title: Nõukogu määrus (EÜ) nr 1804/1999, 19. juuli 1999, millega täiendatakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete, sealhulgas loomakasvatustoodangu puhul sellele viitavate märgiste kohta

eurovoc_concepts:
agricultural product
animal production
foodstuff
livestock farming
organic farming
regulation of agricultural production

text: 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 297 31999R1804 L 222/1 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 24. 8. 1999 NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1804/1999, 19. juuli 1999, millega täiendatakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete, sealhulgas loomakasvatustoodangu puhul sellele viitavate märgiste kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1) võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, (2) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust (3) ning arvestades, et: (1) (2) (3) (4) määruses (EMÜ) nr 2092/91 (4) nähakse ette, et komisjon peab enne 30. juunit 1995 tegema ettepanekuid seoses põhimõtete ja eri kontrollimeetmetega, millega reguleeri- takse loomakasvatustoodangu, töötlemata kujul loomakas- vatustoodete ja -saaduste ning loomse päritoluga koostis- osi toodete sisaldavate mahepõllundustootmist; mõeldud toiduks nõudlus mahepõllundustoodete järele suureneb pidevalt ning tarbijad tunnevad selliste toodete vastu üha kasvavat huvi; loomakasvatussaadused võimaldavad seda tootevalikut laiendada ning annavad mahepõllunduslikele põllumajan- dusettevõtetele võimaluse arendada lisategevust, mis võib moodustada olulise osa nende sissetulekutest; käesoleva määrusega ühtlustatakse kõige tähtsamate loo- maliikidega seotud tootmis-, märgistamis- ja kontrolliees- kirjad; liikide puhul, välja arvatud veeskasvatatavad liigid, mille suhtes käesolevas määruses ei nähta ette tootmisees- kirju, on tarbijakaitse eesmärgil vaja ühtlustada vähemalt märgistamisnõuded ja kontrollisüsteem; akvakultuuritoo- detega seotud eeskirjad tuleb välja töötada nii kiiresti kui võimalik; loomakasvatusel on põhiline tähtsus põllumajandusliku tootmise korraldamisel mahepõllundusettevõtetes, kuivõrd see annab viljeldavale maale vajalikke orgaanilisi aineid ja toitaineid ning aitab seega parandada mulla omadusi ning arendada säästvat põllumajandust; hoidumaks keskkonna, eelkõige pinnase ja vee reostami- sest, peab loomakasvatustoodete mahepõllundustootmisel olema põhimõtteliselt tihe seos maakasutuse, külvikordade süsteemi ning loomade söötmisega põllumajandusette- võtte enda toodetud mahepõllunduslike taimekasvatussaa- dustega; tõkestamaks vee reostamist lämmastikuühenditega, peavad loomakasvatussaaduste mahepõllundustootmisega tegele- vatel põllumajandusettevõtetel olema nõuetele vastavad hoiuvõimsused ning loomakasvatuse tahkete või vedelate heitmete jaotuskavad; mahepõllunduseeskirjadele vastavas loomakasvatuses on karjatamine eriti sobiv tegevusala mahajäetud maa-alade säilitamisel ja nendega seotud võimaluste kasutamisel; tuleks soodustada ulatuslikku bioloogilist mitmekesisust ning tõuvalikul arvesse võtta loomade suutlikkust koha- neda kohalike tingimustega; (5) (6) (7) (8) (9) (1) EÜT C 293, 5. 10. 1996, lk 23. (2) EÜT C 133, 28. 4. 1997, lk 29. (3) EÜT C 167, 2. 6. 1997, lk 55. (4) EÜT L 198, 22. 7. 1991, lk 1. Määrust on viimati muudetud komis- joni määrusega (EÜ) nr 330/1999 (EÜT L 40, 13. 2. 1999, lk 23). (10) geneetiliselt muundatud organismid (GMO) ja nendest saa- dud tooted ei ole kooskõlas mahepõllundusmeetodiga; tar- bijate usalduse säilitamiseks mahepõllundustoodete ja -saaduste vastu ei tohi geneetiliselt muundatud organisme, nende osi ega nendest saadud tooteid mahepõllundusmär- gisega toodetes kasutada; ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 298 (11) tarbijatele tuleks anda tagatised, et tooted on valmistatud käesoleva määruse kohaselt; tehniliste võimaluste piires peaks see põhinema loomakasvatussaaduste jälgitavusel; (20) toiminguid, mis tootmis-, käitlemis-, süstemaatilisi transpordi- või tapaetapil tekitavad loomadele stressi, kah- justusi, haigusi või kannatusi, tuleks vähendada miinimu- mini; teatavate tootmisliikide puhul olulised konkreetsed sekkumised võivad siiski olla lubatud; teatavate kasvu sti- muleerivate või tõuaretustsüklite muutumist esilekutsuvate ainete kasutamine ei ole mahepõllunduspõhimõtetega kooskõlas; (12) loomi tuleb sööta mahepõllunduseeskirjade kohaselt too- detud rohu, koresööda ja söödaga; (13) praeguses olukorras võib loomakasvatajatel tekkida raskusi mahepõllunduslikult toodetud söödavaru kindlustamisega ning seetõttu tuleks ajutiselt, piiratud arvul ja kogustes lubada kasutada sellist sööta, mis ei ole toodetud mahepõl- lunduslike eeskirjade kohaselt; (21) eritunnuste tõttu on mesinduse reguleerimiseks vaja erisät- teid, et eelkõige tagada piisavas koguses nõuetele vastava kvaliteediga õietolmu ja mee saamine; (14) peale selle võib loomade põhiliste toitumisvajaduste rahu- ldamisel vajalikuks osutuda teatavate mineraalide, mikro- elementide ja vitamiinide kasutamine täpselt määratletud tingimustel; (22) kõigi mahepõllunduslikke loomakasvatussaadusi turusta- vate ettevõtjate suhtes kohaldatakse korralisi ühetaolisi kontrollimisi; põllumajandusettevõttes peaks kasutamiseks kättesaadav olema register, mis sisaldab üksikasjalikke aja- kohastatud andmeid ettevõttesse saabuvate ja sealt lahku- vate loomade ning ravi kohta; (15) loomade tervishoid peaks eelkõige põhinema haiguste ennetamisel selliste meetmete abil nagu asjakohane tõu- ning aretusliini valik, tasakaalustatud söötmine kvaliteetse söödaga ning soodne keskkond, eelkõige loomkoormuse, laudatingimuste ning loomakasvatustavade suhtes; (23) piirkondlikud erinevused põllumajanduslike ja kliimatingi- muste vahel nõuavad üleminekuaegu seoses teatavate toi- mingute ning loomakasvatushoonete ja sisseseade iseära- sustega; (16) keemiliselt sünteesitud allopaatiliste ravimite ennetav kasu- tamine ei ole mahepõllunduses lubatud; (24) mahepõllunduslike loomakasvatustavade praeguse liikmes- riigiti esineva mitmekesisuse tõttu on vaja, et liikmesriiki- del oleks võimalik nende territooriumil toodetud loomade ja loomakasvatussaaduste suhtes kehtestada suuremaid pii- ranguid sisaldavaid eeskirju; (17) kuid haigestunud või vigastatud loomi tuleb viivitamata ravida, eelistades taimravitooteid või homöopaatilisi ravi- meid ning rangelt piirates keemiliselt sünteesitud allopaa- tiliste ravimite kasutamist; tarbijate seisukohalt tuleks mahepõllundustoodangu terviklikkuse tagamiseks ette näha võimalus võtta piiravaid meetmeid, nagu topeltpik- kusega keeluaja kehtestamine pärast keemiliselt sünteesi- tud allopaatiliste ravimite kasutamist; (18) enamikul juhtudel peaks karjal olema võimalus pääseda jalutusaladele või karjamaadele niipea, kui ilmastikutingi- mused võimaldavad, ning sellistel vabaaladel tuleks põhi- mõtteliselt kasutada asjakohast külvikordade süsteemi; (19) kõigi loomaliikide laudad peavad ventilatsiooni, valgustu- se, ruumikuse ja mugavuse poolest vastama loomade vaja- dustele ning võimaldama igale loomale piisavalt ruumi vabalt liikuda ning oma loomupärast sotsiaalset käitumist välja kujundada; (25) märgistus, reklaam ja äridokumendid, mis juhivad tarbija tähelepanu mahepõllundusmeetodile, on määruse (EMÜ) nr 2092/91 alusel mõeldud kõnealuses määruses ettenäh- tud eeskirjade järgi valmistatud toodangu jaoks; (26) tarbija mõistab teatavaid märgiseid kui viiteid mahepõllun- dusmeetodile; (27) on vaja siiski sätestada üleminekuaeg, et võimaldada kau- bamärgi valdajatel kohandada oma toodang mahepõllun- dusnõuetega, tingimusel et sellist üleminekuaega saab kasutada ainult nende kaubamärkide puhul, mis kannavad eespool mainitud märgiseid, ning et registreerimistaotlus on tehtud enne määruse (EMÜ) nr 2092/91 avaldamist trü- kis ning et tarbijat on vajalikul määral informeeritud asja- olust, et kõnealused tooted ei ole valmistatud mahepõllun- dusmeetodil, 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 299 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Käesolevaga muudetakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 järgmiselt. 1. Artikkel 1 asendatakse järgmise tekstiga: liikmesriigis kasutuselolevat märgistust, mis teatab ostjale, et kõnealune toode, selle koostisosad või söödatooraine on val- mistatud vastavalt artiklis 6 ettenähtud tootmiseeskirjadele, ning eelkõige sellisel juhul, kui kasutatakse üht või mitut järg- mist nimetust või nende tavapärast tuletist (bio-, öko- jne) või diminutiivi, kui nendega ei tähistata toiduaines või söödas sisalduvaid põllumajandustooteid või kui nendel selgesti puu- dub seos tootmismeetodiga: “Artikkel 1 1. Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste toodete suh- tes, kui need tooted on varustatud või kui neid kavatsetakse varustada mahepõllundusmeetodile viitavate märgistega: a) b) c) töötlemata taimekasvatussaadused; ka elusloomad ja töötlemata loomakasvatussaadused I ja III lisas nende suhtes kehtestatud tootmispõhimõtete ja eri kontrol- lieeskirjade ulatuses; põhiliselt ühest või mitmest taimsest ja/või loomsest koostisosast valmistatud, toiduks mõeldud töödeldud taimekasvatussaadused ja loomsed tooted; sööt, segasööt ja söödatoorained, mis alates lõikes 3 märgitud määruse jõustumisest ei kuulu punkti a alla. 2. Kui I lisas ei ole teatavate loomaliikide puhul ette nähtud üksikasjalikke tootmiseeskirju, siis erandina lõikest 1 kohal- datakse kõnealuste liikide ja nendega seotud toodete suhtes, välja arvatud akvakultuur ja akvakultuuritooted, artiklis 5 ettenähtud märgistamiseeskirju ning artiklites 8 ja 9 ette näh- tud kontrollieeskirju. Üksikasjalike tootmiseeskirjade raken- damiseni kohaldatakse siseriiklikke eeskirju ning nende puu- dumise korral liikmesriikides heaks kiidetud või tunnustatud tavanorme. 3. Komisjon teeb hiljemalt 24. augustiks 2001 artiklis 14 sätestatud korras ettepaneku vastu võtta määrus, mis käsit- leb lõike 1 punktis c mainitud toodete märgistamis- ja kont- rollinõudeid ning nendega seotud ennetavaid meetmeid, kuivõrd kõnealused meetmed seostuvad mahepõllundusmee- todiga. Esimeses lõigus märgitud määruse vastuvõtmiseni, mis käsit- leb lõike 1 punktis c mainitud tooteid, kohaldatakse ühen- duse õigusaktidega kooskõlas olevaid siseriiklikke eeskirju ning nende puudumise korral liikmesriikides heaks kiidetud või tunnustatud tavanorme. ” 2. Artikkel 2 asendatakse järgmisega: “Artikkel 2 Käesolevas määruses peetakse toodet mahepõllundusmeeto- dile viitava märgistusega tooteks juhul, kui märgistamisel, reklaamimisel ja äridokumentides kasutatakse selliste toode- te, nende koostisosade või söödatooraine märgistamisel igas — hispaania keeles: ecológico, — taani keeles: økologisk, — saksa keeles: ökologisch, biologisch, — kreeka keeles: βιολογικό, — inglise keeles: organic, — prantsuse keeles: biologique, — itaalia keeles: biologico, — hollandi keeles: biologisch, — portugali keeles: biológico, — soome keeles: luonnonmukainen, — rootsi keeles: ekologisk. ” 3. Artikkel 3 asendatakse järgmisega: “Artikkel 3 Käesolevat määrust kohaldatakse, piiramata seejuures artiklis 1 kindlaksmääratud tooteid reguleerivate ühenduse muude sätete või ühenduse õigusele vastavate tootmist, ettevalmistamist, turustamist, märgistamist ja kontrollimist reguleerivate siseriiklike sätete, sealhulgas toiduaineid ja loomasööta käsitlevate õigusaktide kohaldamist. ” 4. Artikli 4 lõikes 3 asendatakse määratlus “ettevalmistamine” järgmisega: “3. ettevalmistamine – põllumajandustoodete säilitamine ja/või töötlemine (kaasa arvatud tapmine ja loomakasva- tustoodete tükeldamine), samuti pakendamine ja/või mahepõllundusmeetodi esitlemisega seotud muudatused värskete, konserveeritud ja/või töödeldud toodete mär- gistamises; ”. 5. Artiklile 4 lisatakse järgmised määratlused: “11. loomakasvatustoodang – koduloomade või maa peal ela- vate kodustatud loomade (sh putukad) ning magedas, 300 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd soolases või riimvees kasvatatavate loomaliikide toot- mine. Metsloomade küttimisel saadud tooteid ning kala- püügitooteid ei arvata mahepõllundustoodete hulka; 21. teatavad loomasöödas kasutatavad tooted – nõukogu 30. juuni 1982. aasta direktiivi 82/471/EMÜ (teatavate loomasöödas kasutatavate toodete kohta) reguleerimis- alasse kuuluvad tooted; 12. geneetiliselt muundatud organism (GMO) – nõukogu 23. aprilli 1990. aasta direktiivi 90/220/EMÜ (geneeti- liselt muundatud organismide tahtliku keskkonda päästmise kohta)(*) artiklis 2 määratletud organismid; 13. GMO-derivaat – aine, mis on GMOst saadud või selle abil toodetud, kuid ei sisalda GMOsid; 14. GMOde ja GMO-derivaatide kasutamine – nende kasuta- mine toiduainetena, toidu koostisosadena (sh toidu- ja maitselisandid), töötlemise abivahenditena (sh ekstra- hendid), söödana, segasöödana, söödatoorainetena, söödalisanditena, sööda töötlemise abivahenditena, tea- tavate loomasöötades kasutatavate toodetena (direktiivi 82/471/EMÜ(**) alusel), taimekaitsevahenditena, vete- rinaarravimitena, väetisena, mullaomaduste parandaja- tena, seemnetena, vegetatiivse paljundusmaterjalina ning elusloomadena; 15. veterinaarravimid – nõukogu 26. jaanuari 1965. aasta direktiivi 65/65/EMÜ (ravimeid käsitlevate õigus- ja hal- dusnormide ühtlustamise kohta)(***) artikli 1 lõikes 2 määratletud tooted; 16. homöopaatilised veterinaarravimid – nõukogu 22. sep- tembri 1992. aasta direktiivi 92/74/EMÜ (millega laien- datakse direktiivi 81/851/EMÜ reguleerimisala veteri- naarravimeid käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta ja sätestatakse lisanormid homö- opaatiliste veterinaarravimite kohta)(****) artikli 1 lõi- kes 1 määratletud tooted; 17. sööt – nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/373/EMÜ (söödasegu turustamise kohta)(*****) artik- li 2 punktis a määratletud tooted; 18. söödatooraine – nõukogu 29. aprilli 1996. aasta direk- tiivi 96/25/EÜ (söödatooraine ringluse kohta, millega muudetakse direktiive 70/524/EMÜ, 74/63/EMÜ, 82/471/EMÜ ja 93/74/EMÜ ning tunnistatakse kehte- tuks direktiiv 77/101/EMÜ)(******) artikli 2 punktis a määratletud tooted; 19. segasööt – direktiivi 79/373/EMÜ artikli 2 punktis b määratletud tooted; 22. mahepõllundustootmisüksus/ettevõte/loomafarm – käes- olevale määrusele vastav tootmisüksus, põllumajandu- settevõte või loomakasvatusettevõte; 23. mahepõllunduslik sööt/söödatooraine – artiklis 6 ettenäh- tud korras toodetud sööt/söödatooraine; 24. üleminekujärgus sööt/söödatooraine – artiklis 6 ettenähtud tootmiseeskirjadele vastav sööt/söödatooraine, välja arvatud üleminekuaeg, mille puhul kõnealused eeskir- jad kehtivad vähemalt aasta enne lõikust; 25. tavasööt/söödatooraine – sööt/söödatooraine, mis ei kuulu lõigetes 23 ja 24 mainitud liikidesse. (*) EÜT L 117, 8. 5. 1990, lk 15. Direktiivi on viimati muu- detud direktiiviga 97/35/EÜ (EÜT L 169, 27. 6. 1997, lk 72). (**) EÜT L 213, 21. 7. 1982, lk 8. Direktiivi on viimati muude- tud direktiiviga 1999/20/EÜ (EÜT L 80, 25. 3. 1999, lk 20). (***) EÜT 22, 9. 2. 1965, lk 369. Direktiivi on viimati muude- tud direktiiviga 93/39/EMÜ (EÜT L 214, 24. 8. 1993, lk 22). (****) EÜT L 297, 13. 10. 1992, lk 12. (*****) EÜT L 86, 6. 4. 1979, lk 30. Direktiivi on viimati muude- tud direktiiviga 98/97/EÜ (EÜT L 318, 27. 11. 1998, lk 43). (******) EÜT L 125, 23. 5. 1996, lk 35. Direktiivi on viimati muu- detud direktiiviga 98/67/EÜ (EÜT L 261, 24. 9. 1998, lk 10). (*******) EÜT L 270, 14. 12. 1970, lk 1. Direktiivi on viimati muu- detud komisjoni määrusega (EÜ) nr 45/1999 (EÜT L 6, 21. 1. 1999, lk 3. ” 6. Artikli 5 lõikele 3 lisatakse järgmine lõik: “h) toote valmistamisel ei ole kasutatud geneetiliselt muundatud organisme ja/või kõnealustest organismi- dest saadud tooteid. ” 7. Artiklit 5 täiendatakse järgmise lõikega: 20. söödalisandid – nõukogu 23. novembri 1970. aasta söö- dalisandeid käsitleva direktiivi 70/524/EMÜ(*******) artik- li 2 punktis a määratletud tooted; “3a. Erandina lõigetest 1—3 võib jätkata artiklis 2 nimetatud märgistusega kaubamärkide kasutamist kuni 1. juulini 2006 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 301 selliste toodete märgistamisel ja reklaamimisel, mis ei vasta käesolevale määrusele, juhul kui: — — kaubamärgi registreerimist on taotletud enne 22. juu- lit 1991 (Soome, Austria ja Rootsi puhul enne 1. jaa- nuari 1995) ning kaubamärk vastab esimesele nõu- kogu (kaubamärke käsitlevate liikmesriikide seaduste ühtlustamise koh- ta; 21. detsember 1988) (*), ja 89/104/EMÜ direktiivile kaubamärk on varustatud selge, silmatorkava ja ker- gesti loetava viitega, et tooted ei ole valmistatud vas- tavalt käesolevas määruses etenähtud mahepõllun- dusmeetodile. (*) EÜT L 40, 11. 2. 1989, lk 1. Direktiivi on viimati muude- tud otsusega 92/10/EMÜ (EÜT L 6, 11. 1. 1992, lk 35). ” 8. Artikli 5 lõike 5 algus sõnastatakse järgmiselt: “5. Vastavalt lõigetele 1 või 3 märgistatud või reklaamitud taimekasvatussaaduste puhul võib kasutada viiteid ülemineku kohta mahepõllundusmeetoditele, kui:”. 9. Artikli 5 lõike 5 punkt d asendatakse järgmisega: a) b) c) d) peavad olema täidetud vähemalt I lisas ettenähtud nõuded ja vajaduse korral nendega seotud üksikasja- likud eeskirjad; ja taimekaitsevahenditena, väetistena, mullaomaduste parandajatena, söödana, söödatoorainena, segasööda- na, söödalisanditena, direktiivi 82/471/EMÜ alusel loomatoidus kasutatavate ainetena, loomakasvatus- hoonete ja sisseseade puhastus- ja desinfektsiooniva- henditena, kahjurite ja haiguste tõrjevahenditena loo- makasvatushoonetes sisseseades ning muul eesmärgil, kui see on II lisas seoses teatavate toode- tega kindlaks määratud, võib kasutada ainult I lisas mainitud või II lisas loetletud ainetest koosnevaid too- teid. Neid võib kasutada ainult I ja II lisas ettenähtud eritingimuste kohaselt ning ulatuses, mis on kõne- aluste liikmesriikide põllumajanduses üldiselt lubatud vastavalt asjakohastele ühenduse sätetele või ühen- duse õigusaktidega kooskõlas olevatele siseriiklikele sätetele; kasutatakse ainult lõikes 2 nimetatud mahepõllun- dusmeetodil toodetud seemneid või vegetatiivset pal- jundusmaterjali; ei tohi kasutada geneetiliselt muundatud organisme ja/või sellistest organismidest saadud tooteid, välja arvatud veterinaarravimid. ” “d) toode sisaldab ainult ühte põllumajanduslikku pärit- olu taimset koostisosa. ” 14. Artikli 6 lõige 2 asendatakse järgmisega: 10. Artikli 5 lõikele 5 lisatakse järgmine punkt: “f) toote valmistamisel ei ole kasutatud geneetiliselt muundatud organisme ega/või sellistest organismi- dest tuletatud tooteid. ” 11. Artikli 5 lõike 5 punktile a lisatakse järgmine alapunkt: “i) toote valmistamisel ei ole kasutatud geneetiliselt muundatud organisme ega/või sellistest organismi- dest saadud tooteid. ” “2. Mahepõllundusmeetod eeldab seemnete ja vegetatiivse paljundusmaterjali puhul, et emataim, kui tegemist on seem- netega, ning ema- ja isataim (-taimed), kui tegemist on vege- tatiivse paljundusmaterjaliga, on kasvatatud: a) b) geneetiliselt muundatud organisme ja/või sellistest organismidest saadud tooteid kasutamata ja lõike 1 punktides a ja b ettenähtud korras vähemalt ühe põlvkonna või mitmeaastaste taimede puhul kahe kasvuperioodi jooksul. ” 12. Artikli 5 lõige 10 asendatakse järgmisega: 15. Artikli 6 lõike 3 punktides a ja b asendatakse kuupäev “31. detsember 2000” kuupäevaga “31. detsember 2003”. “10. Artikli 1 lõike 1 punktides a ja b nimetatud tootes ei tohi koostisosa, mis on saadud vastavalt artiklis 6 sätestatud eeskirjadele, esineda koos samasuguse koostisosaga, mis ei ole saadud vastavalt kõnealustele eeskirjadele. ” 16. Artikli 6 lõikes 4 asendatakse kuupäev “31. detsember 1999” kuupäevaga “31. detsember 2002”. 13. Artikli 6 lõige 1 asendatakse järgmisega: 17. Artikli 7 lõike 1 sissejuhatav lause ja punkt a asendatakse järgmistega: “1. Mahepõllundusmeetodil tootmine eeldab, et artikli 1 lõike 1 punktis a nimetatud toodete, välja arvatud seemnete ja vegetatiivse paljundusmaterjali valmistamisel: “1. Tooted, mille kasutamine vastavalt artikli 6 lõike 1 punk- tile b ei ole kõnealuse määruse vastuvõtmisekuupäeval 302 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd lubatud, võib kanda II lisasse juhul, kui täidetakse järgmisi tingimusi: a) kõnealuseid tooteid kasutatakse taimekahjurite ja -haiguste tõrjeks või lautade ja rajatiste puhastamiseks ning desinfitseerimiseks: — nende kasutamine on vältimatult vajalik kahjuri või teatava kindla haiguse puhul, mille tõrjumi- seks ei ole saada teisi bioloogilisi, maaviljeluslik- ke, füüsikalisi ega sordiaretusvahendeid, ja — nende kasutamisel on välistatud igasugune otsene kokkupuude seemne, taime või taimsete toodete ning loomade ja loomakasvatussaadustega; mit- meaastaste taimede puhul on otsekontakt siiski lubatud, kuid see ei tohi toimuda taime söödavate osade (viljade) kasvu ajal, tingimusel et kõnealuste toodete kasutamine ei põhjustaks kaudselt jääkai- nete sisaldumist toote söögikõlblikes osades, ja c) igal juhul võimaldavad artikli 9 alusel võetud meet- med anda tarbijale tagatise, et tooted on valmistatud vastavalt käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade- le. ” 21. Artikli 11 lõike 6 punktis a asendatakse kuupäev “31. det- sember 2002” kuupäevaga “31. detsember 2005”. 22. Artiklile 12 lisatakse järgmine punkt: “Kuid seoses loomakasvatussaaduste tootmist käsitlevate I lisa B jaos nimetatud eeskirjadega võivad liikmesriigid taot- leda rangemate eeskirjade kehtestamist nende territooriumil toodetavate elusloomade ja loomakasvatussaaduste suhtes, tingimusel et kõnealused eeskirjad on kooskõlas ühenduse seadustega ning ei keela ega piira käesolevas määruses ette- nähtud nõuetele vastavate muude elusloomade ja loomakas- vatussaaduste turustamist. ” 23. Artikkel 13 asendatakse järgmisega: — nende kasutamine ei avalda ega suurenda eba- soodsat või saastavat mõju keskkonnale;”. “Artikkel 13 18. Artiklile 7 lisatakse järgmine lõige: “1b. Loomasöödas kasutatavate mineraalide ja mikroele- mentidega seoses võib kõnealuste toodete lisaallikad kanda II lisasse tingimusel, et need on loodusliku päritoluga või sün- teetiliselt valmistatud, kuid looduslikku päritolu toodetega identses vormis. ” 19. Artikli 9 lõikest 11 jäetakse välja sõnad “26. juuni 1989”. 20. Artiklile 9 lisatakse järgmine lõige: nagu tapa-, tükeldus- “12. a) piiramata III lisa sätete kohaldamist tagavad liikmes- riigid, et lihasaaduste tootmisel loomakasvatusettevõ- tetes toimuksid kontrollimised kõigil tootmisetappi- ja muudel del, ettevalmistusetappidel enne toote müümist tarbijale, et tehniliste võimaluste piires kindlustada loomakas- vatustoodangu jälgitavus kogu tootmis-, töötlemis- ja ettevalmistusahela jooksul loomakasvatustootmisük- susest kuni üksuseni, kus toimub toodete lõplik pakendamine ja/või märgistamine. Nad teatavad võe- tud meetmetest ja nende jälgimise tulemustest komis- jonile koos artiklis 15 nimetatud kontrollakti esitami- sega; Artiklis 14 ettenähtud korras võib vastu võtta: — käesoleva määruse kohaldamise üksikasjalikud eeskir- jad, — I–IV ning VI, VII ja VIII lisa muudatused, — — — V lisa muudatused, mille eesmärk on määratleda ühenduse logo, mis peab kaasnema viitega toodete kontrollisüsteemi alla kuulumise kohta või kõnes- olevat viidet asendama, piirangud ja rakendusmeetmed seoses artikli 6 lõike 1 punktis d nimetatud veterinaarravimitele antud erandi kohaldamisega, teaduslikel tõenditel ja tehnika saavutustel põhinevad meetmed geneetiliselt muundatud organismide ja nende derivaatide kasutamise keelu kehtestamiseks, eelkõige silmas pidades vältimatu saastatuse miini- mummäära, mida ei tohi ületada. ” 24. Artikli 15 järele lisatakse järgmine artikkel: “Artikkel 15a b) muude loomakasvatussaaduste jälgitavust, välja arva- tud liha, tagavad täiendavad sätted nähakse vastavalt tehnilistele võimalustele ette III lisas; Seoses käesolevas määruses ettenähtud meetmetega, eelkõige nendega, mis komisjonil tulebvõtta artiklites 9 ja 11 ning täitmiseks, tehnilistes eesmärkide sätestatud lisades 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 303 eraldatakse igal aastal eelarvementluse käigus vajalikud assigneeringud. ” 25. Käesoleva määruse lisa alusel muudetakse I, II, III ja VI lisa ning lisatakse VII ja VIII lisa. Artikkel 2 Artikkel 3 Käesolev määrus jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval. I lisa B ja C jaos nimetatud üleminekuaja nõuete täitmiseks võetakse 2000. aasta 24. augustile eelnenud ajavahemikku arvesse juhul, kui ettevõtja suudab kontrollivale ametiasutusele või kontrolliasutusele tõestada, et tema toodang oli selle aja jooksul kooskõlas kehtivate siseriiklike sätetega, või kõnealuste siseriiklike sätete puudumise korral vastas liikmesriikide poolt heaks kiidetud või tunnustatud tavanormidele. Seda kohaldatakse alates 24. augustist 2000. Kuid käesolevas määruses sätestatud keelud seoses geneetiliselt muundatud organismide ja nende derivaatide kasutamisega ning eelkõige määruse (EMÜ) nr 2092/91 artikli 5 lõike 3 punkti h, lõike 5 punkti f ja lõike 5a alapunkti i ning artikli 6 lõike 1 punkti d ja lõike 2 punkti a ning I lisa B jao punkti 4. 18 sätteid kohaldatakse viivitamata. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 19. juuli 1999 Nõukogu nimel eesistuja K. HEMILÄ 304 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd I. I lisa muudetakse järgmiselt: LISA 1. jaost “Taimed ja taimekasvatussaadused” jäetakse välja punkt loomade ja loomakasvatussaaduste kohta; 2. pealkiri “Taimed ja taimekasvatussaadused” asendatakse pealkirjaga “A. Taimed ja taimekasvatussaadused”; 3. lisatakse järgmine pealkiri ning jaod: “B. JÄRGMISTESSE LIIKIDESSE KUULUVAD LOOMAD JA LOOMAKASVATUSSAADUSED: VEISED (SH PÜHVLID JA PIISONID), SEAD, LAMBAD, KITSED, HOBUSLASED, KODULINNUD. 1. Üldpõhimõtted 1. 1. 1. 2. 1. 3. 1. 4. 1. 5. 1. 6. 1. 7. Loomakasvatus on paljude mahepõllundustootmisega tegelevate põllumajandusettevõtete lahutamatu osa. Loomakasvatus peab aitama tasakaalu saavutada põllumajandusliku tootmise süsteemide vahel, rahuldades põllukultuuride toitainetevajadust ning parandades mulla orgaaniliste ainete sisaldust. Loomakasvatus võib sellisel viisil aidata luua ning säilitada vastastikust seost pinnase ja taimede, taimede ja loomade ning loomade ja pinnase vahel. Selle põhimõtte kohaselt ei ole tootmine, millel puudub side maaga (hors sol — tootmine), käesolevas määruses ettenähtud eeskirjadega kooskõlas. Kasutades taastuvat looduslikku ressurssi (loomasõnnik, kaunvili ja söödakultuurid) võimaldab taime- ja/või loomakasvatussüsteem koos karjatamissüsteemidega pika aja jooksul säilitada ja parandada mullaviljakust ning kaasa aidata säästva põllumajanduse arengule. Mahepõllumajanduslik loomakasvatus on maaga seotud tegevus. Välja arvatud erandi puhul, mis on antud käesoleva lisa alusel, peab loomadel olema juurdepääs vabaalale ning vabaala ühikule vastav loomade arv peab olema piiratud, et tagada looma- ja taimekasvatuse ühtne korraldus tootmisüksuses ning sel viisil võimalikult suurel määral vähendada igasuguse reostuse teket, eelkõige pinnase ning pinna- ja põhjavee reostumist. Loomade arv peab olema võimalikult tekiks ülekarjatamise ega erosiooniprobleeme ning et sõnniku laotamisel oleks igati võimalik vältida kahjulikku mõju keskkonnale. Loomasõnniku kasutamise üksikasjalikud eeskirjad on kindlaks määratud 7. jaos. täpses vastavuses kasutatava maa-alaga, et ei Mahepõllundusliku loomakasvatusettevõtte ühes tootmisüksuses tuleb kõiki loomi kasvatada käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade kohaselt. Kuid loomakasvatusettevõttes võib pidada loomi, kelle kasvatamine ei vasta käesolevas määruses ettenähtud eeskirjadele, kui neid loomi kasvatatakse tootmisüksustes, mille hooned ja maatükid on kindlalt eraldatud sellistest üksustest, kus tootmine toimub käesoleva määruse eeskirjade kohaselt, ning tingimusel, et üksustes peetavad loomad on eri liigist. Erandina sellest põhimõttest võivad loomad, kelle kasvatamine ei vasta käesolevas määruses ettenähtud eeskirjadele, kasutada aastas piiratud ajavahemiku jooksul käesolevale määrusele vastava üksuse karjamaad, kui kõnealused loomad on pärit ekstensiivsest loomakasvatusest (vastavalt määruse (EÜ) nr 950/97 (*) artikli 6 lõikele 5 või kõneluses määruses mainimata muude liikide puhul, et loomade arv vastab 170 kg lämmastikule hektari kohta aastas, nagu on kindlaks määratud käesoleva määruse VII lisas), ning tingimusel, et käesoleva määruse nõuete kohaselt kasvatatavad muud loomad ei viibi sellel ajal samal karjamaal. Kõnealuse erandi kasutamiseks on tarvis kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse eelnevat luba. 1. 8. Teise erandina kõnealusest põhimõttest võib käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade kohaselt kasvatatavaid loomi karjatada ühisel maal, kui: a) seda maad ei ole vähemalt kolme aasta jooksul töödeldud toodetega, mille kasutamine ei ole käesoleva määruse II lisa alusel lubatud; b) kõnealusel maal karjatatavad loomad, kelle kasvatamine ei vasta käesolevas määruses ettenähtud nõuetele, on pärit vastavalt määruse (EÜ) nr 950/97 artikli 6 lõikes 5 määratletud ekstensiivsest tootmisest; või kõnealuse määruse alla mittekuuluvate muude liikide puhul loomade arv vastab 170 kg lämmastikule hektari kohta käesoleva määruse VII lisa kohaselt; 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 305 c) käesolevas määruses ettenähtud tingimuste kohaselt kasvatatud ja kõnealust maad kasutavatelt loomadelt saadud loomakasvatussaadusi ei arvata mahepõllundusliku toodangu hulka, kui kontrollivale ametiasutusele või kontrolliasutusele ei suudeta tõestada, et kõnealused loomad on nõuetele vastaval viisil eraldatud nendest loomadest, kelle kasvatamise tingimused ei vasta käesolevas määruses ettenähtud eeskirjadele. 2. Üleminek 2. 1. Maa üleminek mahepõllunduslikule loomakasvatusele 2. 1. 1. Tootmisüksuse üleminekuga seoses täita mahepõllundustootmise eeskirju ning kasutada käesoleva lisa A jaos taimede ja taimsete saaduste suhtes kehtestatud üleminekuaegu. tuleb kogu tootmisühiku söödakasvatusalal 2. 1. 2. Erandina sellest põhimõttest võib mittetaimetoiduliste loomade karjamaade, vabapidamis- ning jalutusalade üleminekuaega lühendada ühe aastani. Seda üleminekuaega võib lühendada kuue kuuni, kui asjaomast maad on lähiminevikus töödeldud üksnes käesoleva määruse II lisas nimetatud ainetega. Kõnealuse erandi kasutamiseks on tarvis kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse luba. 2. 2. Elusloomade ja loomakasvatussaadustega seotud üleminek 2. 2. 1. Kui loomakasvatussaadusi kavatsetakse müüa mahepõllundustoodetena, peab loomakasvatuses täitma käesolevas määruses ettenähtud eeskirju vähemalt: — 12 kuud, kuid mitte vähem kui kolmveerandi eluea ulatuses, hobuslaste ja veiste (kaasa arvatud pühvli- ja piisoniliigid) liha tootmise puhul, — 6 kuud väikemäletsejate ja sigade puhul; kuid kolme kuu pikkuse üleminekuaja kestel, mis lõpeb 24. augustil 2003, on sigade kohta kehtiva üleminekuaja pikkus neli kuud, — 6 kuud piima tootmiseks kasutatavate loomade puhul; kuid kolme kuu pikkuse üleminekuaja kestel, mis lõpeb 24. augustil 2003, on üleminekuaja pikkus kolm kuud, — 10 nädalat alla kolme päeva vanustena sissetoodud kodulindude liha tootmise puhul, — 6 kuud munade tootmiseks kasutatavate kodulindude puhul. 2. 2. 2. Erandina lõikest 2. 2. 1. ning looma- või linnukarja moodustamiseks võib liha tootmiseks kasvatatavaid vasikaid ja väikemäletsejaid mahepõllunduslikult kasvatatud loomadena müüa üleminekuaja kestel, mis lõpeb 31. detsembril 2003, kui: — loomad on pärit ekstensiivsest loomakasvatusest, — loomi on müügi või tapmiseni kasvatatud mahepõllundustootmisüksuses, vasikaid vähemalt kuus kuud ning väikemäletsejaid kaks kuud, — loomade päritolu vastab lõike 3. 4 neljandas ja viiendas alapunktis esitatud tingimustele. 2. 3. Üheaegne üleminek 2. 3. 1. Erandina lõigetest 2. 2. 1, 4. 2 ja 4. 4 lühendatakse kogu tootmisüksuse üheaegse ülemineku puhul, mis hõlmab elusloomi, karjamaid ja/või loomasööda kasvatamisega seotud maa-alasid, loomasööda üheaegse üleminekuaja kogupikkust nii elusloomade, karjamaade ja/või kasvatamiseks kasutatava maa puhul 24 kuuni, kui täidetakse järgmisi tingimusi: a) erandit kohaldatakse ainult olemasolevate loomade ja nende järglaste ning samal ajal ka enne loomasööda kasvatamiseks/loomade karjatamiseks kasutatava maa ümberkorralduste alustamist; suhtes b) loomi söödetakse põhiliselt tootmisüksuse toodetega. 3. Loomade päritolu 3. 1. Tõu- või liinide valikul tuleb arvesse võtta loomade kohanemist kohalike tingimustega; nende elujõulisust ning vastupanuvõimet haigustele. Peale selle püütakse tõu või liinide valimisel vältida teatavaid haigusi või terviseprobleeme, mis on seotud mõne intensiivtootmises kasutatud tõu või liiniga (nt sigade stressisündroom, PSE-sündroom, äkksurm, iseeneslik abort, keisrilõiget vajavad rasked poegimised jne). Eelistada tuleks omamaiseid tõuge ja liine. 306 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 3. 2. 3. 3. 3. 4. 3. 5. 3. 6. 3. 7. 3. 8. Elusloomad peavad olema pärit tootmisüksustest, mis vastavad artiklis 6 ja käesolevas lisas ettenähtud eri liiki loomakasvatussaaduste tootmise eeskirjadele. Kõnealust tootmissüsteemi tuleb rakendada kogu loomade eluaja jooksul. Esimese erandina võib kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse eelneva loa alusel loomakasvatustootmisüksuses olevad elusloomad, kes ei vasta käesolevas määruses ettenähtud eeskirjadele, viia üle mahepõllunduslikule tootmisele. kui looma- erandina, Teise korda ning mahepõllunduslikult kasvatatud loomi ei ole vajalikul arvul saada, võib mahepõllunduslikku loomakasvatusüksusesse tuua mittemahepõllunduslike meetodite abil kasvatatud loomi järgmistel tingimustel: linnukari moodustatakse esimest või — munade tootmiseks mõeldud noorkanad ei tohi olla vanemad kui 18 nädalat, — broilerite tootmiseks mõeldud tibud peavad vastavast tootmisüksusest lahkumise ajal olema nooremad kui kolm päeva, — pühvlid peavad olema nooremad kui kuus kuud, — vasikad ja hobused peavad kohe pärast võõrutamist olema kasvatatud käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade järgi ning igal juhul olema nooremad kui kuus kuud, — uted ja kitsed peavad kohe pärast võõrutamist olema kasvatatud käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade järgi ning olema igal juhul alla 45 päeva vanad, — põrsad peavad kohe pärast võõrutamist olema kasvatatud käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade kohaselt ning nad peavad kaaluma alla 25 kilo. Seda erandit, mille andmiseks peab olema kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse eelnev luba, kohaldatakse üleminekuaja suhtes, mis lõpeb 31. detsembril 2003. Kolmanda erandina, kui mahepõllundusmeetodite abil kasvatatud loomi ei ole saada, võib kontrolliv ametiasutus või kontrolliasutus anda loa looma- või linnukarja uuendamiseks või üleminekuks, kui: a) loomade suremus haiguste või katastroofi tõttu on suur; b) munade tootmiseks mõeldud noorkanad on kuni 18 nädala vanused; c) liha tootmiseks mõeldud kodulinnud on vähem kui kolm päeva vanad ning põrsaste kaal kohe pärast võõrutamist on alla 25 kg. Punktides b ja c esitatud juhtudel antakse luba üleminekuajaks, mis lõpeb 31. detsembril 2003. Liha tootmiseks mõeldud sigade, noorkanade ja kodulindude puhul vaadatakse kõnealune üleminekuajaga seotud erand uuesti läbi enne üleminekuaja lõppu, et kindlaks teha, kas kõnealust tähtaega on vaja pikendada. Neljanda erandina, kui mahepõllunduslikult toodetud loomi ei ole saada ning ainult kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse loal, võib looma- või linnukarja loomuliku juurdekasvu täiendamiseks ja uuendamiseks mittemahepõllunduslikest loomakasvatusettevõtetest sisse tuua emasloomi (nullipaar) kuni 10 % täiskasvanud hobuslaste või veiste (kaasa arvatud pühvli- ja piisoniliigid) arvust ja kuni 20 % täiskasvanud sigade, lammaste ja kitsede arvust aastas. 3. 9. Eespool nimetatud erandites kindlaksmääratud protsendimäärad ei kehti tootmisüksuste suhtes, kus on alla kümne hobuslaste või veise või alla viie sea, lamba või kitse. Nendes tootmisüksustes piirdub eespool mainitud uuendamine kõige rohkem ühe loomaga aastas. 3. 10. Kõnealuseid protsendimäärasid võib vastavalt kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse arvamusele ja nende heakskiidu korral suurendada kuni 40 protsendi võrra järgmistel erijuhtudel: — loomakasvatusettevõtte oluline laiendamine, — tõu vahetamine, — uue loomakasvatusharu kujundamine. 3. 11. Viienda erandina võib mittemahepõllunduslikust loomakasvatusettevõttest sisse tuua isasloomi tõuaretuseks, kui edaspidi kasvatatakse ja söödetakse loomi käesolevas määruses ettenähtud eeskirjade kohaselt. 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 307 3. 12. 3. 13. 3. 14. Kui loomad on pärit tootmisüksustest, kus tootmine ei toimu käesoleva määruse eespool nimetatud lõigetes 3. 3-3. 11 ettenähtud tingimuste ja piirangute kohaselt, kuid tooteid kavatsetakse müüa mahepõllundusliku toodanguna, siis tuleb kinni pidada lõikes 2. 2. 1 ettenähtud ajavahemikest, ning kõnealuste ajavahemike jooksul tuleb täita kõiki käesolevas määruses ettenähtud eeskirju. Loomade hankimisel käesolevale määrusele mittevastavatest tootmisüksustest tuleb erilist tähelepanu või kontrolliasutus võib olenevalt kohalikest tingimustest rakendada selliseid erimeetmeid nagu lausteimimine ja karantiin. tervisekaitsemeetmetele. Kontrolliv ametiasutus loomade pöörata Komisjon esitab 31. detsembriks 2003 ettekande mahepõllunduslikult kasvatatud elusloomade kättesaadavuse kohta, et vajaduse korral teha ettepanek alalisele komiteele, et tagada kogu mahepõllundusliku lihatoodangu saamine mahepõllundusettevõttes sündinud ja kasvatatud loomadelt. 4. Sööt 4. 1. Sööt peab loomade arengu eri astmetel rahuldama nende toitumisvajadusi ning selle kaudu ei kavatseta tagada mitte toodangu suurendamist, vaid kvaliteedi parandamist. Nuumamine on lubatud niivõrd, kuivõrd seda on võimalik katkestada kasvatamise igas järgus. Sundsöötmine on keelatud. 4. 2. Loomi tuleb sööta mahepõllunduslikult toodetud söödaga. 4. 3. 4. 4. 4. 5. 4. 6. 4. 7. 4. 8. 4. 9. Peale selle tuleb loomi kasvatada vastavalt käesolevas lisas ettenähtud eeskirjadele, eelistades tootmisüksuses kasvatatud sööta, või juhul, kui see ei ole võimalik, kasutada teistes üksustes või ettevõtetes toodetud sööta, kus tootmine toimub käesoleva määruse sätete kohaselt. Keskmiselt 30 % söödaratsioonist võik koosneda üleminekujärgus olevast söödast. Kui üleminekujärgus olev sööt on pärit oma ettevõttest, siis võib selle osakaalu suurendada kuni 60 protsendini. Noorimetajate söötmine peab põhinema naturaalsel piimal, eelistatavalt emapiimal. Kõiki imetajaid tuleb toita naturaalse piimaga minimaalse ajavahemiku jooksul, mille pikkus sõltub kõnealusest liigist ja on veiste (k. a pühvli- ja piisoniliigid) ning hobuslaste puhul kolm kuud, lammaste ja kitsede puhul 45 päeva ning sigade puhul 40 päeva. Vajaduse korral määravad liikmesriigid kindlaks alad või piirkonnad, kus tegeldakse rändkarjakasvatusega (kaasa arvatud loomade liikumine mägedes asuvatele karjamaadele), ilma et see piiraks loomade käesolevas lisas ettenähtud söötmist käsitlevate sätete kohaldamist. Taimtoiduliste kasvatamise süsteemid peavad põhinema karjamaade maksimaalsel kasutamisel vastavalt nende ligipääsetavusele eri aastaaegadel. Vähemalt 60 % igapäevase toidunormi kuivainest peab koosnema koresöödast värske või kuivsööda või silona. Kontrolliv ametiasutus või kontrolliasutus võib sellest olenemata piimandusettevõtete loomade puhul anda loa kõnealuse määra vähendamiseks 50 protsendini kõige rohkem kolmeks kuuks lüpsiperioodi alguses. kasutamine piiratud Erandina lõikest 4. 2 on 24. augustil 2005. aastal lõppeva üleminekuaja jooksul lubatud tavasööda ainult mahepõllunduslikku sööta saada. Tavasööda maksimaalne lubatud osakaal aastas on taimtoiduliste loomade puhul 10 % ning muude loomaliikide puhul 20 %. Kõnealused kogused arvutatakse välja igal aastal põllumajandusliku päritoluga söödas sisalduva kuivaine osakaaluna. Tavasööda suurim lubatud osakaal päevases söödaratsioonis peab moodustama 25 % kuivainest, välja arvatud rändkarjatamise aeg. kogustes, ettevõtjal võimalik ei ole kui Erandina lõikest 4. 8 võivad liikmesriikide pädevad asutused loomasööda kao puhul, mis on toimunud eelkõige erandlike ilmastikutingimuste tõttu, anda loa tavasööda osakaalu suurendamiseks ajutiselt ning konkreetses piirkonnas, kui sellise erandi andmine on õigustatud. Pädeva asutuse loal kohaldab kontrolliv asutus või kontrolliasutus kõnealust erandit konkreetsete ettevõtjate suhtes. 4. 10. Kodulindude söödaratsioon nuumaperioodil peab sisaldama vähemalt 65 % teravilja. 4. 11. Sigade ja kodulindude päevasele söödakogusele tuleb lisada koresööta värske või kuivsööda või silona. 4. 12. Silo valmistamisel võib lisa- ja abiainetena kasutada ainult I lisa D jao jaotistes 1. 5 ja 3. 1 loetletud tooteid. 308 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 4. 13. Põllmajandusliku päritoluga tavasööta võib loomasöödana kasutada ainult juhul, kui see on kantud II lisa C jao 1. jaotise loetelusse (taimne sööt), kui seoses käesolevas lisas kehtestatud koguseliste piirangutega ei ole teisiti ette nähtud, ning ainult juhul, kui sööda tootmisel või ettevalmistamisel ei ole kasutatud keemilisi lahuseid. 4. 14. Loomset sööta (kas tava- või mahepõllunduslikku) võib kasutada ainult juhul, kui see on kantud II lisa C jao 2. jaotise loetelusse, kui käesolevas lisas kehtestatud koguselised piirangud ei näe ette teisiti. 4. 15. Hiljemalt 24. augustiks 2003 vaadatakse läbi II lisa C jao jaotised 1, 2 ja 3 ning D jagu, et kõrvaldada sealt eelkõige sätted, mis käsitlevad põllumajanduslikku päritolu tavasööta, mida ühenduses mahepõllunduslikult piisavas koguses toodetakse. 4. 16. Loomade toitainetevajaduse rahuldamiseks tohib loomasöödana kasutada ainult neid tooteid, mis on loetletud II lisa C jao 3. jaotises (mineraalset päritolu söödad) ning D jao jaotistes 1. 1 (mikroelemendid) ja 1. 2 (vitamiinid, provitamiinid ja samalaadse mõjuga keemiliselt täpselt määratletud ained). 4. 17. Loomasöödas tohib kasutada ainult II lisa D jao jaotistes 1. 3 (ensüümid), 1. 4 (mikroorganismid), 1. 6 (sideained, paakumisvastased ained, koagulandid), 2 (teatavad loomasöödas kasutatavad tooted) ja 3 (loomasööda abiained) loetletud tooteid eespool mainitud liikidele vastavatel eesmärkidel. Antibiootikume, koktsidiostaatikume, raviaineid, kasvustimulaatoreid ja teisi kasvu soodustamiseks või toodangu suurendamiseks mõeldud aineid ei tohi loomasöödas kasutada. 4. 18. Sööda, söödatoorainete, segasööda, söödalisandite, sööda abiainete ja teatavate loomasöödas kasutatavate toodete valmistamisel ei tohi kasutada geneetiliselt muundatud organisme ja nendest saadud tooteid. 5. Haiguste ennetamine ja veterinaarravi 5. 1. Haiguste ennetamine mahepõllunduslikus loomakasvatuses tugineb järgmistele põhimõtetele: a) asjakohane tõugude või liinide valik vastavalt 3. jaos täpsustatud eeskirjadele; b) iga loomaliigi vajadustele vastavate loomakasvatustavade rakendamine haigustele vastupanuvõime suurendamiseks ning nakkuste ennetamiseks; c) kvaliteetse sööda kasutamine koos regulaarse liikumise ja pääsuga karjamaale, mis tugevdavad loomade loomulikku immuunsust; d) vajaliku loomkoormuse tagamine, vältides niiviisi liigset tihedust ning loomade sellest tulenevaid terviseprobleeme. 5. 2. Eespool mainitud põhimõtted peaksid vähendama loomade terviseprobleeme sedavõrd, et nende abil on võimalik haigusi ennetada. 5. 3. Kui hoolimata kõigist eespool mainitud ennetusmeetmetest loom haigestub või saab viga, tuleb teda viivitamata ravida, vajaduse korral teistest loomadest eraldi ning nõuetekohases laudas. 5. 4. Veterinaarravimite kasutamisel mahepõllunduses tuleb kinni pidada järgmistest põhimõtetest: a) keemiliselt sünteesitud allopaatiliste veterinaarravimite või antibiootikumide asemel kasutatakse taimravitooteid (nt taimeekstraktid (välja arvatud antibiootikumid), essentsid jne), homöopaatilisi tooteid (nt taimsed, loomsed või mineraalained) ja mikroelemente ning II lisa C jao 3. jaotises loetletud tooteid, kui nende ravitoime loomaliigi ja haiguse puhul on tõhus; b) kui eespool nimetatud toodete kasutamine haiguse või vigastuse ravimisel osutub ebatõhusaks või tõenäoliselt on ebatõhus ning ravi on vajalik looma kannatuste või vaevuste vältimiseks, siis võib loomaarsti vastutusel kasutada keemiliselt sünteesitud allopaatilisi veterinaarravimeid või antibiootikume; c) keemiliselt sünteesitud allopaatiliste veterinaarravimite või antibiootikumide kasutamine haiguste ennetamisel on keelatud. 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 309 5. 5. Lisaks eespool nimetatud põhimõtetele kehtestatakse järgmised eeskirjad: a) kasvu soodustamiseks või toodangu suurendamiseks mõeldud ainete kasutamine (sealhulgas antibiootikumid, koktsidiostaatikumid ja muud kunstlikud kasvusoodustajad) ning hormoonide või samalaadsete ainete kasutamine paljunemise reguleerimiseks (nt inna esilekutsumine või sünkroonimine) või muul eesmärgil on keelatud. Sellest olenemata võib üksikloomale manustada hormoone veterinaarravina; b) lubatud on loomade veterinaarravi ning hoonete, riistade ja sisseseade töötlemine, kui see on siseriiklike või ühenduse õigusaktide alusel kohustuslik, kaasa arvatud immunoloogiliste veterinaarravimite kasutamine, kui piirkonnas, kus tootmisüksus asub, on esinenud haigusi. 5. 6. 5. 7. 5. 8. korral kasutamise Veterinaarravimite liik (k. a farmakoloogilised aktiivained), samuti diagnoosi üksikasjad, annused, manustamisviis, ravi kestus ning seaduslik keeluaeg. Kõnealune info tuleb teatavaks teha kontrollivale ametiasutusele või turustamist mahepõllunduslike toodetena. Ravi saanud loomad tuleb selgesti märgistada, suured loomad ükshaaval, kodulinnud ja väikeloomad ükshaaval või partiidena. loomakasvatussaaduste kontrolliasutusele elusloomade registreerida selgesti ravimi tuleb enne või Keeluaeg loomale tavalistes kasutustingimustes allopaatilise veterinaarravimi manustamise ja sellest loomast mahepõllunduslike toiduainete tootmise vahel peab olema kaks korda nii pikk, kui seadusega ettenähtud keeluaeg, või 48 tundi, kui keeluaega ei ole määratud. Välja arvatud juhul, kui on tegemist vaktsineerimistega, parasiitidevastase ravi või liikmesriikide loomale või poolt kehtestatud kohustuslike haigustõrjeprogrammidega, mille puhul loomarühmale tehakse rohkem kui kaks või maksimaalselt kolm keemiliselt sünteesitud allopaatilise veterinaarravimi või antibiootikumi kuuri aastas (või üle ühe ravikuuri, kui loomade tootliku elutsükli pikkus on alla aasta), ei tohi asjaomaseid loomi või nendest saadud tooteid müüa käesolevale määrusele vastava toodanguna ning loomade suhtes tuleb kehtestada käesoleva lisa 2. jaos ettenähtud üleminekuajad, kui kontrolliv ametiasutus või kontrolliasutus ei otsusta teisiti. 6. Loomakasvatustavad, loomakasvatussaaduste transport ja identifitseerimine 6. 1. Loomakasvatustavad 6. 1. 1. Põhimõtteliselt peaks mahepõllunduslikult kasvatatud loomade paljundamine põhinema looduslikel meetoditel. Sellele vaatamata on lubatud kunstlik seemendamine. Teised kunstliku paljundamise vormid (nt embüo siirdamine) on keelatud. 6. 1. 2. Toiminguid nagu kummipaelte kinnitamine lammaste sabade külge, sabakärpimine, hammaste tohi mahepõllunduses eemaldamine, noka lühendamine ja sarvede eemaldamine ei süstemaatiliselt teha. Kontrollivad ametiasutused või kontrolliasutused võivad siiski anda loa kõnealustest toimingutest mõne tegemiseks turvalisuse tõttu (nt noorloomade sarvede eemaldamine) või kui eesmärgiks on loomade tervise, heaolu või hügieenitingimuste parandamine. Neid toiminguid peab tegema kvalifitseeritud personal looma seisukohalt kõige sobivamas eas nii, et looma kannatused oleksid võimalikult väiksed. 6. 1. 3. Füüsiline kastreerimine on lubatud toodete kvaliteedi ning traditsiooniliste tootmistavade säilitamiseks (lihasead, härjad, kohikuked jne), ent ainult lõike 6. 1. 2 viimases lauses ettenähtud tingimustel. 6. 1. 4. Loomade lõa otsas hoidmine on keelatud. Erandina kõnealusest põhimõttest võib kontrolliv ametiasutus või kontrolliasutus lubada kasutada sellist tava üksikloomade puhul, kui ettevõtja põhjendab, et lõastamine on vajalik turvalisuse või heaolu tõttu ning kestab ainult lühikest aega. 6. 1. 5. Erandina lõikest 6. 1. 4 võivad kariloomad olla lõastatud hoonetes, mis olid olemas juba enne 24. augustit 2000, kui loomad saavad regulaarselt liikuda ning nende kasvatamisel täidetakse loomade heaolu nõudeid, kindlustades neile nii mugavad allapanuga kohad kui ka individuaalse kohtlemise. Kõnealuse erandi saamiseks on tarvis kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse luba ning seda kohaldatakse üleminekuaja suhtes, mis lõpeb 31. detsembril 2010. 6. 1. 6. Peale selle võivad erandkorras väikepõllumajandusettevõtete kariloomad olla lõastatud juhul, kui loomi ei ole võimalik hoida nende käitumistavadele vastavates rühmades, kuid sellisel juhul peavad loomad saama vähemalt kaks korda nädalas karjamaale, uiteväljale või vabajalutusalale. 310 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd Selle erandi saamiseks on tarvis kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutuse luba ning seda kohaldatakse põllumajandusettevõtjate suhtes, kes täidavad 24. augustini 2000 kehtivaid mahepõllundusliku loomakasvatuse eeskirju või nende puudumise korral liikmesriikides heaks kiidetud või tunnustatud tavanorme. 6. 1. 7. Enne 31. detsembrit 2006 esitab komisjon ettekande lõike 6. 1. 5 sätete rakendamise kohta. 6. 1. 8. Kui loomi kasvatatakse rühmadena, siis oleneb rühma suurus loomade arenguetapist ning asjaomaste liikide käitumisiseärasustest. Loomade pidamine tingimustes või toidul, mis võib põhjustada aneemiat, on keelatud. 6. 1. 9. Kodulindude minimaalne tapavanus on: tibude puhul 81 päeva, kohikukkede puhul 150 päeva, pekingi partide puhul 49 päeva, muskuspartide puhul 70 päeva, isaste muskuspartide puhul 84 päeva, sinikaelpartide puhul 92 päeva, pärlkanade puhul 94 päeva, kalkunite ja rösthanede puhul 140 päeva. Tootjad, kes ei rakenda kõnealuseid minimaalseid tapaaegu, peavad kasvatama aeglase kasvuga liine. 6. 2. Transport 6. 2. 1. Loomade transportimine peab toimuma loomadele võimalikult vähe stressi põhjustaval viisil ning kooskõlas riigi või ühenduse kehtivate õigusaktidega. Peale- ja mahalaadimine peab toimuma ettevaatlikult ning elektrilisi stimulaatoreid kasutamata. Allopaatiliste rahustite kasutamine enne transportimist või transportimise ajal on keelatud. 6. 2. 2. Tapmise eel ja ajal tuleb loomi kohelda minimaalset stressi tekitaval viisil. 6. 3. Loomakasvatustoodangu identifitseerimine 6. 3. 1. Elusloomade ja loomakasvatustoodangu identifitseerimine peab toimuma kõigil tootmis-, ettevalmistamis-, transpordi- ja turustamisetappidel. 7. Sõnnik 7. 1. 7. 2. 7. 3. 91/676/EMÜ (**) kindlaksmääratud Direktiivis kasutatava laudasõnniku koguhulga lämmastikusisaldus ei tohi eespool mainitud direktiivi III lisas kindlaksmääratud koguse alusel olla üle 170 kg kasutatava põllumajandusmaa hektari kohta aastas. Vajaduse korral vähendatakse üldist loomade tihedust, et eespool nimetatud piirmäära mitte ületada. põllumajandusettevõttes Eespool nimetatud sobiva loomkoormuse määramiseks teevad liikmesriikide pädevad asutused VII lisas esitatud arvandmetele toetudes kindlaks need loomakasvatustootmisüksused, kus mitmesuguste loomaliikide pidamisel kasutatakse sõnnikut, mis sisaldab 170 kg lämmastikku põllumajandusmaa hektari kohta aastas. Liikmesriigid teevad komisjonile ja teistele liikmesriikidele teatavaks kõik kõnealustest arvandmetest kõrvalekaldumised ning esitavad nende muudatuste põhjendused. See nõue on seotud ainult loomade maksimaalse arvu väljaarvutamisega tagamaks, et ei ületataks piirmäära, mille kohaselt peab laudasõnnik sisaldama 170 kg lämmastikku hektari kohta aastas. See ei piira 8. jaos ning VIII lisas ettenähtud loomade tihedust, mille puhul peetakse silmas loomade tervislikku seisundit ja üldist heaolu. 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 311 7. 4. 7. 5. teha Mahepõllundusettevõtted võivad mahepõllunduslikult koostööd teiste majandite ja ettevõtjatega, kes täidavad käesolevas määruses ettenähtud eeskirju. Sõnniku ülemmäär 170 kg lämmastikku kasutatava põllumajandusmaa ühe hektari kohta aastas arvutatakse kõigi eespool nimetatud koostöös osalevate mahepõllundustootmisüksuste põhjal. toodetud sõnniku jagamisel Liikmesriigid võivad kehtestada lõigetes 7. 1-7. 4 kindlaksmääratud piirmääradest väiksemad määrad, arvesse võttes asjaomase piirkonna iseärasusi, muude lämmastikväetiste kasutamist kõnealuses piirkonnas ning mullast taimedesse minevat lämmastikku. 7. 6. Sõnniku hoidlad peavad olema võimsusega, et oleks välistatud vee reostumine otsese voolamise või lekke ja pinnasesse imbumise kaudu. 7. 7. Et kindlustada väetisevarude arukat majandamist, peab selliste sõnnikuhoidlate võimsus olema suurem kui ladustamisvõimsus, mis on vajalik aasta kõige pikemal perioodil, kui sõnniku laotamine ei ole asjakohane (vastavalt liikmesriikide headele põllumajandustavadele) või juhul, kui sõnniku laotamine on keelatud, sest tootmisüksus asub nitraaditundlikuks tunnistatud maa-alal. 8. Vabaalad ja laudad 8. 1. Üldpõhimõtted 8. 1. 1. Laudatingimused peavad vastama loomade bioloogilistele ja etoloogilistele vajadustele (nt vajaliku liikumisvabaduse ja mugavusega seotud käitumistavadele). Toit ja vesi peavad olema loomadele kergesti kättesaadavad. Hoone soojustus, küte ja ventilatsioon peavad tagama, et õhuringlus, tolmusisaldus, temperatuur, suhteline õhuniiskus ja gaasisisaldus püsib tasemel, mis ei kahjusta loomade tervist. Hoonel peab olema piisav loomulik õhuvahetus ning piisavalt päevavalgust. 8. 1. 2. Vabaalad, vabajalutusalad või uiteväljad peavad kohalikest ilmastikutingimustest ning karja tõulistest iseärasustest olenevalt pakkuma vajaduse korral piisavat kaitset vihma, tuule, päikese ja äärmuslike temperatuuride eest. 8. 2. Loomade tihedus ja ülekarjatamisest hoidumine 8. 2. 1. Loomade pidamine laudas ei ole kohustuslik sellistes piirkondades, kus ilmastikutingimused võimaldavad loomi väljas pidada. 8. 2. 2. Loomade tihedus hoonetes peab kindlustama loomadele mugavuse ja üldise heaolu, mis eelkõige sõltub loomaliigist, tõust ning loomade vanusest. Arvestada tuleb ka loomade käitumistavasid, mis sõltuvad eelkõige loomarühma suurusest ning loomade soost. Optimaalse loomade tihedusega taotletakse loomade üldist heaolu, jättes neile piisavalt ruumi vabalt seista, kergesti lamama heita, end ümber pöörata, puhastada, võtta kõiki loomupäraseid asendeid ja teha kõiki loomulikke liigutusi, nagu sirutused ja tiibade lehvitamine. 8. 2. 3. Lautade ja vabajalutusalade minimaalne pindala ja muud eri liiki ja eri omadustega loomade pidamistingimused on ette nähtud VIII lisas. 8. 2. 4. Karjamaal, muul rohumaal, nõmmemaal, märgalal, nõmmel ja muus poollooduslikus keskkonnas peab laudaväline loomade tihedus olema piisavalt väike, et ei tekiks pinnase sõtkumist ja taimkatte ülekarjatamist. 8. 2. 5. Laudad, sulud, seadmed ja riistad peavad olema nõuetekohaselt puhastatud ja desinfitseeritud, et vältida nakkuste levikut ning haigusekandjate tekkimist. Loomapidamishoonete ja sisseseade puhastamiseks ja desinfitseerimiseks tohib kasutada ainult II lisa E jaos loetletud tooteid. Väljaheide, uriin ning söömata jäänud või mahapudenenud toit tuleb eemaldada nii sageli kui vaja, et võimalikult vähendada lõhna tekkimist ning vältida putukate või näriliste siginemist. Putukate ja muude kahjurite kõrvaldamiseks loomapidamishoonetest ja sisseseadest tohib kasutada ainult II lisa B jao 2. jaotises loetletud tooteid. 312 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 8. 3. Imetajad 8. 3. 1. Kui lõikes 5. 3 ei ole ette nähtud teisiti, peavad kõik imetajad pääsema karjamaale, vabajalutusalale või uiteväljale, mis võib olla osaliselt kaetud, ning nendel peab alati olema võimalus kõnealuseid alasid kasutada, kui looma tervislik seisund, ilmastikutingimused ja pinnase seisund seda võimaldavad ning kui loomade spetsiifilisi terviseprobleeme käsitlevad ühenduse või siseriiklikud nõuded seda võimaldavad. Taimtoidulised peavad karjamaale pääsema alati, kui tingimused seda võimaldavad. 8. 3. 2. Juhul kui taimtoidulised pääsevad karjamaale karjatamisajal ning kui talvine laudasüsteem võimaldab loomadele piisavalt liikumisvabadust, võib loobuda kohustusest lasta loomi talvekuudel vabajalutusaladele või uiteväljadele. 8. 3. 3. Lõike 8. 3. 1 viimasest lausest olenemata peavad üle aasta vanused pullid pääsema karjamaale või vabajalutusalale või uiteväljale. 8. 3. 4. Erandina lõikest 8. 3. 1 võib veiste, sigade ja lammaste lõplik nuumamine lihatootmise eesmärgil toimuda sisetingimustes, kui laudasoleku aeg ei moodusta üle ühe viiendiku looma elueast, kuid laudaperiood ei tohi ühelgi juhul olla pikem kui kolm kuud. 8. 3. 5. Lauda põrand peab olema sile, kuid mitte libe. Vähemalt pool põranda üldpinnast peab olema jäik, st mitte rest- või võrkpõrand. 8. 3. 6. Laudas peab olema mugav, pehme ja kuiv lebamis-/puhkekoht, mis on piisava suurusega ja jäiga konstruktsiooniga, mitte võrkpõrandaga. Puhkepaigas peab olema avar ja kuiv, allapanuga lebamiskoht. Allapanu peab koosnema põhust või muust nõuetekohasest looduslikust materjalist. Allapanu võib parendada ja rikastada mineraalainetega, mille kasutamine väetisena on II lisa A jao alusel mahepõllunduslikus tootmises lubatud. 8. 3. 7. Kõik vasikakasvatusega tegelevad põllumajandusettevõtted peavad alates 24. augustist 2000 erandita täitma direktiivi 91/629/EMÜ vasikate kaitse miinimumnõuete sätestamise kohta. (***) Üle ühe nädala vanuste vasikate pidamine eraldi latrites on keelatud. 8. 3. 8. Kõik seakasvatusega tegelevad põllumajandusettevõtted peavad alates 24. augustist 2000 täitma nõukogu direktiivi 91/630/EMÜ sigade kaitse miinimumnõuete sätestamise kohta. (****) Kuid emiseid tuleb kasvatada rühmades, välja arvatud tiinuse lõppjärgus ja imetamise ajal. Põrsaid ei tohi pidada ülestikku asetatud sulgudes ega põrsapuurides. Jalutuskohtades peavad loomad saama ekskrementeerida ja tuhnida. Tuhnimiseks võib kasutada mitmesuguseid substraate. 8. 4. Kodulinnud 8. 4. 1. Kodulinde peab kasvatama vabaaladel, neid ei tohi puuris pidada. 8. 4. 2. Veelinnud peavad pääsema ojasse, tiiki või järve, kui ilmastikutingimused seda lubavad, et looma heaolu- ja hügieeninõuded oleksid täidetud. 8. 4. 3. Kõik kodulinnukasvatuses kasutatavad hooned peavad vastama järgmistele miinimumnõuetele: — vähemalt kolmandik põrandapinnast peab olema jäik, st mitte rest- või võrkpõrand, ning kaetud õlgedest, puulaastudest, liivast või turbast allapanuga, — munakanadele mõeldud linnukasvatushoonetes peab piisavalt suurt osa kanadele mõeldud põrandapinnast saama kasutada lindude väljaheite kogumiseks, — lindudel peavad olema õrred, mille mõõtmed ja arv vastavad VIII lisas ettenähtud linnurühma suurusele ja lindude suurusele, — lindudel peavad olema nende suurusele vastavate mõõtmetega sisse- ja väljapääsuluugid, mille üldpikkus peab olema vähemalt neli meetrit linnukasvatushoone iga 100 m2 kohta, 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 313 — ühes linnukasvatushoones tohib olla kuni: 4 800 tibu, 3 000 munakana, 5 200 pärlkana, 4 000 emast muskusparti või pekingi parti või 3 200 isast muskusparti või pekingi parti või teisi parte, 2 500 kohikukke, hane või kalkunit, — lihatootmiseks ettenähtud linnukasvatushoonete üldpindala ei tohi iga tootmisüksuse puhul olla üle 1 600 m2. 8. 4. 4. Munakanade pidamisel võib päevavalgusele lisaks kasutada kunstlikku valgustust kuni 16 tunnise valge aja tagamiseks nii, et öine pidev puhkeaeg, mil kunstlikku valgustust ei kasutata, on vähemalt kaheksa tundi. 8. 4. 5. Kodulinnud peavad alati, kui ilmastikutingimused seda lubavad, olema vabaalal, võimaluse korral vähemalt kolmandiku oma elueast. Kõnealused vabaalad peavad olema põhiliselt taimestikuga kaetud, kaitserajatistega varustatud ning võimaldama loomadel kergesti pääseda nõuetekohase arvu joogi- ja söödakünade juurde. 8. 4. 6. Tervishoiunõuete kohaselt peavad pärast iga kodulinnupartii üleskasvatamist jääma hooned tühjaks. Selle aja jooksul tuleb hooned ja sisseseade puhastada ning desinfitseerida. Peale selle tuleb pärast iga kodulinnupartii üleskasvatamist lasta vabaaladel puhata, et taimestik saaks taastuda ning tervishoiunõuete tõttu. Liikmesriigid määravad kindlaks aja, mille jooksul ei tohi vabaalasid kasutada ning informeerivad oma otsusest komisjoni ning teisi liikmesriike. Kõnealused nõuded ei kehti väikese arvu kodulindude suhtes, keda ei peeta vabaaladel ning kes saavad terve päeva vabalt ringi liikuda. 8. 5. Loomapidamishoonetega seotud üldine erand 8. 5. 1. lõigetes ja VIII detsembril Erandina lõigetes 8. 3. 1, 8. 4. 2, 8. 4. 3 ja 8. 4. 5 ettenähtud nõuetest ning VIII lisas ettenähtud loomkoormusest võivad liikmesriikide pädevad asutused anda loa erandite saamiseks lõpeb kõnealustes 31. nende loomakasvatustootmisüksuste suhtes, mille olemasolevad hooned on ehitatud enne 24. augustit 1999 ning kuivõrd need loomakasvatushooned vastavad enne kõnealust kuupäeva kehtinud mahepõllunduslikku loomakasvatust käsitlevatele siseriiklikele normidele või nende puudumise korral liikmesriikides heaks kiidetud või tunnustatud tavanormidele. ettenähtud nõuetest üleminekuajaks, mis lisas Kõnealust kohaldada erandit 2010. ainult saab 8. 5. 2. Kõnealust erandit või kontrolliasutusele meetmete kava, mille alusel tagatakse käesoleva määruse sätete täitmine pärast erandi lõppemist. ametiasutusele kontrollivale kasutavad ettevõtjad esitavad 8. 5. 3. Enne 31. detsembrit 2006 koostab komisjon ettekande lõike 8. 5. 1 sätete rakendamise kohta. C. MESINDUS JA MESINDUSSAADUSED 1. Üldpõhimõtted 1. 1. 1. 2. 1. 3. Mesindus on tähtis tegevusala, mis mesilaste abil toimuva tolmeldamise kaudu soodustab keskkonnakaitset ning põllumajanduslikku ja metsatööstuslikku tootmist. Mesindustoodete mahepõllunduslik kvaliteet oleneb suurel määral tarude hooldustavadest ja keskkonna seisundist. Kvaliteet sõltub ka mesindustoodete vurritamis-, ja hoiutingimustest. töötlemis- Kui ettevõtjal on ühes piirkonnas mitu mesindusüksust, siis peavad kõik üksused täitma käesolevas määruses ettenähtud nõudeid. Erandina sellest põhimõttest tohib ettevõtjal olla üksusi, mis ei vasta käesoleva määruse sätetele, juhul kui täidetakse kõiki käesolevas määruses esitatud nõudeid, välja arvatud lõikes 4. 2 ettenähtud mesilate asukoha valikut käsitlevad sätted. Sellisel juhul ei saa toodet müüa mahepõllundusliku tootena. 314 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 2. Üleminekuaeg 2. 1. Mesindustooteid võib mahepõllundusmeetodile viidates müüa ainult juhul, kui käesolevas määruses ettenähtud eeskirju on täidetud vähemalt aasta jooksul. Üleminekuaja jooksul tuleb vaha asendada vastavalt lõikes 8. 3 ettenähtud nõuetele. 3. Mesilaste päritolu 3. 1. 3. 2. 3. 3. 3. 4. 3. 5. 3. 6. Tõu valiku puhul tuleb arvesse võtta mesilaste kohanemisvõimet kohalike tingimustega, nende elujõulisust ning vastupanuvõimet haigustele. Eelistada tuleks Apis mellifera Euroopa rasse ja nende kohalikke ökotüüpe. Mesilad moodustatakse mesilasperede jagamisel või sülemite või tarude ostmisel käesoleva määruse sätetele vastavatest üksustest. erandina Esimese loal mahepõllundustootmisele üle viia need tootmisüksuse mesilad, mis ei vasta käesolevas määruses ettenähtud eeskirjadele. kontrolliasutuse ametiasutuse kontrolliva võib või Teise erandina võib 24. augustil 2002. aastal lõppeva üleminekuaja jooksul osta sülemeid mesinikelt, kelle toodang ei vasta käesolevale määrusele, kui üleminekuaja eeskirjades ei ole ette nähtud teisiti. Kolmanda erandina, ning juhul kui üleminekuaja eeskirjades ei ole ette nähtud teisiti, annavad kontrollivad ametiasutused või kontrolliasutused loa mesilate taastamiseks, kui käesolevale määrusele vastavaid mesilaid ei ole saada mesilaste kõrge suremuse tõttu tervislikust seisundist või katastroofiolukorrast tingitud põhjustel. Neljanda erandina võib mesilate uuendamiseks mahepõllundustootmisüksusesse tuua aastas 10 % selliseid mesilasemasid ja sülemeid, mis ei vasta käesolevale määrusele, kui mesilasemad ja pärit mahepõllundustootmisüksustest. Sellisel juhul ei kohaldata üleminekuaega. tarudesse, mille paigutatakse kärjepõhjad sülemid kärjed või on 4. Mesilate asukoht 4. 1. vastava mesindusega. Mesinik Liikmesriigid võivad kindlaks määrata piirkonnad või maa-alad, kus ei tohi tegelda käesolevale määrusele või kontrolliasutusele asjakohases mõõtkavas kaardi, millele on vastavalt III lisa A1 jao 2. jaotise esimesele taandele märgitud tarude asukohad. Kui sellised piirkonnad ei ole kindlaks määratud, peab mesinik esitama kontrollivale ametiasutusele või kontrolliasutusele asjakohased dokumendid ja tõendusmaterjali, vajaduse korral ka nõuetekohased analüüsid, mille kohaselt tema mesilasperede kasutusalad vastavad käesolevas määruses ettenähtud tingimustele. ametiasutusele kontrollivale annab 4. 2. Mesila asukoht peab: a) tagama mesilastele küllaldaselt looduslikke nektari-, lehemee- ja õietolmuallikaid ning pääsu vee juurde; b) olema paigas, mida kolme kilomeetri raadiuses ümbritsevad nektari- ja õietolmuallikad koosnevad põhiliselt käesoleva määruse artiklis 6 ja I lisas ettenähtud nõuetele vastavalt kasvatatud mahepõllunduskultuuridest ja/või looduslikest taimedest ning kultuuridest, mis ei vasta käesoleva määruse sätetele, kuid mida on töödeldud keskkonda vähe mõjutavate meetoditega, näiteks määruse (EMÜ) nr 2078/92 (*****) raames kavandatud programmides kirjeldatud meetoditega, mis ei saa märkimisväärselt mõjutada mesindussaaduste mahepõllunduslikku kvaliteeti; c) olema piisavalt kaugel kõigist mittepõllumajanduslikest tootmisallikatest, mis võivad tekitada reostust, näiteks linnakeskustest, kiirteedest, tööstuspiirkondadest, prügilatest, jäätmete põletusseadistest. Kontrollivad ametiasutused ja kontrolliasutused peavad kindlaks määrama selle nõude täitmist tagavad meetmed. Eespool märgitud nõuded ei kehti piirkondade suhtes, kus ei toimu õitsemist või kui tarud on puhkeolekus. 5. Sööt 5. 1. Tootmisperioodi lõpus tuleb tarudesse jätta talvitamiseks piisav mee- ja õietolmuvaru. 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 315 5. 2. 5. 3. 5. 4. 5. 5. 5. 6. 5. 7. Mesilasperede lisasöötmine on lubatud ainult juhul, kui erakorralised ilmastikutingimused ohustavad mesilasperede säilimist. Lisasöödana kasutatakse mahepõllunduslikku mett, mis on eelistatavalt pärit samast tootmisüksusest. erandina lõikest 5. 2 võivad liikmesriikide pädevad asutused anda loa Esimese mahepõllundusliku mee asemel mahepõllundusliku suhkrulahuse või melassi kasutamiseks lisasöödana, seda nõuavad mee kristalliseerumist mõjutavad ilmastikutingimused. juhul, kui eelkõige Teise erandina võib kontrolliv ametiasutus või kontrolliasutus anda loa käesoleva määrusega hõlmamata suhkrusiirupi, suhkrumelassi või mee kasutamiseks täiendsöödana üleminekuaja jooksul, mis lõpeb 24. augustil 2002. Mesila päevikusse kantakse järgmine info lisasöötmise kohta: sööda liik, kuupäevad, kogused ning mesilaspered, kus seda on kasutatud. Lõigetes 5. 1—5. 4 nimetamata söötasid ei tohi käesolevale määrusele vastavas mesinduses kasutada. Lisasööta võib kasutada ainult ajavahemikul pärast viimast meesaaki ja viisteist päeva enne nektari või lehemee järgmise korjeaja algust. 6. Haiguste ennetamine ja veterinaarravi 6. 1. Haiguste ennetamisel mesinduses võetakse aluseks järgmised põhimõtted: a) asjakohaste vastupanuvõimeliste rasside valik; b) haigustele vastupanuvõime suurendamise ning nakkuste ennetamise meetmed, näiteks mesilasemade kontrollimine terviseprobleemide avastamiseks, lesehaudmete kontrollimine tarudes, inventari ja seadmete korrapärane desinfitseerimine, saastunud inventari või allikate hävitamine, mesilasvaha korrapärane uuendamine ning piisav õietolmu- ja meevaru. uuendamine, korrapärane korrapärane tarude 6. 2. Kui mesilaspered jäävad kõigist eespool nimetatud ennetusmeetmetest hoolimata haigeks või saavad nakkuse, siis tuleb neid viivitamata ravida ning vajaduse korral paigutada territoriaalselt eraldatud mesilatesse. 6. 3. Veterinaarravimite kasutamine käesolevale määrusele vastavas mesinduses toimub järgmiste põhimõtete kohaselt: a) veterinaarravimeid võib kasutada liikmesriigis üldiselt lubatud koguses vastavalt ühenduse asjakohastele sätetele või ühenduse õigusaktidega kooskõlas olevatele siseriiklikele sätetele; b) taimravitooteid allopaatilistele ravimitele, kui nende ravitoime on kavandatud ravitingimustes tõhus; ja homöopaatilisi eelistatakse keemiliselt ravimeid sünteesitud c) kui eespool nimetatud toodete kasutamine osutub haiguse või nakkuse tõrjumisel ebatõhusaks või on tõenäoliselt ebatõhus ja tekib mesilasperede hävimise oht, võib liikmesriigi teiste volitatud isikute vastutusel kasutada keemiliselt veterinaararsti või ilma et see piiraks punktides a ja b kehtestatud sünteesitud allopaatilisi ravimeid, põhimõtteid; d) keemiliselt sünteesitud allopaatiliste ravimite kasutamine ennetusravis on keelatud; e) piiramata punktis a kehtestatud põhimõtet, võib Varroa jacobsoni’ganakatumise puhul kasutada sipelghapet, piimhapet, äädikhapet ja oblikhapet ning järgmisi aineid: mentooli, tümooli, eukalüptooli ja kamprit. Peale eespool nimetatud põhimõtete on lubatud siseriiklike või ühenduse õigusaktide alusel kohustuslik veterinaarravi või tarude, kärgede jms töötlemine. Kui mesilasperede ravis kasutatakse keemiliselt sünteesitud allopaatilisi ravimeid, tuleb ravitavad mesilaspered paigutada territoriaalselt eraldatud mesilatesse ning kogu mesilasvaha asendada käesolevas määruses ettenähtud tingimustele vastava vahaga. Seejärel kehtestatakse kõnealuste mesilasperede suhtes aastane üleminekuaeg. 6. 4. 6. 5. 316 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 6. 6. Eelmises lõikes ettenähtud nõuded ei kohaldata lõike 6. 3 punktis e mainitud toodete suhtes. 6. 7. Veterinaarravimite kasutamise korral tuleb selgesti registreerida ravimi liik (k. a farmakoloogiline toimeaine), samuti diagnoosi üksikasjad, annused, manustamisviis, ravi kestus ja seaduslik keeluaeg ning sellest tuleb teatada kontrollivale ametiasutusele või kontrolliasutusele enne toodete turustamist mahepõllundusliku toodanguna. 7. Mesindusvõtted ja identifitseerimine 7. 1. Mesilaste hävitamine kärgedes mesindussaaduste kogumisel on keelatud. 7. 2. Mesilaste köndistamine, näiteks emamesilaste tiibade kärpimine, on keelatud. 7. 3. Emamesilase asendamine vana emamesilase surmamise teel on lubatud. 7. 4. Lesehaudme hävitamine on lubatud ainult Varroa jacobsoni’ga nakatumise korral. 7. 5. Keemiliste sünteetiliste repellentide kasutamine mee kogumise ajal on keelatud. 7. 6. Mesila asukoht ning tarude märgistamisandmed peavad olema registrisse kantud. Kontrollivat teise kohta ametiasutust või kontrolliasutust kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutusega kokkulepitud aja jooksul. tuleb informeerida mesilate üleviimisest 7. 7. Erilise hoolega tuleb tagada mesindussaaduste nõuetekohane vurritamine, töötlemine ja hoiustamine. Kõik kõnealuste nõuete täitmiseks võetavad meetmed tuleb kanda registrisse. 7. 8. Pesakorpuste eemaldamised ja meevurritamistoimingud tuleb kanda mesila päevikusse. 8. Tarude ja mesindusinventari omadused 8. 1. 8. 2. 8. 3. Tarud peavad olema põhiliselt mesindussaaduste saastamise ohtu. looduslikust materjalist, mis ei tekita keskkonna või Välja arvatud lõike 6. 3 punktis e mainitud tooted, võib tarudes kasutada ainult looduslikke saadusi nagu taruvaik, vaha ja taimeõlid. Mesilasvaha uute kärjepõhjade valmistamiseks peab tulema mahepõllundustootmisüksusest. Erandina, eelkõige uute rajatiste puhul või üleminekuaja jooksul, võib kontrolliv ametiasutus või kontrolliasutus erandolukorras, kui mahepõllunduslikku vaha ei ole turul saada, anda loa sellise vaha kasutamiseks, mis ei ole pärit mahepõllundustootmisüksustest, tingimusel et see on kaanetisvaha. 8. 4. Lesehauet sisaldavaid kärgi ei tohi meevurritamisel kasutada. 8. 5. Inventari (kärjeraamid, tarud ja kärjed) kaitsmiseks eelkõige kahjurite eest on lubatud kasutada ainult II lisa B jao 2. jaotises loetletud asjakohaseid tooteid. 8. 6. Füüsikaline töötlemine näiteks auru või lahtise tulega on lubatud. 8. 7. Mesinduses kasutatavate inventari, hoonete, seadmete, riistade või toodete puhastamiseks ja desinfitseerimiseks on lubatud kasutada ainult II lisa E jaos loetletud asjakohaseid aineid. (*) (**) (***) EÜT L 142, 2. 6. 1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 2331/98 (EÜT L 291, 30. 10. 1998, lk 10). EÜT L 375, 31. 12. 1991, lk 1. EÜT L 340, 11. 12. 1991, lk 28. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 97/2/EÜ (EÜT L 25, 28. 1. 1997, lk 24). EÜT L 340, 11. 12. 1991, lk 33. (****) (*****) EÜT L 215, 30. 7. 1992, lk 85. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2772/95 (EÜT L 288, 1. 12. 1995, lk 35). ” 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 317 II. II lisa muudetakse järgmiselt: 1. B jao pealkiri asendatakse järgmisega: “B. PESTITSIIDID 1. Taimekaitsevahendid. ” 2. B jao 1. jaotise järele lisatakse järgmine tekst: “2. Kahjurite ja haiguste tõrje vahendid loomakasvatushoonetes ja sisseseades: 1. jaos loetletud tooted Deratisatsioonivahendid” 3. C jagu “Muud tooted” asendatakse järgmisega: “C. SÖÖT 1. Taimne sööt 1. 1. Teravili, selle saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: kaeraterad, -helbed, -peenkliid, -jämekliid ja kliid; odraterad, -valk ja -peenkliid; riisiterad, purustatud riis, -kliid ja -idukook; hirsiterad; rukkiterad, -peenkliid, -söödajahu ja -jämekliid; sorgoterad; nisuterad, -peenkliid, -jämekliid, -gluteensööt, -gluteen ja -idud; speltanisuterad; tritikuterad; maisiterad, -peenkliid, -peenkliid, -idukook ja -gluteen; linnaseidud; õlleraba. 1. 2. Õliseemned, -viljad, õlitaimede saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: rapsiseemned, -kook ja -kestad; sojaoad, röstitud sojaoad, sojakook ja -kestad; päevalilleseemned ja -srott; puuvillaseemned ja -kook/srott; linaseemned ja -kook/srott; seesamiseemned ja -kook; palmisrott; õlinaeriseemnekook ja -kestad; kõrvitsaseemnekook; oliivisrott (õlipressimisjäägid). 1. 3. Kaunviljaseemned, -saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: kikerherneseemned; herneseemned, vikiseemned ja lupiiniseemned. lääts-hiireherneseemned; põld-seaherneseemned; -peenkliid ja -kliid; aedoaseemned, peenkliid ja -kliid; põldoaseemned, kuumtöödeldud 1. 4. Mugulad ja juurikad, nende saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: suhkrupeedi pulp, kuivatatud peet, kartul, maguskartulimugulad, maniokimugulad, kartulipulp (tärklisevalmistamise kõrvalsaadus), kartulitärklis, kartulivalk ja tapiokk. 1. 5. Muud seemned ja viljad, nende saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: jaanikaunad, tsitruspulp, õunapulp, tomatipulp ja viinamarjapulp. 1. 6. Haljassööt ja koresööt. Sellesse rühma kuuluvad: lutsern, lutsernijahu, ristik, ristikujahu, rohuhekslid (haljasmassist), rohujahu, hein, silo, õled ja söödajuurvili haljassöödana. 318 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 1. 7. Muud taimed, nende saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: sideainena segasöödas, merevetikajahu (saadakse merevetikate kuivatamisel melass purustamisel ning joodisisalduse vähendamiseks pesemisel), taimevalguekstraktid (ainult noorloomadele), vürts- ja maitsetaimed. ja taimepulbrid ja -ekstraktid, 2. Loomne sööt 2. 1. Piim ja piimasaadused. Sellesse rühma kuuluvad: direktiivi 92/46/EMÜ (*) artiklis 2 määratletud toorpiim, piimapulber, lõss, lõssipulber, pett, petipulber, vadakupulber, vadakuvalgupulber (füüsikalisel meetodil eraldatud), kaseiinipulber ja laktoosipulber. suhkrusisaldusega vadakupulber, vähendatud vadak, 2. 2. Kalad ja muud mereloomad, nende saadused ja kõrvalsaadused. Sellesse rühma kuuluvad: kala, rafineerimata kalaõli ja tursamaksaõli; ensüümide abil toodetud kala-, molluski- ja koorikloomaautolüsaadid, hüdrolüsaadid ja proteolüsaadid, lahustuvad või lahustumatud, ainult noorloomadele. Kalajahu. 3. Mineraalsööt Sellesse rühma kuuluvad: Naatrium: rafineerimata meresool jäme kivisool naatriumsulfaat naatriumkarbonaat naatriumbikarbonaat naatriumkloriid Kaltsium: litotamnion ja maerl veeloomade kojad (sh tindikalaluu) kaltsiumkarbonaat kaltsiumlaktaat kaltsiumglükonaat Fosfor: kondijahust sadestunud dikaltsiumfosfaat defluoritud dikaltsiumfosfaat defluoritud monokaltsiumfosfaat Magneesium: veevaba magneesiumoksiid magneesiumsulfaat magneesiumkloriid magneesiumkarbonaat Väävel: naatriumsulfaat (*) EÜT L 268, 14. 9. 1992, LK 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 94/71/EÜ (EÜT L 368, 31. 12. 1994, lk 33). ” 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 319 4. Lisatakse järgmised jaod: “D. SÖÖDALISANDID, TEATAVAD LOOMASÖÖDAS KASUTATAVAD AINED (DIREKTIIV 82/471/EMÜ) JA LOOMASÖÖDAS KASUTATAVAD ABIAINED 1. Söödalisandid 1. 1. Mikroelemendid. Sellesse rühma kuuluvad: E1 E2 E3 E4 E5 E6 E7 E8 raud: raud(II)karbonaat raud(II)sulfaat, monohüdraat raud(III)oksiid jood: kaltsiumjodaat, veevaba kaltsiumjodaat, heksahüdraat kaaliumjodiid koobalt: koobalt(II)sulfaat, monohüdraat ja/või heptahüdraat aluseline koobalt(II)karbonaat, monohüdraat vask: vask(II)oksiid aluseline vask(II)karbonaat, monohüdraat vask(II)sulfaat, pentahüdraat mangaan: mangaan(II)karbonaat mangaan(II)oksiid ja mangaan(IV)oksiid mangaan(II)sulfaat, mono- ja/või tetrahüdraat tsink: tsinkkarbonaat tsinkoksiid tsinksulfaat, mono- ja/või heptahüdraat molübdeen: ammooniummolübdaat, naatriummolübdaat seleen: naatriumselenaat naatriumseleniit. 1. 2. Vitamiinid, provitamiinid ja muud samalaadse mõjuga keemiliselt täpselt määratletud ained. Sellesse rühma kuuluvad: direktiivi 70/524/EMÜ (*) alusel lubatud: — toorainest saadavad vitamiinid, mis looduses esinevad söödas, või — sünteetilised vitamiinid, mis on looduslike vitamiinidega identsed, ainult monogastriliste loomade jaoks. 1. 3. Ensüümid. Sellesse rühma kuuluvad: direktiivi 70/524/EMÜ alusel lubatud ensüümid. 1. 4. Mikroorganismid. Sellesse rühma kuuluvad: direktiivi 70/524/EMÜ alusel lubatud mikroorganismid. 320 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 1. 5. Säilitusained. Sellesse rühma kuuluvad: E 236 sipelghape, ainult silo jaoks E 260 äädikhape, ainult silo jaoks E 270 piimhape, ainult silo jaoks E 280 propioonhape, ainult silo jaoks 1. 6. Sideained, paakumisvastased ained ja koagulandid. Sellesse rühma kuuluvad: E 551b kolloidne ränidioksiid E 551c diatomiit E 553 sepioliit E 558 bentoniit E 559 kaoliniit E 561 vermikuliit E 599 perliit 2. Teatavad loomasöödas kasutatavad ained Sellesse rühma kuuluvad: – 3. Loomasööda abiained 3. 1. Sileerimisabiained. Sellesse rühma kuuluvad: meresool, jäme kivisool, ensüümid, pärm, vadak, suhkur, suhkrupeedipära, teraviljajahu, melass ning piimhappe-, äädikhappe-, sipelghappe- ja propioonhappebakterid. ilmastikutingimused ei võimalda õiget Kui kontrolliasutus sileerimisel lubada kasutada piim-, sipelg-, propioon- ja äädikhapet. fermenteerimist, võib kontrolliv ametiasutus või E. TOOTED, MIDA ON LUBATUD KASUTADA LOOMAKASVATUSHOONETE JA SISSESEADE (NT SEADMETE JA RIISTADE) PUHASTAMISEKS JA DESINFITSEERIMISEKS kaalium- ja naatriumseep vesi ja veeaur lubjapiim lubi kustutamata lubi naatriumhüpoklorit (nt vedela pleegitusainena) naatriumhüdroksiid kaaliumhüdroksiid vesinikperoksiid looduslikud taimeessentsid sidrunhape, peräädikhape, sipelghape, piimhape, oblikhape ja äädikhape alkohol lämmastikhape (lüpsiriistade töötlemiseks) fosforhape (lüpsiriistade töötlemiseks) formaldehüüd nisade ja lüpsiseadmete puhastus- ja desinfitseerimisvahendid naatriumkarbonaat 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 321 F. MUUD TOOTED (*) EÜT L 270, 14. 12. 1970, LK 1. Direktiivi On Viimati Muudetud Direktiiviga 98/19/EÜ (EÜT L 96, 28. 3. 1998, Lk 39). ” III. III lisa muudetakse järgmiselt: 1. A jao pealkiri asendatakse pealkirjaga “A. 1. Taimed ja taimekasvatussaadused põllumajanduslikust tootmisest või saagist”. 2. Lisatakse järgmine jagu: “A. 2. Loomakasvatusest pärit elusloomad ja loomakasvatussaadused 1. Üksnes kohaldatava rakendamisel tuleb tootjal ja kontrolliasutusel koostada: loomakasvatussaaduste suhtes kontrollisüsteemi esmakordsel — loomakasvatushoonete, karjamaade, vabajalutusalade, uiteväljade jne ning vajaduse korral elusloomade, loomakasvatussaaduste, tooraine ja muude tootmisvahendite hoiustamis-, pakendamis- ja töötlemisruumide täielik kirjeldus, — laudasõnniku hoiurajatiste täielik kirjeldus, — kontrolliva ametiasutuse või kontrolliasutusega kooskõlastatud laudasõnniku laotusplaan koos taimekasvatuseks ettenähtud maa-alade täieliku kirjeldusega, — vajaduse korral teiste põllumajandusettevõtjatega sõlmitud lepingus ettenähtud sõnniku laotamist käsitlevad meetmed, — loomakasvatussaaduste mahepõllundustootmisüksuse majandamise plaan (söötmise, paljundamise, tervishoiuga seotud tegevus), — kõik konkreetsed meetmed, mida kavatsetakse käesoleva määruse täitmiseks loomakasvatusettevõttes võtta. Kirjeldus ja asjakohased meetmed peavad sisalduma kontrollaktis, millel on ka asjaomase tootja allkiri. Peale selle tuleb kontrollaktis kindlaks määrata tootja kohustus toimida artiklites 5 ja 6 ettenähtud korras ja eeskirjade rikkumise puhul nõustuda artikli 9 lõikes 9 ning vajaduse korral artikli 10 lõikes 3 nimetatud meetmete rakendamisega. 2. A. 1 jao punktides 1 ja 4-8 sisalduvad kultuurtaimede ja taimekasvatussaaduste üldisi kontrollinõudeid kohaldatakse ka elusloomade ja loomakasvatussaaduste suhtes. Erandina kõnealustest eeskirjadest on allopaatiliste veterinaarravimite ja antibiootikumide põllumajandusettevõtetes hoidmine lubatud tingimusel, et veterinaararst on need määranud seoses I lisas nimetatud raviga, et nende hoiukoht on järelevalve all ning need on kantud põllumajandusettevõtte registrisse. 3. 4. Elusloomad tuleb märgistada püsival viisil, igale liigile kohandatud meetodil, mille kohaselt suurte imetajate puhul toimub märgistamine ükshaaval ning kodulindude ja väikeimetajate puhul ükshaaval või partiide kaupa. Andmed elusloomade kohta koondatakse registrisse ning need peavad kontrollivatele ametiasutustele või kontrolliasutusele põllumajandusettevõttes alati kättesaadavad olema. Kõnealused andmed, mille eesmärgiks on anda täielik kirjeldus looma- või majandamissüsteemi kohta, peavad sisaldama järgmist infot: linnukarja — põllumajandusettevõttesse toodavad elusloomad liikide kaupa: päritolu ja saabumise kuupäev, üleminekuaeg, eristusmärk ja veterinaarandmed, — põllumajandusettevõttest viidavad elusloomad: vanus, loomade arv ja kaal tapa korral, eristusmärk ja sihtkoht, 322 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd — loomade kadu puudutavad andmed koos põhjendustega, — sööda kohta: liik, kaasa arvatud söödalisandid, mitmesuguste koostisosade osakaal söödakogustes ning vabaaladele pääsemise ajad, piirangute korral rändkarjatamise ajad, — haiguste ennetamise, ravi ja veterinaarhoolduse kohta: ravi kuupäev, diagnoos, ravimi liik, ravimeetod ning veterinaararsti määratud veterinaarhooldus koos põhjendustega ning enne loomakasvatussaaduste turustamist kohaldatav keeluaeg. 5. Kui tootja majandab mitut loomakasvatusettevõtet ühes piirkonnas, siis kohaldatakse ka nende üksuste suhtes, mille elusloomade või loomakasvatussaaduste tootmine ei vasta artikli 1 sätetele, kontrollisüsteemi, mis kehtib käesoleva jao 1. punkti esimeses, teises ja kolmandas taandes märgitud elusloomade ja loomakasvatussaaduste kohta ning loomakasvatuste majandamist käsitlevate sätete, elusloomade andmete registreerimise ning loomakasvatuses kasutatavate saaduste ladustamise põhimõtete kohta. ” 3. B jao pealkiri asendatakse järgmisega: “B. Taime- ja ettevalmistusüksused. ” loomakasvatussaaduste ning taime- ja loomakasvatussaadusi sisaldava toidu 4. C jao pealkiri asendatakse järgmisega: “C. Taimekasvatussaaduste, loomakasvatussaaduste ning taime- ja/või loomakasvatussaadusi sisaldava toidu kolmandatest riikidest importijad. ” IV. VI lisas lisatakse “Üldpõhimõtete” esimesele lõikele järgmine lõige: “Käesoleva lisa A ja B jaos kehtestatud eeskirjade vastuvõtmiseni ning selleks, et reguleerida ühte või mitut loomakasvatussaadust sisaldava toidu ettevalmistamist, kohaldatakse siseriiklikke eeskirju. ” V. Lisatakse järgmised lisad: “VII LISA Suurim loomade arv hektari kohta klass või liik Suurim loomade arv hektari kohta, mis vastab 170 kg lämmastikule ha kohta aas- tas Hobuslased vanuses üle kuue kuu Nuumvasikad Muud veised vanuses alla ühe aasta Isasveised vanuses alates ühest aastast ning vähem kui kaks aastat Emasveised vanuses alates ühest aastast ning vähem kui kaks aastat Isased veised vanuses kaks aastat ja enam Tõumullikad Nuummullikad Piimalehmad Tapaks ettenähtud piimalehmad Muud lehmad Emased tõuküülikud Uted Kitsed Põrsad Suguemised Nuumsead Muud sead Lauatibud Munakanad 2 5 5 3,3 3,3 2 2,5 2,5 2 2 2,5 100 13,3 13,3 74 6,5 14 14 580 230 15/4. kd ET Euroopa Liidu Teataja 323 VIII LISA Minimaalne sise- ja välispindala ning muud eri loomaliikide laudatingimused eri tootmisliikide puhul 1. VEISED, LAMBAD JA SEAD Tõu- ja nuumveised ning hobuslased Siseala (loomade kasutatav puhaspindala) Välisala (jalutusala, v. a karjamaa) Minimaalne eluskaal (kg) m2/looma kohta m2/looma kohta kuni 100 kuni 200 kuni 350 üle 350 1,5 2,5 4,0 1,1 1,9 3 5, minimaalselt 1 m2/100 kg 3,7, minimaalselt 0,75 m2/100 kg Piimalehmad Tõupullid 6 10 4,5 30 Lambad ja kitsed 1,5 lamba/kitse kohta 2,5 0,35 lambatalle/ kitsetalle kohta 2,5, minimaalselt 0,5 m2 lambatalle/kitsetalle kohta Emised kuni 40 päeva vanuste põrsas- tega 7,5 emise kohta 2,5 Nuumsead Põrsad Tõusead kuni 50 kuni 85 kuni 110 0,8 1,1 1,3 üle 40 päeva, kuni 30 kg 0,6 2,5 emase kohta 6,0 isase kohta 0,6 0,8 1 0,4 1,9 8,0 324 ET Euroopa Liidu Teataja 15/4. kd 2. KODULINNUD Siseala (lindude kasutatav puhaspindala) mitte ühtegi looma m2 kohta õrs, cm/linnu kohta pesa Välisala (külvikordadena kasu- tatava maa m2 linnu kohta) Munakanad 6 18 8 munakana pesa kohta või ühispesa puhul 120 cm2 linnu kohta 4, kui ei ületata piir- väärtust kg lämmastikku hek- tari kohta aastas 170 Nuumkodulinnud (püsilind- las) 10, eluskaal mak- simaalselt 21 kg/m2 20 (ainult pärlka- nad) Nuumkodulinnud (mobiil- ses lindlas) 16 (*) liigutatava- tes linnukasvatus- hoonetes, maksi- maalne eluskaal 30 kg/m2 (*) Ainult vabapidamishoones põrandapinnaga mitte üle 150 m2 on avatud ka öösel. ” 4 broilerit ja pärl- kana 4,5 parti 10 kalkunit 15 hane Mitte ühegi eespool mainitud liigi puhul ei ületata piirmäära lämmas- 170 kg tikku hektari kohta aastas 2,5, kui ei ületata piirmäära 170 kg lämmastikku hek- tari kohta aastas


title: Council Resolution of 19 July 1999 on the involvement of Europe in a new generation of satellite navigation services - Galileo-Definition phase

eurovoc_concepts:
cooperation policy
new technology
satellite
trans-European network
transport infrastructure

formats: html pdf print

text: 3. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 221/1 I (Information) COUNCIL COUNCIL RESOLUTION of 19 July 1999 on the involvement of Europe in a new generation of satellite navigation services (cid:151) Galileo- Definition phase (1999/C 221/01) THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Whereas: (1) The development of a satellite navigation system for civil use leads to increased independence in one of the most important key technologies; (2) The development of a satellite navigation system for civil use affords European industry the chance to enhance its competence and to participate in opportunities opened up by this future technology on a large scale; fields of (3) Satellite-based positioning and navigation are increasingly gaining importance in nearly all technology, being a key element for the setting-up of a multimodal infrastructure for all forms of aviation, water and land transport. Satellite navigation has the potential to make a major contribution to an effective use of transport infra- structure, to a reduction of environmental pollution and to the setting-up of an inte- grated transport system with crucial importance for the Single Market; to an increase in safety, reduced, while at the same time guaranteeing quality of service; in deciding on the development of (8) User requirements and user demands should be of key importance a European satellite navigation system and its charac- teristics, taking into account requirements developed by international bodies, such as the Inter- other relevant national Civil Aviation Organisation (ICAO), the Inter- national Maritime Organisation (IMO), the International Telecommunication Union (ITU) as well as the World Trade Organisation (WTO); (9) The European Union contributes to setting-up and developing trans-European Networks (TEN) in the fields of and energy infra- structures in accordance with Article 154 of the Treaty; telecommunications transport, the technical definition phase of segment (10) The Council of the European Space Agency (ESA) has the decided to start and associated GalileoSat-programme (space the ground infrastructure), within the framework of Galileo mission requirements set within the European Union, and with respect to the need for comple- mentary work to be carried out by the Commission; to be (4) A European satellite navigation system will have a positive impact on information and telecommunication industries developing a European market; (11) In its Resolution of 13 January 1999 the European Parliament has given European satellite navigation its full support; (5) Lack of European influence on satellite navigation systems could make it difficult in future to resist possible unilaterally decided and excessive charges and there is only a limited possibility of quickly developing alter- natives; (6) Safety-critical navigation services used in Europe have to be subject to civil public sector regulation, this also being a precondition for unrestricted use for all purposes (certification); (7) Satellite positioning, navigation and timing can develop their full use only as a global system; international coop- eration is necessary by means of which worldwide inter- operable and compatible services can be offered and costs (12) In order to attain these objectives, Community direction is necessary, while complying with the principle of subsi- diarity, the fact that the Commission submitted a WELCOMES communication entitled (cid:145)Involving Europe in a new generation of satellite navigation services (cid:151) Galileo (cid:151)(cid:146), resulting from cooperation with the GNSS High-Level Group composed of representatives of national governments, users, telecommuni- international organisation cation operators, relevant the (particularly ESA and the European Organisation for Safety of Air Navigation (Eurocontrol)) and industry, the WELCOMES the fact that ESA will technical aspects within the project, thoroughly examine the C 221/2 EN Official Journal of the European Communities 3. 8. 1999 EXPECTS the Communiy and Member States measures to ensure largely private interest this system, which would be a central in deciding on future phases of the project, in developing and financing of factor EXPECTS the definition phase, which should deliver exhaustive results on feasibility, design, capability, structure, reliability, control and cost of the system, including deployment and oper- ational phases, to be limited to an amount of EUR 40 million out of Community funds, and to be completed by the end of the year 2000, EXPECTS that the Community measures will develop industry policy and management structures motivating each Member State to invest in Galileo as a whole, RECALLS (cid:151) its Resolution on telematics in the transport sector (1), (cid:151) its Resolution on the European contribuion to the devel- opment of a Global Navigation Satellite System (GNSS) (2), (cid:151) its conclusions, drawn up on 17 March 1998 on (cid:145)Towards a Trans-European Positioning and Navigation Network: A European Strategy for Global Navigation Satellite Systems (GNSS)(cid:146), (cid:151) that the Community, within research programmes, can contribute to the development of a Global Navigation Satellite System in accordance with Article 163 of the Treaty, specific its (cid:151) the financial Regulation for the TEN programme, allows for contributions to the financing of project, INVITES the Commission, firstly, to that the Galileo (cid:151) submit rapidly before the summer break 1999 compre- hensive draft mandates based on the strategy guidelines for cooperation, to the Council for negotiations in close consultation with Member States in order to fully explore possibilities for cooperation and/or future development with the United States of America and the Russian Federation while continuing technical consultations, (cid:151) explore the interest of other third countries to cooperate in this area, (cid:151) propose as soon as possible a set of clear guidelines for this work, INVITES the Commission, secondly, to present a thorough cost- the benefit analysis encompassing all relevant options for whole project, and within this framework to: (cid:151) examine scenarios for the creation of revenue sources, e. g. by specific levies and charges for certain high-quality services including worst-case and best-case scenarios, and to bring forward proposals for their implementation, (1) OJ C 309, 5. 11. 1994, p. 1. (2) OJ C 379, 31. 12. 1994, p. 2. (cid:151) develop and to present, at the beginning of the year 2000, framework conditions for the proposed public-private part- nership (PPP) including an appropriate distribution of roles and tasks as well as costs and risks within the entire programme life-cycle cost-scenario, (cid:151) create timely and realistic conditions for securing finance largely from private sources within the framework of a public-private partnership, (cid:151) take all adequate measures necessary to prepare a public- private partnership as soon as possible, while ensuring optimal competition for the contracting of all segments and phases of the project, as soon as The Commission shall present the results of this work to the to allow early Council consideration of its advantages compared with current systems and their devel- opments. the project and of the viability of they are available INVITES the Commission, thirdly, in order to fully address the abovementioned tasks, to start without delay in cooperation with the ESA and the Member States the definition phase of its proposals for the technical the project on the basis of structure, and concept and the provisional organisational within this framework to: 1. set up immediately on a provisional basis a Galileo the Steering Committee composed of representatives of Member States including ESA as an observer, and a Programme Management Board to support the Galileo Steering Committee, and in to start work on the legal and institutional parallel arrangements allowing for its effective operation, form the High-Level Group, 2. set up immediately a reporting scheme to the Galileo Steering Committee which will assist the Commission in all tasks of the definition phase, in particular on all aspects of issues related to the security of the system, and to the Council, covering all aspects of the Galileo programme’s progress and finance, phase) long-term (deployment 3. flesh out and to present the medium (development and and validation and operation phase) organisational structure of the project in order to ensure a uniform approach, with a clear pres- entation of management and controlling structures for the definition phase, including surveillance and control as well as the detailed analysis of its cost and finance by the year 2000, 4. integrate all relevant users and service providers early in in an appropriate the project the definition phase of manner, 5. examine the possibility of bringing in multi-annual and draw up from the TEN budget contributions proposals for their implementation, 3. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 221/3 6. provide for: (cid:151) the optimal integration of the European geostationary navigation overlay service system (EGNOS System) into Galileo in close EGNOS Operators and Infrastructure Group (EOIG), with a view to ensuring continuity, integrity and rein- forcement of capability including the technology and infrastructure developed in EGNOS, consultation with the (cid:151) the compliance with integrity and other requirements at high latitudes, 7. define appropriate research and development tasks within the fifth framework programme or all other budgets which can be performed in cooperation with or in addition to the ESA and to submit a list of these tasks, 8. urgently carry out in cooperation with all States involved and the European Conference of Postal and Telecommuni- necessary cations Administrations for frequency to present allocation with the objective proposals before the end of 1999, and to simultaneously initiate in relation with all concerned bodies necessary steps for preparation of the World Radio Conference (WRC), (CEPT) steps 9. take into account, in particular, all aspects of issues related to the security of the system and to propose adequate mission requirements by the end of 1999, 10. ensure that all Member States will benefit from the in the definition phase of a European involvement satellite navigation system fourthly, INVITES the Commission, financing of including EGNOS, involved, Tripartite Group, to provide details of the ongoing work on satellite navigation the Commission is that in close consultation with the joint European to the extent INVITES the Commission, finally, to report regularly on progress of the project to the Galileo Steering Committee and to the Council, and to submit the results of the definition phase to the the year 2000 to allow a Council Council by the end of decision to be taken on the further development of Galileo, INVITES Member States for satellite navigation participation in a new generation of services and to support the work of the Commission in an appropriate manner. to take appropriate measures