title: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan Parlamentille - Kalavarojen hoito ja meriympäristön luonnonsuojelu

eurovoc_concepts:
conservation of fish stocks
environmental policy
environmental protection
management of resources
marine environment

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 14. 07. 1999 KOM(1999) 363 lopull. KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE KALAVAROJEN HOITO JA MERIYMPÄRISTÖN LUONNONSUOJELU SISÄLLYSLUETTELO TIIVISTELMÄ 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. JOHDANTO VUOROVAIKUTUKSET JA SEURAUKSET LAINSÄÄDÄNTÖ KANSAINVÄLINEN TILANNE Kansainväliset konferenssit 4. 1. Kansainväliset säädökset 4. 2. YHTEISÖN SISÄISET TAVOITTEET Kalastuksen määrän vähentäminen 5. 1. 5. 2. Meriympäristön luonnonsuojelu 5. 2. 1. Kalastustoiminnan valikoivuuden parantaminen 5. 2. 2. Yhteisön tärkeinä pitämien luonnollisten elinympäristöjen tai lajien elinympäristöjen suojelu 5. 2. 3. Meren eläinlajien tiukka suojelu 5. 2. 4. Kalastustoiminnan alueelliset ja ajalliset rajoitukset (suoja-alueet) Rannikkoalueiden yhtenäinen suunnittelu Ammatillisen koulutuksen, tiedotus- ja neuvottelutoimien tehostaminen Tieteellisen tutkimuksen edistäminen 5. 3. 5. 4. 5. 5. ULKOISET TAVOITTEET PÄÄTELMÄT LIITTEET Liite I: Liite II: Liite III: Luettelo keskeisimmistä termeistä ja käsitteistä Esimerkkejä kalastuksen suorista ja epäsuorista vaikutuksista meren eliölajeihin ja niiden elinympäristöihin Viitteet 2 YHTEENVETO Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 6 artiklassa on periaate, jonka mukaan "ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on sisällytettävä 3 artiklassa tarkoitetun yhteisön politiikan ja toiminnan määrittelyyn ja toteuttamiseen, erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi". Kalastuksen ja meriekosysteemien väliset yhteydet on vastedes sisällytettävä yhteiseen erityisesti luonnonsuojelupolitiikan kanssa. kalastuspolitiikkaan yhteensovitettava (YKP) ja Tämä asiakirja on osa Eurooppa-neuvoston tavoitteiden mukaista kokonaissuunnitelmaa, jolla pyritään parantamaan ympäristönäkökohtien sisällyttämistä muihin yhteisön politiikkoihin. Se täydentää neuvostolle ja parlamentille äskettäin toimitettuja erinäisiä tiedonantoja ja ehdotuksia ja koskee erityisesti kalastustoiminnan vaikutusten rajoittamista, meriekosysteemeissä tapahtuva vesiviljely ja vastuuntuntoisen kaupan edistäminen mukaan luettuina. Kalastustoiminnan ja vesiviljelyn sekä meriekosysteemien välillä on lukuisia ja erilaisia yhteyksiä. Kyseisillä toimilla voi itse asiassa olla joko suora tai epäsuora vaikutus meren eläimistöön ja kasvistoon. Toisaalta toimet riippuvat meren luonnonvarojen laadusta ja niiden käyttömahdollisuudesta. Meren luonnonvarat ovat osa kyseistä eläimistöä ja ne ovat riippuvaisia sen ympäristön laadusta, jossa ne kehittyvät. kestävän kehityksen, vastuuntuntoisen ja yhteisön sekä jäsenvaltioiden kansainväliset sitoumukset Sopimuksen velvoitteet perustuvat kalastuksen, erityisesti ennaltavarautumisen ja ennaltaehkäisevän toiminnan periaatteisiin. Kalastustoiminnan säilyttäminen pitkällä aikavälillä taloudellisesti kestävällä tasolla on mahdotonta ilman niiden ehtyvien kalavarojen, joista kalastus on riippuvaista, järkevän ja ennaltavarautuvan hoitojärjestelmän noudattamista. Kalakantojen liiallinen hyödyntäminen johtaa kyseisiä kantoja vuoksi taloudelliseen liikakalastuksen vähentämiseen ja lopulta sen poistamiseen tähtäävät asianmukaiset toimenpiteet ovat ja kalastustoiminnan kohdennettujen aikaansaamiseksi. Näiden toimenpiteiden täytäntöönpano hyödyttää myös niitä ekosysteemejä, joihin kyseiset kannat kuuluvat. eduksi kalastusalalla tasapainon heikkenemiseen. kalastuksen aikavälillä pyytävän kestävän kantojen pitkällä välisen Tämän Lisäksi yhteisön kalastus- ja vesiviljelyalasta vuonna 1992 annetussa neuvoston asetuksessa säädetään, että meren elollisten luonnonvarojen hyödyntämisessä on otettava huomioon sen vaikutukset meriekosysteemiin. Tämä edellyttää kalastustoiminnan välittömien ja välillisten vaikutusten huomioon ottamista niissä ekosysteemin osissa, joilla ei ole välitöntä kaupallista merkitystä kalastusalalle. Koska kalavarojen hoidolla ja meriympäristön luonnonsuojelulla pyritään yhteisiin tavoitteisiin, erityisesti meriekosysteemien suojeluun, missä suositetaan, että meren elollisia luonnonvaroja käytetään vastuullisesti kestävän kehityksen mukaisesti, näiden kahden alan välistä yhteensovittamista ja johdonmukaisuutta olisi parannettava. Kalavarojen hoitoon ja meriympäristön luonnonsuojeluun liittyvien keskeisten periaatteiden täytäntöönpanon edistämiseksi tässä tiedonannossa määritetään eräitä ensisijaisia tavoitteita toisiin täydentäviä ja jopa yhteisvaikutuksisia. ja soveltamistoimenpiteitä, tai Tiedonannossa kalastuspolitiikan kuitenkaan jotka ovat yhteisen käsitellä kaikkia ei 3 ympäristöpolitiikan näkökohtia. Sen tarkoituksena ei myöskään ole vuodeksi 2002 suuntaviivojen suunnitellun määrittely. Toimenpiteet, joilla kalakantojen suojeluun vaikutetaan ja joilla saavutetaan kantojen kestävä hyödyntäminen ja meriluonnon suojelu ovat seuraavat: kalastuspolitiikan mahdollisen uudistuksen yhteisen - - - - - pyyntiponnistuksen valvonta kaupallisten kantojen ja meren ekosysteemien auttamiseksi seuraavin keinoin: * rajoitetaan kalastusalueille pääsyä, saaliiden määriä, kalastustoiminnan oleviin määrää kalavaroihin, vahvistetaan keskipitkän aikavälin hoitotavoitteet; kalastuskapasiteetti ja mukautetaan käytettävissä * seuraavien meriympäristön luonnonsuojelutoimenpiteiden parantaminen: * kalastustoiminnan valikoivuutta parannetaan täytäntöönpanon valvontaa, suojellaan yhteisön tärkeinä pitämiä luontotyyppejä tai lajien elinympäristöjä perustamalla Natura 2000 -verkosto rannikkoalueille, suojellaan muita kuin kaupallisia merilajeja, perustetaan suoja-alueita, joilla kalastus on rajoitettua tiettyinä aikoina, tehostetaan * * * sen ja rannikkoalueiden yhtenäinen suunnittelu: * jo toteutetun esittelyohjelman seuranta; koulutuksen, tiedotuksen ja avoimuuden parantaminen seuraavin keinoin: * * * kyseisten alojen ammattilaisten koulutus, suurelle yleisölle kohdistetut tiedotustoimet, ammatillisten kuulemismenettelyihin, tietojen vaihtaminen ja tutkijoiden keskinäisen ja muiden asianomaisten osapuolten, joita asia koskee, välisen yhteistyön edistäminen, ottaminen mukaan ympäristöalan järjestöjen ja * tieteellisten tutkimusten merkityksen lisääminen kalavarojen hoidossa ja kalastuksen biologisten vaikutusten huomioon ottamisessa siten, että: * * pyritään monitieteellisten tutkimusten taloudelliseen tukemiseen, vahvistetaan toimintalinjoja laajan keskustelun perusteella. Yhteisön täytyy noudattaa sisäisen tason toimintalinjoja myös kalavarojen hoitoa ja meriympäristön luonnonsuojelua koskevissa kahden- ja monenkeskisissä neuvotteluissa. Erityisesti on tarvetta ja ympäristönäkökohtia kolmansien maiden kanssa tehtävissä kalastussopimuksissa. Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sitoutuminen edistämään vastuullista kalastusta ja kestävää kehitystä tarkoittaa aktiivista osallistumista asianomaisten alueellisten kalastusjärjestöjen toimintaan. luonnonvarojen kehitystä yhdentää kestävää elävien 4 1. JOHDANTO Kalatalousala on kehittynyt huomattavasti 1900-luvun puolivälin jälkeen etenkin tekniikan parantumisen ja laitteistojen nykyaikaistumisen ansiosta. Kalastuksessa vallitsee nyt rakenteellinen epätasapaino pyyntikapasiteetin ja kalavarojen biologisten kasvava lisääntymismahdollisuuksien välillä, mikä johtaa kyseisten luonnonvarojen liikakäyttöön ja meriekosysteemien muuttumiseen. Tehokas kalavarojen hoito on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että kalastustoiminta on sekä taloudellisesti ja ekologisesti kestävää. Luonnonvarojen liikakäyttö, joka vaikuttaa edelleen voimakkaasti yhteisön kalastukseen, johtaa tarpeettomaan ja liialliseen meren ekosysteemeihin kohdistuvaan paineeseen. Sen aiheuttama kalakantojen pieneneminen on vahingollista kalastusalan yritysten kannattavuudelle. Kyseinen liikakäyttö on niin suurta, että tieteelliset tahot ovat suositelleet, että kalastusta jopa 40 prosenttia. Tämä koskee etenkin Euroopan kaikkien vähennettäisiin nopeasti keskeisten kalakantojen, niin turskan, koljan, kummeliturskan, punakampelan kuin sillinkin osalta. Jopa kutevien kantojen määrää pidetään useissa tapauksissa riittämättömänä turvaamaan kalakannat. Erityisesti Pohjanmeren sillin osalta on täytynyt toteuttaa kiireesti hyvin tiukkoja toimenpiteitä, jotta vältyttäisiin 1970-luvun lopun kaltaiselta tilanteelta, jolloin oli välttämätöntä kieltää sillinpyynti neljän vuoden ajaksi. Tehokkaat toimet ovat nyt välttämättömämpiä kuin koskaan. Ne edellyttävät liikakäytön ensisijaisena syynä olevien liian suurten kalansaaliiden pienentämistä. Tällä hetkellä komissio pyrkii huhtikuussa 1997 hyväksytyn neljännen monivuotisen ohjausohjelman avulla ohjaamaan kalastuslaivastojen kehitystä Euroopan unionissa muutamana seuraavana vuonna. Kaupallisesti tärkeiden kalakantojen, niiden yhteydessä pyydettyjen kantojen ja muiden täydellinen saavuttaminen on merkittävin tavoite valmisteltaessa ehdotuksia vuodeksi 2002 suunnitellusta yhteisen kalastuspolitiikan yleisen puiteasetuksen uudelleen tarkastelusta. Tällainen valmistelu perustuu erityisesti nykyisen politiikan arviointiin ja laaja-alaiseen kuulemismenettelyyn. kalastustoiminta kestävyyden biotooppien, vaikuttaa, joihin taloudellisesti ja sosiaalisesti vastuullisen tulevaisuuden varmistamiseksi Ekologisesti, kyseisellä alalla kalavarojen hoidon on kehityttävä käytännöstä, joka on keskittynyt erityisesti kalastuksen kalakantakohtaiseen arviointiin, yhtenäisemmäksi lähestymistavaksi, jossa otetaan huomioon vuorovaikutukset meriekosysteemien kanssa. Viime vuosina yhteisön jäsenvaltioiden ja hyvin monien kolmansien maiden edustajat ovat useasti lukuisissa kansainvälisissä kalastusalan tai meriympäristöä käsittelevissä kokouksissa ja konferensseissa sitoutuneet vastuulliseen ja kestävään kalastukseen. Yhteisellä kalastuspolitiikalla ja yhteisön ympäristöpolitiikalla on useita yhteisiä etuja. Molemmissa suositellaan voimakkaasti luonnon ja meriekosysteemien suojeluun tähtäävien toimenpiteiden toteuttamista etenkin näiden luonnonvarojen järkiperäisen hoidon avulla. Meri- ja rannikkovesien laadun parantaminen on myös kyseisten tavoitteiden saavuttamista edistävä perustekijä, koska se vaikuttaa olennaisesti niiden luonnonvarojen runsauteen, käyttöön ja laatuun, joista kalatalousala on riippuvainen. on osa tiedonanto parantamaan kokonaislähestymistapaa, Tämä ympäristöasioiden sisällyttämistä muihin yhteisön politiikkoihin viidennen ympäristöalan toimintaohjelman mukaisesti ja erityisesti sisällyttämään ympäristönsuojelun vaatimukset yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Se on myös ensimmäinen yhteiseen kalastuspolitiikkaan liittyvä askel yhteisön strategiasta biologisen monimuotoisuuden hyväksi annetun pyritään jolla 5 komission tiedonannon1)a) seurannassa ja se noudattaa Eurooppa-neuvoston vahvistamia suuntaviivoja, jotka koskevat ympäristönäkökohtien sisällyttämistä EU:n politiikkoihin. Tiedonannon tarkoituksena ei kuitenkaan ole antaa täydellistä ja yksityiskohtaista näkemystä kaikista tähän yhteyteen liittyvistä aiheista. Tiedonanto käsittelee erityisesti lajien ja elinympäristöjen meriympäristön luonnonsuojelua ja yhteisen kalastuspolitiikan toimenpiteitä, joilla pyritään kestävän ja vastuuntuntoisen kalastuksen ja meriekosysteemien etujen toteuttamiseen. Se täydentää jo olemassa olevia kalastustoiminnan ja meriympäristön välistä kanssakäymistä koskevia asiakirjoja, jotka liittyvät erityisesti: - - vesiviljelyn ympäristövaikutusten hallintaanb), erityisesti ympäristönsuojeluun ja siis meriympäristön luonnonsuojeluunc), vesien laadun hallintaan tai parantamiseend), mukaan luettuina meri- rannikkovedet, joista luonnonvarat ja kalastustoiminta ovat riippuvaisia. vastuuntuntoisen edistämiseen, tuotteiden kaupan meren ja - Tässä tiedonannossa käsitellään ensin kalastustoimintojen välisiä vuorovaikutuksia, meren eliölajeja ja elinympäristöjä, minkä jälkeen kerrotaan yhteisen kalastuspolitiikan ja luonnonsuojelua koskevan yhteisön politiikan oikeusperustasta sekä käsitellään tilannetta kansainväliseltä kannalta. Tiedonannossa tutkitaan kalavarojen hoidon ja meriympäristön luonnonsuojelun välisen yhteensovittamisen ja johdonmukaisuuden parantamista. Se sisältää kyseisen tavoitteen saavuttamisen edellytykset ja tärkeimmät toimenpiteet sekä Euroopan yhteisössä että sen ulkopuolella. 2. VUOROVAIKUTUKSET JA SEURAUKSET Vuorovaikutus kalatalousalan toimintojen välillä, mukaan luettuina vesiviljely ja meriekosysteemit, on runsasta ja vaihtelevaa2), ja siinä voidaan erottaa toisistaan suorat ja epäsuorat vuorovaikutukset. Tärkeimmät kalastuksen suorat vaikutukset kalastuskuolleisuus, demografista koostumusta myös mereen takaisin heitettävien lajien osaltae). ennen kaikkea joka vähentää meren populaatioiden määrää ja muuttaa niiden ekosysteemeihin ovat Tietyt kalastusmenetelmät saattavat muuttaa merenpohjaa ja niillä saattaa olla huomattavia vaikutuksia pohjakalalajeihin. Eräät kalastustoimet aiheuttavat häiriöitä myös eräille lintulajeille, matelijoille tai merinisäkkäille. Tahattomasti pyydetyt saaliit voivat olla vakava uhka uhanalaisille lajeille. Epäsuorat vaikutukset johtuvat edellisistä syistä ja voivat johtaa ekosysteemien rakenteen muutoksiin ja erityisesti ravintoketjujen muuttumiseen ja jopa aiheuttaa uhan sekä sellaisten populaatioiden uudistumiskyvylle, joilla on kaupallista merkitystä, että sellaisten, joilla kaupallista merkitystä ei ole (liian korkean kuolleisuuden tai suurten ympäristöllisten muutosten johdosta). Vesiviljelytoiminta voi myös vaikuttaa suoraan meriympäristöön muuttamalla kalavesiä tai ja tuomalla luontotyyppejä, päästämällä jätteitä (rehujätteet, johtaa ympäristöön muita kuin kotoperäisiä lajeja. Vesiviljelytoiminta voi epäsuorasti lääkeainejäämät jne. ) 1) 2) Kohtien a-q osalta ks. asiakirjan lopussa oleva liite III - VIITTEET. Tästä on yksityiskohtaisempia esimerkkejä liitteessä II. 6 tautien populaatioiden geneettiseen monimuotoisuuteen. luonnonvaraisiin siirtymiseen populaatioihin tai jopa vaikuttaa näiden aiheutuvat Meriekosysteemeille paitsi kalastustoiminnasta myös muusta ihmisen toiminnasta kuten vaarallisten tai radioaktiivisten aineiden ja aiheuttamasta ruoppauksen tai öljynjalostuksen aiheuttamista fyysisistä häiriöistä. rehevöitymisestä ravintoaineiden seuraukset saasteista, liiallisten kielteiset johtua voivat 3. LAINSÄÄDÄNTÖ Yhteisessä kalastuspolitiikassa ja ympäristöpolitiikassa on hyväksytty kestävän kehityksen, järkiperäisen ja vastuullisen hoidon sekä ennaltavarautumisen ja ennaltaehkäisevän toiminnan periaatteet (liite I). Eräitä EY:n perustamissopimuksella yhteisölle osoitettuja tavoitteita ovat yhdenmukainen ja tasapainoinen taloudellinen kehitys, kestävä ja ympäristön huomioon ottava kasvu sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Perustamissopimuksen 6 artiklassa määrätään, että ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on sisällytettävä kaikkiin yhteisön politiikkoihin ja toimiin. Siten se antaa yhteiselle kalastuspolitiikalle kiistattoman ympäristöulottuvuuden ja vastuun elollisten luonnonvarojen suojelusta ja hoidosta sekä velvoittaa sen ottamaan huomioon kalastustoimien meriekosysteemeille aiheuttamat vaikutuksetf). Yhteisestä (ETY) N:o 3760/92g) kyseinen periaate on sisällytetty 2 artiklaan. Kyseisellä asetuksella pyritään edistämään vastuullista kalastusta ja kalavarojen järkiperäistä hoitoa. Se pannaan täytäntöön soveltamisasetuksilla. kalastuspolitiikasta perusasetuksessa annetussa Perustamissopimuksen ympäristöalan tavoitteisiin kuuluu ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen sekä luonnonvarojen harkittu ja järkiperäinen käyttö. Yhteisön politiikka perustuu ennaltavarautumisen ja ennaltaehkäisevän toiminnan periaatteisiin sekä torjuttava ensisijaisesti niiden periaatteeseen, lähteellä. Sen laatiminen perustuu käytettävissä olevien tieteellisten ja teknisten tietojen huomioon ottamiseen sekä ympäristön tilaan yhteisön eri alueilla. Viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa vahvistetaan velvoite sisällyttää luonnonsuojelua koskevat vaatimukset muihin yhteisön politiikkoihin. jonka mukaan ympäristövahingot olisi koskee yhteisön erityisesti direktiiviä Kaksi että merien luonnonsuojelua: luonnonvaraisten lintujen suojelusta annettu direktiivi 79/409/ETYh) ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston (lintudirektiivi) suojelusta annettu direktiivi 92/43/ETYi) (elinympäristödirektiivi). Näiden kahden direktiivin säännökset on tarkoitettu varmistamaan ekologisesti merkittävien luontotyyppien lajien tervehtyminen tai suojelun onnistuminen sekä luonnon monimuotoisuuden tai säilyminen. rannikoiden sekä Yhteisten periaatteiden ja tavoitteiden samankaltaisuudesta huolimatta samansuuntaiset meriympäristön luonnonsuojelun ja kalastuksen vastuullisen hoidon politiikat toteutetaan liian usein rinnakkain toisistaan erillisinä. Tehokkuus lisääntyy yhteensovittamalla hyväksyttyjä toimenpiteitä ja parantamalla niiden johdonmukaisuutta. 7 4. KANSAINVÄLINEN TILANNE 4. 1 Kansainväliset konferenssit Viimeisimpien kalastusta tai meriympäristöä käsittelevien kansainvälisten konferenssien lopullisten julistusten arviot osoittavat, että vastuullisen kalastuksen edistämisestä ja meriympäristön suojelusta vallitsee yhteisymmärrys. Tämä yhteisymmärrys käy ilmi sekä maailmanlaajuisten foorumeiden että maantieteellisesti rajatumpien piirien kansainvälisten konferenssien loppupäätelmissä. maailmanlaajuinen Olennainen kehityksen maailmankonferenssi (Rio de Janeiro, 1992, Agenda 21:n 17 luku) ja sen seuranta jossa Yhdistyneiden Kansakuntien kesäkuussa 1997 julistettiin muun muassa (36 kohdassa) että "hallitusten on pikaisesti. ehkäistävä liikakalastusta ja liian suurta kalastuskapasiteettia. ". erityisistunnossa yleiskokouksen (UNGASS), ympäristön esimerkki on ja Viimeisimmistä alueellisista poliittisista kokouksista voidaan mainita maaliskuussa 1997 pidetty Pohjanmeren konferenssien ministeritason seurantakokous, jonka loppupäätelmissä keskityttiin erityisesti kalastuksen ja ympäristönäkökohtien yhdentämiseen (Bergenin loppupäätelmät). 4. 2. Kansainväliset säädökset elollisten kalastuksen ottamaan yhteydet Kalavarojen hoidon osalta useissa yhteisön hyväksymissä kansainvälisissä asiakirjoissa huomioon sitoudutaan muodollisesti ja vaikutukset sekä väliset meriekosysteemien meriekosysteemeihin. Samoin myös useilla jo tehdyillä tai vielä neuvotteluvaiheessa olevilla ympäristönsuojelua koskevilla kansainvälisillä yleissopimuksilla tai sopimuksilla pyritään suojelemaan meren lajeja ja elinympäristöjä ihmisen toiminnan, kuten kalastuksen tai vesiviljelyn, aiheuttamilta häiriöiltä. Asiakirjoihin kuuluu eräitä erityisluonteisia tai maantieteellisesti rajattuja kansainvälisiä yleissopimuksia tai sopimuksia (kuten Barcelonan yleissopimus ja sen erityisen suojelun alaisia alueita koskeva pöytäkirjaj)). Yhteisön avomeren kalastusvyöhykkeitä koskevien kansainvälisten sitoumusten täytäntöönpanon on kohdistuttava maailmanlaajuisiin, alueellisiin tai osa-alueita koskeviin toimiin. luonnonvarojen biologiset Samanlaisista periaatteista ja tavoitteista huolimatta kansainvälisten sopimusten suuri lukumäärä kasvattaa niiden sisältämiin eroavaisuuksiin liittyviä riskejä, joita tulisi välttää valvomalla sitoumusten johdonmukaisuutta kyseisten yhteisön politiikkojen kanssa. 5. YHTEISÖN SISÄISET TAVOITTEET Yhteensovittamisen ja johdonmukaisuuden parantaminen yhteisen kalastuspolitiikan ja luonnonsuojelua koskevan politiikan välillä edellyttää erilaisia konkreettisia alakohtaisia toimenpiteitä koskevan suunnitelman hyväksymistä. 5. 1. Kalastuksen määrän vähentäminen varmistettava Perustamissopimuksen asettamien tavoitteiden saavuttamiseksi yhteisen kalastuspolitiikan on ja kalastuskapasiteetin välillä. Kyseinen tasapaino riippuu kokonaan kalastuksen määrän vähentämisestä. Tämä vähennys voidaan aikaansaada ainoastaan vähentämällä alusten luonnonvarojen käytettävissä vankempi tasapaino olevien 8 lukumäärää, niiden toiminnan määrää (joka arvioidaan esimerkiksi kalastuspäivinä tai vyöhykkeelläoloaikana) ja niiden toiminnan tehokkuutta (joka vaihtelee aluksen koon, konetehon tai laitteiston mukaan). Kyseinen vähentäminen edistää kaikkien meriekosysteemien suojelua, sillä se vaikuttaa myönteisesti sekä kaupan pidettäviin lajeihin että lajeihin, jotka on pyydystetty yhdessä kohdelajien kanssa, ja erityisesti lajeihin, jotka tavallisesti heitetään takaisin mereen, koska niille ei ole kysyntää. Vähentäminen hyödyttää meren pohjan eläimistöä ja kasvistoa, sillä vaikutuksia se vähentää meriliikenteen määrää merenpohjassa. siten pyydysten mekaanisia ja periaatteen soveltaminen tarvittaessa Ennaltavarautumisen huomioon kalastuskuolleisuuslukujen kalakantojen arviointiin liittyvät epävarmuustekijät ja tuotantoon käytettyjen kantojen dynamiikka erityisesti kasvun vaihtelevuuden (pyydysten vuosittain vahingoittamien liittyvien luonnollisten kalojen määrä) nuorten epävarmuustekijöiden osalta. valvontaan että kuolemien määrään ja otettava vähentämiseen tarkoittaa, on tai Yhteisen kalastuspolitiikan nykyisten edellytysten tämänhetkinen täytäntöönpano edellyttää, että komissio: - - ehdotuksia jatkaa pyrkimyksiään valvoa ja tarvittaessa vähentää pyyntiponnistusta ja tekemällä kapasiteetin mukauttamisesta kalastusalueille käytettävissä oleviin luonnonvaroihin. Tärkeimmällä tietenkin uhanalaiset kannat. saaliiden määristä, toimintamääristä sijalla ovat kalastuksen kalastuksen pääsystä sekä ottaa vähitellen käyttöön ennaltavarautuvan lähestymistavan kaupallisesti tärkeiden kantojen, myös Bergenin loppupäätelmiin kuuluvien kantojen, ja muiden sellaisten biotooppien osalta, joihin kalastus vaikuttaa, laatimalla asianmukaiset kantojen osoittimet ja/tai pyyntimäärien rajoituksia. kaupallisesti hyödynnettyjen kuin muidenkin Niin asianmukaisten pyyntimäärien saavuttaminen ja ylläpitäminen on yhteisen kalastuspolitiikan olennainen suojelua edistävä tekijä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi useita hoitotoimenpiteitä on arvioitava uudelleen ja tarvittaessa niitä on parannettava. Kuten johdannossa jo mainittiin, tämän tiedonannon tarkoituksena ei ole käsitellä yksityiskohtaisesti kaikkia mahdollisia tekijöitä, joista joitakin jo tarkastellaan ja joita tullaan käsittelemään asianmukaisemmin vuoden 2002 yhteisen kalastuspolitiikan uudelleen tarkastelun yhteydessä. biotooppien 5. 2. Meriympäristön luonnonsuojelu Jotta kalastuksen kannalta tärkeiden luonnonvarojen hoitoon saadaan täydellisesti yhdennettyä kaikkien meren ekosysteemien osien suojelun tavoite, on myös tarpeen suojella niiden biologisia osia, joilla ei ole merkitystä kalastuksen ja/tai kaupan kannalta. Kun jonkin alueen ekosysteemi tarvitsee suojelua kalastustoiminnan vaikutukselta, sen lajeja ja elinympäristöjä voidaan suojella muun muassa kalastustoiminnan valikoivuutta parantavilla teknisillä toimenpiteillä tai rajoittamalla maantieteellisesti tai ajallisesti tätä kalastustoimintaa. 9 5. 2. 1. Kalastustoiminnan valikoivuuden parantaminen Nuorten kalojen, äyriäisten ja nilviäisten ja muiden kuin kaupallisten lisäsuojelua vaativien lajien saaliiden vähentäminen voidaan aikaansaada hyväksymällä uusia teknisiä toimenpiteitä tai uudistamalla nykyisiä toimenpiteitä. Tämänkaltaista kalastusmenetelmien valikoivuuden parantamista voidaan kannustaa monin tavoin, myös taloudellisin houkuttimin. Neuvoston maaliskuussa 1998 antama uudelleen tarkasteltu asetus teknisistä toimenpiteistäk) lisäämisessä. Maailmanlaajuisella (Itämerta lukuun ottamatta) ajoverkkojen käyttökiellollal), jonka neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1998 ja joka tulee täydellisesti voimaan 1 päivästä tammikuuta 2002, tulee olemaan erittäin suotuisa vaikutus pienten valaiden ja eräiden kalalajien, hait mukaan luettuina, suojeluun. on merkittävä suojelun nuorten kalojen askel - Komissio aikoo edelleen ehdottaa käytettävissä olevien tietojen perusteella toimenpiteitä pyydysten valikoivuuden tehostamiseksi sekä toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevan valvonnan parantamista. Kyseisillä säännöksillä pyritään jatkamaan nuorten kalojen pyynnin rajoittamista ja minimoimaan erityisen uhanalaisten kalalajien sekä meren nisäkkäiden, lintujen tai matelijoiden tahaton pyynti ja/tai niille aiheutuvat vauriot. 5. 2. 2. Yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien tai lajien suojelu Elinympäristödirektiivin täytäntöönpanon osalta jäsenvaltioiden on nimettävä erityiset suojeluvyöhykkeet yhtenäisen eurooppalaisen ekologisen Natura 2000 -verkoston varmistamiseksi. Niiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet välttääkseen yhteisön tärkeänä pitämien luontotyyppien tai lajien tilanteen heikkenemistä ja jo nimetyillä erityissuojelualueilla esiintyvien lajien häirintää. Elinympäristödirektiivin säännöksiä sovelletaan kokonaisuudessaan aluevesillä (enintään 12 meripeninkulmaa) sijaitseviin meren elinympäristöihin ja lajeihin. Jos jäsenvaltiolla kuitenkin on täysivaltaiset oikeudet 200 meripeninkulman laajuisella yksinomaisella talousalueella (esimerkiksi lupa porauslautan käyttöä varten), sillä on siten valtuudet kansallisen lainsäädännön soveltamiseen kyseisellä vyöhykkeellä. Tämän vuoksi komissio katsoo, että myös elinympäristödirektiiviä voidaan soveltaa koska yhteisön lainsäädäntö on olennainen osa kansallista lainsäädäntöä. Natura 2000 -verkoston rakentaminen merivyöhykkeelle ei ole ristiriidassa kalastuksen tai vesiviljelyn vastuullisen toiminnan jatkamisen kanssa kyseisillä alueilla. Kuitenkin kyseisen toiminnan aiheuttamien häiriöiden vaikutukset eivät saisi olla ristiriidassa direktiivissä tarkoitettujen elinympäristöjen suojelutavoitteiden kanssa. Natura 2000 -verkoston rakentamisen varmistamiseksi on suunniteltu yksityiskohtainen työohjelma ja tarkka aikataulu. Jäsenvaltioiden on erityisesti suunniteltava erityisiä suojelualueita ja otettava käyttöön tarpeellisia säilyttämistoimenpiteitä, jotka edellyttävät tarvittaessa kyseisten alueiden asianmukaisten hoitosuunnitelmien toteuttamista viimeistään vuonna 20043). Tässä yhteydessä toimivaltaisten viranomaisten olisi harkittava, mitä toimia, 3) Sea Empress -tankkilaivan onnettomuus Walesin rannikolla helmikuussa 1996 ympäristöltään merkittävien alueiden läheisyydessä osoitti, että erityisten suojelualueiden määrittäminen ja hoitotoimenpiteiden suunnittelu on tarpeen yhdistää. Kyseiset toimenpiteet on toteutettava Natura 2000 -verkoston puitteissa ja ne vastaavat erityisesti 25. tammikuuta 1993 kokoontuneen jotka koskevat merialueiden herkkyyttä liikenne- ja ympäristöalan yhteisneuvoston päätelmiä, nestemäisiä polttoaineita tai vaarallisia aineita kuljettavien laivaonnettomuuksien suhteen (komission 10 kalastusta koskevat mukaan lukien, olisi mukautettava luonnollisten elinympäristöjen rappeutumisen minimoimiseksi ja yhteisön tärkeinä pitämien lajien suojelemiseksi. - - Komissio huolehtii voimassa olevien säännösten tehokkaasta soveltamisesta. Se varmistaa tässä tapauksessa, että Natura 2000 –verkosto kattaa rannikko- ja merialueet ja niiden hoidon nykyisessä elinympäristödirektiivissä mainittujen luontotyyppien ja lajien perusteella. Keskipitkällä aikavälillä, sen jälkeen, kun voimassaolevan elinympäristödirektiivin säännöksiä on sovellettu tehokkaasti ja niiden menestys direktiivin liitteissä jo lueteltujen merilajien ja –elinympäristöjen säilyttämisen kannalta on arvioitu, komissio suunnittelee näiden liitteiden uudelleen tarkastelua. Tällaista uudelleen tuntemuksen tarkastelua parantamiseksi tarvittavan tutkimuksen kannustamiseen ja kokemuksen saamiseen meren suojelualueiden hoitoon tähtäävistä hankkeista. käytetään meriympäristön ajanjakso edeltävä 5. 2. 3. Meren eläinlajien tiukka suojelu Elinympäristödirektiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet tiettyjä eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi lajien luontaisella levinneisyysalueella. Jäsenvaltioiden on erityisesti otettava käyttöön tahatonta pyydystämistä ja tappamista koskeva tarkkailujärjestelmä ja aloitettava uusia joilla pyritään rajoittamaan tahattoman tutkimuksia tai pyydystämisen (esimerkiksi munkkihylkeeseen, lajeihin merikilpikonniin ja valaisiin) kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia. Yhteisö on jo ollut mukana kalastuksen rahoittamassa tutkimusohjelmien (AIR-FAIR –hankkeet) yhteydessä. toteutettava toimenpiteitä, ja seurantajärjestelmiä, sivusaaliiden tappamisen erityisesti kyseisiin useita - seuraa Komissio erityisesti toimenpiteen jäsenvaltioiden elinympäristödirektiivin soveltamista koskevan ensimmäisen kertomuksen yhteydessä, joka on suunniteltu jätettäväksi vuonna 2000. täytäntöönpanoa kyseisen 5. 2. 4. Kalastustoiminnan alueelliset ja ajalliset rajoitukset (suoja-alueet) Suoja-alueet4) ovat rajoitettuja alueita, joiden sisällä sovelletaan erityisiä, erilaisia ja tavallisesti sitovampia toimenpiteitä kuin sillä hallintoalueella, jonka osa ne ovatm). Näitä rajoituksia voidaan soveltaa vuodenaikaan, pyydyksiin, aluksiin, saaliin koostumukseen tai näiden yhdistelmiin. - 4) joiden Komissio tulee suunnittelemaan alueellisia ja ajallisia rajoituksia, tarkoituksena on eräiden kalastustoimien meriekosysteemeihin aiheuttamien vaikutusten vähentäminen, muun muassa seuraavasti: jäsenen Franz Fischlerin ilmoitus: Euroopan parlamentin täysistunto 15. 3. 1996; kysymykset, joista käyty keskustelu, 10 kohta: Sea Empressin merionnettomuus - IGA). Tieteellis-taloudellisen kalastuskomitean 3. joulukuuta 1992 päivätyssä 22. kertomuksessa [SEC(92)2347] on laskettu, että yhteisön vesialueilla on noin 20 tilapäistä (uudistettu TAC:ia ja kiintiöitä koskevalla asetuksella) tai pysyvää (perustettu asetuksella (ETY) N:o 3094/86) suoja- aluetta. suulliset 11 - vaikuttamalla ihmisravintona arvokkaiden kalakantojen välittömään kuolleisuuteen (esimerkiksi alueilla, joille kerääntyy paljon täysikasvuisia kaloja kutemaan tai joilla on paljon nuoria kaloja, äyriäisiä ja nilviäisiä) parantamalla tällä tavoin mahdollisuutta näiden lajien kutevan kannan biomassan uusimiseksi tai ylläpitämiseksi tai; - vaikuttamalla sellaisten kalakantojen, kuten tuulenkalan, välittömään kuolleisuuteen, joita käytetään pääasiassa kalajauhon tai kalaöljyn tuottamiseen, jotta mereen jää enemmän ravintoa ravintoketjun ylemmällä tasolle oleville lajeille olivat ne sitten kaloja, lintuja tai merinisäkkäitä tai; - vaikuttamalla suoraan eri lajeihin (saaliit, vahingoittumiset, häiriötekijät jne. ), erityisesti nisäkkäisiin, lintuihin, matelijoihin ja bentaalisiin eliöihin. Näillä paikallisilla ja ajallisilla rajoituksilla ja Natura 2000 –verkostoon kuuluvien alueiden hoidolla voi olla täydentävää suotuista vaikutusta meriekosysteemeihin. - Kyseisiä pyydysten valikoivuuden parantamistoimenpiteitä tai suoja-alueita voidaan pitää ehkäisevinä silloin, kun on riittävästi syitä olettaa, että niiden täytäntöönpanon puuttumisella tai voisi olla meriekosysteemeille peruuttamattomia seurauksia. Säännöllinen tilanteen arviointi voi johtaa näiden ehkäisevässä että säännösten muuttamiseen. Käänteisesti tarkoituksessa hyväksyttyjä sitovia toimenpiteitä koskevia väliaikaisia poikkeuksia voidaan harkita, jos saadaan tieteellisiä tietoja siitä, että kyseisillä poikkeuksilla ei ole merkittäviä vaikutuksia. voidaan vakavia sanoa, 5. 3 Rannikkoalueiden yhtenäinen suunnittelu Rannikkoalueilla rannikkokalastuksella on erityinen asema. Kun rannikkokalastus on asianmukaisesti hoidettua, se on uusiutuvia luonnonvaroja käyttävää kestävää toimintaa, jolla ylläpidetään sosiaalisia ja kulttuurisia rakenteita, edistetään paikallista taloutta ja houkutellaan kulttuurimatkailua aiheuttamatta merkittävää kielteistä ympäristövaikutusta. Meren luonnonvarojen käyttö aiheuttaa kuitenkin lukuisia ongelmia toisaalta ammattien tai yhteisöjen rinnakkaiselon ja toisaalta järkiperäisen hoidon kannalta. Rinnakkaiseloon liittyvät ongelmat johtavat joskus tilanteisiin, joita paikallisten viranomaisten on vaikea hoitaa. Järkiperäisen hallinnon vaikeudet aiheutuvat kaikille kuuluvan luonnonvaran hoidosta ja sellaisiin näennäisesti huonosti yhteensopiviin tavoitteisiin pyrkimisestä, kuten työpaikkojen säilyttäminen tai tuottajien tulot ja kalakantojen suojelu. Myös meressä tapahtuvalla vesiviljelyllä on merkittäviä vaikutuksia suojaisiin rannikkovesiin, joissa tätä toimintaa pääasiassa tapahtuu. Tämän vuoksi rannikolla tarvitaan erityistä yhtenäistä suunnittelua. Vuonna 1996 komissio aloitti rannikkoalueiden yhtenäisen suunnittelun esittelyohjelman (ICZM)n). Tämä ympäristöstä, hallinnoivat aluepolitiikasta ja kalastuksesta vastaavat yksiköt (yhdessä tutkimuksesta vastaavan yksikön ja yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa), tähtää 35:stä Euroopan rannikon olojen erilaisuutta edustavasta pilottihankkeesta oppimiseen. komission yhteisesti ohjelma, jota - Ohjelman loppukertomukseen (komission tiedonanto, jonka määräaika on vuoden joissa esitellään 2000 alussa) tulee sisältymään suosituksia tuleviksi rannikkoalueiden kestävän kehityksen edistämiseksi tarvittavat toimet, kestävä ja vastuullinen kalastus mukaan lukien. Välitulosten perusteella alakohtaisten sellaisten hallintojen (kalastusosastot mukaan välinen jotka samanaikaisesti täyttävät ympäristön suojelua, ratkaisujen löytämisessä, yhteistyö toimiksi, lukien) 12 taloudellista hyvinvointia ja sosiaalisen ja kulttuurisen perinnön säilyttämistä koskevat toisistaan riippumattomat yhteisön tavoitteet. Kaikkien asianomaisten henkilöiden välttämätöntä ja täytäntöönpantavien tulosten saavuttamiseksi. osallistuminen on myös perehtyvä täysi 5. 4. Ammatillisen koulutuksen sekä tiedotus- ja neuvottelutoimien tehostaminen Ei riitä, että päättävien elinten käyttöön annetaan tieteellisiä tietoja kalastustoimien vaikutuksista meriekosysteemeihin, jos niihin ei liity sellaista avoimuutta ammatillisia ja ympäristöjärjestöjä kohtaan, että ne saadaan mukaan järkiperäisiin poliittisiin päätöksiin. Itse asiassa tiedon puute kalastustoimien vaikutuksista meriekosysteemeihin estää usein realististen ratkaisujen löytämisen, asianomaisten osapuolten oikeutettujen intressien huomioon ottamisen, ja kompromissien saavuttamisen siten, että otetaan huomioon juridiset, taloudelliset tai sosiaaliset rajoitukset, jotka eivät voi olla vaikuttamatta poliittisista valinnoista vastaaviin tahoihin. Tiedon puute peittää myös eräiden kalatalousalan ammattiryhmien väliset ristiriidat. Avoimuutta ei voi olla olemassa ilman, että asianmukaista tieteellistä tietoa levitetään helposti ymmärrettävässä muodossa neuvoa-antaville elimille, jotka osallistuvat kyseisten politiikkojen muotoiluun. Tässä tarkoituksessa komissio aikoo lyhyellä tai pitkällä aikavälillä: - - - - edistää alan ammattilaisen koulutuksen parantamista. Nämä henkilöt pystyvät parhaiten ymmärtämään meriekosysteemien suojeluun vaikuttavia tekijöitä ja pystyvät tarvittaessa mukauttamaan ammatilliset käytäntönsä niiden mukaan. Heillä on myös keskeinen rooli meriympäristön laadun valvonnassa, tehostaa edelleen tiedotuspolitiikkaansa, joka liittyy kalastuksen ja vesiviljelyn biologisiin vaikutuksiin meriekosysteemeihin ja vastavuoroisesti kalavarojen hoidon osuudesta kyseisten vaikutusten vähentämiseen. Myös tiedotteita laaditaan, jotta suurella yleisöllä olisi mahdollisuus ymmärtää meriekosysteemien suojelua koskevien sosiaalis-taloudellisten ja poliittisten tekijöiden luonne. Komissio suosii tutkijoiden päätelmien käyttömahdollisuutta erityisesti niiden tahojen kohdalla, jotka ovat huolestuneita ympäristönsuojelusta. Komission ehdotukset suurimman sallitun saaliin määrittämisestä perustuvat kyseisiin päätelmiin, toimenpiteiden yhdistää ammatilliset järjestöt ja ympäristöalan tahot meriympäristön hoitoa säädettyihin koskevien neuvottelumenettelyihin. perustettiin yhteyshenkilöryhmä komission sekä ympäristö- ja kehittämisasioista vastaavien muiden kuin valtiollisten järjestöjen välisen tietojen vaihdon lisäämiseksi ja helpottamiseksi. kehittämistä 1998 varten esimerkiksi Vuonna panee alulle erilaisia toimia, joilla on tarkoitus tiedottaa asiantuntijoille tehokkaammin avustuksista, joille on talousarviossa varattu määräraha, saada heidät vakuuttumaan monitieteellisen yhteistyön välttämättömyydestä ja lisätä heidän osallistumistaan tähän tieteelliseen työhön. Kyseinen tiedotus- ja vakuuttelutyö kohdistuu myös toimivaltaisiin kansallisiin hallintoihin. Kaikkien toimien asteittaista tehostamista ja erityisesti alan asiantuntijoiden ja myös kouluttajien kouluttamista suunnitellaan. 13 5. 5. Tieteellisen tutkimuksen edistäminen tarvitsevat täsmällisiä ja objektiivisia tieteellisiä tietoja kalastuksen Päättävät elimet biologisista vaikutuksista meriekosysteemeihin. Kyseisten biologisten, ekologisten ja sosiaalis-taloudellisten tietojen avulla on mahdollista arvioida ja vertailla vaihtoehtoisten ratkaisujen kustannuksia ja etuja. Asiaa koskevan tutkimuksen tehostamiseksi yhteisön talousarviossa on varattu huomattavat määrärahat: - - puiteohjelman kalastuksen, vesiviljelyn ja ympäristön välisten vaikutusten arvioimiseksi osana viidennen ensimmäistä aihealuekohtaista ohjelmaa Elämänlaatu ja luonnonvarat, tieteellisiin erityisohjelmien yhteydessä (kalastusalan tieteelliset ja tekniset tutkimukset jne. ). ympäristöystävällisiin tutkimuksiin tavoitteita erityisesti teknisiin toimiin osana sekä ja ja Lyhyellä aikavälillä kalastuksen biologisia vaikutuksia koskevat tieteelliset tiedot eivät tule olemaan riittäviäo). Tämän vuoksi on aivan perusteltua panna täytäntöön ennaltavarautuvan lähestymistavan periaate, lainsäädäntöehdotuksia komissiolta neuvostolle: edellyttää uusia joka - - toimien ennaltavarautumisen joko pitkän aikavälin korjaavia toimenpiteitä, tai ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä silloin kun vaikutusten määrää ei voida arvioida tarkasti tai kun syy- olevien yhteyttä kalastustoimien välillä ei voida tieteellisesti todistaa. Hyväksyttyjen toimenpiteiden uudistamis- tai mukauttamisprosessia on tutkittava uusien tieteellisten tietojen valossa. periaatteen mukaisia todennäköisesti vaikutusten kyseisten syynä niihin ja Pitkällä aikavälillä komissio on jo suositellut suunnitelmaap) nykyisen tutkimuksen tehostamiseksi ja kyseisen tutkimuksen tulosten yhdistämiseksi yhteisen kalastuspolitiikan ja meren luonnonsuojelupolitiikan toteuttamisen kanssa. Komission yksiköt arvioivat aiheutuvat kustannukset yhteistyössä toimivaltaisten tieteellisten laitosten ja erityisesti kansainvälisen merentutkimusneuvoston kanssa. ja meriympäristön luonnonsuojelua koskevien Vastuullisen kalastuksen hallintoa tieteellisten tutkimusten panoksen lisäämiseksi komissio toteuttaa erityisesti seuraavat toimet: - - Komissio jatkaa ponnistelujaan tutkimuksen kannustamiseksi, jotta kalastuksen ja meriympäristön vuorovaikutusten suhteita voidaan paremmin ymmärtää. Tällainen tutkimus ei keskity pelkästään teknisiin näkökohtiin, vaan myös ekosysteemejä koskevan lähestymistavan kehittämiseen. Ekosysteemejä koskeva lähestymistapa on johtava periaate, josta on sovittu erityisesti biologista monimuotoisuutta koskevassa sopimuksessa, mutta vaatii paljon työtä ennen kuin se voidaan toteuttaa hoitotoimenpiteillä. Talousarvion rajoitusten vuoksi on vahvistettava toimintalinjat elollisten luonnonvarojen käytön ja ympäristön välisten yhteyksien tutkimuksen osalta. Kyseiset toimintalinjat riippuvat poliittisista valinnoista, ja komissio edistää niiden laatimiseen liittyvää laajaa keskustelua. 14 6. ULKOISET TAVOITTEET ja joka kalastuspolitiikan luonnonsuojelupolitiikan Yhteisen ja johdonmukaisuuden parantaminen hyödyttävät myös yhteisön kansainvälisen tason suunnitelmaa, ja monimuotoisuuden edistämistä. Kalastustoimintaa koskeviin kahden- ja monenvälisiin neuvotteluihin on sovellettava samoja toimintalinjoja kuin sisäisellä tasolla erityisesti kahdenvälisten kalastussopimusten tekemisen ja uusimisen yhteydessä tai ensisijaisesti meriympäristön luonnonsuojelu kysymyksiin liittyvien kansainvälisten toimien yhteydessä. yhteensovittamisen vastuullisen kalastuksen kehityksen, kestävän koskee Tämä edellyttää yhteisöltä tehokasta ja todellista sitoutumista yleisiin tavoitteisiin, joilla kaikkien pyritään seuraaviin ympäristönäkökohdat tavoitteisiin: ja yhdentämään sekä erityisesti luonnonvarojen käytön hallintoon, suojelemaan meren luonnonvaroja eläviä - - - - ja seuranta annettujen säännösten soveltaminen jo (YK:n merioikeusyleissopimukset, hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta tehty sopimus, vastuuntuntoista kalastusta koskevat menettelyohjeet), kestävän kehityksen konferenssin ja asiaa käsittelevän UNGASSin seuranta ja tehokas osallistuminen niihin; neuvotteluihin osallistuminen vastuullisen kalastustuotteiden kaupan edistämiseksi kalastusmarkkinoiden tulevaisuudesta annetun tiedonannon suositusten perusteellaq). yleissopimuksen kansainvälisten sopimuspuolien pitämien konferenssien työ (erityisesti periaatteet ja muut ohjeet, joita voidaan kehittää ekosysteemejä koskevan lähestymistavan yhteydessä) tai muiden sellaisten sopimusten osapuolten työ, jotka osallistuvat sen yleiseen tavoitteeseen käsittelemällä jotain yksityiskohtaisempaa aihetta (esimerkiksi CITES, Bonnin sopimus). biologista monimuotoisuutta koskevien Vastaavalla tavalla yhteensovittamista ja johdonmukaisuutta olisi parannettava kalastuksen hoidon ja meriympäristön luonnonsuojelun kansainvälisten toimintojen osalta paikallisella tasolla,. Kaikilla tasoilla olisi ponnisteltava paremman koordinoinnin ja integroinnin saavuttamiseksi niin yhteisön toimielimissä kuin jäsenvaltioiden vastuullisten viranomaisten välillä. Tätä sovelletaan etenkin: - - sellaisten meriympäristön suojelua tai luonnonsuojelua koskevien kansainvälisten sopimusten kehittämiseen ja työskentelyyn, jossain määrin olla tärkeitä kalastuspolitiikan kannalta (valaiden suojelua koskevat sopimukset, Bernin yleissopimus, Barcelonan yleissopimus, Helsingin yleissopimus jne. ) jotka voisivat asemaan yhteisön kalastusjärjestöissä. ja osuuteen kalastussopimuksissa ja alueellisissa Komissio on arvioinut kokonaan uudelleen kalastussopimuksia koskevat toimintalinjansa lokakuuta 1997 tekemien kalastussopimuksia koskevien neuvoston 30 päivänä loppupäätelmien ja kehityspolitiikan koherenssia. Tähän työhön tulee kuulumaan kaikkien tällaiseen sääntelyyn liittyvien aiheiden käsittely (mukaan lukien kalakantojen suojelu, ympäristö-, sosiaalis-taloudelliset ja kehitystä koskevat näkökohdat). Tämän tutkimuksen ja kaikkien kalastuspolitiikan korostetaan perustella, yhteisen joissa 15 asianomaisten osapuolten käymien laaja-alaisten keskustelujen perusteella komissio mukauttaa tarvittaessa kahdenvälisiä kalastussopimuksia koskevia toimintalinjojaan ja pyrkii joissa otettaisiin samanaikaisesti huomioon sosiaaliset seikat, sosiaalis-taloudelliset, kehitystä ja ympäristöä koskevat mukaan lukien, ja erityisesti meriympäristön suojelun tarve. löytämään integroituja ratkaisuja, Lisäksi komissio aikoo toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon yhteisön osallistumisesta alueellisiin kalastusjärjestöihin, jossa: - - korostetaan yhteisön asemaa ja läsnäoloa avomeren kalavarojen ja laajasti vaeltavien lajien ja hajallaan olevien kantojen kestävän hoidon osalta; tätä asemaa toteutetaan parhaiten aktiivisella ja tehokkaalla osallistumisella alueellisiin kalastusjärjestöihin, painotetaan tarvetta antaa komissiolle mahdollisuus toimia sille kuuluvalla tavalla kansainvälisissä asioissa, erityisesti kalavarojen kestävän hoidon osalta. 7. PÄÄTELMÄT voi olla vahingoksi hyödynnettävien Kalastustoiminta on kiinteässä yhteydessä meriekosysteemeihin: liian voimaperäinen tai huonosti mukautettu kalastus voi vahingoittaa ekosysteemejä ja vaikuttaa vakavalla tavalla biologiseen tasapainoon. Lisäksi muusta kuin kalastuksesta johtuva meren ekosysteemien rappeutuminen suojelulle. Ympäristönäkökohtien integroimisen ja meren elävien luonnonvarojen hyödyntämisen hallintoa koskevat vaatimukset on jo sisällytetty yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteisiin. Näitä ei kuitenkaan ole vielä kokonaan saavutettu ei kaupallisesti tärkeiden kalakantojen kestävyyden eikä sellaisiin meriympäristöihin tai lajeihin, jotka eivät suoranaisesti ole kalastuksen kannalta tärkeitä, liittyvien kielteisten vaikutusten rajoittamisen osalta. Yhteisö ei ole myöskään täysin onnistunut muun inhimillisen toiminnan kuin kalastuksen haittavaikutusten vähentämisessä tai poistamisessa. Kalastus- ja luonnonsuojelupolitiikan yhteinen etu on yhdistää toisiaan täydentävien toimenpiteiden toteuttaminen. luonnonvarojen Kalastuksen hallinnon ja luonnonsuojelun tavoitteiden toteuttaminen edellyttää kaikkien tasojen toimijoiden lisääntyvää yhteistyötä ja näiden tietoisuuden lisäämistä. Ympäristön ja nykyisten tai suunniteltujen toimenpiteiden vaikutusten hyvä tuntemus ovat poliittisten päätösten edellytyksiä. Tietojen keruu ja käsittely on järjestettävä paremmin ja niille on myös annettava suurempaa huomiota etenkin päätöksentekijöiden keskuudessa ja sosiaalis-ammatillisessa sellaisten olisi toimintalinjojen soveltamiseen, joilla vähennetään kalastuksen määrää mukauttamalla laivastojen kapasiteettiä ja parantamalla pyyntimenetelmien valikoivuutta sekä suojellaan meren biologisen monimuotoisuutta ottamalla huomioon kalastustoiminnan vaikutukset erityisesti yhteisön tärkeinä pitämiin merilajeihin ja -ympäristöihin. ympäristössä. Näitä käytettävä tietoja Luonnonsuojelun mahdollisuuksia pitää lisätä ja laajentaa asteittain, erityisesti yhdentämällä niitä enemmän kalastuksen hallintotoimenpiteisiin. Taulukossa I esitetään yhteenveto eräistä meren elollisten luonnonvarojen kestävän käytön periaatteen täytäntöönpanoa varten suunnitelluista päämääristä ja toimenpiteistä ja luonnonsuojelutavoitteiden integroinnin periaatteesta. 16 TAULUKKO I: Tavoitteet ja toimenpiteet TAVOITTEET Kalastuksen määrän vähentäminen TOIMENPITEET Kalastustoiminnan ja –kapasiteetin rajoittamiseen tähtäävien toimenpiteiden jatkaminen, jotta niiden vaikutus meren biotooppeihin ja elinympäristöihin vähenisi Keskipitkän aikavälin hoitotavoitteiden vahvistaminen. Luonnonsuojelu Kalastustoimien valikoivuuden tehostaminen. Natura 2000 –verkoston perustaminen erityisesti rannikkoalueille vuoteen 2004 mennessä, mukaan lukien tarvittaessa siihen liittyvät suojelutavoitteiden mukaiset kalastuksen hallintotoimenpiteet Keskipitkällä aikavälillä arviointi sen tehosta meriluonnon suojelussa ja elinympäristödirektiivin liitteiden uudistamista keskipitkällä aikavälillä koskeva ehdotus. Tiettyjen kalastustoimien meriekosysteemeihin aiheuttamien vaikutusten vähentämiseen tähtäävät alueelliset ja ajalliset rajoitukset. Esittelyohjelman seuranta vuoteen 2000 asti. Alan ammattilaisten koulutuksen edistäminen. Suurta yleisöä koskevan tiedotuspolitiikan tehostaminen. Ammatillisten ja ympäristöalan järjestöjen kuuleminen. Tutkijoiden osallistumisen ja yhteensovittamisen tehostaminen. Kalastuksen ja meriympäristön välistä vuorovaikutusta koskevien tutkimustöiden tukemisen jatkaminen. Toimintalinjojen vahvistaminen laajan keskustelun perusteella, johon sisältyy ekosysteemejä koskeva lähestymistapa. Rannikko- alueiden yhtenäinen suunnittelu Koulutus, tiedotus ja kuuleminen Tieteellisen tutkimuksen myötä- vaikutuksen parantaminen Kansainväliset tavoitteet Samojen toimintalinjojen soveltaminen kahden- ja monenvälisiin kalastuksen hallintoa tai merensuojelua koskeviin neuvotteluihin kuin sisäisellä tasolla. Yhteisön tehokas ja voimakas osallistuminen kansainvälisesti kestävän kehityksen, vastuuntuntoisen kalastuksen ja meriympäristön luonnonsuojelun edistämiseksi. 17 LUETTELO KESKEISIMMISTÄ TERMEISTÄ JA KÄSITTEISTÄ LIITE I Luonnon / biologinen monimuotoisuus: Eri alkuperää olevien elävien organismien vaihtelevuus, mukaan lukien muun muassa maaperän, meren ja muiden vesien luonnonvarat sekä ekologiset ryhmät, joista edellä mainitut muodostavat osan; tämä kattaa lajien sisäisen ja lajien (luonnon monimuotoisuutta koskeva yleissopimus). ekosysteemien monimuotoisuuden välisen monimuotoisuuden sekä Meriympäristö: Merialue, ominaisuuksiensa perusteella ("meren luonnonvarat") joka erottuu maantieteellisten, abioottisten ja bioottisten tietojen keruu, arviointi, Kalastuksen hallinto: Yhdennetty prosessi, suunnittelu, päätösten teko, kalavarojen jakaminen, kalastustoimia ja tulevaisuudessa asetusten laatiminen ja soveltaminen etenkin luonnonvarojen jatkuvan tuottavuuden varmistamiseksi. johon kuuluvat tällä hetkellä Järkiperäinen hoito: Periaate, jonka mukaan kaikkien hoitotoimenpiteiden hyväksymisen on perustuttava parhaisiin käytettävissä oleviin tieteellisiin tietoihin ja niiden arviointiin, jonka suorittaa riippumaton tieteellinen elin. ja kansainvälisellä joka sisällyttää kaikkiin asiaankuuluviin aluepolitiikkoihin Kestävä kehitys: Kehitys, aiheuttamat taloudellisen kasvun ympäristölle kansallisella vaikutukset ja joka pyrkii tyydyttämään riittävällä tavalla nykyisten ja tulevien sukupolvien tarpeet toiminnan ympäristövaikutusten tunnistamiseksi ja arvioimiseksi. voimavaroille taloudellisen ympäristön antamalla etenkin tasolla arvon Vastuullinen kalastus: Kalastus, monimuotoisuus, kuluttajien tarpeet ja kalastusalan intressit. jossa otetaan huomioon ekosysteemit ja luonnon Ehkäisevät toimet: Korjaavat toimet, jotka on suoritettava sellaisen mahdollisesti aiheutuvan vaikutuksen torjumiseksi, jolla voi olla vakavia ja peruuttamattomia seurauksia, jos tukitoimia ei ole. 18 LIITE II ESIMERKKEJÄ KALASTUKSEN SUORISTA JA EPÄSUORISTA VAIKUTUKSISTA MEREN LAJEIHIN JA NIIDEN ELINYMPÄRISTÖIHIN Yleisesti ottaen kalastustoiminta on keskittynyt yhden tai useamman lajin tai lajiryhmän pyydystämiseen. Kohdelajien kuolleisuuden keskeisin vaikutus on kalakannan kalojen iän aleneminen ja keskikoon pienentyminen ja siitä aiheutuva kalakannan yleisen biomassan ja etenkin kutevan kannan biomassan pienentyminen. Suurin osa kalalajeista tuottaa paljon mätiä ja kestää melkoisen kutemisiässä olevien kalojen biomassan vähentymisen. Joissakin tapauksissa alkuperäinen kalastuskuolleisuus on kuitenkin niin suuri, että kuteva kanta voi pienentyä tasolle, jolla mädin tuotanto ei riitä varmistamaan uutta kasvua. Tähän viitataan termillä "uusiutuvan kannan liikakalastus". Vakavimmissa tapauksissa tämä voi johtaa kannan ja sen kalastuksen romahdusmaiseen vähenemiseen. Näin kävi silli- ja makrillikannoille Pohjanmerellä muutama vuosikymmen sitten; toipumisen merkkejä yli 20 vuoteen. jälkimmäiset kannat eivät ole osoittaneet Sellaisten kalalajien yksilöiden tahaton pyydystäminen, jotka eivät ole kalastuksen kohteena, mikä aiheutuu muun muassa kalojen sotkeutumisesta verkkoihin, trooleihin, siimoihin tai mertoihin, voivat aiheuttaa muutoksia kala-, merilintu-, merinisäkäskannoissa tai bentaalisten selkärangattomien kannoissa. Kuitenkin kalastuskuolleisuuden määrä niiden lajien osalta, jotka eivät ole kalastuksen kohteena, on tällä hetkellä vain harvoin suoraan tiedossa. Esimerkiksi Pohjanmerta koskevat vuosina 1992–1995 suoritetut tutkimukset osoittavat, että kyseisenä ajanjaksona on vuosittain kuollut noin 4 500 pyöriäistä. Tietyntyyppinen merenpohja tai bentaalinen kasvisto ja eläimistö tarjoaa tärkeän kasvupaikan mädille, toukille tai erilaisille elollisten organismien muodoille. Näiden pohjalla elävien lajien kärsimät vahingot voivat vaikuttaa koko ekosysteemiin. Lisäksi eräät bentaaliset organismit muodostavat yhteisöjä, jotka vakauttavat meren pohjaa, jossa ne kasvavat. Näille yhteisöille aiheutuvat vahingot voivat johtaa piilevään meren pohjan eroosioon. Eräät bentaaliset eläimet, kuten meritähdet tai erakkoravut, ovat verrattain vähän herkkiä trooleihin liittyville tuhoille ja ne hyödyntävät muita vahingoittuneita tai ohikulkevien kalastusvälineiden tappamia organismeja. Puomitroolien vaikutuksia Pohjanmerellä käsittelevä tutkimus osoittaa, että bentaalisten selkärangattomien määrässä ja bentaalisten lajien yhteisöjen koostumuksessa on tapahtunut muutoksia. Vaikuttaa siltä, että huomattavasti vähentyneiden lajien tilalle on tullut muita lajeja. Näin kyseisen alan lajien kokonaismäärä on muuttunut vain vähän. Kampasimpukoiden merenpohjan ruoppaamisen vuoksi kärsimät vahingot vaikuttavat vakavammilta kuin puomitroolien aiheuttamat vahingot. Tietyn kalakannan kalojen liian varhaisella kalastuksella saattaa olla moninaisia seurauksia sen saalistajille, kilpailijoille tai saaliille. Tämän lajien välisen vuorovaikutuksen seuraukset voivat ilmetä useilla eri tavoilla. Merilintujen tai merinisäkkäiden lisääntyvät kannat voivat kärsiä kalastuksen vaikutuksista ja kilpailla saalislajeista, joista ne ovat riippuvaisia. Ravinnon saatavuuden heikentyminen voi 19 johtaa lintu- tai nisäkäskantojen lisääntymiskyvyn heikentymiseen. Lisäksi tietyn saalislajin saatavuuden heikentyminen voi muuttaa kyseisiä kaloja saalistavien lajien käyttäytymisestä ja suunnata saalistuksen muihin lajeihin ja näin lisätä viimeksi mainittujen kuolleisuutta. Kalastus voi myös olla täydentävä ravinnon lähde eräille organismeille. Näin ollen tuotteiden ja jätteiden pois heittäminen ammattikalastuksen yhteydessä tarjoaa jätteitä syöville merilinnuille ravintoa, jota ei olisi muuten saatavilla. Eri kalalajit voivat myös saada ravintonsa pois heitetyistä jätteistä. Lisäksi nilviäisten ja äyriäisten vuorovetten välisenä aikana suoritettavassa pyynnissä voi myös syntyä ravintoa, tavallisesti myöskään ole tiettyjen lintujen saatavilla. Tämäntyyppisten lisäravinnon lähteiden vuoksi tiettyjen merilintujen luonnollinen määrä on kasvanut. joita ei 20 VIITTEET LIITE III Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön strategiasta biologisen monimuotoisuuden hyväksi. Asiakirja KOM(98)42, lopullinen, 4. 2. 1998. Vesiviljely ja ympäristö Euroopan yhteisössä, Luxemburg, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, 1995 (ISBN 92-826-9066-0). Komission tiedonanto Euroopan ympäristöstä. Asiakirja SEC(96)52, 23. 2. 1996. parlamentille ja neuvostolle kaupasta ja Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön vesipolitiikasta. Asiakirja KOM(96)59, lopullinen, 21. 2. 1996. Report from the Commission to the Council on the discarding of fish in Community fisheries - causes, impact, solutions. Komission kertomus neuvostolle. Asiakirja SEC(92)423 lopullinen, 12. 3. 1992. Yhteisön yksinomainen toimivalta kalavarojen suojelun ympäristöön liittyvien tekijöiden osalta – Pohjanmeren rannikkovaltioiden ympäristöministerien konferenssi. Komission valmisteluasiakirja. Asiakirja SEC(95)776, 17. 5. 1995. Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3760/92 (EYVL L 389, 31. 12. 1992). Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi N:o 79/409/ETY. (EYVL L 103, 25. 4. 1979. ) Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL L 206, 22. 7. 1992). yleissopimus, Barcelonan 25. 7. 1977 (EYVL L 240, 19. 9. 1977) ja siihen kuuluva pöytäkirja erityisistä suojelualueista Välimerellä, neuvoston päätös N:o 84/132/ETY, 1. 3. 1984 (EYVL L 687, 10. 3. 1984). 77/585/ETY, päätös N:o neuvoston Kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98 (EYVL L 125, 27. 4. 1998). Tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 894/97 muuttamisesta 8 päivänä kesäkuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1239/98 (EYVL L 171, 17. 6. 1998). Tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 29 huhtikuuta 1997 annettu (neuvoston neuvoston asetus (ETY) N:o 894/97 (EYVL L 132, 23. 5. 1997) 21 a) b) c) d) e) f) g) h) i) j) k) l) m) n) o) p) q) asetuksen (ETY) N:o 3094/86 konsolidoitu versio) ja kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 850/98 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EYVL L 125, 27. 4. 1998). (EY) N:o Rannikkoalueiden yhtenäisen suunnitellun esittelyohjelma. Euroopan komission yksiköiden tiedotusasiakirja. XI/79/96. Tähän asiakirjaa sisältyy komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille rannikkoalueiden yhtenäisestä suunnittelusta. Asiakirja KOM(95)511, lopullinen, 12. 1. 1998. lopullinen, 31. 10. 1995 ja KOM(97)744 Kertomus kalastuksen biologisten vaikutusten tietokannasta järjestetystä kokouksesta. Komission valmisteluasiakirja. Asiakirja SEC(94)1453, 7. 9. 1994. Komission tiedonanto neuvostolle: Kalatalouden biologisia vaikutuksia koskeva arviointi. Asiakirja KOM(95)40 lopullinen, 5. 5. 1995. Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Kalastustuotteiden markkinoiden tulevaisuus Euroopan unionissa: vastuu, kumppanuus, kilpailukyky. Asiakirja KOM(97)719, 16. 12. 1997. 22


title: Voorstel voor een Besluit van de Raad en de Commissie betreffende het standpunt van de Gemeenschap in de Associatieraad die is opgericht in het kader van de op 16 december 1991 ondertekende Europa-Overeenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, betreffende de goedkeuring van de nodige voorschriften inzake overheidssteun voor de uitvoering van artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, van de Europa- Overeenkomst, alsmede van artikel 8, lid 1, onder iii), en artikel 8, lid 2, van Protocol nr. 2 van de Europa- Overeenkomst betreffende producten die vallen onder het EGKS-Verdrag

eurovoc_concepts:
Poland
State aid
agreement (EU)
exchange of information
iron and steel product

formats: html pdf

text: COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 14. 07. 1999 COM(1999)355 def. 99/0149(ACC) Voorstel voor een BESLUIT VAN DE RAAD EN DE COMMISSIE betreffende het standpunt van de Gemeenschap in de Associatieraad die is opgericht in het kader van de op 16 december 1991 ondertekende Europa- Overeenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, betreffende de goedkeuring van de nodige voorschriften inzake overheidssteun voor de uitvoering van artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, van de Europa-Overeenkomst, alsmede van artikel 8, lid 1, onder iii), en artikel 8, lid 2, van Protocol nr. 2 van de Europa- Overeenkomst betreffende producten die vallen onder het EGKS-Verdrag (door de Commissie ingediend) TOELICHTING De Europa-Overeenkomsten tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten enerzijds, en respectievelijk Bulgarije, Estland, Letland, Litouwen, Polen, Roemenië en Slovenië anderzijds, bepalen dat de uitvoeringsregeling voor de voorschriften inzake staatssteun door de Associatieraad moet worden vastgesteld. De desbetreffende artikelen zijn: artikel 63 van de Europa-Overeenkomsten met Estland en Polen; artikel 64 van de Europa-Overeenkomsten met Bulgarije, Letland en Litouwen en Roemenië; artikel 65 van de Europa-Overeenkomst met Slovenië. De bepalingen inzake staatssteun behoren tot de belangrijkste punten van de Europa- Overeenkomsten tussen de Europese Gemeenschappen en de betrokken staten. Deze voorstellen voor besluiten hebben betrekking op alle steun die door de overheid wordt verleend of waarvoor overheidsmiddelen worden gebruikt, in welke vorm dan ook, en die van invloed kunnen zijn op de handel tussen de Europese Gemeenschap en de betrokken staten, en bevatten voorschriften voor de samenwerking tussen de toezichthoudende instanties van de partijen. Overeenkomstig de besluiten van de Raad en de Commissie inzake de sluiting van de Europa-Overeenkomsten wordt het standpunt van de Gemeenschap in de Associatieraad vastgesteld overeenkomstig de desbetreffende bepalingen van de Verdragen tot oprichting van de drie Gemeenschappen. De artikelen 133 en 300 van het EG-Verdrag en artikel 95 van het EGKS-Verdrag vormen een geschikte rechtsgrond voor het standpunt van de Gemeenschap in de Associatieraad betreffende de uitvoeringsbepalingen inzake staatssteun. De Raad heeft tot dusver zijn goedkeuring gehecht aan de voorschriften voor de uitvoering van de bepalingen inzake staatssteun voor Tsjechië en Slowakije. De voorschriften voor de uitvoering van de bepalingen inzake staatssteun in de Republiek Tsjechië werden door de Associatieraad op 24 juni 1998 goedgekeurd (PB L 195, 11. 7. 1998). Het bijgaand voorstel is gebaseerd op de tekst voor Slowakije. De Commissie verzoekt de Raad het bijgaand voorstel voor een besluit van de Raad en de Commissie goed te keuren. 2 Voorstel voor een BESLUIT VAN DE RAAD EN DE COMMISSIE betreffende het standpunt van de Gemeenschap in de Associatieraad die is opgericht in het kader van de op 16 december 1991 ondertekende Europa- Overeenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, betreffende de goedkeuring van de nodige voorschriften inzake overheidssteun voor de uitvoering van artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, van de Europa-Overeenkomst, alsmede van artikel 8, lid 1, onder iii), en artikel 8, lid 2, van Protocol nr. 2 van de Europa- Overeenkomst betreffende producten die vallen onder het EGKS-Verdrag DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, inzonderheid op artikel 133 juncto artikel 300, lid 2, eerste zin, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen en Staal, inzonderheid op artikel 95, Gezien het voorstel van de Commissie van de Europese Gemeenschappen, Gezien het advies van het Raadgevend Comité, (1) (2) (3) Overwegende dat de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten op 13 december 1993 met de Republiek Polen een Europa-Overeenkomst hebben gesloten; Overwegende dat de Associatieraad, overeenkomstig artikel 63, lid 3, van de Europa-Overeenkomst, de nodige voorschriften vaststelt voor de uitvoering van de leden 1 en 2 van genoemd artikel; lid 3, van Overwegende dat de Associatieraad, overeenkomstig artikel 8, Protocol nr. 2 van de Europa-Overeenkomst betreffende de producten die vallen onder het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen de tenuitvoerlegging van de leden 1 en 2 van genoemd artikel; noodzakelijke bepalingen en Staal, vaststelt voor de BESLUITEN: 3 Het standpunt van de Gemeenschap in de Associatieraad die is opgericht in het kader van de Europa-Overeenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, betreffende de voorschriften voor de uitvoering van artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, van bovengenoemde Europa-Overeenkomst en de voorschriften voor de uitvoering van artikel 8, lid 1, onder iii), en artikel 8, lid 2, van Protocol Nr. 2 van de Europa-Overeenkomst betreffende de producten die vallen onder het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen en Staal, dient te worden gebaseerd op het in de bijlage bij dit besluit opgenomen voorstel voor een besluit van de Associatieraad. Gedaan te Brussel, op Voor de Raad Voor de Commissie 4 BIJLAGE ASSOCIATIE TUSSEN DE EUROPESE UNIE EN DE REPUBLIEK POLEN - De Associatieraad - BESLUIT NR. …/99 VAN DE ASSOCIATIERAAD TUSSEN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN EN HUN LIDSTATEN, ENERZIJDS, EN DE REPUBLIEK POLEN, ANDERZIJDS, tot goedkeuring van de voorschriften voor de uitvoering van de bepalingen inzake overheidssteun, als bedoeld in artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, en vastgesteld overeenkomstig artikel 63, lid 3, van de Europa-Overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, en in artikel 8, lid 1, onder iii), en lid 2 van protocol nr. 2 bij die Europa-Overeenkomst betreffende producten die onder het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen en Staal vallen DE ASSOCIATIERAAD, Gelet op de Europa-Overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, inzonderheid op artikel 63, lid 3, Gelet op protocol nr. 2 bij de Europa-Overeenkomst betreffende de producten die vallen onder het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen en Staal, inzonderheid op artikel 8, lid 3, Overwegende dat de Associatieraad, overeenkomstig artikel 63, lid 3, van de Europa- Overeenkomst, uiterlijk drie jaar na de inwerkingtreding van de overeenkomst de nodige voorschriften voor de uitvoering van de leden 1 en 2 van genoemd artikel dient vast te stellen; Overwegende dat het begrip ‘overheidssteun’, als bedoeld in artikel 63, lid 1, onder iii), van de Europa-Overeenkomst, overeenkomstig artikel 63, lid 2, van de Europa-Overeenkomst, dient te worden beoordeeld op grond van de criteria die voortvloeien uit de toepassing van de regels van artikel 87 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en derhalve alle, in welke vorm dan ook, door de overheid of met overheidsmiddelen verleende steunmaatregelen omvat die de mededinging vervalsen of dreigen te vervalsen door bevoordeling van bepaalde ondernemingen of van de productie van bepaalde goederen, voorzover deze steun het handelsverkeer tussen de Europese Gemeenschap en de Republiek Polen beïnvloedt (overheidssteun); Overwegende dat de Republiek Polen een nationale instelling of instantie zal belasten met de uitoefening van toezicht op het gebied van overheidssteun; 5 Overwegende dat deze toezichthoudende instantie de taak zal hebben de huidige en toekomstige steunprogramma’s in de Republiek Polen te analyseren en advies zal uitbrengen over de verenigbaarheid daarvan met artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, van de Europa-Overeenkomst, en met artikel 8, lid 1, onder iii), lid 2 en lid 4 van het protocol nr. 2 bij die Europa-Overeenkomst betreffende producten die vallen onder het EGKS-Verdrag; Overwegende dat de Republiek Polen de nodige maatregelen zal nemen om te waarborgen dat de toezichthoudende instantie tijdig over alle relevante informatie beschikt van andere overheidsdiensten op centraal, regionaal en plaatselijk niveau; Overwegende dat de Commissie van de Europese Gemeenschappen de toezichthoudende instantie, in het kader van de relevante communautaire programma’s, dient bij te staan door de verstrekking van documentatie, door opleiding, studiebezoeken en andere relevante technische bijstand, BESLUIT: Artikel 1 De voorschriften voor de uitvoering van de bepalingen inzake overheidssteun, als bedoeld in artikel 63, lid 1, onder iii), en artikel 63, lid 2, en vastgesteld overeenkomstig artikel 63, lid 3, van de Europa-Overeenkomst waarbij een associatie tot stand wordt gebracht tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Polen, anderzijds, en in artikel 8, lid 1, onder iii), en artikel 8, lid 2, van protocol nr. 2 bij bovengenoemde Europa- Overeenkomst betreffende de producten die vallen onder het EGKS-Verdrag, zoals genoemd in de bijlage bij onderhavig besluit, worden goedgekeurd. Artikel 2 Deze uitvoeringsvoorschriften treden in werking op de eerste dag van de maand volgende op de goedkeuring van de voorschriften. Gedaan te Brussel, Voor de Associatieraad De Voorzitter 6 VOORSCHRIFTEN VOOR DE UITVOERING VAN DE BEPALINGEN INZAKE OVERHEIDSSTEUN, ALS BEDOELD IN ARTIKEL 63, LID 1, ONDER iii), EN ARTIKEL 63, LID 2, EN VASTGESTELD OVEREENKOMSTIG ARTIKEL 63, LID 3, VAN DE EUROPA-OVEREENKOMST WAARBIJ EEN ASSOCIATIE TOT STAND WORDT GEBRACHT TUSSEN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN EN HUN LIDSTATEN, ENERZIJDS, EN DE REPUBLIEK POLEN, ANDERZIJDS, EN IN ARTIKEL 8, LID 1, ONDER iii), EN LID 2 VAN PROTOCOL NR. 2 BIJ DIE EUROPA-OVEREENKOMST BETREFFENDE PRODUCTEN DIE ONDER HET EGKS-VERDRAG VALLEN TOEZICHT OP OVERHEIDSSTEUN DOOR TOEZICHTHOUDENDE INSTANTIES Artikel 1 Toezicht op overheidssteun door toezichthoudende instanties Overeenkomstig de geldende procedurele voorschriften in de Europese Gemeenschap (‘de Gemeenschap’) en de Republiek Polen, wordt op de verlening van overheidssteun toezicht uitgeoefend door de bevoegde nationale instanties in de Gemeenschap en de Republiek Polen en wordt door hen gecontroleerd of de steun verenigbaar is met de Europa-Overeenkomst. De toezichthoudende instantie in de Gemeenschap is de Commissie van de Europese Gemeenschappen (‘de Commissie’) en in de Republiek Polen het Ministerie van Economische Zaken. RICHTSNOEREN VOOR DE BEHANDELING VAN GEVALLEN Artikel 2 Criteria voor de verenigbaarheid 1. De verenigbaarheid van afzonderlijke gevallen van steunverlening en van steunprogramma’s met de Europa-Overeenkomst, als bedoeld in artikel 1, wordt beoordeeld aan de hand van de criteria die voortvloeien uit de toepassing van de bepalingen van artikel 87 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, dat wil zeggen het huidige en toekomstige afgeleide recht, kaders, richtsnoeren en andere in de Gemeenschap geldende administratieve besluiten, alsmede de jurisprudentie van het Gerecht van Eerste Aanleg en het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen en de bijzondere richtsnoeren die overeenkomstig artikel 4, lid 3, dienen te worden ontwikkeld. Indien de steun of de steunprogramma’s bestemd zijn voor producten die onder Protocol nr. 2 bij de Europa-Overeenkomst vallen, is de eerste zin van dit lid geheel van toepassing, echter met dien verstande dat de verenigbaarheid niet wordt beoordeeld aan de hand van de criteria die voortvloeien uit de toepassing van de bepalingen van artikel 87 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, maar aan de hand van de criteria die voortvloeien uit de toepassing van de bepalingen inzake overheidssteun, vervat in het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen en Staal. 7 2. De toezichthoudende instantie van de Republiek Polen wordt op de hoogte gesteld van alle besluiten die verband houden met de goedkeuring, intrekking of wijziging van de criteria voor de verenigbaarheid, voorzover deze niet gepubliceerd worden, maar specifiek onder de aandacht worden gebracht van alle lidstaten. in lid 1 bedoelde communautaire 3. Indien de Republiek Polen niet binnen drie maanden na de datum van ontvangst van de officiële informatie over de wijzigingen bezwaar aantekent daartegen, krijgen deze de status van criteria voor de verenigbaarheid als bedoeld in lid 1. Indien de wijzigingen stuiten op bezwaren van de Republiek Polen, wordt, met het oog op de harmonisatie van de wetgeving, als bedoeld in de Europa- Overeenkomst, overleg gepleegd overeenkomstig de in artikel 7 en 8 van deze uitvoeringsbepalingen vervatte voorschriften. 4. Dezelfde beginselen zijn van toepassing bij andere belangrijke wijzigingen van het Gemeenschapsbeleid op het gebied van overheidssteun. Artikel 3 De minimis-regel Steunprogramma’s of afzonderlijke gevallen waarin steun wordt verleend, die geen exportsteun omvatten en de in de Gemeenschap van toepassing zijnde drempelwaarde voor de minimis-steun niet overschrijden1, worden geacht slechts een verwaarloosbaar effect te hebben op de mededinging en de handel tussen de partijen en worden derhalve niet in het kader van deze bepalingen behandeld. Dit artikel is niet van toepassing op industrieën die vallen onder het EGKS-Verdrag, op scheepsbouw, op vervoer of op steun aan uitgaven in verband met landbouw of visserij. Artikel 4 Ontheffingen 1. Overeenkomstig artikel 63, lid 4, onder a), van de Europa-Overeenkomst, wordt de Republiek Polen beschouwd als een regio gelijk aan de in artikel 87, lid 3, onder a), van het EG-Verdrag bedoelde streken van de Gemeenschap. 2. De toezichthoudende instanties beoordelen gezamenlijk de maxima van de steun en de specifieke regionale dekking van streken in de Republiek Polen die in aanmerking komen voor nationale regionale steun. Zij dienen een gezamenlijk voorstel in bij het Associatiecomité, dat daartoe een besluit neemt. 1 De in de Gemeenschap van toepassing zijnde drempelwaarde voor de minimis-steun bedraagt thans 100 000 euro per onderneming over een periode van drie jaar (zie de Mededeling van de Commissie inzake de minimis-steun, PB C 68 van 6. 3. 1996). 8 3. Ter aanvulling op de in de Gemeenschap toegestane steun, stellen de Commissie en de toezichthoudende instantie van de Republiek Polen tevens richtsnoeren op, en wijzigen deze wanneer nodig, voor de verenigbaarheid van steun die erop gericht is de specifieke problemen van het overgangsproces naar een markteconomie in de Republiek Polen aan te pakken. PROCEDURES VOOR OVERLEG EN OPLOSSEN VAN PROBLEMEN Artikel 5 Onderzoek van bepaalde steunmaatregelen 1. Indien het totaalbedrag van een steunprogramma of een afzonderlijk geval van steunverlening meer dan 3 miljoen euro bedraagt, ongeacht of dat programma of geval onder een communautair kader of communautaire richtsnoeren valt, kan de betrokken toezichthoudende instantie deze voor nader onderzoek voorleggen aan de Subcommissie Mededingingsbeleid en Overheidssteun. De subcommissie kan verslag uitbrengen aan het Associatiecomité, dat besluiten kan nemen of aanbevelingen kan doen ten aanzien van de verenigbaarheid van het steunprogramma of de steunverlening met de Europa-Overeenkomst en deze bepalingen. 2. Het doel van dergelijke besluiten of aanbevelingen is in de eerste plaats het voorkomen van handelsbeschermende maatregelen als gevolg van de steun in kwestie. 3. Het Associatiecomité kan besluiten de onderzoeksmogelijkheden, zoals bedoeld in dit artikel, verder uit te breiden. Artikel 6 Verzoek om informatie Indien de toezichthoudende instantie van een der partijen concludeert dat een steunprogramma of een afzonderlijk geval van steunverlening aanmerkelijke belangen van die partij schendt, kan het de verantwoordelijke instantie om nadere informatie verzoeken. Beide toezichthoudende instanties trachten elkaar zo veel mogelijk op de hoogte te houden van belangrijke ontwikkelingen die van praktisch belang kunnen zijn voor de andere partij. Artikel 7 Overleg en internationale hoffelijkheid 1. Indien de Commissie of de toezichthoudende instantie van de Republiek Polen van oordeel is dat de verlening van overheidssteun op het grondgebied waarvoor de andere instantie verantwoordelijk is, aanmerkelijke belangen van de door haar vertegenwoordigde partij schendt, kan zij verzoeken om overleg met de andere instantie en voorts deze instantie verzoeken passende procedures te initiëren, 9 teneinde een en ander te verhelpen. Dit doet geen afbreuk aan het recht van beide partijen om krachtens hun geldende wetgeving maatregelen te nemen, en beperkt niet de beslissingsvrijheid van de instantie waaraan het verzoek is gericht in het kader van de Europa-Overeenkomst. 2. De toezichthoudende instantie waaraan het verzoek is gericht, neemt de standpunten en het feitenmateriaal van de verzoekende instantie, met name de vermeende schadelijke gevolgen voor de aanmerkelijke belangen van de verzoekende partij, in zorgvuldige en welwillende overweging. 3. Onverminderd hun rechten en verplichtingen, streven de toezichthoudende instanties die bij overleg krachtens dit artikel betrokken zijn ernaar, binnen drie maanden een voor beide partijen aanvaardbare oplossing te vinden in het licht van de respectieve aanmerkelijke belangen. Artikel 8 Oplossen van problemen 1. 2. Indien het overleg uit hoofde van artikel 7 niet tot een voor beide partijen aanvaardbare oplossing leidt, dient binnen drie maanden na een daartoe strekkend verzoek van een der partijen overleg plaats te vinden binnen de Subcommissie Mededingingsbeleid en Overheidssteun, ingesteld in het kader van de Europa- Overeenkomst. Indien dit overleg niet tot een voor beide partijen aanvaardbare oplossing leidt, of na het verstrijken van de in lid 1 bedoelde termijn, kan de kwestie worden voorgelegd aan het Associatiecomité, dat passende aanbevelingen kan doen voor het bereiken van een regeling. 3. Deze procedures doen geen afbreuk aan het recht van beide partijen om lid 6, van de Europa- maatregelen te nemen op grond van artikel 63, Overeenkomst en artikel 8, lid 6, van protocol nr. 2 bij die overeenkomst betreffende onder het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap voor Kolen en Staal vallen producten. Handelsinstrumenten mogen echter alleen in het uiterste geval worden gebruikt. Artikel 9 Geheimhouding en vertrouwelijkheid van gegevens 1. Wat artikel 63, lid 7, van de Europa-Overeenkomst betreft, is geen van de te andere toezichthoudende indien het verstrekken van die informatie aan de verzoekende verstrekken, instantie verboden is volgens de wet van de instantie die in het bezit is van de informatie. instanties verplicht de informatie instantie 2. Elke toezichthoudende instantie verbindt zich ertoe de vertrouwelijkheid van de haar door de andere instantie verstrekte gegevens te respecteren. 10 TRANSPARANTIE Artikel 10 Overzicht 1. De Commissie verleent de Republiek Polen, in het kader van de relevante communautaire programma’s, bijstand bij het opstellen en in een later stadium bijwerken van een overzicht van de programma’s en afzonderlijke gevallen van steunverlening, op dezelfde basis als in de Gemeenschap, zulks om transparantie te waarborgen en deze voortdurend te verbeteren. 2. De Commissie verstrekt de Republiek Polen periodiek informatie over soortgelijke documentatie in verband met de lidstaten van de Gemeenschap. Artikel 11 Wederzijdse informatieverstrekking Beide partijen nemen de nodige maatregelen met het oog op transparantie op het gebied van overheidssteun, door te verspreiden en op regelmatige en wederzijdse basis informatie uit te wisselen over het beleid ten aanzien van overheidssteun. relevante publicaties DIVERSEN Artikel 12 Administratieve bijstand (talen) De Commissie en de toezichthoudende instantie van de Republiek Polen treffen de nodige praktische regelingen voor wederzijdse bijstand of enige andere passende oplossing, met name betreffende vertalingen. 11


title: Proposta de Decisão do Conselho e da Comissão relativa à posição a adoptar pela Comunidade no âmbito do Conselho de Associação instituído pelo Acordo Europeu entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, assinado em 10 de Junho de 1996, no que respeita à adopção das normas em matéria de auxílios estatais necessárias à execução do nº 1, alínea iii), e do nº 2 do artigo 65º do Acordo Europeu, bem como do nº 1, alínea iii), e do nº 2 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do mesmo acordo, relativo aos produtos CECA

eurovoc_concepts:
Slovenia
State aid
agreement (EU)
exchange of information
iron and steel product

text: COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Bruxelas, 14. 07. 1999 COM(1999)354 final 99/0142 (ACC) Proposta de DECISÃO DO CONSELHO E DA COMISSÃO relativa à posição a adoptar pela Comunidade no âmbito do Conselho de Associação instituído pelo Acordo Europeu entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, assinado em 10 de Junho de 1996, no que respeita à adopção das normas em matéria de auxílios estatais necessárias à execução do n° 1, alínea iii), e do n° 2 do artigo 65° do Acordo Europeu, bem como do n° 1, alínea iii), e do n° 2 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do mesmo acordo, relativo aos produtos CECA (apresentada pela Comissão) EXPOSIÇÃO DE MOTIVOS Os acordos europeus que criam uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e, respectivamente, a República da Bulgária, a República da Estónia, a República da Letónia, a República da Lituânia, a República da Polónia, a Roménia e a República da Eslovénia, por outro, prevêem a adopção pelo Conselho de Associação das normas necessárias à execução das disposições em matéria de auxílios estatais. Os artigos em causa são, nomeadamente: o artigo 63º dos acordos europeus com as Repúblicas da Estónia e da Polónia; o artigo 64º dos acordos europeus com a Roménia e as Repúblicas da Bulgária, da Letónia e da Lituânia; e o artigo 65º do acordo europeu com a República da Eslovénia. As disposições em matéria de auxílios estatais constituem um dos pontos essenciais dos acordos europeus entre as Comunidades Europeias e os referidos países. A decisão proposta, que abrange qualquer auxílio concedido pelo Estado ou proveniente de recursos estatais, independentemente da forma que assuma, e que possa afectar as trocas comerciais entre a Comunidade Europeia e os países em causa, institui uma cooperação entre as autoridades de controlo das duas Partes. De acordo com as respectivas decisões do Conselho e da Comissão relativas à conclusão dos acordos europeus, a posição a adoptar pela Comunidade no âmbito dos Conselhos de Associação deve ser estabelecida em conformidade com as disposições correspondentes dos Tratados que instituem as três Comunidades. Os artigos 133º e 300° do Tratado CE, bem como o artigo 95° do Tratado CECA, constituem o fundamento jurídico adequado no que respeita à posição a adoptar pela Comunidade no âmbito dos Conselhos de Associação relativamente às normas de execução das disposições em matéria de auxílios estatais Até à data, o Conselho já aprovou as normas de execução das disposições em matéria de auxílios estatais relativamente à República Checa e à República Eslovaca. As regras de aplicação das disposições relativas aos auxílios estatais, na República Checa, foram adoptadas, pelo Conselho de Associação, em 24 de Junho de 1998 (JO L 195 de 11. 7. 1998). A proposta que figura em anexo observa o modelo acordado no que respeita à República Eslovaca. A Comissão solicita, por conseguinte, ao Conselho que adopte a proposta de decisão do Conselho e da Comissão que figura em anexo. 2 Proposta de DECISÃO DO CONSELHO E DA COMISSÃO relativa à posição a adoptar pela Comunidade no âmbito do Conselho de Associação instituído pelo Acordo Europeu entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, assinado em 10 de Junho de 1996, no que respeita à adopção das normas em matéria de auxílios estatais necessárias à execução do n° 1, alínea iii), e do n° 2 do artigo 65° do Acordo Europeu, bem como do n° 1, alínea iii), e do n° 2 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do mesmo acordo, relativo aos produtos CECA O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA, A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, e nomeadamente o seu artigo 133º, conjugado com o nº 2, primeira frase, do seu artigo 300º, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço, designadamente o seu artigo 95°, Tendo em conta a proposta da Comissão das Comunidades Europeias, Tendo em conta o parecer do Comité Consultivo, (1) Considerando que a Comunidade Europeia e os seus Estados-membros concluíram o Acordo Europeu com a República da Eslovénia em 21 de Dezembro de 1998; (2) Considerando que o nº 3 do artigo 65° do Acordo Europeu prevê que o Conselho de Associação adopte as normas necessárias à execução dos nos 1 e 2 do referido artigo; (3) Considerando que o nº 3 do artigo 7° do Protocolo nº 2 do Acordo Europeu, relativo aos produtos abrangidos pelo Tratado CECA, prevê que o Conselho de Associação adopte as normas necessárias à aplicação do disposto nos nos 1 e 2 do referido artigo; DECIDEM: 3 A posição a adoptar pela Comunidade no âmbito do Conselho de Associação instituído pelo Acordo Europeu entre as Comunidades Europeias e os seus Estados- membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, no que respeita às normas de execução do nº 1, alínea iii), e do nº 2 do artigo 65° do supramencionado Acordo Europeu, e às normas de execução do nº 1, alínea iii), e do nº 2 do artigo 7° do Protocolo n° 2 do Acordo Europeu, relativo aos produtos CECA, basear-se-á no projecto de decisão do Conselho de Associação que figura em anexo à presente decisão. Feito em Bruxelas, em Pelo Conselho Pela Comissão 4 ANEXO ASSOCIAÇÃO ENTRE A UNIÃO EUROPEIA E A REPÚBLICA DA ESLOVÉNIA - Conselho de Associação - DECISÃO Nº. /99 DO CONSELHO DE ASSOCIAÇÃO ENTRE AS COMUNIDADES EUROPEIAS E OS SEUS ESTADOS-MEMBROS, POR UM LADO, E A REPÚBLICA DA ESLOVÉNIA, POR OUTRO que adopta as normas de execução tendo em vista a aplicação das disposições relativas aos auxílios estatais referidos no nº 1, alínea iii), e no nº 2 do artigo 65º, em conformidade com o nº 3 do artigo 65º do Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, bem como no nº 1, alínea iii), e no nº 2 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do mesmo acordo, relativo aos produtos CECA O CONSELHO DE ASSOCIAÇÃO, Tendo em conta o Acordo Europeu que cria uma associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, e, nomeadamente, o nº 3 do seu artigo 65°, Tendo em conta o Protocolo n° 2 do referido Acordo Europeu, relativo aos produtos CECA, e, nomeadamente, o nº 3 do seu artigo 7°, Considerando que o nº 3 do artigo 65º do Acordo Europeu estabelece que, no prazo de três anos a contar da data da sua entrada em vigor, o Conselho de Associação adoptará por decisão as normas necessárias à execução dos nos 1 e 2 do referido artigo; Considerando que, em conformidade com o nº 2 do artigo 65º do Acordo Europeu, a noção de "auxílio estatal", que figura no nº 1, alínea iii), do artigo 65º do referido acordo, deve ser examinada com base em critérios decorrentes da aplicação das regras previstas no artigo 87º do Tratado que institui a Comunidade Europeia e que, por conseguinte, abrange os auxílios concedidos pelo Estado ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções, na medida em que afectem as trocas comerciais entre a Comunidade Europeia e a República da Eslovénia (auxílio estatal); Considerando que a República da Eslovénia deve designar uma instituição ou administração nacional como autoridade de controlo competente em matéria de auxílios estatais; Considerando que essa autoridade de controlo será responsável pela análise dos auxílios individuais e dos programas de auxílios, actuais ou futuros, na República da Eslovénia e deverá emitir um parecer sobre a sua compatibilidade com o nº 1, alínea iii), e o nº 2 do artigo 65º do Acordo Europeu, bem como com o nº 1, alínea iii), e os nos 2 e 4 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do referido acordo, relativo aos produtos CECA; 5 Considerando que, ao adoptar a regulamentação necessária para assegurar um controlo eficaz, a República da Eslovénia deverá assegurar, nomeadamente, que a autoridade de controlo receba em tempo útil todas as informações pertinentes da parte dos outros serviços do Estado, a nível central, regional e local; Considerando que, no âmbito dos programas comunitários adequados, a Comissão das Comunidades Europeias prestará assistência à autoridade de controlo, fornecendo documentação, financiando visitas de estudo, bem como outra assistência técnica ministrando formação, eventualmente necessária, DECIDE: Artigo 1º São adoptadas as normas de execução para aplicação das disposições sobre auxílios estatais, referidos no nº 1, alínea iii), e no nº 2 do artigo 65º, em conformidade com o nº 3 do artigo 65º, do Acordo Europeu que cria uma Associação entre as Comunidades Europeias e os seus Estados- membros, por um lado, e a República da Eslovénia, por outro, bem como no nº 1, alínea iii) e no nº 2 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do referido acordo, relativo aos produtos CECA, tal como figuram no Anexo da presente decisão. Artigo 2º As referidas normas de execução entrarão em vigor no primeiro dia do mês seguinte ao da sua adopção. Feito em Bruxelas, em Pelo Conselho de Associação O Presidente 6 NORMAS DE EXECUÇÃO PARA A APLICAÇÃO DAS DISPOSIÇÕES SOBRE OS AUXÍLIOS ESTATAIS REFERIDOS NO Nº 1, ALÍNEA iii), E NO Nº 2 DO ARTIGO 65º, EM CONFORMIDADE COM O Nº 3 DO ARTIGO 65º, DO ACORDO EUROPEU QUE CRIA UMA ASSOCIAÇÃO ENTRE AS COMUNIDADES EUROPEIAS E OS SEUS ESTADOS-MEMBROS, POR UM LADO, E A REPÚBLICA DA ESLOVÉNIA, POR OUTRO, E NO Nº 1, ALÍNEA iii), E NO Nº 2 DO ARTIGO 7º DO PROTOCOLO Nº 2 DO MESMO ACORDO, RELATIVO AOS PRODUTOS CECA FISCALIZAÇÃO DOS AUXÍLIOS ESTATAIS PELAS AUTORIDADES DE CONTROLO Artigo 1º Fiscalização dos auxílios estatais pelas autoridades de controlo em vigor termos das regras processuais Nos na Comunidade Europeia ("Comunidade") e na República da Eslovénia, a concessão de auxílios estatais será fiscalizada e a sua compatibilidade com o Acordo Europeu será examinada pelas autoridades de controlo competentes da Comunidade e da República da Eslovénia, respectivamente. As autoridades de controlo serão, na Comunidade, a Comissão das Comunidades Europeias ("Comissão") e, na República da Eslovénia, o Ministério das Relações Económicas e do Desenvolvimento. DIRECTRIZES PARA O EXAME DOS AUXÍLIOS Artigo 2º Critérios de compatibilidade 1. A compatibilidade dos auxílios individuais e dos programas de auxílios com o Acordo Europeu será examinada, tal como referido no artigo 1º das presentes normas de execução, com base nos critérios decorrentes da aplicação das regras previstas no artigo 87º do Tratado que institui a Comunidade Europeia, incluindo o direito derivado actual e futuro, os enquadramentos, as directrizes e os outros actos administrativos pertinentes em vigor na Comunidade, bem como a jurisprudência do Tribunal de Justiça e do Tribunal de Primeira Instância das Comunidades Europeias, e as directrizes específicas a elaborar em conformidade com o nº 3 do artigo 4º. Na medida em que os programas de auxílio ou os auxílios concedidos se destinem aos produtos abrangidos pelo Protocolo nº 2 do Acordo Europeu, será plenamente aplicável o disposto no primeiro parágrafo, excepto que a avaliação da compatibilidade não será efectuada com base nos critérios decorrentes da aplicação das regras previstas no artigo 87º do Tratado que institui a Comunidade Europeia mas sim com base nos critérios decorrentes da aplicação das regras em matéria de auxílios estatais previstas no Tratado que institui a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço. 7 2. A autoridade de controlo da República da Eslovénia será informada de todos os actos relativos à adopção, supressão ou alteração dos critérios comunitários de compatibilidade referidos no nº 1, desde que os mesmos, embora não sendo publicados, tenham sido especificamente comunicados a todos os Estados- membros. 3. Se, no prazo de três meses a contar da data da recepção dessas informações oficiais, a República da Eslovénia não levantar objecções a tais alterações, estas tornar-se-ão critérios de compatibilidade na acepção do nº 1. Se a República da Eslovénia levantar objecções às alterações e tendo em conta a aproximação das legislações em conformidade com o disposto nos artigos 7º e 8º das presentes normas de execução. no Acordo Europeu, realizar-se-ão consultas prevista 4. Os mesmos princípios a quaisquer outras significativas da política comunitária em matéria de auxílios estatais. serão aplicáveis alterações Artigo 3º Auxílios de minimis Considera-se que os programas de auxílios ou os auxílios individuais que não impliquem um auxílio à exportação e cujo montante não exceda o limite aplicável na Comunidade aos auxílios de minimis1, apenas têm uma repercussão negligenciável na concorrência e nas trocas comerciais entre as Partes, não sendo, por conseguinte, abrangidos pelas presentes normas de execução. O disposto no presente artigo não é aplicável às indústrias abrangidas pelo Tratado que institui a Comunidade Europeia do Carvão e do Aço, à construção naval, aos transportes ou aos auxílios em matéria de despesas relacionadas com a agricultura e a pesca. Artigo 4º Derrogações 1. Em conformidade com o nº 4, alínea a), do artigo 65º do Acordo Europeu e no âmbito das respectivas disposições, a República da Eslovénia será considerada uma região idêntica às regiões da Comunidade referidas no nº 3, alínea a), do artigo 87º do Tratado que institui a Comunidade Europeia. 2. As autoridades de controlo avaliarão conjuntamente a intensidade máxima dos auxílios e a cobertura específica das regiões da República da Eslovénia que podem beneficiar de auxílios regionais nacionais. Essas autoridades apresentarão uma proposta comum ao Comité de Associação que, para o efeito, adoptará uma decisão. 1 Actualmente, o montante máximo dos auxílios de minimis na Comunidade é de 100 000 euros, por empresa e por período de três anos, em conformidade com a Comunicação da Comissão relativa aos auxílios de minimis (JO C 68 de 6. 3. 1996). 8 3. A Comissão e a autoridade de controlo da República da Eslovénia avaliarão igualmente a possibilidade de estabelecer ou alterar as suas directrizes, não apenas no que respeita aos tipos de auxílios autorizados na Comunidade, mas também no que respeita à compatibilidade dos auxílios destinados a fazer face a problemas específicos da República da Eslovénia decorrentes da sua transição para uma economia de mercado. PROCEDIMENTOS DE CONSULTA E DE RESOLUÇÃO DE PROBLEMAS Artigo 5º Exame de determinados auxílios individuais, 1. Quando o montante do auxílio em questão for superior a 3 milhões de euros, a autoridade de controlo competente pode submeter à apreciação do Subcomité “Política da Concorrência e Auxílios Estatais” os programas de auxílios ou os auxílios por enquadramentos ou directrizes da Comunidade. Esse Subcomité poderá apresentar um relatório ao Comité de Associação, o qual adoptará as decisões ou recomendações adequadas relativamente à compatibilidade desses programas de auxílios ou dos auxílios em causa com o Acordo Europeu e com as presentes normas de execução. serem abrangidos independentemente de 2. As decisões ou recomendações acima referidas destinam-se principalmente a evitar o recurso a medidas de defesa comercial como resposta ao auxílio em questão. 3. O Comité de Associação pode decidir alargar as possibilidades de exame previstas no presente artigo. Artigo 6º Pedidos de informações Se a autoridade responsável pelo controlo de uma das Partes tomar conhecimento de que um programa de auxílios ou um auxílio concreto afecta aparentemente interesses importantes da Parte em questão, pode solicitar à autoridade competente informações sobre essa matéria. Ambas as autoridades de controlo deverão, em qualquer caso, esforçar-se por se manterem reciprocamente informadas acerca dos desenvolvimentos importantes que possam assumir interesse prático para a outra Parte. Artigo 7º Consultas e cortesia internacional 1. Sempre que a Comissão ou a autoridade de controlo da República da Eslovénia considerarem que a concessão de um auxílio estatal no território da outra autoridade afecta gravemente interesses importantes da respectiva Parte, poderá solicitar à autoridade de controlo da outra Parte a realização de consultas ou que 9 esta dê início aos procedimentos adequados tendo em vista a adopção de medidas correctivas. Esta faculdade não prejudica a adopção pelas Partes de quaisquer medidas nos termos das respectivas legislações pertinentes nem a plena liberdade de a autoridade requerida adoptar uma decisão definitiva no âmbito do enquadramento definido pelo Acordo Europeu. A autoridade de controlo requerida deverá prestar a devida atenção aos pontos de vista expressos e aos elementos de prova eventualmente fornecidos pela autoridade requerente e, nomeadamente, às alegadas consequências prejudiciais para os interesses importantes da Parte requerente. Sem prejuízo dos respectivos direitos e obrigações, as autoridades de controlo que procedam a consultas ao abrigo do presente artigo procurarão alcançar no prazo de três meses uma solução mutuamente aceitável, em função dos respectivos interesses importantes em questão. Artigo 8º Resolução de problemas Se as consultas previstas no artigo 7° não permitirem encontrar uma solução mutuamente aceitável, proceder-se-á, a pedido de uma das Partes e no prazo de três meses a contar da apresentação do pedido, a uma troca de pontos de vista no âmbito do Subcomité “Política da Concorrência e Auxílios Estatais” instituído pelo Acordo Europeu. Se essa troca de pontos de vista não permitir alcançar uma solução mutuamente aceitável ou uma vez terminado o prazo previsto no nº 1, a questão poderá ser submetida à apreciação do Comité de Associação, que poderá formular as recomendações adequadas para a resolução do problema em causa. Este procedimento não prejudica a adopção de quaisquer medidas ao abrigo do disposto no nº 6 do artigo 65º do Acordo Europeu e do nº 6 do artigo 7º do Protocolo nº 2 do referido acordo, relativo aos produtos CECA. As medidas de defesa comercial, todavia, só deverão ser utilizadas em último recurso. 2. 3. 1. 2. 3. Artigo 9º Sigilo e confidencialidade das informações 1. Nos termos do nº 7 do artigo 65° do Acordo Europeu, nenhuma das autoridades de controlo é obrigada a fornecer informações à outra autoridade se a divulgação dessas informações à autoridade requerente for proibida pela legislação que lhe é aplicável. 2. Ambas as autoridades de controlo acordam em manter a confidencialidade de quaisquer informações que lhe sejam prestadas a título confidencial pela outra autoridade. 10 TRANSPARÊNCIA Artigo 10º Inventário 1. No âmbito dos programas comunitários adequados, a Comissão facultará assistência à República da Eslovénia tendo em vista a elaboração e a posterior actualização de um inventário dos seus programas de auxílios e dos seus auxílios individuais, efectuado de acordo com as normas da Comunidade, a fim de assegurar e de promover constantemente a transparência. 2. A Comissão informará periodicamente a República da Eslovénia sobre a documentação por ela elaborada para fins análogos relativamente aos Estados- membros da Comunidade. Artigo 11º Informação recíproca As Partes assegurarão a transparência em matéria de auxílios estatais, procedendo, periódica e reciprocamente, à divulgação de publicações e ao intercâmbio de informações sobre a política em matéria de auxílios estatais. DIVERSOS Artigo 12º Assistência administrativa (línguas) A Comissão e a autoridade de controlo da República da Eslovénia tomarão medidas de carácter prático a fim de se prestarem assistência mútua ou qualquer outra solução adequada no que respeita, nomeadamente, à questão das traduções. 11