title: A Tanács 1599/1999/EK rendelete (1999. július 12.) az 1 mm vagy annál nagyobb átmérőjű, Indiából származó rozsdamentes acélhuzalokra kivetett végleges kiegyenlítő vámról és az ideiglenes vám végérvényes beszedéséről, valamint az 1 mm vagy azt meghaladó átmérőjű, a Koreai Köztársaságból származó rozsdamentes acélhuzalok behozatalával kapcsolatos eljárás megszüntetéséről

text: 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 31 31999R1599 L 189/1 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1999. 7. 22. A TANÁCS 1599/1999/EK RENDELETE (1999. július 12. ) az 1 mm vagy annál nagyobb átmérőjű, Indiából származó rozsdamentes acélhuzalokra kivetett végleges kiegyenlítő vámról és az ideiglenes vám végérvényes beszedéséről, valamint az 1 mm vagy azt meghaladó átmérőjű, a Koreai Köztársaságból származó rozsdamentes acélhuzalok behozatalával kapcsolatos eljárás megszüntetéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védekezés- ről szóló, 1997. október 6-i 2026/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 14. és 15. cikkére, tekintettel a Bizottság – Tanácsadó Bizottsággal folytatott konzul- tációkat követően – beterjesztett javaslatára, mivel: (1) (2) (3) (4) A) IDEIGLENES INTÉZKEDÉSEK A Bizottság a 618/1999/EK rendelettel (2) (a továbbiakban az „ideiglenes rendelet”) ideiglenes kiegyenlítő vámokat vetett ki az Indiából és a Koreai Köztársaságból (a további- akban „Korea”) származó – az ex 7223 00 19 KN-kód alá tartozó –, 1 mm vagy ennél nagyobb átmérőjű rozsdamen- tes acélhuzalok (a továbbiakban „nagy átmérőjű rozsda- mentes acélhuzal” vagy „érintett termék”) behozatalára. B) TOVÁBBI ELJÁRÁS Az indiai és koreai eredetű, nagy átmérőjű rozsdamentes acélhuzal behozatalát érintő ideiglenes intézkedésekkel kapcsolatos döntést megalapozó tények és megfontolások nyilvánosságra hozatalát (a továbbiakban „nyilvánosságra hozatal”) követően egyes érdekelt felek írásban közölték észrevételeiket. Igény esetén szóbeli meghallgatásukat is lehetővé tették. A Bizottság folytatta a végleges megállapításokhoz szüksé- gesnek ítélt információk összegyűjtését és ellenőrzését. Minden érdekeltet tájékoztattak azokról a tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján az illetékesek a követ- kező ajánlást szándékozzák megfogalmazni: (1) HL L 288. , 1997. 10. 21. , 1. o. (2) HL L 79. , 1999. 3. 24, 25. o. i. az indiai eredetű behozatalra vonatkozó végleges kie- gyenlítő vámok kivetéséről és az ilyen behozatalra kiszabott ideiglenes vámokkal kapcsolatos biztosíték végleges beszedéséről; valamint ii. a Koreából származó behozatallal szemben kezdemé- nyezett eljárás – intézkedések bevezetése nélküli – meg- szüntetéséről. E tájékoztatás után a felek további időt kaptak arra, hogy érdemben állást foglaljanak. (5) A felek szó- és írásbeli észrevételeit mérlegelték, majd indo- kolt esetekben ezek figyelembevételével módosították az ideiglenes megállapításokat. (6) (7) (8) C) ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK A mérlegelés tárgyát a nagy átmérőjű – a legalább 28 és legfeljebb 31 tömegszázalék nikkeltartalmat kivéve a mini- mum 2,5 tömegszázalék nikkeltartalmú, illetve a legalább 20 és legfeljebb 22 tömegszázalék krómtartalmú – rozsda- mentes acélhuzal képezi. A vizsgálat előzetes szakaszában megállapították, hogy különbség van a jelenleg vizsgált rozsdamentes acélhuzal – azaz az 1 mm vagy ennél nagyobb átmérőjű (nagy átmé- rőjű huzal) – valamint az 1 mm-nél kisebb átmérőjű rozs- damentes acélhuzal (finomhuzal) fizikai jellemzői és fel- használása között. Mindezeken kívül megállapították azt is, hogy egyáltalán nem vagy csupán rendkívül korlátozott mértékben helyettesítheti egymást a nagy átmérőjű huzal és a finomhuzal. Az ideiglenes rendeletben utaltak azon- ban arra is, hogy további vizsgálatokkal lehet csupán végér- vényesen tisztázni, hogy a két termék egyáltalán különválasztható-e. Az érdekelt felektől begyűjtött további információk alap- ján megállapították, hogy a nagy átmérőjű huzal és a finomhuzal különböző terméknek minősül, mivel eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkeznek és felhasználásuk sem egyezik. Először is, fizikai jellemzőjük – szakítószilárdság, szemcseszerkezet és bevonat tekintetében – a nagy átmé- rőjű rozsdamentes acélhuzal és a finomhuzalok esetében termék alkalmazásával különböző. Másodszor, a két 32 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet kapcsolatban megállapították, hogy a nagy átmérőjű huzal a nagyobb igénybevételre tervezett szerkezetek – mint rög- zítő szerkezetek, záró elemek, vasbeton szerkezetetek, hegesztő elektróda stb. – gyártásánál hasznosul, míg a finomhuzalokat általában precíziós eszközök, többek között nagyon finom vagy kis részecskék szűrésére (drót- szövetek) alkalmas, apró szemű sziták és szűrők (porszű- rők és vegyipari szűrők) készítésére, orvosi/sebészi célokra használják. (9) A fentiek alapján egyértelmű, hogy a finomhuzal és a nagy átmérőjű huzal különböző – eltérő jellemzőkkel és felhasz- nálási formával rendelkező – terméknek minősül, amelyek – a rozsdamentes acélhuzalt felhasználók szempontjából – nem helyettesíthetik egymást. (10) Mivel az érintettek ellenérveket nem fűztek a Bizottság – az érintett termékkel kapcsolatos – előzetes megállapításaihoz és a hasonló termékkel kapcsolatos megfontolásokhoz, így az ideiglenes rendelet előzményeinek (7)–(12) bekezdésé- ben megfogalmazott tények és megállapítások ezennel megerősítést nyernek. D) TÁMOGATÁSOK I. INDIA 1. Betétkönyv Rendszer (a továbbiakban BR) és (a Betétkönyv Rendszer Vámjogosultság továbbiakban VBR) (11) India kormánya (a továbbiakban IK) és kilenc exportőr gyártó azt panaszolták, hogy a Bizottság – a támogatás mértéke és a kiegyenlíthető előny tekintetében – tévesen (14)–(25), valamint értékelte az ideiglenes (26)–(35) bekezdésében ismertetett rendszereket. Többek között azzal érvelnek, hogy az ilyen rendszerek alapján nyújtott előnyökről készült bizottsági értékelés helytelen, hiszen a 2026/97 rendelet (a továbbiakban az „alaprende- let”) 2. cikkével összhangban csupán a vámok visszatéríté- sének túlzott mértéke tekinthető támogatásnak. rendelet (12) A Bizottság azt megállapítandó, hogy vajon kiegyenlíthető támogatásnak minősül-e a BR és a VBR – illetve adott eset- ben az előny számszerűsítéséhez – az alábbi módszert alkalmazta. Az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdése a) pont- jának ii. alpontja értelmében a Bizottság megállapította, hogy e rendszerekben bennfoglaltatik IK pénzügyi támo- gatása, hiszen az egyébként fizetendő állami bevétel (pl. a behozatalt terhelő behozatali vámok) beszedésére nem kerül sor. Ily módon az áru fogadója is élvez bizonyos elő- nyöket, hiszen a külföldre gyártóknak nem kell befizetniük a behozott árukat egyébként kötelezően terhelő vámokat. (13) Az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében azonban, ettől az általános szabálytól adott esetben el is lehet térni, többek között a szigorú – inter alia (többek között) az alaprendelet I. mellékletének i. pontjában és II. mellékletében (visszatérítés definíciója és a visszatérítésre vonatkozó szabályok), valamint a III. mel- lékletben (helyettesítő vámvisszatérítés definíciója és alkal- mazásával kapcsolatos szabályok) megfogalmazott – sza- vám- vám- bályoknak megfelelő visszatérítési rendszerek esetében. helyettesítő és (14) A Bizottság elemzése kiderítette, hogy sem a BR, sem a VBR esetében nincs szó vám- vagy helyettesítő vámvissza- térítésről. Mivel e szabályok nem írják elő, hogy a behoza- tal olyan termékekre korlátozódjék, amelyeket külföldre gyártott árucikkek előállításához használnak fel (alapren- delet II. melléklete). Ezenkívül hiányzik egy olyan hiteles ellenőrző rendszer is, amely képes nyomon követni, hogy termékeket a gyártáshoz valóban vajon a behozott felhasználták-e. Helyettesítő vámvisszatérítési rendszernek éppen oly kevéssé tekinthető e szabályozás, hiszen a beho- zott árucikkeknek – sem mennyiségben, sem minőségi jel- lemzők terén – nem kell megegyezniük a hazai forrásból beszerzett és a külföldre gyártott termékek előállításához ténylegesen felhasznált termékekkel (alaprendelet III. mel- léklete). Végül pedig, a kivitelre gyártók igénybe vehetik a BR és VBR kedvezményeket függetlenül attól, hogy egyál- talán behoznak-e kivitelhez felhasznált árucikkeket. Ahhoz, hogy egy exportőr élvezhesse a BR és VBR előnyeit elegendő, ha egyszerűen külföldön értékesíti árucikkeit és nem szükséges bizonyítania, hogy a gyártás során valóban felhasznált-e behozatalból származó anyagot; így olyan exportőr gyártóknak is lehetősége nyílik a BR és VBR nyúj- totta előnyökre, amelyek belföldön szerzik be az összes szükséges alapanyagot. Mindezek alapján sem a BR, sem a VBR nem felel meg az alaprendelet I–III. mellékletében rög- zített rendelkezéseinek. Miután az alaprendelet 2. cikkének támogatás-definíciója erre az esetre nem vonatkozik, így a kiegyenlíthető előny összege megegyezik a – normál eset- ben valamennyi behozatalra kivetendő – behozatali vám teljes összegével. (15) A fentiekből egyértelműen következik, hogy az előny összegszerű meghatározásakor a behozatali vámok túlzott mértékű visszatérítésére csupán akkor támaszkodhatunk, ha bona fide (jóhiszemű) vám- és helyettesítő vám- visszatérítési rendszerek vannak érvényben. Mivel kijelent- hetjük, hogy a BR és a VBR egyik kategóriába sem sorol- ható, így a jelentkező előny nem egy állítólagos többlet visszatérítése, hanem a behozott áruk után kivetett vámok teljes elengedése. (16) IK és a kilenc exportőr gyártó azzal érvelt, hogy e rendsze- rek elbírálása nem áll összhangban a párhuzamosan zajló dömpingellenes vizsgálat ideiglenes megállapításaival, hiszen a Bizottság dömpingellenes vizsgálata során enged- ményt tett – a BR és a VBR alapján – azon behozatali vámokra is, amelyeket nem a külföldre szállítandó termé- kek gyártásához ténylegesen behozott és felhasznált alap- anyagok után vetettek ki. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 33 (17) A dömpingellenes alaprendeletnek minősülő 384/96/EK rendelet (1) 2. cikke (10) bekezdésének b) pontja értelmé- ben azonban csupán akkor ítéltek meg bárminemű enged- ményt, amikor bebizonyosodott, hogy ténylegesen fel is használták azokat az anyagokat az érintett – belső piacon értékesített – termék előállítása során, amelyekre behoza- tali vámot vetettek ki és amennyiben a Közösség területén értékesítették a terméket, úgy azt a behozatali vám alól nem mentesítették és a vámot nem is térítették vissza. Egy ilyen – a dömpingárrést végeredményben mérséklő – engedmény a támogatások megszüntetése céljából indított vizsgálat keretein belül lényegében értelmezhetetlen, hiszen már világossá vált, hogy a BR és a VBR – az alap- rendelet rendelkezései alapján, a fenti okok kapcsán – kie- gyenlíthető rendszernek minősülnek. A fenti értelmezéssel összhangban, amennyiben egy ilyen kiegyenlíthető támo- gatás léte megállapítást nyer, úgy az árut fogadó előnye – az exportőr gyártó összes importügyleténél elengedett – a behozatali vám teljes összege. Ebben az összefüggésben, nem a Bizottság feladata úgy átalakítani a BR és a VBR rendszereket, hogy azok alapján meg lehessen állapítani, melyek azok a termékek, amelyeket ténylegesen fel is hasz- náltak a gyártás során. Továbbá kihangsúlyozandó, hogy egy rendszer kiegyenlíthetőségével kapcsolatos vizsgálat és a gyártás során hasznosított alapanyagok engedményeire vonatkozó elemzés – a kalkuláció módszere és a jogalap tekintetében – egymástól teljesen eltérnek. A kérdéses engedmény dömpingellenes eljárás keretében zajló vizsgá- lata során a normál értékek arányosítása a cél. Egy rendszer kiegyenlíthetőségének vizsgálata – egy a támogatások meg- szüntetését szolgáló átvilágítás során – azonban arra irá- nyul, hogy meghatározza az exportőrnél jelentkező elő- nyöket. A dömpingellenes vizsgálatok és a támogatások megszüntetését szolgáló elemzés számítási módszerei is különbözőek. Miközben a dömpingellenes ügyekben az engedményt csak a Közösség tagállamainak szánt termé- kek kivitele esetén ítélik meg, addig a támogatások meg- szüntetését célzó vizsgálat során a jelentkező előnyöket – az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése, valamint az „A kiegyenlítő vámok vizsgálata során, a támogatások mérté- kének meghatározására szolgáló irányelvek” (a továbbiak- ban a „Kalkulációs irányelvek”) (2) c. dokumentummal összhangban – valamennyi termék összkivitelének tekin- tetében vizsgálják, mégpedig a rendeltetési helytől függet- lenül. (20) (21) rendszer vámvisszatérítésnek vagy helyettesítő visszatérí- tésnek minősíthető-e. Az előny összegszerű megállapításá- nak alapja – a visszatérítési, illetve helyettesítő visszatérí- tési rendszerek esetében – a túlzott mértékű behozatali vámok elengedése. Ám ez az érv elfogadhatatlan, mivel a túlzott mértékű visszatérítés kérdése csupán szakszerűen felállított visszatérítési/helyettesítő visszatérítési rendszerek értékelésével összefüggésben merül fel, korábban azonban megállapítást nyert, hogy – az alaprendelet I. mellékleté- nek i) pontja, valamint a II. és a III. melléklet értelmében – a BR és a VBR sem visszatérítési, sem helyettesítő visszaté- rítési rendszernek nem tekinthető. IK és a kilenc exportőr gyártó sérelmezi, hogy a Bizottság elmulasztotta annak kivizsgálását, rendelkezik-e IK olyan működő rendszerrel vagy eljárással, amellyel nyomon követhető, mely alapanyagokat, milyen mennyiségben használtak fel a kivitelre szánt termékek gyártása során. IK azt állítja, hogy az „egységes ráfordítási/kibocsátási nor- mák” a feladat ellátására alkalmas ellenőrző rendszer. vagy helyettesítő visszatérítési Ez az érv összefügg azzal, hogy vajon a BR és a VBR vissza- rendszernek térítési tekinthető-e avagy nem. Miután korábban már megállapí- tást nyert, hogy az alaprendelet II. és III. melléklete értel- mében sem a BR, sem a VBR nem visszatérítési vagy helyet- tesítő visszatérítési rendszer, további vizsgálatokra nincs is szükség. De, még ha a BR és a VBR meg is felelnének az alaprendelet II. és III. melléklete kritériumainak, akkor is adott lenne a probléma, hogy semmilyen ésszerű felülvizs- gálati rendszer nem létezik. A „ráfordítási/kibocsátási nor- mák” csupán egy olyan jegyzék, amely megadja a gyártás folyamatában felhasználható tételeket és azok mennyisé- geit. A „ráfordítási/kibocsátási normák” azonban – az alap- rendelet II. mellékletének (5) bekezdése értelmében – nem minősül felülvizsgálati rendszernek. Ugyanis nem teszi lehetővé a gyártás során ténylegesen felhasznált ráfordítá- sok, valamint azok eredetének ellenőrzését. (18) IK és a kilenc exportőr gyártó továbbá azzal is érvelt, hogy a Bizottságnak meg kellett volna vizsgálnia, hogy egyálta- lán volt-e szó – a gyártás során felhasznált, behozott alap- anyagokkal kapcsolatos vámok esetében – túlzott mértékű visszafizetésről. (22) IK és a kilenc exportőr gyártó állítása szerint a Bizottság a kiegyenlíthető támogatás mértékét – az engedély nettó ela- dási értéke helyett – a VBR-engedély jóváírásai alapján szá- mította ki. Az egyik cég kérelmezte, hogy az engedély ela- dása során felmerülő forgalmi adó összegét vonják le a támogatás teljes összegéből. (19) Amint arról a (12)–(15) bekezdésben már szóltunk, az alaprendelet II. és a III. melléklete tartalmazza azokat a ren- delkezéseket, amelyek alapján ellenőrizendő, hogy egy (1) HL L 56. , 1996. 3. 6, 1. o. A legutóbb a 905/98/EK rendelettel (HL L 128. , 1998. 4. 30, 18. o. ) módosított rendelet. (2) HL C 394. , 1998. 12. 17. , 6. o. (23) A VBR jelenleg hatályos rendelkezései értelmében egy – az engedélyeket megszerző – társaság két megoldás közül választhat: tetszés szerinti (a tilalmi jegyzékben felsorolt tételek kivételével) árukat hoz be, a jóváírt összegekkel pedig ellensúlyozza a behozatalt terhelő vámokat vagy átruházza az engedélyt egy harmadik személyre. Az idei- glenes rendelet (34) bekezdése értelmében a Bizottság úgy ítéli meg, hogy „egy engedély névérték alatti értékesítése tisztán üzleti döntés, amely nem módosítja a rendszerből 34 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet származó előny mértékét”. Az alaprendelet 7. cikke felso- rolja a támogatás összegéből levonható elemeket. Ezek közé sorolható kérelmezési díj és a jogosulttá válás vagy a támogatás megszerzése során szükségszerűen felmerülő költségek. A ténylegesen megítéltnél alacsonyabb összeg átruházása és az eladást terhelő adó nem tekinthető – az alaprendelet 7. cikke értelmében – indokolt levonásnak, hiszen nem a jogosulttá válás vagy a támogatás megszer- zése során szükségszerűen felmerülő költség. úgy döntött, hogy az igénybevett összmegterhelés tükrözi leghitelesebben egy gazdasági társaságnak nyújtott valós előnyöket. Ezért az előbbi érvet elutasították. 2. Az állóeszközök kiviteli támogatásának rendszere (ÁKTR) (24) IK és a kilenc exportőr gyártó érvei között szerepelt az a vélemény is, hogy a Bizottság az itt vázolt eljárás és a rozs- damentes rúdacél ügyében indított vizsgálat közötti átfedés miatt két alkalommal is regisztrált egyes – e szabályozás keretein belül nyújtott – támogatásokat. (28) Három gazdasági társaság kérelmet nyújtott be az idei- glenes rendelet (36)–(39) bekezdésében ismertetett, az álló- eszköz kiviteli támogatásának rendszerével (a továbbiak- ban ÁKTR) kapcsolatban. A kérvény – a tárgyi állóeszközök normál értékcsökkenésének idején túl – az előnyök elosztását érintette. (25) A Bizottság az antibiotikumok (1) és a rozsdamentes rúdacél (2) esetében alkalmazott módszer szerint járt el. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében a kie- gyenlíthető támogatás összegét úgy állapították meg, hogy a támogatás összértékét beszámították a teljes kivitelbe. Miután a kiviteli támogatások nem csupán az érintett ter- mékre korlátozódtak, hanem a cégek összkivitelét érintet- ték, így a Bizottság helyénvalónak ítélte e módszer alkal- mazását. A rozsdamentes rúdacéllal kapcsolatos, már kiegyenlített támogatások ismételt beszámítása semmiképp nem fordulhatott elő, hiszen a támogatásokat az összkivi- telre határozták meg. (29) A cégek úgy vélték, hogy az értékcsökkenés leírására a felek tájékoztatására kiadott irat, valamint az ideiglenes rendelet különböző időtartamot határoz meg. A Bizottság az érin- tett termék összes exportőr gyártója által alkalmazott leí- rás időtartamainak átlagát vette, és végül egy 12 éves átlag értékcsökkenési időt fogadott el. Ezt az időtartamot alkal- mazták az ideiglenes megállapításokban, és ezt fogják meg- erősíteni a véglegesítés szakaszában is. A támogatás össze- gét tehát – az ÁKTR rendszerében az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében – 12 évre osztották el. (26) Az egyik gazdasági társaság – a Raajratna Metal Industries Ltd. – vitatja a Bizottság által alkalmazott előny – a BR és a VBR rendszerek alapján – számítási módszerét. Kérelmez- ték, hogy az érintett termékre csak a vizsgálat ideje alatt érkezett jóváírásokat vegyék figyelembe. A cég véleménye szerint az előny meghatározásához ezt az összeget kellene csupán az érintett áru kiviteli forgalmához számítani. (30) Az egyik társaság azt hangoztatta, hogy mivel beruházásai értékét ő személy szerint 21 év alatt írta le, ezért a 12 éves átlagamortizáció helyett ezt az értékcsökkenési időtarta- mot javasolja. (27) A Bizottság úgy véli, amennyiben elfogadná a fenti érvet, úgy a vizsgálati időszak alatt felmerült tényleges előnyök helyett a potenciális előnyöket egyenlítené ki. Miután egy cégről mindaddig nem mondható el, hogy támogatásban részesült, amíg a jóváírást igénybe nem vette, a Bizottság (1) HL L 273. , 1998. 10. 9, 4. o. (2) HL L 202. , 1998. 7. 18, 44. o. (31) A fentieknek megfelelően, a Bizottság intézményei – az ideiglenes megállapítások megfogalmazása során – a rozs- damentes acélhuzal gyártóinak beruházásaira érvényes értékcsökkenés időtartamát – az együttműködő indiai gyártók által alkalmazott amortizációs átlagidőtartam alap- ján – 12 évben határozták meg. Ez összhangban áll az alaprendelet 7. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseivel, amely rögzíti – tárgyi eszközbeszerzéshez kötött támoga- tás esetén – a kiegyenlíthető szubvenció kiszámítási mód- ját, amelynek megfelelően magát a támogatást az érintett iparág tárgyi eszközeinek normál értékcsökkenését tük- röző időtartamára osztják el. Ebből fakadóan nem célszerű az értékcsökkenés vállalatfüggő időtartamának alkalma- zása. Így a kérelmet elutasították. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 35 3. A társasági adómentesség rendszere kozást, úgy más módszert kellene alkalmaznia a támoga- tás egységnyi mértékének megállapításához. (32) Az egyik cég – a Bhansali Bright Bars Pvt. Ltd. – a Bizottság által meghatározott határidőig nem nyújtotta be társasági adóbevallásának egy példányát, ezért – társasági adómen- tesség tekintetében – a nem együttműködő cégek közé sorolták. A nyilvánosságra hozatalt követően e cég végülis benyújtotta társasági adóbevallását, amelyből kiderült, hogy e szabályozás keretében előnyre nem tett szert. Vagyis a Bhansali Bright Bars Pvt. Ltd-nek nyújtott támogatás összmértéke 18,5 %-ra csökkent. (34) A vizsgálat során megállapították, hogy az Isibars és az Isi- nox esetében érdekeltségi vállalatokról van szó, mivel rész- vényeseik és ügyvezetésük is megegyezik. A Bizottság a megtévesztést elkerülendő – a dömpingellenes és támoga- tás ellenes vizsgálatok során – minden esetben egy gazda- sági egységként kezel két érdekeltségi vállalatot. Ezért a kérelemnek nem adtak helyt. A támogatás mértékének kiszámításakor a Bizottság a súlyozott átlag – amely a támogatás meghatározásának legmegbízhatóbb alapja – módszerét alkalmazta. 4. Érdekeltségi vállalatok (33) Az Isibars Ltd és az Isinox Ltd érvei szerint a Bizottság nem tekinthette volna őket érdekeltségi vállalatoknak, hiszen önálló jogi személyeknek minősülnek. S amennyiben a Bizottság mégsem ennek megfelelően kezelné a két vállal- (35) Az egyes rendszerekre vonatkozó – a fenti végleges megál- lapításokat figyelembe véve – kiegyenlíthető támogatások összege a vizsgált exportőröknél az alábbi képet mutatja: 5. A kiegyenlíthető támogatások mértéke Bhansali Bright Bars Devidayal Indore Wire Isibars/Isinox Kei Industries Macro Bars Mukand Ltd BR 4,1 % 0,0 % 7,7 % 4,2 % 0,0 % 9,6 % 7,5 % VBR 14,4 % 18,4 % 10,7 % 7,8 % 0,0 % 12,6 % 5,7 % Raajratna 23,3 % 13,7 % Triveni Shinton 0,0 % 0,0 % Venus Wire 19,8 % 14,3 % ÁKTR 0,0 % 0,0 % 0,9 % 1,2 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % Társasági adó Összesen 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 0,0 % 3,2 % 0,0 % 5,9 % 0,0 % 1,3 % 18,5 % 18,4 % 19,3 % 13,2 % 0,0 % 25,4 % 13,2 % 42,9 % 0,0 % 35,4 % (36) Az e vizsgálatban nem együttműködő indiai gazdasági társaságok számára véglegesen megállapított támogatás összegét – amelyet a közösségi határig szállított áruk nettó árának bizonyos százalékában fejeznek ki – az egyes rendszerek keretében együttműködő exportőröknek megítélt legmagasabb összegből kiindulva állapították meg, amely így elérte a 48,8 %-ot. II. KOREA 1. Hitelprogramok a) A viszonyító kamatláb kiszámítása (37) A támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás (a továbbiakban MTKI) 19. cikkének (4) bekezdésére és 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjára, valamint az I. melléklet k) és l) pontjára hivatkozva, Korea kormánya (a továbbiakban KK) kijelentette, hogy a hitelek révén nyújtott támogatások összegét a kormányzat felmerülő költségei és nem a kedvezményezett félnél megjelenő előnyök alapján kellett volna megállapítani. 36 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (38) Az az álláspont alakult ki, hogy KK által idézett rendelke- zések nem vonatkoznak a vizsgált hitelprogramokra. Az MTKI 19. cikkének (4) bekezdése megállapítja, hogy a kie- gyenlítő vám, nem haladhatja meg a nyújtott előnyök alap- ján meghatározott támogatás mértékét. E rendelkezésnek pedig eleget tettek, hiszen hitelek esetében a támogatás kiszámítására vonatkozó nyomatékosított szabályokat betartották, lásd az MTKI 14. cikkének b) bekezdését tar- talmazó alaprendelet 5. cikkének és a 6. cikk b) pontjának rendelkezéseit. E rendelkezések értelmében a támogatás mértékét egyértelműen a felmerülő előnyök alapján kell meghatározni, amely megfelel azon kamatok különbségé- nek melyet, a hitelt felvevő cég ténylegesen fizet, és amen- nyit fizetnie kellene, ha piaci körülményeknek megfelelő módon jutna hasonló hitelhez. Az MTKI 19. cikkének (4) bekezdése nem ír elő olyasmit, hogy a támogatás mértékét a kormányzat számára felmerülő költségek alapján kellene meghatározni. Az MTKI 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja bizonyos körülmények között felmerülő, súlyos károk fel- tételezésével kapcsolatos, ami viszont nem vonatkozik a kiegyenlítő vám eljárásaira. Az MTKI – az alaprendelet I. mellékletében is rögzített – I. mellékletének k) tétele exportfinanszírozási hitelekre különleges szabályokat irányoz elő; amelyekre nem vonatkoznak a támogatások kiszámítására – hitelek kapcsán – megfogalmazott általá- nos szabályok. Maga az l) pont nem rendelkezik arról, hogy a kormány felmerülő költségeinek módszere előbbre való lenne az alaprendelet 5. cikkében és 6. cikkének b) pont- jában megfogalmazott nyomatékosított szabályoknál, töb- bek között már csak azért sem, mert ez a tétel már szere- pelt és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) tárgyalásainak tokiói for- dulója során elfogadott – szemléltető jegyzékében – vagyis már akkor, amikor a kedvezményezett számára jelentkező előny módszerét még be sem építették a Kereskedelmi Világszervezet (a továbbiakban WTO) szabályaiba. exporttámogatások – Általános Vám- az (39) KK hivatkozott továbbá arra is, hogy egy állami hitel és egy piaci feltételeknek megfelelő körülmények között felvett hitel kamatainak összehasonlítása arra a téves feltételezésre épülne, hogy a gazdaság kereskedelmi hiteleinek kamatlába azonos. az (42) A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a kereskedelmi hitelek kamatlábai ingadoznak és így a mindenkori piaci viszonyokat tükrözik. E kölcsönökre – függetlenül attól, hogy állami hitelekkel megegyező időpontban nyújtották-e vagy sem – a vizsgálat idején vélhetően azo- nos kamatok voltak érvényben. Ezért a Bizottság nem tér el az alaprendeletben és a számítás irányelveiben megha- tározott szokásos gyakorlatától. Így a kérvényt elutasí- tották. (43) Két koreai exportőr azt fejtegette, hogy a Bizottság a hite- leket tőkeösszeg alapján öt kategóriába soroló eljárása önkényes és nem áll összhangban a koreai bankok szok- ványos gyakorlatával, vagyis a kamatláb hitelösszeg kap- csán történő megállapítása nem alkalmas a hivatkozási alapként szolgáló kamatláb meghatározására. Az egyik koreai exportőr gyártó kérvényezte, hogy miután a koreai bankok a kamatlábat nem a felvett hitel összegéhez igazít- ják, így a Bizottság egyedüli hivatkozási alapként a gyártó kereskedelmi hiteleihez fűződő tényleges kamatlábak átla- gát alkalmazza. A két koreai exportőr gyártó cég kérelme értelmében, a Bizottságnak – az EXIM-SM hitelek kamatlá- bai hivatkozási alapjaként – az áruhitelek kamatlábait kel- lene figyelembe vennie. (44) A fenti érvekre válaszolva a Bizottság úgy vélte, hogy az alaprendelet 6. cikkének b) bekezdése világossá teszi, hogy a támogatás mértékét egyértelműen olyan összehasonlít- ható kereskedelmi hitelek alapján számítják ki, amelyhez a cég a piacon ténylegesen hozzáférhet. Ezért a Bizottság – a közösségi gyakorlatnak megfelelően, a számítás irányelve- iben leírtakkal összhangban – azonos mértékű, rendelteté- sét és futamidejét tekintve is hasonló kölcsönöket vet össze. A koreai exportőrök által igénybevett áruhitelek (rö- vid lejáratú, üzemi jellegű kiadások finanszírozására szol- gáló kölcsönök) rendeltetésüket (lásd az ideiglenes rende- let bevezető részének 126. bekezdését) és futamidejüket tekintve különböznek a kérdéses EXIM-SM hitelektől, ezért összehasonlítható kölcsönöknek nem tekinthetők. Így az erre vonatkozó felvetéseket elutasították. (40) A Bizottság természetesen nem tételezi fel, hogy a hitelfel- tételek egységesek lennének, de hivatkozási alapként – az alaprendelet 6. cikke b) pontjának megfelelően – összevet- hetőnek ítélt példákat használt fel futamidő, tőkeösszeg, valamint a hitel rendeltetése alapján. (45) A két koreai exportőr cég felvetette továbbá, hogy a Bizott- ság a koreai pénzügyi válság rendkívül magas kamatlábai alapján számította ki a válság előtt nyújtott hitelek támo- gatásának mértékét. (41) Végül KK kérelmezte, hogy a hivatkozás alapja a szóban forgó hitellel azonos időpontban nyújtott, összevethető kölcsön kamatlába legyen a vizsgálat lefolytatásának ide- jén alkalmazott kamatlábak helyett, mivel ez időszak kamatai a pénzügyi válság miatt szokatlanul magasak vol- tak. (46) Az alaprendelet 6. cikkének b) pontja azonban leszögezi, hogy az előnyt az állami hitelek és az összehasonlítható kereskedelmi hitelek kamatlábainak összehasonlítása révén kell meghatározni. Ezzel összhangban vetették tehát össze az állami hitelek átlagos kamatlábait a vizsgálat ideje alatt kölcsönök nyújtott, összehasonlítható kereskedelmi kamatlábaival. Így a felvetést elutasították. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 37 b) Halászháló készítéséhez nyújtott hitel (HKNYH) (47) A koreai kormány arra hivatkozott, hogy ez a kölcsön kife- így jezetten a halászháló-iparágnak folyósított kölcsön, semmilyen egyedi előnyt nem nyújt sem a rozsdamentes acélhuzalt, sem a rozsdamentes acélt előállító iparágnak. Mindezeken túl egy halászhálót, valamint rozsdamentes acélhuzalt is előállító gazdasági társaság egymástól elkülö- nítve kezelné a két üzletág pénzügyi erőforrásait és köny- velését. (48) A vizsgálat a fenti felvetéssel szemben azonban megállapí- totta, hogy a rozsdamentes acélhuzalok exportőr gyártói hozzájutottak ilyen jellegű hitelhez, így az mindenképpen kiegyenlíthetőnek tekintendő, hiszen KK is egyetért azzal, hogy e hitelt kizárólag halászháló készítésével foglalkozó gyártók vehetnék igénybe. Nincs jelentősége annak a kör- ülménynek, hogy a szóban forgó rendszert nem kifejezet- ten a vizsgált terméket előállító iparág igényeinek megfe- lelően fejlesztették ki, hiszen maga a program konkrét, iparági program, és e program keretében nyújtott előnyök kihatnak az érintett termék előállítására. Ez utóbbi megál- lapítás már csak azért is megállja a helyét, mert a támoga- tott hitel összességében csökkentette az exportőr gyártó finanszírozási költségeit, s ennek előnyei az érintett ter- méknél is jelentkeztek. Nem bizonyított, hogy az érintett exportőr gyártók pénzügyi eszközeiket oly módon kezel- nék, amely biztosítaná, hogy a vállalat összfinanszírozási költségeit a hitelfelvétel ne befolyásolja. Ezért ez érvet elu- tasították. c) Kis- és középvállalatok alapításához és támogatásához nyújtott hitelek (KKV-ATNYH) (49) KK kijelentette, hogy a Pusan Metropolitan City Support Fund Szervezeti és Működési Szabályzata alapján nyújtott C típusú hitelek exportteljesítménytől függetlenek, mivel a jogosultságot meghatározó 8 fő- és 12 kiegészítő kritérium tárgyilagos és semleges. Az egyetlen kivitelfüggő elem az a kiegészítő szempont, mely szerint a KKV kivitelből szár- mazó bevétele eléri-e a teljes forgalom 20 százalékát. A rendszer célja nem a kivitel támogatása, hanem csupán annyi, hogy a technológiai fejlesztés közvetett mutatója- ként használhassák fel az exportált termékek arányát. (50) Noha az exportteljesítményre vonatkozó feltétel csupán egy a több különböző kritérium közül, mégis exporttelje- sítménytől függővé teszi a rendszert. Ez egyértelműen következik az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének a) pontjából, amelynek értelmében a támogatások jogilag vagy az exportteljesítménytől függő több feltétel egyikeként céltá- mogatásnak minősülnek. Miután a hitelnyújtásról döntő hatóság szempontjainak egyike a kivitel – vállalatok kizárólagosan ténylegesen, vagy összforgalmában elért – minimális százalékaránya, kikü- szöbölhetetlen a rendszer exportteljesítmény-függése, mivel könnyen megeshet, hogy egyes cégek képtelenek elérni vagy meghaladni ezt a bizonyos kiviteli mértéket, így támogatásban sem részesülhetnek. Ezért a felvetést eluta- sították. d) Műszaki fejlesztési üzleti hitelek (MFÜH)/tudományos és műszaki fejlesztési alap (TMFA) (51) KK arra hivatkozott, hogy e programok – az MTKI 8. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében – kutatási tevékeny- séghez nyújtanak támogatást, így kereset tárgyává nem tehetők és ki sem egyenlíthetők. Ráadásul a technológiai fejlesztés, valamint a tudomány és technológia támogatása – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében – semleges és nem részrehajló kitétel, így e programok a technológiai fejlesztési projektekbe beruházó összes iparág számára elérhetők, vagyis semmiképp sem ágazati jelle- gűek. A TMFA tekintetében KK arra is utalt, hogy miután a Tudományos és Technológiai Minisztérium kritériumai világosak és objektívek, s az elsőbbséget élvező projektek kiválasztása során az egyén mérlegelési szabadsága nem érvényesülhet, így a Bizottság nem tudja bizonyítani egyéni szimpátia megnyilvánulását a döntés folyamatában. (52) Azt az érvelést, miszerint egyik program sem tehető kere- set tárgyává, a (75)–(77) bekezdésben felsorolt indokokból fakadóan el kell utasítani. Nem terjesztettek elő ugyanis olyan nyilvánvaló adatot, amely kétségbe vonná azt az elő- zetes megállapítást, hogy az MFÜH csak a Kereskedelmi és Ipari Minisztérium által meghatározott különleges projek- tekbe beruházó bizonyos iparágak számára igényelhető hitelforma. A TMFA-alapot illetően semmilyen információ nem áll rendelkezésre a Tudományos és Technológiai Minisztérium kritériumairól. A vizsgálat során kiderült, hogy a Tudományos és Technológiai Minisztérium időről időre némely projektet bizony előnyben részesített. Ez elégséges bizonyíték annak megállapításához, hogy a TMFA valójában – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésé- nek c) pontja alapján – egyedi szabályozásnak tekintendő. Ezért azt az állítást, mely szerint nem ágazati rendszerek- ről lenne szó, visszautasították. e) Kivitelt finanszírozó hitelek (53) Az egyik koreai exportőr gyártó állítása szerint a Bizottság figyelmen kívül hagyott bizonyos ellenőrzött értesüléseket, így az EXIM-SM keretében jelentkező előny kiszámítása során hibát vétett. (54) Ez a kifogás megalapozottnak tűnik. Ezért az érintett vál- lalatnak nyújtott támogatás összegét ennek megfelelően módosították. 38 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (55) KK felszólalt annak érdekében, hogy rámutasson arra, hogy az EXIM-EC (előszállítás), EXIM-SM és EXIM-FIC hiteleinek kamata magasabb volt az EXIM által – a pénzügyi forráso- kért – ténylegesen fizetett kamatoknál, s így az EXIM-EC, EXIM-SM és EXIM-FIC kölcsönök nem kiegyenlíthetők. Sőt, az MTKI 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjához tar- tozó lábjegyzete megállapítja, hogy az I. mellékletben emlí- tett intézkedéseket – mint nem exporttámogatási intézke- déseket – sem ez, sem az MTKI egyéb cikkelye nem tilthatná. (56) A fenti érveket megfontolva megállapították, hogy ezek az érvek csupán az alaprendelet I. mellékletének k) pontjában meghatározott „exporthitelekre” vonatkoznak. Amint azt az ideiglenes rendeletben – a bevezető rész (129) és (130) bekezdésében – már értelmeztük, az EXIM-EC (előszállítás- hoz kapcsolódó), EXIM-SM és EXIM-FIC kölcsönök nem tekinthetők „exporthitelnek” és nem tartoznak az alapren- delet I. melléklete k) pontjának hatálya alá. Ezért e kifogá- sokat elutasították. (57) KK azzal érvelt, hogy az EXIM-FIC – az MTKI 3. cikkének (1) bekezdése értelmében – nem függ sem az exporttelje- sítménytől, sem az országba behozott árucikkekkel szem- ben előnyt élvező hazai termékektől. KK állítja továbbá, hogy az EXIM-FIC ágazatfüggőnek sem tekinthető, hisz a gazdaság széles köre számára hozzáférhető, a külföldi befektetés pedig – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmezése szerint – tárgyilagos és semleges krité- rium. (58) Ezen érvekre válaszolva a Bizottság rávilágított, hogy az EXIM-FIC hiteleket csupán a külföldön befektető gazdasági társaságok vehetik igénybe, ezért ezek – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontját tekintve – meghatáro- zott, specifikus kölcsönök, hiszen – a (80)–(84) bekezdés értelmében – a hitelfelvételt nem semleges kritériumok határozzák meg. A vizsgálatok alapján viszont a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az EXIM-FIC – az MTKI 3. cikke (1) bekezdése szerint – exportteljesítménytől és az országba behozott árucikkekkel szemben előnyt élvező hazai termékektől független. 2. Átalány összegű vámvisszatérítési rendszer (59) KK azt állította, hogy e rendszer – az MTKI I. mellékleté- nek i) pontja, II. melléklete és III. melléklete értelmében – visszatérítési rendszer, és jelezte, hogy a behozatallal kap- csolatos terhek visszafizetése nem haladja meg a külföldről behozott és külföldre gyártott termékek előállításához fel- használt termékekre – a keletkező hulladék normál mennyiségét figyelembe véve – kivetett vámok mértékét. (60) A fenti állításokat tisztázandó, az az álláspont alakult ki, hogy az átalány összegű vámvisszatérítés rendszere eseté- ben – az MTKI I. mellékletének i) pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében – sem vámvisszatérítési, sem helyet- tesítő vámvisszatérítési rendszerről nincs szó, miután a feltételekből nem fakad annak kötelezettsége, hogy a kivi- telre gyártott termék előállításához bármit is külföldről sze- rezzenek be. Az átalány összegű vámvisszatérítés koreai rendszere az alaprendelet 2. cikkével összhangban – amely tartalmazza az MTKI 1. cikkét – sokkal inkább a támoga- tás általános definíciójának felel meg. Támogatásról van szó, hiszen KK – a kivitel FOB értéke alapján nyújtott támogatások formájában – pénzügyi támogatást nyújt és így közvetlen előnyben részesít. A támogatás jogilag exportteljesítmény-függő, és ezért – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének a) albekezdése szerint – egyedi támogatásnak minősül. Ennek értelmében szükségtelen az importvámok – az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerinti – túlzott mértékű visszatérí- tésének kérdését egyáltalán felvetni is, mivel e kérdés – az alaprendelet I–III. mellékletével összhangban – csupán akkor tartozna a tárgyhoz, ha szabályszerű vámvisszatérí- tésről és helyettesítő vámvisszatérítésről lenne szó. Ezért e kifogásokat elvetették. (61) KK utalt arra, hogy amennyiben nem létezik – az MTKI II melléklete II. 2. pontja szerinti – túlfizetés megállapítására alkalmas rendszer vagy eljárás, és ha az ügyet vizsgáló hatóságok azt szükségesnek vélik, akkor – a II melléklet II. 1 pontjának megfelelően – akár újabb vizsgálatot is kezde- ményezhetnek. KK úgy vélte, mivel a Bizottság elmulasz- totta annak kivizsgálását, hogy vajon ténylegesen sor került-e – a külföldön értékesített termékek előállítása során felhasznált anyagok importterheivel kapcsolatosan – túlzott mértékű vámvisszatérítésre, így semmilyen alapja nincs azon végkövetkeztetésnek, hogy a koreai átalány összegű vámvisszafizetés rendszere – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében – egyedi támogatásnak minősülne. (62) A fenti érv nem helytálló, hiszen az MTKI II. mellékletének II. 2. pontja vám-visszatérítési rendszerekre vonatkozik, míg a mérlegelés tárgyát képező programról a fentiekben már kiderült, hogy azok közé nem sorolható. De, még ha ez a program annak minősülne is, az alaprendelet II. mel- lékletének II. 5 pontja és a III. mellékletének II. 3. pontja kimondja, hogy az exportőr ország kormánya volna köte- les a tényleges üzleti folyamatok alapján e vizsgálatot elvé- gezni. KK ilyen vizsgálatot pedig nem kezdeményezett. Ezért a Bizottság sem vizsgálta, hogy vajon ténylegesen sor került-e – a külföldön értékesített termékek előállítása során felhasznált anyagok importterheivel kapcsolatosan – túlzott mértékű vámvisszatérítésre. (63) Az egyik külföldre gyártó koreai cég felvetette, hogy nem helytálló a Bizottság érve, mely szerint nem létezik rend- szer, illetve eljárás annak hiteles felülvizsgálatára, hogy mely ráfordításokat, milyen mennyiségben használtak fel a külföldön értékesített termék előállítása során, hiszen vám- visszatérítést csupán a külföldre szánt termékek gyártásá- hoz ténylegesen felhasznált anyagok után valóban be is fizetett importvámok esetén engedélyeznek. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 39 (64) E felvetésekkel kapcsolatosan azt a választ fogalmazták meg, hogy az átalány összegű visszatérítés rendszerében a nyújtott támogatások összegét nem a gyártás során tény- legesen felhasznált ráfordítások, illetve ténylegesen befize- tett importvámok alapján, hanem a kivitel összértékét tekintve állapítják meg. Ezért ezeket a kifogásokat elutasí- tották. (65) Az egyik koreai exportőr gyártó – amely saját adatai sze- rint az érintett áruk gyártása során külföldről beszerzett nyersanyagok után megfizette az importvámot, s áruját ténylegesen ki is szállította – kifogással élt, mely szerint e igénybevétele számára semmilyen tényleges rendszer előnyt nem nyújtott, mivel állítása szerint a visszatérített összeg alacsonyabb volt, mint az egyéni vám-visszatérítési rendszer esetén lett volna. KK a továbbiakban utalt arra, hogy az átalány összegű vám-visszatérítési rendszert igénybe vevő koreai exportőr gyártó, a Bizottságnak bizo- nyítékokkal is alátámasztotta, hogy esetében a visszatérí- tett összeg lényegesen alulmúlta a vizsgálat ideje alatt elő- állított és kiszállított termékek külföldről behozott ráfordításaival összefüggő terheit. (66) A Bizottság úgy véli, hogy a fentebb már említett okok miatt az átalány összegű visszatérítési rendszer kifizetései esetében exportteljesítményhez kötődő segélyekről beszé- lünk, melyek ebből fakadóan – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében – egyedinek tekinten- dők, s kiegyenlíthetők. Annak pedig nincs jelentősége, hogy az exportőr gyártó által igénybe vehető szabályszerű vám-visszatérítési rendszer számára előnyösebb lehetett volna, hisz az exportőr egy másik szabályozás előnyei mel- lett döntött, amely azonban kiegyenlíthető támogatásként kezelendő. Ezért a fenti érveket visszautasították. 3. Adóprogramok a) A korlátozások nem feldolgozóipar-függő jellege (67) Ideiglenes megállapításaiban a Bizottság arra az álláspontra helyezkedett, hogy az adómentesség és adócsökkentés ellenőrzéséről szóló törvény (a továbbiakban AAET) egyes cikkei – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint – annyiban kiegyenlíthetők, amennyiben a bizonyos vállalkozásokat – a feldolgozóipar vállalataival egyetemben – érintő korlátozások ágazati értelemben egyedinek tekinthetők. Ebben az esetben az alábbi cikkek- ről volt szó: – 7. cikk (feldolgozóipari kis- és középvállalatok stb. rendkívüli az adócsökkentése és -mentessége), – 8. cikk (műszaki fejlesztési tartalék), – 9. cikk (technológiai fejlesztésre és munkaerő- továbbképzésre vonatkozó adójóváírás), – 25. cikk (termelékenységet növelő beruházásokkal kap- csolatos adójóváírás), – 27. cikk (átmeneti beruházási adójóváírás). (68) KK kijelentette, hogy mivel a gyakorlatban különböző iparágak/vállalkozások lényegesen szélesebb köre élhet e cikkek nyújtotta lehetőségekkel, így azok – az MTKI 2. cikke (1) bekezdése a), b) és c) pontjának megfelelően – nem egyedi rendelkezések, vagyis nem kiegyenlíthetők (az MTKI említett bekezdéseit az alaprendelet átvette a 3. cikke (2) bekezdésének a), b) és c) pontjába). KK nyomatékosan felhívta a figyelmet arra, hogy a „feldolgozóipar” rendkívül tágan értelmezhető fogalom, mely a gyakorlatban több tízezernyi alkategóriát foglal magába. (69) Az egyedi jelleg alapvető elve, hogy egy gazdaságon belül bizonyos vállalkozásoknak – mások rovására – nyújtott támogatások torzítják az erőforrások elosztását, így amennyiben e támogatások károkkal járnak, úgy kiegyen- lítő intézkedéseknek kellene működésbe lépniük. Ott, ahol egy gazdaságban a támogatások hozzáférésének jogát nem semleges kitételekkel korlátozzák, feltételezhető az erőforrás-elosztás torzulása. Ez a gondolat az alapja az MTKI 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának és az alaprende- let 3. cikke (2) bekezdése a) pontjának, amelyek rendelkez- nek arról, hogy egy támogatás egyedinek tekintendő abban az esetben, ha az illetékes hatóság vagy jogi előírás – mely- hez a hatóság tevékenységét igazítja – a támogatást kifeje- zetten a gazdasági szereplők egy bizonyos köre számára teszi hozzáférhetővé. Ez esetben, bár a „feldolgozóipar” fogalmát valóban lehetne rendkívül tágan is értelmezni, mégis tény azonban, hogy az AAET fent említett rendelke- zései egyértelműen a gazdaság meghatározott szereplőire korlátozza a támogatásokat azzal, hogy nem semleges kri- tériumokhoz – ilyen például az egyes fejtett technológiájú termékek előállítása vagy épp a külföldi beruházás – köti a jogosultságot. (70) KK azzal érvelt, hogy ezek a kritériumok semlegesek, hiszen az összes gazdasági szereplő egyenlő eséllyel ren- delkezik a támogatások igénybevétele terén. KK állításai szerint például a külföldön befektető cégek által igénybe vehető támogatás azért nem egyedi, mert minden cégnek lehetősége van befektetni külföldön is. Ez érv alapján, egy textilipari cégekre korlátozódó támogatás sem egyedi, hiszen minden cég „lehetőséget” kap arra, hogy tevékeny- ségét a textiliparra is kiterjessze. Ahhoz, hogy az MTKI keretein belül értelmezett egyedi jelleg valódi értelmet nyerjen, olyan helyzetekre kell vonatkoznia, amelyekben a kormányok olyan feltételekhez kötik a támogatásokat, amelyekről már előre tudható, hogy jelentősen korlátozni fogja a támogatás igénybevételére jogosult cégek számát; e támogatások meghatározott cégeknek kedveznek mások rovására. Ezen oknál fogva, KK támogatásokra vonatkozó kitételei nem „semlegesek” és amint az az alábbiakból ki is derül – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében – alkalmazásukat tekintve nem horizontálisak. Ezért a Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy az AAET említett cikke alapján nyújtott támogatások egyedi jellegűek; részletesebb indoklását lásd az egyes rendszerek- nél. 40 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet b) Jogtalan eljárás megvizsgálni e szabályozásokat és adott esetben kiegyen- lítő intézkedést is javasolni. (71) KK kérelmezte, hogy az olyan adóhatósági rendelkezések- ről szóló AAET cikket, amelyet a panaszosok ebben az eljárásban nem kifogásoltak, ne is vonják be ez eljárás kere- tébe. Az érintett cikkek: – 5. cikk (különleges adójóváírás kis- és középvállal- kozások számára), – 7. cikk (különleges adócsökkentés vagy -mentesség kis és közepes feldolgozóipari vállalatoknak, stb. ), – 27. cikk (átmeneti beruházási adójóváírás). c) Az AAET 8. cikke (technológiai fejlesztéssel kapcsolatos tartalékolás) (75) KK nem csupán azt állította, hogy az e cikkben megfogal- mazott rendelkezések nem egyedi jellegűek, hanem azt is, hogy e cikk esetében – az MTKI 8. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében – kereset tárgyává nem tehető kuta- tási és fejlesztési (K + F) támogatásról (melyet az alapren- delet 4. cikkének (2) bekezdése is átvett) van szó. (72) KK többek között azt állítja, hogy: (76) i. az MTKI 11. cikke (az alaprendelet 10. cikke) felsorolja a kérelmekben feltüntetendő információkat, mint a támogatások folyósítására vonatkozó bizonyítékokat és a szóban forgó támogatás összegét és jellegét; ii. az MTKI 12. cikkének (1) bekezdése (az alaprendelet 11. cikke) rendelkezik arról, hogy a kiegyenlítő vám- vizsgálatban érdekelt tagállamok és az összes érdekelt fél is tájékoztatást kapjon a hatóságok által igényelt információkról; iii. az MTKI VI. mellékletének (7) bekezdése (az alapren- delet 26. cikkének (3) bekezdése) leszögezi, hogy szük- ség van egy olyan egységes eljárásra, amelynek alapján az (ellenőrző) látogatás előtt értesítik az érintett cége- ket az ellenőrzés tárgyát képező információk általános jellegéről, valamint az összes általuk biztosítandó, szükséges adatról. (73) KK azt állította, hogy az MTKI rendelkezéseit figyelmen kívül hagyták, miután a döntés során figyelembe vettek a kérelmező által nem kifogásolt programokat is, ezenkívül sem KK, sem az egyes együttműködő exportőr gyártók nem kaptak megfelelő lehetőséget az érdemi védekezésre. (74) KK állításaira válaszolva, a Bizottság úgy értékelte, egy kér- vényezőtől nem várható el, hogy panasza benyújtásakor minden részletében ismerje egy harmadik ország állítóla- gos támogatási programjait. Ebben az esetben a panaszos számos tényállítást fogalmazott meg az AAET alapján nyújtott adókedvezményekről. A vizsgálat során azonban számos egyéb, olyan – az AAET bizonyos rendelkezései alapján juttatott – adótámogatást fedeztek fel, amelyeket a kérvény nem tartalmazott ugyan, ám amelyek rendkívül hasonló hatást eredményeznek, mint a bejelentett rendsze- rek. Tekintettel e támogatások jellegére, és különösképpen arra a tényre, hogy a támogatásokat az AAET globális kere- tein belül folyósították (amelyekkel szemben a bejelentő számos, támogatásra vonatkozó állítást fogalmazott meg), megállapítást nyert, hogy a Bizottságnak jogában áll Ezúton utalunk arra, hogy amennyiben az MTKI 8. cikke (2) bekezdésének a) ponjában megfogalmazott követelmé- nyeknek eleget tévő K + F támogatásokról értesítik – az MTKI 8. cikke (3) bekezdésének megfelelően – a WTO-t, úgy az ilyen támogatásokkal szemben még vizsgálat sem kezdeményezhető. Az AAET 8. cikkét illetően a vizsgálat megállapította, hogy Korea nem az MTKI 8. cikke (3) bekezdésének eleget téve értesítette e rendelkezésről a WTO-t. Ennek megfelelően a Bizottságnak jogában állt indítani az AAET említett rendelkezésével vizsgálatot szemben. KK azon hivatkozását illetően – hogy e rendel- kezés kereset tárgyává nem tehető, s ily módon védett a kiegyenlítő intézkedésekkel szemben – megjegyzendő, hogy KK köteles bizonyítani szabályozás nem megtámadható jellegét. A Bizottság a vizsgálat kezdetén lehetővé tette ennek bizonyítását, amellyel azonban nem éltek. Ilyen körülmények között – az e cikk alapján felme- rülő előnyökre – kiegyenlítő intézkedések bevezethetők. a tesz (77) KK a szabályozás nem egyedi jellegére vonatkozó kijelen- téseit illetően le kell szögezni, hogy a rendszer nem sem- és leges, mivel különbséget technológia-intenzív cégek között. Utóbbiak nagyobb ará- nyú előnyben részesülnek. Az ilyen különbségtétel jelzi, hogy a kritériumok nem semlegesek és szükségszerűen kirekesztik a támogatottak köréből azokat a cégeket, ame- lyeknél a technológiai fejlesztés elkerülhető. A fenti és a (67)–(70) bekezdésben említett okoknál fogva az AAET 8. cikke egyedi jellegű és ezért kiegyenlíthető. a hagyományos d) Az AAET 9. cikke (technológiai fejlesztés és továbbképzés költségeire vonatkozó adójóváírás) (78) KK nem csupán annak kapcsán fogalmazott meg általános érvényű megállapítást, mely szerint e cikk rendelkezései nem egyedi jellegűek, de arra is hivatkozott, hogy a tech- nológiai fejlesztés és munkaerő-továbbképzés kritériuma – az MTKI 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját tekintve – objektív és semleges kitétel. A Bizottság megítélése szerint azonban e kritérium semlegessége – sem az MTKI fenti cik- ke, sem az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében – nem igazolható. Utóbbi cikk értelmében 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 41 objektív kritériumnak vagy feltételnek az tekinthető, amely semleges és gazdasági értelemben horizontálisan alkalmaz- ható. A kérdéses AAET nem alkalmazható horizontálisan, hiszen bizonyos iparágak gazdasági szereplői technológia- orientáltabbak, mint más ágazatok vállalatai, ezért e cégek nagyobb valószínűséggel tudják kihasználni e rendelkezés előnyeit. KK az AAET rendelkezés életbe léptetésével arány- talan előnyben részesítette bizonyos iparágak cégeit. (79) Mivel e szabályozás bizonyos vállalkozásokra korlátozó- dik – lásd a (67)–(70) bekezdést – ezért egyedi jellegű és kiegyenlíthető. E rendszer az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontját tekintve is egyedi, vagyis ennek értelmében is kiegyenlíthető. e) Az AAET 23. cikke (külföldi befektetések veszteségeire képzett tartalék) (80) KK utalt arra, hogy e cikket 1998. január 1-jén hatályon kívül helyezték. KK továbbá kinyilvánította, hogy az ipar- ágak széles köre élhetne e cikk lehetőségeivel, és hogy a külföldi befektetés kritériuma – az MTKI 2. cikke (1) bekez- désének b) pontja értelmében – objektív és semleges kité- tel. (81) E cikk – természetéből fakadóan – adófizetést késleltető rendelkezés; amely a két év türelmi idő lejárta után, három éven keresztül a kérdéses összeg azonos részösszegével növeli az adóalapot. Ennek megfelelően további előnyök keletkeztek a vizsgált időszakban (1997. április 1. – 1998. március 31. ) és még néhány éven keresztül azon cégeknél, amelyek a jogosultság utolsó évében (1997. adó- zási év) vették igénybe ezt az adórendelkezést és halasztot- ták az adófizetést. (82) Ami KK azt az érvét illeti, hogy e rendelkezéseket az ipar- ágak széles köre veheti igénybe, a Bizottság ideiglenes meg- állapításaiban leszögezte, hogy e cikk rendelkezései csupán a külföldön befektető koreai vállalkozásokra vonatkoznak. Nem terjesztettek be olyan új információt, amely ennek ellenkezőjét bizonyítaná. KK fenti érvével kapcsolatos – vagyis hogy a rendelkezés nem csak a feldolgozóipari ága- zatokra korlátozódik (lásd a (67)–(70) bekezdést) – tény, hogy az AAET 23. cikkében rögzített előnyök bizonyos vállalatok körére korlátozódnak. Ezért ez a rendelkezés – az alaprendelet a 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja értel- mében – egyedi és ennek megfelelően kiegyenlíthető. (83) KK azt is hangoztatta, hogy – az MTKI 2. cikke (1) bekez- désének b) pontja értelmében – a külföldi befektetés krité- riuma tárgyilagos és semleges. A Bizottság megítélése szerint azonban e kitétel sem az MTKI fent említett cikke, sem az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében nem tekinthető semlegesnek. Utóbbi cikk értel- mében, az objektív kritériumoknak vagy feltételeknek sem- legesnek és – gazdasági tekintetben – horizontálisan alkal- mazhatónak kellene lennie. Az AAET e cikke nem objektív, hiszen előre tudott, hogy azok a cégek, amelyek nem fek- tetnek be külföldön, – mint támogatásra jogosultak – egy- szerűen szóba sem jöhetnek. Ezért egy ilyen kitétel sem semlegesnek, sem pedig gazdasági értelemben horizontáli- san alkalmazhatónak nem minősíthető. KK az AAET emlí- tett szabályozását bevezetve, külföldi érdekeltségekkel ren- delkező, részesített előnyben. számú vállalkozást korlátozott (84) Ezért az AAET e rendelkezése – az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint – egyedi jellegű és ennek következtében kiegyenlíthető. f) Az AAET 25. cikke (termelékenységet javító berendezések beruházásaira nyújtott adójóváírás) (85) KK nem csupán annak a véleményének adott hangot, hogy e cikk nem egyedi jellegű, hanem kihangsúlyozta azt is, hogy az e cikkben megfogalmazott, a hazai berendezése- ket – a külföldről behozottak rovására – kedvezőbb elbá- násban részesítő határozatot 1996 végén, azaz a vizsgált időszak kezdete előtt hatályon kívül helyezték. A Bizottság előzetes megállapításaiban valóban tudomásul vette, hogy a külföldről behozott (3 %-os adójóváírás) és a hazai ter- mékekre (10 %-os adójóváírás) vonatkozó eltérő adójóvá- írás mértékéről szóló rendelkezést 1996 végén érvénytele- nítették. Azonban azok a cégek, amelyek 1996. vége előtt kezdték meg és a későbbiekben folytatták beruházásaikat, igénybe vehették ezt a kedvezményt, s az előnyök a vizs- gált időszakban is jelentkeztek. (86) Ami az 1996 vége előtt a külföldről behozott és a belföl- dön vásárolt berendezésekre vonatkozó eltérő mértékű kedvezményeket illeti, korábban már megállapították, hogy a rendszer – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésé- nek b) pontja szerint – egyedi jellegű. A nem egyedi jelleg általános megállapítását illetően a rendszer annyiban min- denképp egyedi, hogy csupán bizonyos piaci szereplőkre korlátozódik – lásd (67)–(70) bekezdést – és ezért kiegyen- líthető. Előre ismert volt, hogy bizonyos vállalatok pusz- tán üzleti tevékenységük jellege folytán, másoknál kedve- zőbb helyzetben lesznek majd a termelékenység javítását ösztönző adókedvezmények igénybevételekor. Ezért e rendszer előnyei egyes ágazatokban elkerülhetetlenül hangsúlyosabban jelentkeznek, mint más iparágakban. 42 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet g) Az AAET 27. cikke (beruházások ideiglenes adójóváírása) (87) KK nem csupán azt jelentette ki, hogy a cikk rendelkezései nem egyedi jellegűek, hanem azt is, hogy a rendelkezést, amelynek következtében a hazai berendezéseket kedvezőbb elbírálásban részesítették a külföldről beszerzettek rovására, 1996 végén hatálytalanították. A Bizottság előzetes megállapításaiban arra az álláspontra helyezkedett, hogy a cikk alapján keletkező előnyök kiegyenlíthetők, hiszen a cégek az 1996 vége előtt megkezdett beruházásaiknál igénybe vehették a külföldről behozott (3 %-os adójóváírás) és a belföldi berendezések (10 %-os adójóváírás) adókedvezménye különbségéből fakadó előnyöket. Ennek megfelelően az előnyök a vizsgált időszakban is jelentkeztek. (88) A rendszer ráadásul már csak azért is egyedinek minősül, mivel csupán bizonyos piaci szereplőkre korlátozódik – lásd a (67)–(70) bekezdést–, így kiegyenlíthető. Az 1996 vége előtt hatályos eltérő százalékarány miatt a rendszer – az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésének b) albekezdése értelmében – egyedi jellegű. A nem egyedi jellegre vonatkozó általános megállapítást illetően – akár a 25. cikk esetében – hangsúlyozandó, hogy a rendszert csupán azok a cégek vehetik igénybe, amelyek termelékenységfokozó berendezésekbe ruháznak be. E feltétel jellegéből elkerülhetetlenül következik, hogy bizonyos cégek nagyobb valószínűséggel élvezik e szabályozás előnyeit. 4. Kiegyenlíthető támogatások mértéke (89) A különböző rendszerekkel kapcsolatos végleges megállapítások figyelembevételével, az egyes vizsgálatba bevont exportőr gyártók kiegyenlíthető támogatásainak mértéke a következő: Hitelek (kivitel) Hitelek (egyéb) Adó (kivitel) Adó (egyéb) Vám- visszatérítés Összvolumen Korea Welding Shine Metal Products Dae Sung Rope Mfg Co. , Ltd. Korea Sangsa Co. Ltd/ Myung Jin Co. , Ltd. Kowel Special Steel Wire Co. SeAH Metal Products Co. , Ltd. 0,47 1,63 0,09 0,17 0,88 2,31 0,06 0 0,15 0 0 0,18 0,34 0 0,06 0,15 0 0,02 0,08 0 0,55 0,25 0,03 0 0 1,09 0 0 0 0 0,95 2,72 0,85 0,57 0,91 2,51 (90) Az egész országra kiterjedő támogatásokból adódó haszonrés súlyozott átlaga – minden, a vizsgálatba bevont exportőr gyártó számára, amelyek koreai eredetű árut szállítanak a közösségi határig – a CIF ár százalékos arányában kifejezve, nem éri el az 1 %-ot, azaz rendkívül csekély. Ilyen körülmények között Korea esetében a támogatásból származó haszonrés – az alaprendelet 14. cikkének (3) bekezdésével összhangban – elhanyagolható. E) KÁROK 1. Előzetes megjegyzések (91) A Koreára vonatkozó fenti megállapítások következtében, az ország teljes területére kiterjedő támogatásokból fakadó haszonrés mértéke Korea esetében annyira csekély, hogy az innen származó nagy átmérőjű rozsdamentes acélhuzal behozatala a Közösség területére a továbbiakban nem tekintendő támogatott behozatalnak. Ezért az ideiglenes rendeletben megfogalmazott megállapításokkal szemben, a továbbiakban – az alábbi károk megítélése során – csupán az Indiából származó behozatalt vesszük figyelembe. 2. Közösségi ipar (92) Az érdekelt felek által előterjesztett új bizonyítékok vagy további helytálló érvek hiányában, az ideiglenes rendelet bevezető részének (207) és (208) bekezdésében megfogalmazott tények és megállapítások ezennel megerősítést nyernek, azaz a közösségi panaszos gyártók, amelyek a Közösség nagy átmérőjű, rozsdamentes acélhuzallal foglalkozó iparágának több mint 65 százalékát teszik ki – az alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében – a fenti iparág egészét képviselik. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 43 3. Versenyjogi szempontok 6. A támogatott behozatal árai (93) A nyilvánosságra hozatalt követő megjegyzéseikben az exportőr indiai gyártók ismét hangot adtak annak, hogy minden – a Közösség ezen iparága által ez eljárás keretein belül – beszolgáltatott adat – az ötvözési felár közösségi alkalmazása miatt – mesterségesen növelt, így megfelelő kártérítés a támogatásellenes eljárások keretében nem lehetséges. Miután azonban egyik érdekelt fél sem terjesz- tett elő új érvet, és miután az érintett rozsdamentes acélból előállított rúdacélra vonatkozó IV/E-1/36 930 sz. ügyben a panaszokat véglegesen elutasították, az ideiglenes rendelet bevezető részének (209)–(216) bekezdésében megfogalma- zott megállapítások ezennel megerősítést nyernek. 4. Közösségi fogyasztás (94) A nyilvánosságra hozatalt követően egyes érdekelt felek azzal érveltek, hogy a Közösség fogyasztásának megállapí- tására alkalmazott módszer – különös tekintettel a Közös- ség nem együttműködő termelőinek eladásaira és harma- dik országokból származó behozatalra – nem megfelelő. (95) Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy csupán a Közösség ipara és az érintett országban együttműködő exportőr gyártók vonatkozásában állnak rendelkezésre részletes és ellenőrzött adatok. Ezért a Bizottság – a Közös- ség intézményeinek szokásos gyakorlatával összhangban – a számára hozzáférhető információkat, többek között a független statisztikai forrásokat vette igénybe. Egyetlen érdekelt fél sem szolgált olyan információval, amely iga- zolta volna, hogy a Közösség intézményei által követett eljárás megalapozatlan, alkalmazása pedig az adott ügy körülményei között indokolatlan. (96) Ennek megfelelően az ideiglenes rendelet bevezető részé- nek (217) és (218) bekezdésében megfogalmazott megál- lapítások ezennel megerősítést nyernek. 5. A támogatott behozatal mennyisége és piaci részesedése (97) Az Indiából származó – tonnában kifejezett – behozatal az alábbiak szerint alakult: 1994-ben 952 t, 1995-ben 4 513 t, 1996-ban 6 951 t, 1997-ben 8 719 t és a vizsgált idő- szakban 9 166 t. Az áttekintett időszakban a behozatal folyamatosan és jelentős mértékben, közel 850 %-kal nőtt. (98) Az Indiából származó, támogatott behozatal piaci részese- dése folyamatosan nőtt: 1994. évi 1,4 %-os szintet alapul véve 1995-ben 5,6 %-ra, az 1996. évi 9,9 %-ra 1997-ben 11,1 %-ra, majd a vizsgált időszakban 11,1 %-os szinten stabilizálódott. a) Az árak alakulása (99) Az Indiából származó behozatal átlagos eladási árai (ECU/kg) 1994 és 1995 között emelkedtek (1,88-ról 2,44- re), majd ezt követően folyamatosan csökkentek (1996- ban 2,32; 1997-ben 2,10 és a vizsgálat időszakban 2,05 ECU/kg-ra). b) Árrontás (100) Egyes érdekeltek vitatták a Bizottság az árrontás, vagyis az alákínálás mértékének meghatározásához – a vizsgálat ideiglenes szakaszában– alkalmazott módszerét. Azt állí- tották, hogy az árrések eltúlzottak, mivel azt a negatív összeget, amellyel az exportőr gyártó adott közösségi gaz- dasági ágazat árai alá kínált, nem annak pozitív mértéké- vel egyenlítették ki. (101) Meg kell jegyezni, hogy az ideiglenes rendelet (226) és (227) bekezdésében említett módszer során – az árrontás mértékének kalkulációjakor – a támogatott behozatal nettó eladási árainak súlyozott átlagát modellenként hasonlítot- ták össze a Közösség adott gazdasági ágának átlagos, nettó eladási áraival. Ez a módszer lehetővé tette, hogy tranzak- ciónként vegyék figyelembe azt az összeget, amellyel az exportőr gyártók ára meghaladta a Közösség iparának árát. (102) Ennek megfelelően, az ideiglenes rendelet bevezető részé- nek (226) és (227) bekezdésében megfogalmazott követ- keztetések ezennel megerősítést nyernek. (103) Egyéb megjegyzések hiányában – az ideiglenes rendelet bevezető részének (228) bekezdésében megnevezett – indiai eredetű áruk tényleges árrontó hatása ezennel meg- erősítést nyer. 7. A Közösség iparának helyzete (104) Miután a közösségi ipar helyzetét jelző gazdasági mutatók- kal kapcsolatos ideiglenes megállapításokkal kapcsolatban egyik érdekelt fél sem nyújtott be új érveket, az ideiglenes rendelet bevezető részének (229)–(238) bekezdésében tett ideiglenes megállapítások ezennel megerősíttetnek. (105) Egyes érdekelt felek állítása szerint, a közösségi ipar gaz- dasági mutatói nem engednek arra következtetni, hogy a gazdaság ezen ágát súlyos károk érték volna. Megítélésük szerint a közösségi ipar helyzete a vizsgált időszakban viszonylag stabil volt, sőt a gyártás, értékesítés volumene, valamint a beruházások tekintetében javulás mutatkozott. A jövedelmezőség csökkenő trendje a közösségi ipar azon döntésére vezethető vissza, hogy magasabb előállítási költ- ségű – vagyis tőkeintenzív – termékek gyártását helyezik előtérbe. 44 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (106) Ahogy már az ideiglenes rendelet bevezető részének (237) és (238) bekezdése is utalt rá, a közösségi iparát ért súlyos kár azon a tényen nyugszik, mely szerint a Közösség ipara a támogatott behozatallal szembesülve képtelen volt követni a piac növekedési trendjét, többé nem tudta vis- szanyerni korábbi piaci pozícióit sem, és csupán jövedel- mezősége költségére sikerült szinten tartania értékesítési mutatóit. Vagyis, mivel az árak jelentősen csökkentek, ren- tábilitása is romlott. A közösségi ipar értékesített árumen- nyisége – 1994 és a vizsgált időszak közötti időtartamban – csupán 5 %-kal nőtt, miközben a Közösség piacán a fogyasztás ugyanezen idő alatt 20 %-kal emelkedett. A ter- melés, valamint a beruházások enyhe növekedése pusztán a közösségi ipar azon erőfeszítését jelzi, hogy igyekszik megtartani pozícióit a Közösség piacán. Ezért a jövedelme- zőség visszaesése nem magyarázható kizárólag azzal a tén- nyel, hogy a Közösség ipara néhány olyan termék előállí- tását is megcélozta, amelyek esetében – a más árucikkek behozatalát támogató intézkedésekkel ellentétben – szá- mukra kedvezőbbek a versenykörülmények. (107) A fentiek alapján megállapítást nyert, hogy – az ideiglenes rendelet bevezető részének (237) és (238) bekezdésével összhangban – a Közösség iparát súlyos kár érte. F) A KELETKEZETT KÁR OKA (108) Az alaprendelet 8. cikke (6) és (7) bekezdésének értelmé- ben a Bizottság hatóságai megvizsgálták, okozott-e súlyos kárt az indiai eredetű áruk behozatala. Ezzel egyidejűleg a támogatott behozatalon kívül vizsgálták azt is, hogy egyéb ismert tényezők lehettek-e még kedvezőtlen hatással a Közösség iparára; ily módon kívántak meggyőződni arról, hogy az ilyen tényezőknek betudható károkat esetleg nem a támogatott behozatalnak róják-e fel. a) A támogatott behozatal hatásai (109) Az értékesítés jelentős növekedése (közel 850 %), a támo- gatott behozatal 1994 és a vizsgált időszak közötti piaci részesedésének növekedése (1,4 %-ról 11,1 %-ra), valamint a figyelmen kívül nem hagyható árrontó hatás egybeesett a közösségi ipar hanyatlásával, a piacvesztéssel, valamint a nyomott árakkal és a csökkenő jövedelmezőséggel. (110) A piaci kereslet 1995. évi erőteljes növekedése utáni 1996-os visszaesése közepette, a Közösség iparát rendkí- vül kedvezőtlenül érintette a támogatott behozatal folya- matos növekedése. Hisz ugyanazon évben az Indiából szár- mazó áruk behozatala különösen nagy mértékben emelkedett. (111) Az 1997-től ismételten meginduló piaci növekedés első- sorban a támogatott behozatalnak kedvezett. A közösségi ipar értékesítése nem követette a piac felfelé ívelő tenden- ciáját, és az árak sem érték el korábbi szintjüket. A közös- ségi ipar sokkal inkább szenvedett az erőteljes árleszorító hatásoktól, ahogy azt a már megállapított árrontás mutatja is. Szintén ezt tükrözi a romló jövedelmezőség, valamint a csökkenő foglalkoztatás. (112) Az Indiából származó, olcsó behozatallal szemben a közösségi ipar számára lehetőségként kínálkozott, hogy tartja árait és vállalja az értékesítés valószínű csökkenésé- nek kockázatát, vagy a jövedelmezőséget érintő következ- ményekkel nem törődve követi a támogatott import ala- csony árait. Mindkét stratégia kedvezőtlenül hat a jövedelmezőségre vagy közvetlenül (az alacsonyabb ára- kon keresztül), vagy közvetve (a magasabb árakból faka- dóan csökkenő forgalom és az ebből adódó tonnánkénti termelési költség emelkedése). 1996-tól a Közösség gyár- tói számottevően mérsékelték áraikat, ami további kedve- zőtlen hatást gyakorolt a jövedelmezőségre annak ellenére, hogy a gyártók igyekeztek bizonyos piaci résekre koncent- rálni, hogy elkerüljék a támogatott behozatal még erőtel- jesebb hatását. Ez egyértelműen jelzi a piac árérzékenységét és az indiai exportőr gyártók árrontásának komoly követ- kezményeit. b) Egyéb tényezők hatása (113) Az alaprendelet 8. cikkének (7) bekezdésével összhangban, a Bizottság szolgálatai megvizsgálták, vajon akadt-e egyéb olyan tényező az Indiából származó támogatott behozata- lon túl is – különös tekintettel a vizsgálatban nem együtt- működő közösségi gyártókra és az egyéb, harmadik országból származó behozatalra –, amely hatással lehetett a Közösség iparának helyzetére. i) A Közösség egyéb gyártói (114) Az ideiglenes rendelet elfogadását követően egyes érdekel- tek megkérdőjelezték, hogy valóban a támogatott behoza- tal okolható-e a Közösség iparát ért károkért. Egyéb lehet- séges tényezőket is hangsúlyozva elsődlegesen azzal érveltek, hogy a károkért többek között a Közösség többi gyártója tehető felelőssé. A Közösség gyártóinak korláto- zott közreműködését tekintve, a nem együttműködő közösségi gyártók eladásainak értékelése – teljes egészében – egyáltalán nem tekinthető megbízhatónak. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 45 (115) Mindenképp figyelmet érdemel a tény, hogy pontos és ellenőrzött adatokkal csupán a Közösség ipara rendelkezik. Tekintettel a közösségi ipar nagyfokú együttműködésére – amelynek köszönhetően reprezentatív megállapítások fogalmazhatók meg –, valamint a közösségi acélhuzalpiac áttekinthetőségére és árérzékenységére, megalapozott az a végkövetkeztetés, mely szerint vélhetően a Közösség iparára egészében jellemző trendek érvényesültek – különös az árak tekintetében – a Közösség többi gyártójánál is. Egyébiránt egyik érdekelt fél sem utalt arra, hogy a panaszt nem emelő gyártók esetleg kedvezőbb üzleti eredményeket könyvelhettek el. 2. Harmadik országból érkező behozatal (116) A harmadik országból származó behozatal piaci részesedése az alábbiak szerint alakult: Korea Svájc Egyéb országok Összbehozatal 1994 1995 1996 1997 Vizsgált tartam (Az értékesített mennyiség százalékában) 0,4 6,6 1,4 8,4 0,6 6,3 2,8 9,7 1,0 5,5 2,5 9,0 1,1 6,7 1,7 9,6 1,5 6,9 2,2 10,6 (117) A harmadik országból származó nagy átmérőjű rozsda- mentes acélhuzal behozatalának piaci részesedése 1994 és a vizsgált időszak közti időtartamban csupán 2,2 százalék- ponttal emelkedett, miközben ugyanezen idő alatt az indiai eredetű támogatott behozatal 9,7 százalékponttal nőtt. A vizsgálat során semmi nem utalt a Közösség iparának ela- dási árait érintő esetleges árrontó hatás érvényesülésére. nevezetesen a keresletcsökkenés vagy a fogyasztási szoká- sok változása, a közösségi ipar műszaki fejlődése, export- teljesítménye vagy épp termelékenységének alakulása. Ezért az előzetes rendelet bevezető részének (247)–(250) bekezdése ezennel megerősítést nyer. Korea (118) E vizsgálat keretében áttekintették a koreai eredetű beho- zatalt is és megállapították, hogy az országos méretekben nyújtott támogatás arányának súlyozott átlaga a minimális küszöbértéket sem éri el. A behozatal fenti alakulása alap- ján levonható azonban az a végkövetkeztetés, hogy bár e növekedési trend nem annyira jelentős, mint az Indiából származó behozatal esetében, ám ezzel együtt mégsem elhanyagolható. (119) A fenti megállapítások alapján fogalmazódott meg a követ- keztetés, hogy a harmadik országból származó behozatal hozzájárulhatott ugyan a Közösség ipara által elszenvedett kárhoz, önmagában azonban – különös tekintettel a har- madik országok piaci részesedésének alakulására a vizsgált időszakban – nem lett volna elegendő ahhoz, hogy meg- kérdőjelezze az Indiából származó behozatal és a Közösség ipara által elszenvedett súlyos károk közötti ok-okozati összefüggést. iii. Egyéb tényezők (120) Az érdekelt felek e kérdésben egyéb, olyan új érvekkel nem álltak elő, melyek igazolhatták volna, hogy talán más ténye- zők is hozzájárulhattak a közösségi ipart ért károkhoz, c) A károk okaival kapcsolatos végkövetkeztetések (121) Tehát, az Indiából származó támogatott behozatalon kívül egyéb tényezők is hozzájárulhattak a Közösség iparát ért károkhoz, ám mégsem bizonyultak elégségesnek ahhoz, hogy megkérdőjelezzék az Indiából származó behozatal és a közösségi ipar által elszenvedett károk közti ok-okozati összefüggést. (122) A fentiek alapján kijelenthető, hogy az indiai eredetű beho- zatal önmagában jelentős károkat eredményez a Közösség iparának. G) A KÖZÖSSÉG ÉRDEKE (123) Az ideiglenes rendelet elfogadását követően egyes felhasz- nálók állást foglaltak a vámok lehetséges hatásairól. (124) A Közösség iparát és a Közösség egyéb gyártóit illetően – a vámok hatásaira vonatkozó további előterjesztések hiányá- ban – e helyen megerősítést nyer, hogy megfelelő intézke- désekkel a Közösség ipara olyan helyzetbe kerülhetne, melynek következtében ismét kielégítő nyereséget céloz- hatna meg, fenntarthatná és fejleszthetné a foglalkoztatott- ságot és a beruházások megvalósítását elősegítő tevékeny- ségeit. 46 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (125) A független importőrök és a szállítók részéről semmilyen további észrevétel nem érkezett, így reakció hiányában az ideiglenes rendelet bevezető részének (256)–(261) bekez- désében megfogalmazott megállapítások ezennel megerő- sítést nyernek. (133) Az alaprendelet 15. cikke (1) bekezdésével összhangban a vámtétel mértékének egyeznie kellene a támogatás össze- gével kivéve, ha az okozott kár árrése ennél kisebb. Ennek alapján az együttműködő indiai exportőrökre az alábbi vámtételek vonatkoznak: (126) Ami a felhasználókat illeti, néhány vállalkozás azzal a kifo- gással élt, hogy az intézkedések bevezetése közvetlen befo- lyással lesz gazdasági helyzetükre, hiszen emelkednek az általuk felhasznált alapanyagok árai. Megjegyezték azon- ban azt is, hogy más országokból is beszerezhetik a szó- ban forgó alapanyagokat. Tekintettel a vámok összességé- ben alacsony szintjére, mindez korlátozott áremelkedést eredményez majd. (127) Más felhasználók kiemelték a Közösség ipara által előállí- tott termékek minőségét és a megrendelések megbízható teljesítését és jelezték, hogy az intézkedések bevezetése saját helyzetüket nem befolyásolja. (128) Így az ideiglenes rendelet bevezető részének (252)–(268) bekezdésében megfogalmazott megállapítások ezennel megerősítést nyernek és semmilyen kényszerítő erejű indok nem szól a kiegyenlítő vámok bevezetése ellen. H) VÉGLEGES ELJÁRÁS 1. Korea (129) A fenti megállapítások ismeretében – bár az országos méretekben nyújtott támogatás arányának súlyozott átlaga Korea esetében még egy minimális küszöbértéket sem ér el – az eljárást az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően meg kell szüntetni. 2. India (130) A támogatásra, az okozott kárra, az okozati összefüggésre, valamint a Közösség érdekére vonatkozó fenti következte- tések alapján megvizsgálták, hogy milyen formában és mértékben kell a végleges kiegyenlítő intézkedéseket beve- zetni, hogy kiküszöböljék a káros támogatások kereskede- lemtorzító hatásait és ismét hatékony versenyfeltételeket teremtsenek a nagy átmérőjű acélhuzalok közösségi pia- cán. (131) Az ideiglenes rendelet bevezető részének (271) bekezdése értelmében meghatározták azt a – kárt még nem okozó – árszínvonalat, amely a Közösség gyártóinak termelési költ- ségeit tekintve még fedezhető és amellyel ésszerű és mél- tányos nyereség érhető el. Társaság Javasolt kiegyen- lítő vám, % Bhansali Bright Bars Pvt Ltd Devidayal Ltd, Mumba Indore Wire Ltd, Indore Isibars/Isinox Ltd, Mumbai Kei Industries Ltd, Delhi Macro Bars and Wires Pvt Ltd, Mumbai Mukand Ltd, Mumbai Raajratna Metal Industries Ltd, Mumbai Triveni Shinton, Mumbai Venus Wire, Indore 18,5 18,4 19,3 13,2 0 25,4 13,2 28,6 0 35,4 (134) Annak érdekében, hogy az együttműködés hiánya semmi- lyen értelemben ne eredményezhessen pozitívumot egyet- len, a vizsgálatban nem közreműködő gyártónak sem, helyénvalónak vélték, hogy a nem együttműködő gazda- sági társaságok esetében – a támogatási programonként együttműködő cégek számára megállapított vámilletékek közül – a legmagasabb tételt alkalmazzák, azaz az Indiában bejegyzett nem együttműködő cégek esetében 48,8 száza- lékot. (135) Az e rendeletben meghatározott egyes vámtételeket a jelen- legi, a támogatások eltörlését szolgáló vizsgálat megállapí- tásainak megfelelően határozták meg. Ezért ezek a vizsgá- lat során feltárt helyzetet Így e vámtételek kizárólag az érintett országból származó és az említett konkrét jogi személyek által előállított termékek behoza- talára vonatkoznak. Ezen előírás rendelkező részében meg nem említett cégek, sem kapcsolt vállalataik által előállított termékek nem élvezhetik az itt megnevezett vámtételek előnyeit, így rájuk a különbözeti vámtételek vonatkoznak. tükrözik. (132) A kárt még nem okozó árszint és az exportőr gyártók ára- inak összehasonlításával határozták meg a Közösség érin- tett iparágának már hátrányt jelentő árrést, amely – egyet- len exportőr gyártó kivételével – minden esetben elérte vagy meghaladta az együttműködő exportőr gyártók támogatásait. (136) A egyéni vámtételekre vonatkozó kérelmeket (pl. adott jogi személy névváltozása esetén) a Bizottságnak haladéktala- nul be kell nyújtani minden, az üggyel kapcsolatos infor- mációval egyetemben különösen, ha névváltozásról, vagy a cég termelő tevékenységében, hazai és külföldi eladásai- ban bekövetkező változásokra vonatkozó adatokról van szó. 11/32. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 47 J) IDEIGLENES VÁMOK BESZEDÉSE (137) Tekintettel az Indiában bejegyzett exportőr gyártókkal kapcsolatban megállapított kiegyenlíthető támogatások összegére és a Közösség iparának okozott károk mértékére, feltétlenül szükséges, hogy – a 618/1999/EK rendelet értelmében – az indiai eredetű és a Közösségbe behozott termékekre kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokat – a kivetett végleges vámoknak megfelelő mértékig – véglegesen beszedjék, hacsak az ideiglenes vámok nem bizonyulnak alacsonyabbnak, mivel ez utóbbi esetben a végleges vámtétel érvényesül. (138) Tekintettel arra, hogy a koreai eredetű, a Közösség területére szállított árukra kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámok beszedését engedélyezni kell, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk (1) Ezennel végleges kiegyenlítő vám kivetésére kerül sor – a legalább 2,5 tömegszázalék nikkelt tartalmazó, kivéve a legalább 28 tömegszázalék és legfeljebb 31 tömegszázalék nikkeltartalmú, illetve legalább 20 tömegszázalék és legfeljebb 22 tömegszázalék krómtartalmú –, az ex 7223 00 19 KN-kód (7223 00 19*90 TARIC kód) alá tartozó, indiai eredetű, 1 mm vagy ennél nagyobb átmérőjű rozsdamentes acélhuzal behozatalára. (2) A nettó, költségmentes a közösség határán, vámfizetés előtti árra alkalmazandó kiegyenlítő vámtétel a következő: Gyártó –Bhansali Bright Bars Pvt Ltd, C-8/3, T. T. C. Industrial Area, Village – Pawne Opposite P. I. L. , Thane – Belapur Road, Navi Mumbai 400 705, india –Devidayal Industries Ltd, Gupta Mills Estate, Reary Road, Mumbai 400 010, India –Indore Wire Company Ltd, Near Fort, Indore 452 006 (M. P. ), India –Isinox Steels Ltd, Indiasteel Complex, Railway Gate No 4, Antop Hill, Wadala, Mumbai 400 037, India Vám mértéke (%) kiegészítő Taric- kód 18,5 A009 18,4 19,3 13,2 A010 A004 A002 –Isibars Ltd Indiasteel Complex, Railway Gate No 4, Antop Hill, Wadala, Mumbai 400 037, India 13,2 A011 –Mukand Ltd, L. B. S. Marg, Kurla, Mumbai 400 070, India –Raajratna Metal Industries Ltd, Sakar – III, Nr Income Tax, Ahmedabad 380 014, Gujarat, India 13,2 28,6 A003 A005 –Venus Wire Industries Ltd, Block No 19, Raghuvanshi Mill Compound, Senapati Bapat Marg, Lower Parel, Mumbai 400 013, India 35,4 A006 –Macro Bars and Wires Pvt. Ltd, 702 Bombay Market Building Taredo Road, Mumbai 400 032, India 25,4 A008 –Kei Industries Ltd, D-90, Okhla Industrial Area Phase-1, New Delhi, India –Triveni Shinton International Ltd. , Kanti Mansion, 6 Murai Mohalla Indore, 400 001, (M. P. ), India – Minden egyéb cég 0 0 A020 A012 48,8 A999 48 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 11/32. kötet (3) Ettől eltérő rendelkezések hiányában, a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók. (4) Az ebben a rendeletben meghatározott egyes vámtételek (szemben az ország egész területén tevékenykedő „egyéb” vállalatokra kivetett vámokkal) kizárólag a megnevezett jogi személy/személyek által előállított és az érintett országból származó termékek behozatalára vonatkoznak. Nem érvényesek azokra az árukra, melyeket olyan vállalkozások állítanak elő, amelyeket ez érvényes rendelet néven nem nevezett. Az egyéni vámtételek alkalmazására vonatkozó igényeket (pl. amennyiben adott jogi személy nevet változtat) haladéktalanul be kell nyújtani – az összes, adott ügyre vonatkozó lényegi információkat is mellékelve, mint a cég termelő tevékenységében, hazai és külföldi értékesítésében bekövetkező változásokat jellemző adatok – a Bizottságnak. A Bizottság – a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációkat követően – az egyes vámtételek igénybevételére jogosult cégek jegyzékét a változásoknak megfelelően módosítja. 2. cikk (1) A 618/1999/EK rendelet értelmében az indiai eredetű, a Közösség területére behozott termékekre kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokat – a végleges vámok mértékéig – végérvényesen be kell szedni. Amennyiben a befizetendő tétel meghaladja vámok véglegesen megszabott mértékét, úgy a különbözetet elengedik. (2) Az 1. cikk (4) bekezdésében említett határozatokat ki kell terjeszteni az ideiglenes kiegyenlítő vámok végleges beszedésére is. 3. cikk A koreai eredetű, 1 mm-nél kisebb átmérőjű, a Közösség területére behozott rozsdamentes acélhuzalra vonatkozó eljárást meg kell szüntetni. A 618/1999/EK rendelet alapján, a Koreából származó behozatalra kivetett ideiglenes kiegyenlítő vámokat elengedik. 4. cikk Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, 1999. július 12-én. a Tanács részéről az elnök S. NIINISTÖ


title: Règlement (CE) n° 1521/1999 de la Commission, du 12 juillet 1999, fixant les droits à l'importation dans le secteur du riz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

formats: pdf print

text: L 177/14 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 13. 7. 1999 R(cid:221)GLEMENT (CE) No 1521/1999 DE LA COMMISSION du 12 juillet 1999 fixant les droits (cid:133) l’importation dans le secteur du riz LA COMMISSION DES COMMUNAUT(cid:144)S EUROP(cid:144)ENNES, (4) vu le trait(cid:130) instituant la Communaut(cid:130) europ(cid:130)enne, vu le r(cid:138)glement (CE) no 3072/95 du Conseil, du 22 d(cid:130)cembre 1995, portant organisation commune du march(cid:130) du riz (1), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2072/98 (2), vu le r(cid:138)glement (CE) no 1503/96 de la Commission, du 29 juillet 1996, portant modalit(cid:130)s d’application du r(cid:138)glement (CE) no 3072/95 du Conseil en ce qui concerne les droits (cid:133) l’impor- tation dans le secteur du riz (3), modifi(cid:130) en dernier lieu par le r(cid:138)glement (CE) no 2831/98 (4), et notamment son article 4, paragraphe 1, (1) (2) (3) consid(cid:130)rant que l’article 11 du r(cid:138)glement (CE) no 3072/ 95 pr(cid:130)voit que, lors de l’importation des produits vis(cid:130)s (cid:133) l’article 1er dudit r(cid:138)glement, les taux des droits du tarif douanier commun sont per(cid:135)us; que, toutefois, pour les produits vis(cid:130)s au paragraphe 2 de cet article, le droit (cid:133) l’importation est (cid:130)gal au prix d’intervention valable pour ces produits lors de l’importation et major(cid:130) d’un certain pourcentage selon qu’il s’agit du riz d(cid:130)cortiqu(cid:130) ou blanchi, diminu(cid:130) du prix (cid:133) l’importation, pour autant que ce droit ne d(cid:130)passe pas le taux des droits du tarif douanier commun; consid(cid:130)rant que, en vertu de l’article 12, paragraphe 3, du r(cid:138)glement (CE) no 3072/95, les prix (cid:133) l’importation caf sont calcul(cid:130)s sur la base des prix repr(cid:130)sentatifs pour le produit en question sur le march(cid:130) mondial ou sur le march(cid:130) d’importation communautaire du produit; consid(cid:130)rant que le r(cid:138)glement (CE) no 1503/96 a fix(cid:130) des modalit(cid:130)s d’application du r(cid:138)glement (CE) no 3072/95 en ce qui concerne les droits (cid:133) l’importation dans le secteur du riz; consid(cid:130)rant que les droits (cid:133) l’importation sont appli- cables jusqu’(cid:133) ce qu’une nouvelle fixation entre en vigueur; qu’ils restent (cid:130)galement en vigueur si aucune cotation n’est disponible dans la source de r(cid:130)f(cid:130)rence pr(cid:130)vue (cid:133) l’article 5 du r(cid:138)glement (CE) no 1503/96 au cours des deux semaines pr(cid:130)c(cid:130)dant la prochaine fixation p(cid:130)riodique; consid(cid:130)rant qu’en application de l’article 4 paragraphe 1 premier alin(cid:130)a du r(cid:138)glement (CE) no 1503/96, il y a lieu de fixer les droits (cid:133) l’importation applicables dans le secteur du riz et de pr(cid:130)voir express(cid:130)ment une applica- tion de ces derniers, plus avantageux pour les op(cid:130)ra- teurs, (cid:133) partir du 8 juillet 1999; consid(cid:130)rant que, afin de permettre le fonctionnement normal du r(cid:130)gime des droits (cid:133) l’importation, il convient de retenir pour le calcul de ces derniers les taux de march(cid:130) constat(cid:130)s au cours d’une p(cid:130)riode de r(cid:130)f(cid:130)rence; consid(cid:130)rant que l’application du r(cid:138)glement (CE) no 1503/ 96 conduit (cid:133) fixer les droits (cid:133) l’importation conform(cid:130)- ment aux annexes du pr(cid:130)sent r(cid:138)glement, (5) (6) (7) A ARR(cid:219)T(cid:144) LE PR(cid:144)SENT R(cid:221)GLEMENT: Article premier Les droits (cid:133) l’importation dans le secteur du riz vis(cid:130)s (cid:133) l’article 11, paragraphes 1 et 2, du r(cid:138)glement (CE) no 3072/95, sont fix(cid:130)s (cid:133) l’annexe I du pr(cid:130)sent r(cid:138)glement sur la base des (cid:130)l(cid:130)ments repris (cid:133) l’annexe II. Article 2 Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement entre en vigueur le 13 juillet 1999. Il est applicable (cid:133) partir du 8 juillet 1999. Le pr(cid:130)sent r(cid:138)glement est obligatoire dans tous ses (cid:130)l(cid:130)ments et directement applicable dans tout (cid:144)tat membre. Fait (cid:133) Bruxelles, le 12 juillet 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 329 du 30. 12. 1995, p. 18. (2) JO L 265 du 30. 9. 1998, p. 4. (3) JO L 189 du 30. 7. 1996, p. 71. (4) JO L 351 du 29. 12. 1998, p. 25. 13. 7. 1999 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes L 177/15 ANNEXE I Droits (cid:133) l’importation applicables au riz et aux brisures Code NC 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 Pays tiers (sauf ACP et Bangladesh) (3) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 202,90 202,90 202,90 232,76 202,90 202,90 202,90 232,76 425,65 425,65 425,65 (7) 425,65 425,65 425,65 (7) 425,65 425,65 425,65 (7) 425,65 425,65 425,65 (7) (7) ACP (1) (2) (3) 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 66,68 66,68 66,68 77,12 66,68 66,68 66,68 77,12 136,58 136,58 136,58 146,86 136,58 136,58 136,58 146,86 136,58 136,58 136,58 146,86 136,58 136,58 136,58 146,86 45,38 Droit (cid:133) l’importation (5) Bangladesh (4) Basmati Inde et Pakistan (6) (cid:144)gypte (8) (en EUR/t) 0,00 0,00 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 97,11 97,11 97,11 112,04 97,11 97,11 97,11 112,04 197,92 197,92 197,92 212,59 197,92 197,92 197,92 212,59 197,92 197,92 197,92 212,59 197,92 197,92 197,92 212,59 (7) 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 152,18 152,18 152,18 174,57 152,18 152,18 152,18 174,57 319,24 319,24 319,24 341,25 319,24 319,24 319,24 341,25 319,24 319,24 319,24 341,25 319,24 319,24 319,24 341,25 105,00 (1) Pour les importations de riz originaire des (cid:144)tats ACP, le droit (cid:133) l’importation est applicable dans le cadre du r(cid:130)gime d(cid:130)fini par les r(cid:138)glements (CE) no 1706/98 du Conseil (JO L 215 du 1. 8. 1998, p. 12) et (CE) no 2603/97 de la Commission (JO L 351 du 23. 12. 1997, p. 22), modifi(cid:130). (2) Conform(cid:130)ment au r(cid:138)glement (CE) no 1706/98, les droits (cid:133) l’importation ne sont pas appliqu(cid:130)s aux produits originaires des (cid:144)tats d’Afrique, des Cara(cid:139)bes et du Pacifique et import(cid:130)s directement dans le d(cid:130)partement d’outre-mer de la R(cid:130)union. (3) Le droit (cid:133) l’importation de riz dans le d(cid:130)partement d’outre-mer de la R(cid:130)union est d(cid:130)fini (cid:133) l’article 11, paragraphe 3, du r(cid:138)glement (CE) no 3072/95. (4) Pour les importations de riz, except(cid:130) les brisures de riz (code NC 1006 40 00), originaires du Bangladesh, le droit (cid:133) l’importation est applicable dans le cadre du r(cid:130)gime d(cid:130)fini par les r(cid:138)glements (CEE) no 3491/90 du Conseil (JO L 337 du 4. 12. 1990, p. 1) et (CEE) no 862/91 de la Commission (JO L 88 du 9. 4. 1991, p. 7), modifi(cid:130). (5) L’importation de produits originaires des PTOM est exempt(cid:130)e de droit (cid:133) l’importation, conform(cid:130)ment (cid:133) l’article 101 paragraphe 1 de la d(cid:130)cision 91/482/CEE du Conseil (JO L 263 du 19. 9. 1991, p. 1), modifi(cid:130)e. (6) Pour le riz d(cid:130)cortiqu(cid:130) de la vari(cid:130)t(cid:130) Basmati originaire d’Inde et du Pakistan, r(cid:130)duction de 250 EUR par tonne [article 4 bis du r(cid:138)glement (CE) no 1503/96, modifi(cid:130)]. (7) Droit de douane fix(cid:130) dans le tarif douanier commun. (8) Pour les importations de riz originaire et en provenance d’(cid:144)gypte, le droit (cid:133) l’importation est applicable dans le cadre du r(cid:130)gime d(cid:130)fini par les r(cid:138)glements (CE) no 2184/96 du Conseil (JO L 292 du 15. 11. 1996, p. 1) et (CE) no 196/97 de la Commission (JO L 31 du 1. 2. 1997, p. 53). L 177/16 FR Journal officiel des Communaut(cid:130)s europ(cid:130)ennes 13. 7. 1999 ANNEXE II Calcul des droits (cid:133) l’importation dans le secteur du riz 1. Droit (cid:133) l’importation (EUR/t) (1) 232,76 455,00 202,90 425,65 (1) Paddy Brisures d(cid:130)cortiqu(cid:130) blanchi d(cid:130)cortiqu(cid:130) blanchi Type Indica Type Japonica 2. (cid:144)l(cid:130)ments de calcul: a) Prix caf Arag (EUR/t) b) Prix fob (EUR/t) c) Frets maritimes (EUR/t) d) Source (1) Droit de douane fix(cid:130) dans le tarif douanier commun. — — — — 350,26 305,08 406,03 439,16 — — — — 376,68 409,81 29,35 29,35 USDA USDA Op(cid:130)rateurs Op(cid:130)rateurs — — — —