaikuttaa pikemminkin kaupallisiin kalakantoihin ja –lajeihin kuin uhanalaisiin lajeihin, komissio valmistelee luetteloa etusijalla olevista aineista vesiä koskevan puitedirektiivin yhteydessä. Näihin ja mahdollisesti aineisiin tuoterajoituksia, jos tavoitteita ei saavuteta parhaan saatavilla olevan tekniikan soveltamisella. Tämä työohjelma täydentää ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettua direktiiviä (EY) N:o 96/61, jonka tavoitteena on teollisuuden päästöjen vähentäminen. laatutavoitteita soveltamaan ympäristön tullaan 6 Maatalouden alalla komissio järjesti kasvinsuojeluaineiden käytön vähentämisestä työryhmän, jossa kiellettiin tällaisten aineiden käyttö erityisen haavoittuvilla alueilla ja kiirehdittiin direktiivin (ETY) N:o 91/414 soveltamisalaan kuuluvien aktiivisten aineiden uudelleen tarkastelua. Nitraattien aiheuttaman rehevöitymisongelman osalta komissio on aloittanut kanteiden nostamisen lukuisia jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole panneet kunnolla täytäntöön nitraattidirektiiviä 91/676. Yhteisön edustajana Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelua käsittelevässä komissiossa (OSPAR) Euroopan komissio tuki OSPAR:in uusia monimuotoisuutta koskevia toimintasuunnitelmia, joilla taistellaan vaarallisia aineita ja rehevöitymistä vastaan. Ensin mainittu aihe tulee myös olemaan yleissopimuksen uuden liitteen aiheena. Komissio on myös tukenut näiden komissioiden Itämeren ja Välimeren suojelua koskevia ohjelmia. 7. TÄYTÄNTÖÖNPANON VALVONTA (Päätelmiä koskevan lausunnon 11 jakso) Vuonna kalastuspolitiikkaan sovellettavaa valvontajärjestelmää. tarkasteltiin yhteisössä 1998 perusteellisesti uudelleen yhteiseen Neuvosto kannatti yksimielisesti kalastuksen valvonnasta annetun tiedonannon (KOM(98) 92, 12. 2. 1998) analyyseja ja päätelmiä. Yhteisen kalastuspolitiikan paremmasta soveltamisesta tehdyssä toimintasuunnitelmassa (SEC(98) 949, 5. 6. 1998) luetellaan vuoden 1993 valvontajärjestelmän uudistamisen jälkeen ilmenneihin heikkouksiin sovellettavat toimenpiteet. Vuoden 1998 lopulla, 17 päivänä joulukuuta 1998 neuvosto vielä antoi asetuksen (EY) N:o 2846/981, jolla muutetaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annettua asetusta (ETY) N:o 2847/93. Edellä mainituissa aloitteissa säädetään: 1. kaikkien kalastuksen valvonnassa, tarkastuksissa ja seurannassa mukana olevien viranomaisten yhteistyön parantamisesta kaikissa vaiheissa (pyynnistä kuluttajalle), 2. avoimuuden lisäämisestä erityisesti merkittävien rikkomusten seurannan osalta, 3. komission kalastuksen valvojien autonomian lisäämisestä ja 4. kolmansien maiden alusten yhteisöön purkamien saaliiden seurannan lisäämisestä. Nämä toimenpiteet tulevat voimaan vuoden 1999 aikana. Koska satelliittivalvonnan pakollisuudesta on päätetty, ensimmäiseen ryhmään yhteisön aluksia, joihin tätä vaatimusta on sovellettu 1 päivästä heinäkuuta 1998, on asennettu sijainnin ilmoittavat laitteistot. Tammikuun 1 päivänä 2000 kaikissa yli 20-metrisissä yhteisön (alusten oltava seurantajärjestelmälaitteet). Tästä päivämäärästä lähtien myös yhteisön vesillä kalastusta harjoittavilla kolmannen maan aluksilla on oltava VMS-laitteet. kalastusaluksissa VMS-laitteet tällaiset on 1 EYVL L 358, 31. 12. 1998, s. 5. 7 Vuoden 1999 alkupuolella komissio antoi neuvostolle ehdotuksen asetukseksi yhteisen sellaisten kalastuspolitiikan sääntöjä (KOM(99)70, 19. 2. 1999). Tätä ehdotusta käsiteltiin kalastusasiain neuvostossa maaliskuussa. toimintatapojen luettelosta, vakavasti rikotaan joilla Jäsenvaltioiden ja Pohjanmeren äärellä olevien kolmansien maiden välillä on tehty lukuisia kalastuksen tarkastajien vaihtoja, joihin myös komission kalastuksen valvojat osallistuivat. Näiden vaihtojen avulla valvojat tutustuivat muiden osapuolten valvontamenettelyihin ja käytäntöihin ja paransivat yhteydenpitoa viranomaisiin henkilökohtaisten suhteiden luomisella. EY:n, Norjan ja Färsaarten asiantuntijat ovat ja kolmenvälisesti sekä Koillis-Atlantin kalastuskomissiossa keskustellakseen valvontaan ja säilyttämistoimenpiteisiin liittyvistä asioista. Lippualusten saaliiden purkamisia koskeva tietojen vaihto on parantunut merkittävästi. Osapuolet ovat osallistuneet tietojensiirtojärjestelmän Koillis-Atlantin perustamiseen; se otetaan käyttöön lähitulevaisuudessa ja sitä voidaan käyttää kahdenväliseen tietojen vaihtoon. kalastuskomissiossa kahdenvälisesti elektronisen tavanneet lisäämään makrillin kalastuksen EY ja Norja ovat kahdenvälisesti sitoutuneet valvontaa. Saaliiden purkausmenettelyjen ja erityisesti purettujen kalojen punnituksen uudelleen tarkastelua varten on perustettu työryhmä. 8. TIETEELLISET, TEKNISET JA TALOUDELLISET VAIKUTUKSET (Päätelmiä koskevan lausunnon 12–15 jakso) Neuvoston maaliskuussa 1998 hyväksymässä teknisiä toimenpiteitä koskevassa tarkistetussa asetuksessa jäsenvaltiot sitoutuvat, hakiessaan komission rahoitusta vuosiksi 1998, 1999 ja 2000, antamaan etusijan neliösilmäisten verkonosien tai muiden hinattavien pyydysten valikoivuutta lisäävien laitteiden hyödyllisyyttä koskeville kokeellisille hankkeille. Komissio on sitoutunut rahoittamaan ensisijaisesti tällaisia hankkeita. Komissio rahoittaa monenlaisia kaikkiin yhteisen kalastuspolitiikan alaan kuuluvia hankkeita, ja erityisesti kohdesaaliita koskevia tieteellisiä näytteenotto-ohjelmia. Vuoden 1999 ehdotuspyynnössä todettiin, että etusija annetaan Pohjanmeren osalta turskaa ja punakampelaa koskeville hankkeille. Vuonna 1998 saatiin niin kutsutun IMPACT-hankkeen loppukertomus. Kertomus on nimeltään "Eri pyyntimenetelmien vaikutus Pohjanmeren ja Irlannin meren bentaalisiin ekosysteemeihin". EY rahoitti tämän hankkeen. Kertomus on toimitettu ICES:ille tieteellistä arviointia ja hallinnollista lausuntoa varten. 9. TIEDOTTAMINEN JA YHTEISTYÖ (Päätelmiä koskevan lausunnon 16, 17 ja 18 jakso) Alueellisia kalastuksen hallintoa koskevia kokouksia jatkettiin vuonna 1998 ja vuoden 1999 alussa. Näihin kokouksiin ovat osallistuneet käsiteltävänä olevan alueen jäsenvaltiot, teollisuus, tutkijat ja taloustieteilijät. Vuosina 1998–1999 pidettiin kolme 8 tällaista kokousta; aiheena olivat Pohjanmeren kampelakalojen pyynti, Koillis-Atlantin pelagisten lajien pyynti ja pohjakalalajien pyynti Kelttienmerellä. Nämä kokoukset olivat aiemmin samasta aiheesta järjestettyjen kokousten seurantakokouksia ja komissio arvioi niitä tiedonannossa (KOM(1998)145, 18. 3. 1998). Vuonna 1998 komissio aloitti epävirallisten kokousten sarjan kaikkien kalastuksesta kiinnostuneiden valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Näihin järjestöihin kuuluu ympäristöjärjestöjä kokousten kehitysmaista tarkoituksena on antaa näille järjestöille tietoja ja saada niitä heiltä. ryhmiä. Näiden huolehtivia ja 10. KALASTUKSEN JA YMPÄRISTÖPOLITIIKAN YHDISTÄMINEN EDELLEEN (Päätelmiä koskevan lausunnon 19 ja 20 jakso) Komissio pyrkii saamaan jonkin tunnustetun tieteellisen elimen laatimaan kalastuksen biologisten vaikutusten tutkimustoimintaa koskevan työohjelman. Tämä ohjelma aloitettaneen vuoden 1999 aikana. Komissio on tietoinen ennalta varautumisen periaatteen kansainvälisestä kehityksestä. Komissio on ollut mukana tästä aiheesta pidetyissä, muun muassa ICES:in, NAFO:n, ja NASCO:n järjestämissä kokouksissa. Komissio aikoo arvioida näiden kokousten tuloksia. Helmikuussa 1999 EY otti osaa FAO:n kalastuskomiteaan (COFI), jossa hyväksyttiin merilintujen tahattoman pyynnin vähentämistä pitkäsiimakalastuksessa, haikalojen säilyttämistä ja hoitoa sekä kalastuskapasiteetin hallintoa koskevat kansainväliset toimintasuunnitelmat. COFI:ssa keskusteltiin myös kalastustuotteiden ekomerkkien ohjeiden laatimisen toteutettavuutta koskevan FAO:n teknisen kuulemisen tuloksista. Tämä kuuleminen, johon EY osallistui, oli lokakuussa 1998. strategiasta tiedonannon neuvostolle ja Euroopan Helmikuussa 1998 komissio hyväksyi parlamentille hyväksi yhteisön (KOM(1998)0042 lopull. ). Tässä strategiassa määritellään muun muassa biologista sen välineisiin monimuotoisuutta yhdentämistä koskevat erityiset tavoitteet. Strategiaa seuraa erityisen kalastuksen ja biologisen monimuotoisuuden toiminatasuunnitelman kehittäminen, joka esitetään neuvostolle ja parlamentille vuonna 2000. koskevien seikkojen kalastuspolitiikkaan ja biologisen monimuotoisuuden 9


title: Regionsudvalgets resolution om «Den Europæiske Beskæftigelsespagt»

text: C 293/70 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 10. 1999 Regionsudvalgets resolution om »Den Europæiske Beskæftigelsespagt« (1999/C 293/14) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til præsidiets beslutning den 7. maj 1999 om at udarbejde en resolution om ovennævnte forslag og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 6 »Beskæftigelse, Økonomisk Politik, Det Indre Marked, Industri, SMV«, under henvisning til Det Europæiske Råds møde den 3. –4. juni 1999 i Köln, hvor det tyske formandskab vil fremlægge forslag til en Europæisk Beskæftigelsespagt, under henvisning til sine tidligere udtalelser på beskæftigelsesområdet: »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet« (1) om Kommissionens forslag til Rådets afgørelse »om finansielle støtteforanstaltninger for innovative og jobskabende små og mellemstore virksomheder (SMV) — Vækst- og beskæftigelses- initiativet« (2) »De kommende overordnede retningslinjer for den økonomiske politik« (3) om Kommis- sionens meddelelser »Fra retningslinjer til handling: De nationale handlingsplaner for beskæftigelse« og »Forslag til retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik i 1999« (4); om Kommissionens meddelelse »Tilpasning og fremme af den sociale dialog på fællesskabsplan« og om Kommissionens udkast til Rådets afgørelse »om ændring af afgørelse 70/532/EØF om nedsættelse af et stående udvalg for beskæftigelse inden for De Europæiske Fællesskaber« (5), under henvisning til det af Underudvalg 6 på mødet den 11. maj 1999 forberedte forslag til resolution (ordfører: Henning Jensen), og ud fra følgende betragtninger: De lokale og regionale myndigheder har i mange medlemslande afgørende betydning for de omgivelser og betingelser, hvorunder erhvervslivet arbejder. De har en vigtig funktion, som går ud på at støtte den lokale økonomiske og industrielle udvikling ved at sikre et gunstigt økonomisk og socialt miljø, som kan tiltrække og fremme etableringen og udviklingen af virksomheder. De lokale og regionale myndigheder er centrale aktører inden for både uddannelses- og erhvervspolitikken, idet de kan bidrage til at udjævne kløften mellem uddannelsesinstitutionerne og erhvervslivet og i kraft af deres strategisk vigtige position skabe øget samarbejde og dialog på det lokale plan mellem de relevante parter i uddannelsessektoren og erhvervslivet. De lokale og regionale myndigheder spiller en afgørende rolle i skabelsen af arbejdspladser — direkte som arbejdsgivere og indirekte som skabere af gode rammebetingelser for erhvervslivet. Som følge af deres involvering i udviklingen af den lokale og regionale økonomi og beføjelser på området, deres (eventuelle) opgaveansvar på beskæftigelsesområdet og deres bidrag til fremme af social integration på baggrund af et solidt kendskab til lokale forhold er de vigtige arbejdsgivere. Regionsudvalget har foreslået et initiativ »Lokal Indsats for Beskæftigelsen 1999«, der sætter de lokale og regionale myndigheder i stand til at fremme de nationale beskæftigelseshandlingsplaner. Regionsudvalget og de lokale og regionale myndigheder og/eller disses organisationer inddrages i arbejdet med at implementere de instrumenter, der skal fremme og udbygge den sociale dialog på EU-plan — (1) CdR 346/96 fin — EFT C 116 af 14. 4. 1997, s. 98. (2) CdR 46/98 fin — EFT C 251 af 10. 8. 1998, s. 41. (3) CdR 110/98 fin — EFT C 51 af 22. 2. 1999, s. 63. (4) CdR 279/98 fin — EFT C 51 af 22. 2. 1999, s. 59. (5) CdR 343/98 fin — EFT C 93 af 6. 4. 1999, s. 54. 13. 10. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 293/71 på sin 29. plenarforsamling af 2. -3. juni 1999 (mødet den 2. juni) vedtaget følgende resolution. Regionsudvalget 1. Støtter den overordnede beskæftigelsespagts målsætning om mellem medlemsstaterne at koordinere de makroøko- nomiske politikker og skabe et friktionsfrit samspil mellem målsætninger om såvel generel vækst som vækst i beskæfti- gelsen og samtidig fastholdelse af prisstabilitet. 2. Finder det vigtigt, at de nationale bestræbelser på beskæfti- gelsesområdet ledsages af en europæisk beskæftigelsespagt. Bedre koordinering af den økonomiske politik og finanspo- litikken i EU-medlemsstaterne, harmonisering af beskatnin- gen af energi og kapitalindkomst samt sikring af en fair skattekonkurrence ville være ønskeligt. Medlemsstaternes nødvendige indsats til løsning af beskæftigelsesproblemer- ne skal understøttes og suppleres af EU. 3. Støtter inddragelsen af de sociale parter i pagten, men beklager at lokale og regionale myndigheders rolle ikke er omtalt udførligt, som de er det i Kommissionens nye meddelelse om fællesskabspolitikker til støtte for beskæfti- gelsen. 4. Understreger, at tiltag forbindelse med EU- i beskæftigelsespagten som anført i denne sker med vægt på subsidiaritetsprincippet og i respekt for de nationale arbejdsmarkedssystemer, herunder de kollektive aftalesy- stemer i de enkelte lande samt de forskellige måder hvorpå løndannelsen sker. 5. Fremhæver de regionale enheders afgørende rolle som aktører såvel som arbejdsgivere med hensyn til opnåelse af det overordnede mål om fremme af beskæftigelsen gennem en konkret implementering af en bred vifte af initiativer, der sigter på at skabe blivende arbejdspladser, hvilket skal gives førsteprioritet. De regionale enheder er som oftest det sted, hvor initiativer til fremme af beskæftigelsen, især over for særligt udsatte grupper, føres ud i praksis. Jf. i øvrigt Regionsudvalgets tidligere udtalelser som anført i det ovenstående. 6. Finder det afgørende, at kommunerne og regionerne i videst muligt omfang får mulighed for at planlægge og udføre indsatsen for beskæftigelsen på den mest hensigts- mæssige måde. Det skal ske i samarbejde med de sociale parter og i overensstemmelse med de fire søjler indeholdt i EU’s retningslinjer for beskæftigelsen 1999: • • Integration Iværksætteri • Virksomhedernes tilpasningsevne • Ligestilling. 7. Fremhæver at regionalt/lokalt selvstyre i forhold til beskæf- tigelsen er en forudsætning for en indsats, der matcher arbejdskraftens kvalifikationer med lokale virksomheders behov. Denne forudsætning for en effektiv beskæftigelses- indsats, understreger de ovenfor omtalte behov for øget inddragelse af de regionale/lokale myndigheder i formule- ringen af de nationale handlingsplaner for beskæftigelse. 8. Henleder opmærksomheden på de regionale beskæftigel- sespagter som model for et velfungerende lokalt og regionalt partnerskab og på den centrale rolle, de lokale og regionale myndigheder spiller i disse partnerskaber. 9. Mener, at der skal tages hensyn til erfaringerne fra de regionale beskæftigelsespagter og de nye former for prak- sis, de fører med sig, når de nationale handlingsplaner for beskæftigelse udarbejdes. 10. Understreger, at de regionale beskæftigelsespagter tilveje- bringer muligheder for samordnet anvendelse af beskæfti- gelsespolitiske instrumenter, herunder f. eks. foranstalt- ninger til fremme af mindre virksomheders igangsættelse på nye forretningsområder, hvor markederne er usikre og risici for nye virksomheder derfor særligt høje. Beskæftigel- sespagterne giver også gode muligheder for en videregåen- de indsats og opfølgning efter etableringsfasen. 11. Fremhæver betydningen af EU’s programmer og fonde, der sigter på at fremme beskæftigelsen. I den forbindelse er innovative foranstaltninger og sammenkob- støtten til lingen af de forskellige beskæftigelsespolitiske aktionsfelter på lokalt og regionalt niveau gennem strukturfondene af særlig stor betydning. 12. Anser det for at være af stor vigtighed, at der gøres en særlig intensiv indsats over for følgende grupper: 1) De unge og kvinderne 2) Grupper, der er i fare for at blive udstødt fra arbejds- markedet 3) De ældste grupper på arbejdsmarkedet 4) Grupper med kompetencemæssige problemer 5) Grupper med andre problemer end ledighed 6) Flygtninge. 13. Påpeger, at en tidlig og målrettet indsats over for især de unge arbejdsløse og kvinder er af stor vigtighed bl. a. for at forebygge langtidsledighed og fremme ligestilling. C 293/72 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13. 10. 1999 14. Finder, at en særlig indsats over for grupper, der er i fare for at blive udstødt af arbejdsmarkedet f. eks. som følge af svigtende helbred eller et utilstrækkeligt uddannelsesni- veau, er af stor vigtighed. 15. Fremhæver, at de højere aldersgrupper yder et værdifuldt bidrag både i økonomisk henseende som i kraft af deres erfaringskapital. Der bør fokuseres på tiltag, der kan medvirke til at fastholde de ældre medarbejderes tilknyt- ning til arbejdsmarkedet. 16. Anser det for vigtigt, at fremme et fleksibelt arbejdsmarked, blandt andet gennem smidig adgang til uddannelse og adgang til at skifte fra et kompetenceområde til et andet. Det er i den forbindelse vigtigt, at afsøge mulighederne for en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet med henblik på at tilpasse arbejdstiden til de enkelte livsfaser. 17. Understreger, at enhver ændring af arbejdstagernes ansæt- telsesvilkår, f. eks. med hensyn til overgang fra en beskæfti- gelsessektor til en anden, ældres mulighed for længere forbliven i arbejde, efteruddannelse, fleksibel arbejdstid osv. kun må gennemføres i dialog mellem arbejdsgivere og arbejdstagere. 18. Finder, at der bør gøres en særlig erhvervsrettet indsats for grupper med fysiske og/eller psykiske problemer, som gør ledigheden vanskeligere. 19. Er overbevist om, at effektiv integration af de flygtninge, som EU modtager, også må omfatte arbejdsmarkedet, men støtter i forbindelse med den midlertidige modtagelse af flygtninge fra det tidligere Jugoslavien Unionens ønske om at sikre deres hurtigst mulige tilbagevenden til hjemlan- dene. 20. Fremhæver endelig betydningen af at udbygge de kompara- tive statistiske oplysninger om arbejdsmarkedsforhold, således at der gennem fremholdelse af eksempler kan ske gensidig inspiration og læring vedrørende de bedste beskæftigelsesmæssige forhold og praksis i medlemssta- terne. Bruxelles, den 2. juni 1999. Manfred DAMMEYER Formand for Regionsudvalget


title: Az EGT-Vegyesbizottság 69/1999 határozata (1999. június 2.) az EGT-megállapodás egyes, a négy alapszabadságon kívül eső területeken folytatott együttműködésről szóló 31. jegyzőkönyvének módosításáról

text: 306 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/4. kötet 22000D1109(24) 2000. 11. 9. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 284/55 AZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG 69/1999 HATÁROZATA (1999. június 2. ) az EGT-megállapodás egyes, a négy alapszabadságon kívül eső területeken folytatott együttműködésről szóló 31. jegyzőkönyvének módosításáról AZ EGT-VEGYESBIZOTTSÁG, tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kiigazításáról szóló jegyzőkönyvvel módosított megállapodásra (a továbbiakban: a Megállapodás), és különösen annak 86. és 98. cikkére, mivel: (1) (2) (3) A Megállapodás 31. zat (1) módosította. jegyzőkönyvét az 1999. február 26-i 27/1999 EGT-vegyesbizottsági határo- Helyénvaló kiterjeszteni a Megállapodásban résztvevő Szerződő Felek közötti együttműködést az információs társadalom kialakulását ösztönző több évre szóló közösségi programra (Információs tár- sadalom), a98/253/EK tanácsi határozatnak (2) megfelelően. A Megállapodás 31. jegyzőkönyvét ezért módosítani kell annak érdekében, hogy lehetséges legyen ez a kiterjesztett együttműködés 1999. január 1-jétől, A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT: 1. cikk A Megállapodás 31. jegyzőkönyve 2. cikkének (5) bekezdése a következő francia bekezdéssel egészül ki: „– 398 D 0253: A Tanács 1998. március 30-i 98/253/EK határozata Európában az információs társa- dalom kialakulását ösztönző több évre szóló közösségi program (Információs társadalom) elfogadá- sáról (HL L 107. , 1998. 4. 7. , 10. o. ). ” 2. cikk Ez a határozat 1999. június 3-án lép hatályba, amennyiben a Megállapodás 103. cikkének (1) bekezdése szerint előírt összes értesítést eljuttatták az EGT-Vegyesbizottsághoz. A határozat 1999. január 1-jétől alkalmazandó. (1) HL L 148. , 2000. 6. 22. , 54. o. (2) HL L 107. , 1998. 4. 7. , 10. o. 11/4. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 307 Ezt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának EGT-re vonatkozó részében, illetve EGT-kiegészí- tésében közzé kell tenni. 3. cikk Kelt Brüsszelben, 1999. június 2-án. az EGT-Vegyesbizottság részéről az elnök F. BARBASO