title: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa

eurovoc_concepts:
EU national
application of EU law
free movement of persons
human rights
public order

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 19. 07. 1999 KOM(l 999)372 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM SÄRSKILDA ÅTGÄRDER SOM GÄLLER UTLÄNDSKA MEDBORGARES RÖRLIGHET OCH BOSÄTTNING OCH SOM ÄR BERÄTTIGADE MED HÄNSYN TILL ALLMÄN ORDNING, SÄKERHET ELLER HÄLSA (Direktiv 64/221/EEG) 1. INLEDNING 1. 1. Bakgrund 1. 2. Varför ett meddelande? 2. TOLKNINGSGRUND 2. 1. Tillämpningsområde för direktiv 64/221/EEG 2. 2. Grundläggande principer och rättigheter 3. RIKTLINJER FÖR TILLÄMPNINGEN 3. 1. Grunderna mot bakgrund av unionsmedborgarskapet 3. 1. 1. Allmän ordning 3. 1. 2. Allmän säkerhet 3. 1. 3. Allmän hälsa 3. 2. Inresa och bosättning 3. 3. Utvisning och andra åtgärder 3. 3. 1. Bedömning av hot 3. 3. 2. Beslut om en åtgärd 3. 4. Särskilda gruppers rättigheter 3. 4. 1. Långtidsbosatta 3. 4. 2. Familjemedlemmar 3. 5. Möjligheter till överprövning 3. 5. 1. Rättsmedel och skydd 3. 5. 2. Rätt att ansöka på nytt 4. SLUTSATSER 3 3 3 5 5 6 9 9 9 10 11 12 13 13 16 19 19 20 20 20 22 24 1. INLEDNING 1. 1. Bakgrund Fri rörlighet för personer är en av de grundläggande rättigheter som garanteras genom gemenskapsrätten. Enligt artikel 18. 1 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen skall varje unionsmedborgare ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i fördraget och i bestämmelserna om genomförande av fördraget1. I synnerhet kan medlemsstaterna, enligt artiklarna 39. 3, 46. 1 och 55 i EG-fördraget, införa inskränkningar i rätten till fri rörlighet där sådana är motiverade av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Sådana åtgärder måste stå i överensstämmelse med villkoren och förutsättningarna enligt rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 19642. Direktivets syfte är att erbjuda personerna i fråga skydd och garantier då medlemsstaterna tillgriper åtgärder med åberopande av allmän säkerhet, ordning eller hälsa, emedan dessa skäl utgör undantag från de grundläggande fri- och rättigheter som unionsmedborgarna tillerkänns genom fördraget och därför bör tolkas strikt och i ljuset av fördragets samtliga bestämmelser. Föremålet för detta meddelande är den riktiga tillämpningen och tolkningen av detta direktiv. 1. 2. Varför ett meddelande? Direktiv 64/221/EEG är från 1964. Dess bestämmelser har med åren fått en omfattande uttolkning och utveckling genom en rad avgöranden av Europeiska gemenskapernas domstol, vilken kulminerade nyligen genom fallet Donatella Calfa3. Den europeiska integrationens utveckling, och i synnerhet införandet av begreppet unionsmedborgarskap i artikel 18 i EG-fördraget, har likaså förändrat den bakgrund mot vilken direktivet skall tolkas. Samtidigt har kommissionen fått ta emot ett stadigt ökande antal klagomål rörande direktivets tillämpning. Dessa antyder att det finns stora skillnader i medlemsstaternas tolkning och genomförande av några av dess grundläggande principer. i 2 3 I artikel 18 ges unionsmedborgarna en grundläggande och individuell rättighet, vilken kan utövas utanför ramen för näringsverksamhet. I artikel 18. 2 klargörs att rådet kan anta bestämmelser i syfte att underlätta utövandet av dessa rättigheter. I Europaparlamentets resolution om andra rapporten från kommissionen om unionsmedborgarskap (C4-00291/97, EGT C 226, 20. 7. 1998, s. 61, rapport KOM(97) 230, slutlig, 27. 5. 1997) och i handlingsplanen för den inre marknaden (CSE(98)1 slutlig, 4. 6. 1997), vilken Europeiska rådet i Amsterdam ställde sig bakom, har redan yrkats på bestämmelser med denna innebörd. EGT 56, 4. 4. 1964, s. 850-857. Rättslig grund för direktivet är artikel 46. 2 i EG-fördraget. Mål C-348/96, i vilket domstolens avgörande avgavs den 19 januari 1999. Anmärkning: Bilagan till detta meddelande innehåller en förteckning över de mest relevanta avgörandena av domstolen. Kommissionen anser därför att det är dags att fästa uppmärksamheten på några av de viktigaste problem som uppstår vid genomförandet av direktivet och att ge vägledning beträffande hur dessa kan lösas. Förhoppningen är att detta meddelande, genom att erbjuda såväl medlemsstater som unionsmedborgare information och bistånd, kan leda till att antalet fall av överträdelser i framtiden kan minskas. Detta meddelande måste också ses mot bakgrund av kommissionens åtagande för att säkerställa att gemenskapsrätten tillämpas korrekt och för att föra unionen närmare sina medborgare, i synnerhet genom bättre information om medborgarnas rättigheter enligt fördragen. Kommissionen utvecklar i samma anda mekanismer för att kunna föra en verklig dialog med medborgarna, genom vilken kommissionen får in ett återflöde av information om den dagliga tillämpningen av gemenskapsrätten. Följande särskilda problem kommer att tas upp i detta meddelande: Inresa och bosättning: • Onödig försening vid behandling av ansökan om uppehållstillstånd (artikel 5). Utvisning och andra åtgärder: • • • Den roll som tidigare domar spelar vid bedömningen av om ett hot föreligger mot allmän ordning eller säkerhet (artikel 3. 2). Allmänprevention: då samtliga personer som tillhör en viss grupp anses utgöra ett hot mot allmän ordning eller säkerhet, utan någon enskild bedömning (artikel 3. 1). Brister i informationen till personerna i fråga om vidtagna åtgärder eller om skälen för och/eller följderna av sådana åtgärder (artikel 6). • Lagring av personuppgifter som samlas in om personerna i fråga, t. ex. inom Schengens informationssystem eller i nationella system (artikel 6). Särskilda gruppers ställning: • Utvisning av andra generationens invandrare eller av personer som varit bosatta i landet under lång tid. • Ställningen för de medborgare i tredje land som är familjemedlemmar till personer som omfattas av gemenskapsrätten (artikel 1). • Ställningen för medborgare i tredje land vilka inte omfattades av gemenskapsrätten då åtgärden vidtogs, men som senare kommit att omfattas, antingen i egenskap av unionsmedborgare eller som familjemedlem till sådan (artikel 1). Rättsmedel: • Brister i den förnyade behandlingen av fallen. 2. TOLKNINGSGRUND 2. 1. Tillämpningsområde för direktiv 64/221/EEG Direktivets tillämpningsområde ifråga om personer Domstolen har uttalat att rätten för medborgarna i en medlemsstat att inresa i en annan medlemsstats territorium och att bosätta sig där tillerkänns varje person som faller inom gemenskapsrättens tillämpningsområde. 4 i medlemsstater, vilka reser Direktivet gäller samtliga medborgare till en annan medlemsstat i egenskap av arbetstagare, egenföretagare eller mottagare av tjänster5. Dess tidigare arbetstagare och tillämpningsområde har senare utvidgats för att omfatta egenföretagare som kvarstannar i en annan medlemsstat sedan de avslutat sin verksamhet6. Direktivet gäller även inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, med undantag för artikel 4. 37. På basis av artikel 2. 2 i direktiven 90/364/EEG8 (allmän rätt till bosättning), längre är yrkesverksamma) och 93/96/EEG10 90/365/EEG9 (personer som inte Mål 48/75 Royer, punkt 31. Avgörandet av om en enskild är medborgare i en medlemsstat skall endast ske med hänvisning till den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning (se EG-fördraget, Förklaring (nr 2) om medborgarskap i en medlemsstat). Samma princip tillämpas i Europeiska konventionen om medborgarskap av den 6. 11. 1997, från Europarådet (Europarådets traktatsamling nr 166). Se även domstolens praxis i målen C-369/90 Micheletti (Rec. [1992] s. 1-4239) och 292/86 Gullung (Rec. [1988] s. 111) om dubbelt medborgarskap och fri etableringsrätt. Se artiklarna 39, 43 och 49 i EG-fördraget. Likaså förordning (EEG) nr 1612/68, EGT L 257, 19. 10. 1968, s. 2, i dess lydelse efter den senaste ändringen genom förordning (EEG) nr 2434/92, EGT L245, 26. 8. 1992, s. 1, direktiv 68/360/EEG, EGT L 257, 19. 10. 1968, s. 13 samt direktiv 73/148/EEG, EGT L 172, 28. 6. 1973, s. 14. I de förenade målen 286/82 och 26/83 Luisi & Carbone har domstolen (punkt 16) klargjort vilka grupper som skall betraktas som mottagare av tjänster. Direktiv 72/194/EEG, EGT L 121, 26. 5. 1972, s. 32 och direktiv 75/35/EEG, EGT L 14, 20. 1. 1975, s. 14. 7 Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, bilaga V, Fri rörlighet för arbetstagare förteckning återfinns i artikel 28, EGT L 1, 3. 1. 1994, s. 325. EGT L 180, 13. 7. 1990, s. 26. 9 EGT L 180, 13. 7. 1990, s. 28. 10 EGT L 317, 18. 12. 1993, s. 59. (studerande) gäller direktiv 64/221/EEG inom tillämpningsområdet för dessa direktiv. Direktivet är tillämpligt på make/maka och andra familjemedlemmar oavsett medborgarskap. i enlighet med artikel 1. 2 Åtgärder som omfattas av direktivet Domstolen har i målet 30/77 Bouchereau11 slagit fast att en "åtgärd", i den betydelse det har i direktivet, är varje handling som påverkar rättigheterna att inresa och fritt bosätta sig i medlemsstaterna under samma förutsättningar som medborgare i värdstaten för personer som omfattas av artikel 39 i fördraget. Gemenskapsrätten12 ger även medborgare rätt att lämna sin medlemsstats territorium för att resa in på en annan medlemsstats territorium och ursprungsmedlemsstaten bör därvid utfärda identitetskort eller pass eller förnya dessa handlingar för sådana medborgare. Medlemsstaten kan emellertid vägra att göra detta eller begränsa denna rätt på grund av hänsyn till allmän ordning, exempelvis i fall då personer skall påbörja länge i proportionalitetsprincipen respekteras. om vapenvägrare, sin militärtjänst fråga eller så Ej tillämpligt på rent nationella situationer Direktivet är inte tillämpligt på situationer som är rent interna för en medlemsstat. Mål C- 297/88 Dzodzi rörde situationen för en medborgare i tredje land som, enbart på grundval av att medborgaren var gift med en medborgare i en medlemsstat, hävdade en rätt att bosätta sig eller stanna kvar på denna medlemsstats territorium. Medborgaren i medlemsstaten hade dock aldrig begagnat sig av sin rätt till fri rörlighet genom att arbeta eller bosätta sig familjemedlem och i någon annan medlemsstat med denna gemenskapsrätten var därför inte tillämplig. 2. 2. Grundläggande principer och rättigheter Direktivet skall tolkas mot bakgrund av den grundläggande principen om fri rörlighet. Alla begränsningar av enskilda personers rätt till fri rörlighet måste bedömas i förhållande till de grundläggande principerna och rättigheterna. Europeiska unionen är grundad på respekten för frihet, demokratiska principer, respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter och rättsstaten samt, mer specifikt, på respekt för de grundläggande rättigheter som stadfästs i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (artikel 6 i Fördraget om Europeiska unionen). Denna grundval för unionen har ytterligare stärkts genom Amsterdamfördraget, med en bestämmelse som gör det möjligt att tillfälligt upphäva en medlemsstats rättigheter om denna allvarligt och ihållande åsidosatt dessa principer (artikel 7 i Fördraget om Europeiska unionen). 11 Punkt 21. 12 Direktiv 68/360/EEG, EGT L 257, 19. 10. 1968, s. 13, artikel 2, vilken också i sak skall tillämpas på de andra direktiven om rätt till bosättning. Även om gemenskapen som sådan inte kan underteckna Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna13, så har samtliga medlemsstater undertecknat konventionen. Gemenskapens viktigaste institutioner förklarade redan 1977 att de respekterar denna konventions principer14 och domstolen har slagit fast att den kommer att trygga respekten för de grundläggande rättigheterna i konventionen, då den tolkar och tillämpar gemenskapsrätten. 15 tillämpning innebär att varje Det betyder att medlemsstaterna vidtar varje åtgärd rörande nekande av inresa eller utvisning av gemenskapsmedborgare mot en allmän bakgrund av respekt för mänskliga rättigheter och demokratiska principer. Detta i medlemsstaterna av begreppen allmän ordning och allmän säkerhet inte bara kommer att vara föremål för en noggrann granskning, så att tillämpningsområdena inte kan fastställas ensidigt av respektive medlemsstat utan att vara föremål för kontroll från gemenskapens institutioners sida16 men också att en sådan granskning med utgångspunkt i gemenskapsrätten kommer att företas med de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna för ögonen, så som de befästs i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna17. Vidare är det osannolikt, på grund av denna gemensamma bakgrund (och den möjlighet att tillfälligt upphäva rättigheterna för en medlemsstat som nu ytterligare stärker densamma), att ett eventuellt begagnande av rätten att neka inresa eller att utvisa skulle äventyra den berörda unionsmedborgarens grundläggande rättigheter i en annan medlemsstat. Vidare måste de åtgärder som vidtas för att trygga allmän ordning, säkerhet eller hälsa tillämpas i enlighet med proportionalitetsprincipen. Då konsekvenserna av en utvisning eller av ett nekande av återinresa ofta är synnerligen allvarliga för personen i fråga och dennes familj, bör medlemsstaterna säkerställa att de åtgärder som vidtas står i proportion 13 Domstolens yttrande 2/94 av den 28 mars 1996, 1996 REG, 1759, punkterna 34-36. 14 Gemensam förklaring av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 5 april 1977 (EGT C 103, 27. 4. 1977, s. 1). Ovan nämnda yttrande 2/94, punkt 33. Mål 36/75 Rutili, punkt 27. 17 Självfallet är den i artikel 8 i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter fastslagna rätten till familjeliv av särskilt intresse. Men även begränsningarna avseende medlemsstaternas behörighet i fråga om utlänningskontroll utgör endast en särskild yttring av den regel som fastställs i undantaget från artiklarna 8, 9, 10 och 11 samt från artikel 2 i protokoll nr 4 till konventionen, nämligen att dessa grundläggande fri- och rättigheter inte får underkastas andra inskränkningar med hänsyn till statens säkerhet och den allmänna säkerheten än sådana som är "nödvändiga. ! ett demokratiskt samhälle". Se mål 36/75 Rutili, punkt 32. de intressen berättigade åtgärder. söker till Proportionalitetsprincipen kräver att det finns ett skäl som berättigar en åtgärd, en berättigad balans mellan åtgärden och dess syfte samt en berättigad balans mellan den enskildes intresse och den berörda statens intresse. skydda genom dessa de Den enda grundläggande rättighet som, av uppenbara skäl, inte kan tillämpas på vanligt sätt i fråga om nekande av inresa eller utvisning, är förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet. En stat kan enligt internationell rätt inte neka sina egna medborgare inresa eller utvisa dem. 18 Å andra sidan kan en stat inte särbehandla sina egna medborgare i förhållande till andra unionsmedborgare i fråga om uppträdande som anses utgöra ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. Om ett sådant uppträdande av statens egna medborgare inte är föremål för allvarliga repressiva åtgärder kan det inte utgöra grund för att utvisa andra unionsmedborgare. 19 18 Mål C-171/96 Roque mot Jersey och mål C-348/96 Donatella Calfa. 19 Förenade målen 115 och 116/81 Adoui och Cornuaille, punkt 8. 3. RIKTLINJER FÖR TILLÄMPNINGEN 3. 1. Grunderna mot bakgrund av unionsmedborgarskapet 3. 1. 1. Allmän ordning Varken i fördraget eller i sekundärlagstiftningen definieras begreppen allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän hälsa. Det gör att medlemsstaterna har diskretionär behörighet att fastställa omfattningen av dessa begrepp i enlighet med nationell rätt och praxis. Direktiv 64/221/EEG rör inte dessa begrepp, utan snarare åtgärder som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Begreppen fanns i nationell lagstiftning och praxis innan Europeiska gemenskapen bildades och har utvecklats med tiden. I den nationella lagstiftningen används inga exakta definitioner av dessa begrepp och dessutom överlappar begreppen åtminstone delvis varandra. Tillämpningsområdet för begreppen allmän ordning, allmän säkerhet och allmän hälsa bör inte på ett konstlat sätt inskränkas genom att man ger dem en exakt och uttömmande definition. Detta skulle vara oerhört svårt och skulle inte fylla något egentligt syfte. Det innebär emellertid inte att medlemsstaterna när de motiverar åtgärder på dessa grunder har befogenhet att fritt definiera och tolka dessa begrepp enligt sin egen praxis och sedvänja. Man bör klart hålla isär de faktiska överträdelserna av allmän ordning, säkerhet och hälsa, vilka inte nödvändigtvis medför att medlemsstaten vidtar någon åtgärd, och medlemsstatens hantering av och beslut i frågan om huruvida man faktiskt skall vidta en åtgärd. När medlemsstaten beslutar om den skall vidta en åtgärd eller inte, kringgärdas den av gemenskapsrätten i dess helhet, i synnerhet de grundläggande principerna och rättigheterna samt av unionsmedborgarskapet. Medlemsstaterna har diskretionär tolkningsbefogenhet och medlemsstaternas nationella lagstiftning och praxis kan bara tillämpas inom ramen för gemenskapsrätten. Att medlemsstaterna äger diskretionära befogenheter berättigar inte till godtycklig användning av dessa, exempelvis att vidta åtgärder enbart på grundval av en persons ras eller religiösa bakgrund. De nationella tolkningarna av begreppen allmän ordning, allmän säkerhet och allmän hälsa kan emellertid gradvis närma sig varandra, allt eftersom den europeiska integrationen framskrider. Följaktligen kan därmed den nationella tolkningen och praxis vid tillämpningen av dessa begrepp ändras därefter. Nationell lagstiftning och praxis är fortfarande tillämpliga i fråga om de medborgare i tredje land som inte omfattas av gemenskapsrätten i egenskap av familjemedlemmar20. Det nya begreppet unionsmedborgarskap skall beaktas vid den samlade bedömningen av en unionsmedborgares situation när nationella myndigheter överväger att utvisa eller neka 20 Se KOM(99)3 slutlig, 27. 1. 1999, Förslag till rådets direktiv om en utvidgning av friheten att tillhandahålla tjänster över gränserna till att även omfatta tredjelandsmedborgare som har etablerat sig inom gemenskapen samt Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om utstationering av arbetstagare från tredje land i samband med tillhandahållande av tjänster över gränserna. Se även beslut nr 1/80 fattat av associeringsrådet EEG-Turkiet den 19 september 1980 rörande den fria rörligheten för turkiska arbetstagare. honom eller henne inresa av skäl som rör allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Nationella myndigheter skall till fullo följa artikel 18 i EG-fördraget när de överväger att tillämpa direktiv 64/221/EEG på en unionsmedborgare. Detta gäller särskilt för vissa kategorier av unionsmedborgare: medborgare i andra medlemsstater som antingen fötts eller sedan barndomen bott i den medlemsstat där de är bosatta och som har så gott som all kulturell och social anknytning samt familjeanknytning till den medlemsstaten, liksom andra långtidsbosatta och minderåriga (se t. ex. avsnitt 3. 4. 1 nedan). 21 Åberopande av allmän ordning, säkerhet eller hälsa kan inte användas för att tjäna ekonomiska syften och de ekonomiska syftena kan inte utgöra någon sådan grund. Detta har uttryckligen förbjudits i direktiv 64/221/EEG, artikel 2. 2. Gemenskapsrätten har på denna punkt ett bredare tillämpningsområde än de relevanta bestämmelserna i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i vilken åtgärder som anses nödvändiga för ett lands ekonomiska välstånd är tillåtna. Vidare berättigar inte bristande resurser i sig till åtgärder som vidtas av hänsyn till allmän ordning vid inresa i landet, då medlemsstaterna vid inresan inte ens tillåts ställa frågor om resans syfte och längd eller om vilka ekonomiska tillgångar personen har vid platsen för inresan. 3. 1. 2. Allmän säkerhet Kommissionen inser till fullo medlemsstaternas behöv av att trygga sin säkerhet. Kriteriet allmän säkerhet ger medlemsstaterna tämligen vida diskretionära befogenheter. Emellertid är dessa diskretionära befogenheter inte ens i mycket känsliga frågor obegränsade och viss öppenhet krävs. På grundval av de anger, bör gemenskapsinstitutionerna åtminstone kunna bedöma om en person verkligen utgör ett hot mot den allmänna säkerheten och om ett sådant hot är tillräckligt allvarligt för att motivera den åtgärd som vidtas under åberopande av hänsyn till allmän säkerhet. staten fråga som skäl i Vidare bör personen i fråga, så långt det är möjligt utan att statens säkerhet äventyras, delges skälen. I fall som rör statens säkerhet finns en konflikt mellan den enskildes och statens intressen. Det finns situationer då medlemsstaterna är skyldiga att vidta åtgärder 21 Se Andra rapporten från kommissionen om unionsmedborgarskap (KOM(97) 230 slutlig, 27. 5. 1997) beträffande beereDnet unionsmedborearskaD. beträffande begreppet unionsmedborgarskap. Se mål 352/85 Bondvan Adverteerders, punkt 34. 23 Domstolen har i mål 68/89 Kommissionen mot Nederländerna, punkt 13, uttalat att en skyldighet att besvara frågor som ställs av gränskontrolltjänstemän inte kan utgöra någon förutsättning för att en medborgare från en medlemsstat skall få tillträde till en annan medlemsstats territorium. Avgörandet bekräftar att detta förbud omfattar frågor rörande syftet med vistelsen och dess längd samt vilka ekonomiska tillgångar en person har. Vidare återfinns i artikel 2. 2 ett förbud mot att åberopa hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa för att tjäna ekonomiska syften och detta utgör en av de uttryckliga begränsningar av medlemsstaternas diskretionära behörighet som finns i direktivet. 10 för att skydda grundläggande samhällsintressen, men de bör tillämpa kriteriet statens säkerhet i så begränsad utsträckning som möjligt. 3,1. 3. Allmän hälsa I artikel 4 i direktivet införs begränsningar för åberopande av allmän hälsa och bilagan till direktivet innehåller en förteckning över de sjukdomar eller grupper av sjukdomar som omfattas av tillämpningsområdet för kriteriet allmän hälsa. 25 I bilagan slås fast att drogberoende och mentalsjukdom kan hota den allmänna ordningen eller säkerheten, men inte den allmänna hälsan. Enligt direktivet tillåts medlemsstaterna även att vägra ett första uppehållstillstånd för personer med någon av de sjukdomar eller något av de handikapp som räknas upp i bilagan. Man bör observera att en vägran att förnya ett uppehållstillstånd eller en utvisning av en innehavare av uppehållstillstånd inte är tillåtet med åberopande av allmän hälsa. Rätten att förvägra ett första uppehållstillstånd ger medlemsstaterna en möjlighet att kräva av en person att denne företer ett läkarintyg om detta stadgas i nationell rätt och om syftet med ett sådant intyg är att fastställa att personen inte lider av någon av de sjukdomar som nämns i bilagan. Medlemsstaterna kan emellertid inte ställa upp något generellt krav på att medborgare i en annan medlemsstat före inresa i landet måste förete bevis på att de inte lider av någon i bilagan nämnd sjukdom. Skälet allmän hälsa är något otidsenligt, mot bakgrund av graden av integration inom Europeiska unionen idag och utvecklingen av nya sätt att hantera folkhälsoproblem. Inskränkningar av den fria rörligheten kan därför inte längre anses utgöra nödvändiga och effektiva sätt att lösa folkhälsoproblem på. Läget är radikalt annorlunda jämfört med 1964, även om begreppet allmän hälsa fortfarande är en del av gemenskapsrätten. 26 25 26 Domstolen har i förenade målen 115 och 116/81 Adoui och Cornuaille tolkat hänsynen till "statens säkerhet". I punkt 13 i avgörandet sägs att "det följer av direktivets syfte att underrättelsen om de skäl som ligger till grund för beslutet skall vara tillräckligt detaljerad och preciserad så att det är möjligt för den ifrågavarande personen att försvara sina intressen" och vidare att "det är dock under alla omständigheter tillräckligt att underrättelsen avfattas pä ett sådant sätt att personen i fråga förstår beslutets innehåll och verkan". Inga sjukdomar eller grupper av sjukdomar har hittills fogats till förteckningen. som I de dokument lider av hiv/aids att nämnas. Eftersom begreppet allmän hälsa fortfarande finns i gemenskapsrätten, förtjänar den fria rörligheten för personer som godkänts av gemenskapsinstitutionerna har man klart uttalat att personer som drabbats av hiv/aids skall garanteras full respekt med avseende på den fria rörligheten för personer och likabehandling. Kommissionen förkastar användningen av åtgärder som skulle kunna leda till social utslagning, diskriminering eller stigmatisering av personer med hiv/aids. Se bl. a. slutsatserna från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet av den 15 maj 1987 om AIDS (EGT C 178, 7. 7. 1987, s. 1), slutsatserna från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet av den 31 maj 1988 om AIDS (EGT C 197, 27. 7. 1988, s. 8), resolutionen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet av den 22 december 1989 om kampen mot AIDS (EGT C 10, 16. 1. 1990, s. 3) och Europaparlamentets och rådets beslut nr 11 3. 2. Inresa och bosättning Formaliteter Domstolen har påpekat att blott det faktum att en medborgare i en medlemsstat underlåter att uppfylla de rättsliga formkraven för tillträde, rörlighet och bosättning för utlänningar inte kan utgöra grund för ett beslut om utvisning. 27 Domstolen har även bekräftat detta i fråga om en persons underlåtenhet att tillkännage sin närvaro och att avge en förklaring om bosättning. 28 I artikel 3. 3 i direktiv 64/221/EEG stadgas att det faktum att ett identitetskort eller pass upphört att gälla inte skall utgöra skäl för utvisning, även om det är möjligt att vända avvisa en person vid gränsen om denne saknar giltigt identitetskort eller pass. Kommissionen anser att det inte bör finnas något hot om utvisning knutet till förfarandet för att förnya uppehållstillstånd och att ett sådant hot skulle anses strida mot direktivet. Underlåtenhet att ansöka om förlängning av uppehållstillstånd skulle inte kunna utgöra grund för ett beslut om utvisning, även om en administrativ sanktion, t. ex. ett vite som står i proportion till en sådan underlåtenhet och som inte innebär en diskriminering, skulle vara godtagbar. Domstolen har uttalat att inskränkningar på grundval av allmän ordning, säkerhet eller hälsa inte skall anses införa ett villkor som måste uppfyllas innan rätten till inresa och bosättning förvärvas, utan att de, i enskilda fall då tillräckliga skäl föreligger, ger möjlighet att införa begränsningar avseende utövandet av en rättighet som direkt följer av fördraget. 29 Jämlikt artikel 5. 2 i direktivet medges att värdmedlemsstaten, i de fall detta anses vara av vikt, begär att ursprungsmedlemsstaten skall lämna information om eventuell tidigare brottslighet. I artikeln görs klart att sådana förfrågningar inte får göras rutinmässigt. 647/96/EG av den 29 mars 1996 om antagande av ett åtgärdsprogram för gemenskapen för att förebygga aids och vissa andra överförbara sjukdomar inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet (1996-2000), (EGT L 95, 16. 4. 1996, s. 16). 27 Mål 48/75 Royer, punkt 38. Se även mål C-363/89 Roux, punkt 11 och rapporten från expertgruppen på hög nivå för fri rörlighet för personer, under Simone Veils ordförandeskap, vilken förelades kommissionen den 18 mars 1997 samt uppföljningen av denna rapport (KOM(1998) 403 slutlig, 1. 7. 1998). Expertgruppen på hög nivå ansåg det vara särskilt angeläget att, i motsats till vad som ofta är fallet i berörda medlemsstater, det faktum att man inte har något giltigt uppehållstillstånd aldrig i sig bör få leda till hot om utvisning. 28 Mål 118/75 Watson och Belmann, punkt 20. 29 Mål 321/87 Kommissionen mot Belgien, punkt 10. 12 Samma principer gäller även visering for familjemedlemmar som är medborgare i tredje land. Följaktligen bör inte något hot om utvisning följa på en underlåtelse att ansöka om förlängning av viseringar. Policyn i fråga om visering bör inte användas som ett sätt att förhindra verkliga familjemedlemmar från att åtnjuta de rättigheter de har enligt gemenskapsrätten. Tidsbegränsning för hantering av ansökningar Kommissionen vill erinra om vikten av att respektera den frist som föreskrivs i artikel 5 i direktivet. Om denna frist inte respekteras, bryter en medlemsstat mot en av de grundläggande rättigheter och garantier som ges genom direktivet. Det bör framhållas att uppehållstillståndet i normalfallet, när den sökande väl har tillhandahållit allt som enligt det relevanta direktivet om rätt till bosättning erfordras för styrkande, skall utfärdas utan onödig tidsutdräkt30, exempelvis under motsvarande tid som det vanligen tar för det nationella identitetskortet eller passet att utfärdas. Fristen på ett halvår utgör ett undantag och är endast relevant i de fall då det finns några särskilda orsaker att undersöka om skäl föreligger avseende allmän ordning, säkerhet eller hälsa. En blockering som orsakas av eventuell fördröjning med att utfärda uppehållstillståndet, kan förorsaka personen i fråga olika problem. Det är viktigt att tänka på att uppehållstillståndet endast har ett deklaratoriskt värde och tjänar som bevis. 31 Det styrker bara rätten till bosättning och utgör inte någon förutsättning för andra rättigheter som en person som är bosatt i en annan medlemsstat har. 3. 3. Utvisning och andra åtgärder 3. 3. 1. Bedömning av hot Samlad bedömning Kommissionen vill framhålla vikten av en samlad bedömning av samtliga relevanta faktorer när man fastställer om en person utgör ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot som påverkar ett grundläggande samhällsintresse. Det kan innebära att man bland annat tar följande faktorer i beaktande: typen av brott som begåtts och hur allvarliga dessa är, hur sedan brotten begåtts och den berörda personens helhetssituation. 32 Hur den berörda personens situation utvecklats har särskild betydelse i tid som förflutit lång Mål C-3 44/95 Kommissionen mot Belgien, och särskilt punkterna 9-11 i generaladvokatens yttrande, avgivet den 14 november 1996. Se mål C-85/96 Martinez Sala, punkt 53. Detta begrepp grundas på mål 48/75 Royer, punkt 50, vilket bekräftar att rätten för medborgarna i en medlemsstat att komma in på en annan medlemsstats territorium och bosätta sig där direkt tillkommer varje person som omfattas av gemenskapsrätten. 32 Se, beträffande det personliga uppträdandet, även mål 41/74 Van Duyn, punkt 24 och förenade målen 115 och 116/81 Adoui och Cornuaille, punkt 8. 13 de fall då bedömningen av hotet görs långt efter att de handlingar som hotar den allmänna ordningen begicks, då lång tid förflutit mellan det ursprungliga beslutet och verkställandet av det samt då personen begagnar sig av sin rätt att ansöka på nytt. Då man behandlar skälen för att utvisa en intern eller f. d. intern som är medborgare i en annan medlemsstat, bör gott uppförande i fängelset vara lika relevant som med avseende på egna medborgare, när exempelvis deras skäl för villkorlig frigivning tas upp till behandling. Sedan den egentliga bedömningen av hotet gjorts, måste en ytterligare granskning göras i syfte att fastställa om åtgärden är proportionerlig med beaktande av alla relevanta faktorer och personens aktuella personliga omständigheter. Personens aktuella personliga omständigheter kan omfatta hur länge personen varit bosatt i landet och hans eller hennes sociala och kulturella anknytning samt familjeanknytning till landet liksom hur integrerad han eller hon för närvarande är i samhället i värdlandet. Det faktum att en person är född och utbildats i bosättningslandet eller har varit bosatt där sedan unga år stärker väsentligt personens anknytning till landet. Vidare återspeglar under sådana omständigheter en persons uppträdande, såväl på gott som på ont, uppträdandet hos hans eller hennes jämlikar som är medborgare i bosättningslandet och som formats av samma samhälle och kan bedömas mot bakgrund därav. Personens familjeband kan inbegripa situationen för föräldrar och syskon, men om det finns en make/make och barn som är medborgare i bosättningslandet har detta särskild betydelse. Den samlade bedömningen kan även omfatta hur stark anknytningen är, eller om det saknas anknytning, till ursprungslandet (släktingar, besök och språkkunskaper). I mål 30/77 Bouchereau har domstolen inskränkt medlemsstaternas diskretionära befogenhet till att åberopa åtgärder av hänsyn till allmän ordning på grundval av tidigare domar för brott, genom att uttala att "det faktum att det finns en tidigare dom för brott kan därför bara tas i beaktande i den mån de omständigheter som gav upphov till denna dom utgör belägg för ett personligt uppträdande som gör att ett hot för närvarande föreligger mot vad som krävs för allmänna ordningen". I varje fall förutsätter det att det "föreligger ett reellt och tillräckligt allvarligt hot som påverkar grundläggande samhällsintressen mot vad som krävs för allmänna ordningen"3* för att nationella myndigheter skall kunna använda sig av begreppet allmän ordning. Denna fråga ska, mot bakgrund av gemenskapsrätten, bedömas av nationella myndigheter i varje enskilt fall. 35 33 Punkt 28. I Bouchereau, punkt 29, angav emellertid domstolen att det är möjligt att tidigare uppträdande i undantagsfall i sig kan utgöra ett sådant hot mot kraven den allmänna ordningen. Punkt 35. Nyligen, i målet C-348/96 Donatella Calfa , klargjorde domstolen denna princip genom att uttala att ett utvisningsbeslut kan fattas mot en gemenskapsmedborgare vars personliga uppträdande, förutom att han eller hon begått en överträdelse mot narkotikalagstiftningen, gav upphov till ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot mot ett av samhällets grundläggande intressen. 14 Allmänprevention vid särskilda omständigheter I vissa situationer måste andra berättigade hänsyn hos medlemsstaterna balanseras mot de garantier och det skydd som ges genom direktiv 64/221/EEG. Till sådana särskilda situationer hör sammankomster som bevistas av ett stort antal människor, eventuellt från olika medlemsstater, rockkonserter samt politiska demonstrationer och andra organiserade protester. 36 t. ex. stora sportevenemang, Medlemsstaterna äger diskretionär befogenhet att tillämpa åtgärder syftande till allmän ordning och säkerhet för att förhindra våld och huliganism vid sportevenemang. Ett omfattande åberopande av dessa skäl kan dock leda till kvarhållanden och utvisningar som inte grundas på enskilda skäl. Åtgärderna bör inriktas på enskilda — eller ibland av berättigade skäl på en viss grupp enskilda — vars personliga uppträdande kan utgöra ett hot mot allmän ordning eller säkerhet. 37 Den allmänna principen är att eventuella säkerhetsåtgärder bör tillämpas på ett sätt som inte innebär särbehandling av egna medborgare i förhållande till medborgare i en annan medlemsstat. Bruket av "snabbförfaranden" bör begränsas och inriktas på personer som kommer till landet för att bevista ett visst evenemang och för en kort tid. Ett sådant system och eventuella åtgärder som omfattas bör specificeras väl av medlemsstaterna. Vilket hot en person ger upphov till beror också på om en person som tillhör en viss grupp reser in i landet för att bevista ett visst evenemang som innebär fara för säkerheten eller om han reser in i landet vid någon annan tid på året och uppenbarligen i andra syften (affärer, semester med familjen osv. ). Våldsamheter vid fotbollsmatcher har fatt medlemsstaterna att vidta strikta åtgärder för att trygga säkerhet och allmän ordning vid stora evenemang och detta ligger utan tvekan inom deras behörighet. Bland de senaste dokumenten rörande denna fråga finns bl. a. rådets rekommendation av den 22 april 1996 om riktlinjer för att förebygga och bekämpa oroligheter i samband med fotbollsmatcher, EGT C 131, 3. 5. 1996, s. 1; Europaparlamentets resolution om huliganism och fotbollssupportrars fria rörlighet, EGT C 166, 10. 6. 1996, s. 40; Gemensam åtgärd av den 26 maj 1997 beslutad av rådet på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om samarbete på området för allmän ordning och säkerhet, EGT L 147, 5. 6. 1997, s. 1, rådets resolution av den 9 juni 1997 om förebyggande och bemästrande av huliganism genom erfarenhetsutbyte, utestängning från arenor och mediapolicy, EGT C 193, 24. 6. 1997, s. 1. Se även Europeiska konventionen om våld och åskådaroroligheter vid sportevenemang, i synnerhet vid fotbollsmatcher, av den 19. 8. 1985, från Europarådet (Europarådets traktatsamling nr 120). 37 Medlemsstaternas polissamarbete och straffrättsliga samarbete sker inom ramen för avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. 15 3. 3. 2. Beslut om en åtgärd Beslut om en åtgärd Domstolen har slagit fast att direktiv 64/221/EEG avser att begränsa den diskretionära befogenhet de myndigheter som ansvarar för inresa och utvisning av utländska medborgare vanligen tillerkänns i den nationella rätten38. I vissa länder kan en brottmålsdomstol vid samma tillfälle fälla ett avgörande i fråga om dom för brottet och fatta ett administrativt beslut om en därpå följande utvisning. Ett sådant "automatiskt" samband upprättas, oftare än genom stadgande i lag, genom praxis, i synnerhet i samband med narkotikabrott. I den nationella lagstiftningen kan helt korrekt stadgas att de nationella myndigheterna eller de nationella domstolarna kan fatta beslut om utvisning sedan samtliga relevanta faktorer tagits i beaktande, men bestämmelsen tillämpas automatiskt i enskilda fall, med åberopande endast av domen för brottet och utan några individuella eller specifika argument. Kommissionen anser denna typ av praxis oriktig mot bakgrund av gemenskapsrätten. I artikel 3. 1 i direktivet åläggs medlemsstaterna en skyldighet att behandla varje fall individuellt. inte ger de nationella myndigheterna Följaktligen bör det inte finnas några bestämmelser i medlemsstaternas lagstiftning som innebär ett systematiskt och automatiskt samband mellan en brottmålsdom och påföljande utvisning och behöriga nationella myndigheter bör inte heller fatta något sådant beslut automatiskt. Ett "automatiskt" samband avser eventuella nationella bestämmelser vars ordalydelse eller domstolarna något handlingsutrymme vid bedömningen eller för att ta individuella omständigheter i beaktande. 39 Emellertid bör inget hindra medlemsstaterna från att knyta en dom i brottmål till en granskning av omständigheterna för att ta reda på om det finns skäl att vidta åtgärder med hänsyn till allmän ordning eller säkerhet. Den nationella domstolen kan fatta beslut om en dom i brottmål och om utvisning vid samma tillfälle eller de administrativa myndigheterna kan i ett senare skede besluta om utvisning, antingen medan personen fortfarande sitter i fängelse eller då han frisläpps därifrån. I mål 36/75 Rutili fastslog omstolen att en medlemsstat inte för medborgare i andra medlemsstater kan införa begränsningar som är geografiskt begränsade, utom i de fall då sådana förbud kan införas för landets egna medborgare40. 38 39 40 Mål 41/74 Van Duyn, punkt 13. Vidare uttalade domstolen i punkt 15 att direktivet ger de enskilda rättigheter som de kan hävda vid domstolarna i medlemsstaten och som de nationella domstolarna måste skydda. Ibland har man infört en automatik i detta avseende, i fall där den enskilde begår flera brott och får en viss minsta påföljd (se mål C-348/96 Donatella Calfa). Punkt 50. 1 detta fall blev en italiensk medborgare bosatt i Frankrike föremål för ett förbud mot att bosätta sig i vissa delar av Frankrike. 16 Under vissa omständigheter kan användningen av ett brådskande förfarande leda till problem, t. ex. om en person som dömts för brott avtjänar ett fängelsestraff och utvisas omedelbart vid frisläppandet från fängelset. Det är då tveksamt om personen egentligen har haft någon verklig möjlighet att begagna sig av det skydd och de garantier som direktivet ger, vilket är särskilt problematiskt för personer som har varit bosatta i ett land under lång tid eftersom en utvisning allvarligt kan inverka på deras personliga situation och familjesituation. Det bör alltid finnas ett verkligt motiv för att begagna sig av ett brådskande förfarande och det är upp till medlemsstaten att visa på behovet av skyndsamhet. Att systematiskt åberopa behov av ett brådskande förfarande är inte godtagbart. Information om en åtgärd Personerna i fråga skall alltid informeras om exakt vilken typ av åtgärd som vidtas inom ramen för direktivet och följderna av denna. Kommissionen önskar framhålla betydelsen av att informera de klagande ordentligt om innehållet i eventuella handlingar som tillställs dem, om förfarandet och om vilka rättsmedel som finns att tillgå. Detta gäller även fall där initiativ till åtgärder tas och dessa verkställs skyndsamt, ibland i anknytning till grupper av personer av viss nationalitet. Domstolen har slagit fast att personen i fråga skall erhålla "ett klart och fullständigt uttalande om grunderna för beslutet, för att ge honom möjlighet att vidta effektiva mått och steg för att förbereda sitt försvar". 41 Denna bestämmelse gäller alla relevanta beslut och den gäller på samma sätt för medlemmar av unionsmedborgares familjer, även beträffande beslut rörande utfärdande av visum för dessa. Följderna av en åtgärd Kommissionen kan behandla alla åtgärder som omfattas av direktivets tillämpningsområde liksom alla administrativa följder av åtgärden. När exempelvis ett vilande beslut om utvisning hindrar en person från att åter resa in i landet, kan inte ett beslut om att vägra återinresa betraktas som blott en följd av den ursprungliga utvisningen. Uppgiftsskydd Det finns viss oro avseende personuppgifter som samlas in i samband med åtgärder som vidtas under åberopande av hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa. Ibland används sådana uppgifter för kontroll vid inresa, dvs. för att vägra en person tillträde till en medlemsstat. I vissa fall överförs sådana uppgifter från en medlemsstat till en annan och används sedan för inresekontroll av den andra medlemsstaten. Det finns i detta sammanhang två aspekter som förtjänar särskild uppmärksamhet. För det första rör i vissa fall de personuppgifter som samlas in misstankar om ett hot mot allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Medlemsstaterna har rätt att samla in och lagra sådana uppgifter i syfte att skydda allmän ordning, säkerhet eller hälsa när det rör sig om åtgärder inom ramen för tillämpningsområdet för direktiv 64/221/EEG, förutsatt att de Mål 36/75 Rutili, punkt 39. 17 För det första rör i vissa fall de personuppgifter som samlas in misstankar om ett hot mot allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Medlemsstaterna har rätt att samla in och lagra sådana uppgifter i syfte att skydda allmän ordning, säkerhet eller hälsa när det rör sig om åtgärder inom ramen för tillämpningsområdet för direktiv 64/221/EEG, förutsatt att de krav som slås fast i direktiv 95/46/EG42 är uppfyllda. Det innebär bland annat att personuppgifterna skall vara adekvata och korrekta, nödvändiga samt endast insamlade för ett särskilt, uttryckligt angivet och berättigat ändamål. Det händer emellertid att personer förvägras inträde i en medlemsstat på grundval av sådana uppgifter. Sådana personuppgifter får bara lagras så länge ett hot föreligger mot allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Om en åtgärd inom ramen för direktiv 64/221/EEG upphört att gälla eller om en åtgärd har upphävts, skall personuppgifter som rör en sådan åtgärd inte längre lagras. I enlighet med artikel 6. 1 b i direktiv 95/46/EG måste personuppgifter samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Dessutom får senare behandling inte ske på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Detta gäller även personuppgifter som ursprungligen samlats in i syfte att trygga allmän ordning, säkerhet eller hälsa. För det andra ger Schengens informationssystem (SIS) upphov till ett särskilt problem när listan över personer som inte äger tillträde till Schengenområdet omfattar personer som är eller har blivit unionsmedborgare, t. ex. genom ett lands anslutning eller genom naturalisation. Detta stred mot gemenskapsrätten innan Schengenreglerna genomfördes i EU och EG och gäller i ännu högre grad nu när dessa regler har integrerats i specifika rättsliga grunder i EG-fördraget. Sådan information skall avlägsnas från databasen på en enkel begäran från vederbörande. Om en medlemsstat blir uppmärksam på att sådana uppgifter existerar skall den vidta lämpliga åtgärder för att avlägsna dem. redan Medlemsstaterna bör inte automatiskt föra information om en åtgärd som vidtagits inom ramen för direktiv 64/221/EEG vidare till andra medlemsstater och sådan information bör inte heller föras in i den allmänna listan. EGTL 281, 23. 11. 1995, s. 31. Schengens verkställande kommitté har antagit en förklaring med en definition av beteckningen "utlänning" (SCH/Com-ex(96) decl 5 corr) inom ramen för konventionen. I denna förklaring anges att personer som omfattas av EG-rätten i allmänhet inte bör tas med på den gemensamma listan över personer som skall förvägras inträde. Personer som omfattas av EG-rätten kan endast foras upp på SIS-listan om detta står i överensstämmelse med EG-rätten. I ett uttalande av kommissionen som återfinns i protokollet från verkställande kommittén, hävdas att det bara står i överensstämmelse med EG-rätten att föra upp någon som omfattas av gemenskapsrätten på SIS-listan om uppgifterna rör en person som utgör ett faktiskt, reellt och allvarligt hot mot allmän ordning och allmän säkerhet i respektive Schengenstat. 18 3. 4. Särskilda gruppers rättigheter 3. 4. 1. Långtidsbosatta Mot bakgrund av unionsmedborgarskapet och proportionalitetsprincipen bör starkare skydd och garantier ges för att trygga långtidsbosattas rättigheter än exempelvis turisters. Bosättning under lång tid är en av de relevanta faktorerna vid den samlade bedömningen av den berörda personens situation. I en situation där exempelvis en turist och en långtidsbosatt har begått ett liknande slags brott i bosättningslandet, kan en utvisning av turisten, men inte av den långtidsbosatte, vara berättigad. Skälen granskas i allmänhet, och mot bakgrund av alltid särskilt för varje enskilt proportionalitetsprincipen, bör långtidsbosatta åtnjuta ett bättre skydd mot åtgärder för att trygga allmän ordning. I fråga om långtidsbosatta ställs mycket hårdare beviskrav på medlemsstaten för att styrka att en åtgärd följer proportionalitetsprincipen. I ett fall där det vore berättigat att utvisa en turist som kommer till en annan medlemsstat för ett idrottsevenemang och begår handlingar som är att beteckna som huliganism, skulle det inte vara berättigat att utvisa en person som är född i denna medlemsstat och begår liknande handlingar. 44 fall, men Man bör i detta sammanhang erinra om Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och den tolkning denna ges av Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Den tolkning som domstolen gör av artikel 8 i konventionen utesluter inte definitivt långtidsbosatta från hot om utvisning. Under vissa omständigheter har domstolen godtagit utvisning av långtidsbosatta (se målen El Boujaidi och Dalia46). Den samlade bedömningen av de personliga omständigheterna (tid för bosättningen, familjesituation och social integration i samhället i värdlandet, anknytning till ursprungslandet) har betydelse, liksom vilken typ av brott som begåtts. I fall då man godtagit utvisning av långtidsbosatta, har det inte funnits bara ett skäl för detta, utan i stället en kombination av flera faktorer (t. ex. i målet El Boujaidi, där graden av överträdelser, uppträdandet därefter, hur hans familjeliv utvecklats först efter att beslutet om utvisning slutligt fastställts, hans befintliga knytningar till ursprungslandet, Den expertgrupp på hög nivå för fri rörlighet för personer som nämns i fotnot 27 har rekommenderat att frågan om utvisning av medborgare i medlemsstaterna bör behandlas i ljuset av begreppet unionsmedborgarskap, särskilt i fråga om invandrare som blivit kulturellt integrerade i värdstaten, samt i ljuset av artikel 8 i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter, varvid detta är särskilt relevant i fråga om personer som är barn till invandrare och fötts och fått sin utbildning i värdstaten. Berrehab mot Nederländerna (3/1987/126/177), dom 21. 6. 88, serie A nr 138; Moustaquim mot serie A nr 193; Beldjoudi mot Frankrike Belgien (55/1990/246/317), dom 26. 3. 92, serie A nr 234; Boujlifa mot Frankrike (122/1996/741/440), dom 21. 10. 97 (Rapporter 1997-Vi). (26/1989/186/246), dom 18. 2. 91; El Boujaidi mot Frankrike (123/1996/742/941), dom 26. 9. 97 (Rapporter 1997-Vi), Dalia mot Frankrike (154/1996/773/974), dom 19. 2. 1998 (Rapporter 1998-i). 19 45 46 bristande medborgarskap i värdlandet). integration i värdlandet samt det faktum att han aldrig ansökt om Denna rättspraxis ger värdefull vägledning till vilka faktorer som är relevanta när beslut skall fattas om utvisning av långtidsbosatta inom ramen för gällande lagstiftning och hur dessa faktorer skall vägas mot varandra. Den skall dock inte tillämpas som sådan vid utvisning av långtidsbosatta unionsmedborgare, eftersom denna rättspraxis i första hand gäller medborgare från tredje land och ingen hänsyn tas till den grundläggande rätten till inom gemenskapen. fri Medlemsstaternas myndigheter skall därför ge unionsmedborgare som är långtidsbosatta i en medlemsstat en högre grad av skydd mot utvisning på grundval av principerna enligt direktiv 64/221 /EEG än vad som ges till långtidsbosatta i enlighet med Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. rörlighet och etableringsrätten som finns för personer Dessa särskilda hänsyn som avser långtidsbosatta gäller även för minderåriga vars rättigheter, inklusive rätten till skydd för familjelivet, bör skyddas enligt samma principer. 3. 4. 2. Familjemedlemmar Medlemsstaterna uppvisar stundtals en tendens att försumma att i praktiken säkerställa rättigheterna för familjemedlemmar, särskilt sådana som inte själva är medborgare i en familjemedlemmar: make/maka, medlemsstat. Gemenskapsrätten jämte avkomlingar som är yngre än 21 år eller som är underhållsberättigade underhållsberättigade släktingar i rakt uppåtstigande led från medborgaren eller dennes make/maka. Den senare kategorin (främst föräldrar) gäller inte i fråga om studerande. följande gäller Det är lika viktigt att säkerställa rättigheterna för familjemedlemmar som att säkerställa rättigheterna för unionsmedborgarna själva. Eventuella garantier och skydd som ges genom direktivet gäller på samma sätt för familjemedlemmarna, vilket tidigare sagts rörande formaliteter (främst viseringar), beträffande skäl för åtgärder och avseende att Schengens informationssystem inte skall användas. Rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, i synnerhet den som gäller artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilken garanterar skyddet för privat- och familjeliv, gäller i lika hög grad på detta område. 3. 5. Möjligheter till överprövning 3. 5. 1. Rättsmedel och skydd Artikel 8 Artikel 8 i direktivet innebär att en person som omfattas av direktivet och som är föremål för ett beslut rörande inresa eller utvisning eller som förvägras uppehållstillstånd eller förnyande av detta, skall ha tillgång till samma rättsmedel som medborgare i landet i fråga. Detta ålägger inte medlemsstaten någon skyldighet att erbjuda möjligheter att överklaga då sådana inte finns för dess egna medborgare, men det garanterar likabehandling. 47 Se förenade målen C-65/95 och C-l 11/95 Shingara och Radiom, punkt 20. Se även målen 297/88 Dzodzi, punkt 60. och 98/79 Pecastaing. särskilt punkterna 10 och 11. 20 Bland rättsmedlen kan finnas ett tillfälligt upphävande av åtgärden, även om artikel 8 enligt Europeiska gemenskapernas domstol inte innehåller någon uttrycklig skyldighet av det slaget48. Ett beslut om utvisning kan emellertid inte verkställas — utom i brådskande fall — förrän personen kunnat fullgöra de formaliteter som erfordras för att begagna sig av rättsmedlet. 49 Det innebär inte att en person nödvändigtvis har rätt att kvarstanna på ifrågavarande stats territorium under hela den tid det förfarande han eller hon tagit initiativ till pågår. I ljuset av proportionalitetsprincipen borde ett tillfälligt upphävande vara lättare att uppnå för dem som redan är bosatta i landet än för de personer som nyligen inrest i landet. I fråga om bosatta bör omedelbart verkställande av ett beslut om utvisning utgöra ett undantag och det bör finnas särskilt starka skäl för ett sådant beslut. Artikel 9 Genom artikel 9 i direktivet söker man komplettera det skydd som erbjuds en person i de fall då artikel 8 inte är tillämplig. 50 I artikel 9 ges ett minimum av garantier för det förfarande som rör de personer som blivit föremål för ett beslut om utvisning eller för ett beslut om att vägra förnya ett uppehållstillstånd. Artikel 9. 1 rör personer som redan innehar uppehållstillstånd och artikel 9. 2 personer för vilka ett första uppehållstillstånd ännu inte utfärdats. 51 Domstolen har fastställt tillämpligheten för båda punkterna i artikel 9. Dessa är tillämpliga då 1) det inte finns någon rätt att överklaga till domstol, 2) ett sådant överklagande endast får ske för att avgöra om beslutet har laga giltighet samt 3) överklagandet inte kan resultera i ett upphävande och kräver ett ingripande av en annan behörig myndighet än den myndighet som har behörighet att fatta beslutet. 52 I artikel 9. 1 finns ett förbud för den nationella administrativa myndigheten att utfärda ett beslut om utvisning för en medborgare i gemenskapen som med laga rätt är bosatt på Mål 98/79 Pecastaing, punkterna 12 och 13, och mål C-175/94 Gallagher. 49 Mål 48/75 Royer, punkt 60. Domstolen har ansett att bestämmelserna i artikel 9 kompletterar dem i artikel 8. En medlemsstat kan inte tillämpa bestämmelserna i artikel 9 på ett sådant sätt att det i praktiken får till följd att de rättsmedel som enligt artikel 8 görs tillgängliga begränsas eller görs verkningslösa (Mål 98/79 Pecastaing, punkterna 15 och 16). Domstolen har ansett att bestämmelserna i artikel 9 är tillräckligt väl definierade och konkreta för att kunna åberopas av varje berörd person och att de som sådana kan tillämpas av varje domstol (Mål 131/79 Santillo, punkt 13). 52 I de förenade målen Shingam och Radiom uttalade domstolen att de tre fall som nämns i artikel 9. 1 även är tillämpliga avseende artikel 9. 2. 21 territoriet, innan en behörig myndighet har avgett sitt yttrande53. I artikel 9. 2 stadgas om en rätt för denna person att påkalla ett yttrande av det slag som nämns i artikel 9. 1 samt att framlägga sitt försvar personligen (dvs. kvarstanna tills slutgiltigt beslut har fattats), utom då detta skulle strida mot de nationella säkerhetsintressena. Domstolen uttalade att yttrandet från behörig myndighet tidsmässigt måste ligga tillräckligt nära beslutet om utvisning för att säkerställa att inga nya faktorer skall tas i beaktande54. Domstolen har framhållit vikten av att bedöma vilken fara för samhället närvaron av en utlänning medför vid den tidpunkt då beslutet om utvisning fattas, eftersom de faktorer som skall tas i beaktande, särskilt de som rör en persons uppträdande, sannolikt förändras över tiden. 55 3. 5. 2. Rätt att ansöka på nytt Domstolen har bekräftat rätten att ansöka på nytt sedan en rimlig tid förflutit efter det senaste beslutet om att förbjuda en person att inresa i landet. 56 Kommissionen har stött på detta problem i ett antal fall, där en medlemsstat vägrar återinresa eller att ompröva ett beslut om utvisning under åberopande av att det finns ett tidigare beslut om utvisning som utfärdats flera år tidigare. Till exempel finns fallen med familjemedlemmar till unionsmedborgare, som är tredjelandsmedborgare och som vid tidpunkten för det tidigare beslutet inte omfattades av gemenskapsrätten. Dessa fall förtjänar att tas upp till förnyad behandling enbart på den grund att personernas status ändrats, vilket onekligen är en ny faktor som skall tas i beaktande vid en ny bedömning. Domstolen har även noterat att direktivet inte definierar uttrycket "behörig myndighet" (Mål 131/79 Santillo, punkt 15). Se även förenade målen 115 och 116/81 Adoui och Comuaille, särskilt punkt 18. 54 Mål 131/79 Santillo, punkterna 18 och 19. Mål 297/88 Dzodzi, punkt 69. Enligt mål 98/79 Pecastaing, punkt 18, följer av artikel 9 att så snart yttrandet i fråga har avgivits och meddelats den berörda personen får utvisningen verkställas omedelbart, dock alltid med förbehåll for den berörda personens rätt att uppehålla sig inom landet under den tid som är nödvändig för att han skall kunna utnyttja den möjlighet att överklaga som han har i enlighet med artikel 8 i direktivet. I förenade målen 115 och 116/81 Adoui och Comuaille, punkt 18, erinrar domstolen om att yttrandet från behörig myndighet vederbörligen måste delges personen i fråga. 56 Förenade målen C-65/95 och C-l 11/95 Shingara och Radiom. Domstolen har framhållit att en medborgare i en medlemsstat, som vill söka arbete i en annan medlemsstat, kan göra en förnyad ansökan om uppehållstillstånd efter utvisningen. Detta ger dock inte personen i fråga någon rätt att under behandlingen av sin nya ansökan komma in på värdlandets territorium (förenade målen 115 och 116/81 Adoui och Comuaille, punkt 12, i vilket domstolen uttalade att en sådan ansökan, om den inges efter en rimlig tidsfrist, måste tas upp till prövning. Behörig myndighet måste ta hänsyn till de grunder som personen i fråga anför i syfte att visa att de omständigheter som berättigade det första utvisningsbeslutet faktiskt har förändrats). 22 En eventuell fastställd tidsfrist, t. ex. tio år, för en åtgärds giltighet kan vara pr oblematisk med hänsyn till en persons rätt att ansöka på nytt. En sådan tidsfrist får inte hindra personen från att ansöka på nytt innan tidsfristen gått ut, om förutsättningar föreligger för en ny bedömning och vederbörandes situation redan har förändrats. Domstolen har även påpekat att beslut som förbjuder inresa i en medlemsstat för medborgare i en annan medlemsstat utgör avsteg från den grundläggande principen om fri rörlighet och att ett sådant beslut inte kan vara giltigt under obegränsad tid. 57 Kommissionen anser att samma rättigheter analogt tillkommer alla andra kategorier som omfattas av gemenskapsrätten, oavsett deras status. 57 Förenade målen C-65/95 och C-l 11/95 Shingara och Radiom, punkt 40. 23 SLUTSATSER Tillämpligheten av nationella bestämmelser under åberopande av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa finns stadfäst i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, där medlemsstaterna tillerkänns vissa diskretionära befogenheter. Emellertid omfattas tillämpningen av nationella definitioner och kriterier på en åtgärd som vidtas under åberopande av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa av de grundläggande principer och begränsningar som stadgas i gemenskapsrätten. I synnerhet bör de nationella myndigheterna, då de fattar beslut om en sådan åtgärd, vägledas av unionsmedborgarnas personliga och grundläggande rätt till fri rörlighet (artikel 18 i fördraget) i kombination med proportionalitetsprincipen. En åtgärd som vidtas under åberopande av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa bör vara motiverad av ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse samt ligga i linje med Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. • Skydd, garantier och rättsmedel som erbjuds genom direktiv 64/221/EEG, såsom det tolkats av Europeiska gemenskapernas domstol, måste respekteras strikt, inklusive rätten till förnyad behandling och rätten att informeras om skälen för eventuella åtgärder jämte följderna av dessa. samlade ligger på den Tonvikten individuella bedömningen av personliga omständigheter (familjesituationen samt sociala och kulturella omständigheter) från fall till fall, varvid begagnandet av allmänpreventiva skäl undviks. Tidigare domar för brott utgör bara en del av denna samlade bedömning och berättigar inte i sig till en åtgärd som vidtas under åberopande av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att säkerställa rättigheterna, inbegripet skyddet långtidsbosatta och minderåriga som inte är medborgare i för familjeliv, för bosättningslandet men unionsmedborgare samt för den mest sårbara gruppen bland dem som omfattas — familjemedlemmar till unionsmedborgare som är medborgare i tredje land, oavsett deras ursprungsland. Kommissionen har för avsikt att ge detta meddelande bred publicitet och att använda de nya instrument som inrättats för Dialogen med medborgare. Att höja medborgarnas och medlemsstaternas medvetenhet om vilka rättigheter medborgarna åtnjuter enligt fördragen kommer att bidra till att dessa rättigheter tillämpas bättre och förväntas så småningom minska antalet överträdelser. Ytterligare åtgärder för att effektivt fortsätta säkerställa dessa kommissionens ingripanden mot medlemsstaterna på grundval av de principer för vilka redogörs i detta meddelande. rättigheter kan komma att krävas, inklusive att 24 FÖRTECKNING ÖVER RÄTTSFALL BILAGA Mål 4/73 — J. Nold, Kollien- und Baustoffgrofihandlung mot Europeiska gemenskapernas kommission, Rec. 1974 s. 1-491 Mål 41/74 — Yvonne van Duyn mot Home Office, Rec. 1974 s. 11-1337 Mål 67/74 — Carmelo Angelo Bonsignore mot staden Kölns Oberstadtdirektor, Rec. 1975 s. I- 297 Mål 36/75 — Roland Rutili mot Ministre de 1'intérieur, Rec. 1975 s. 11-1219 Mål 48/75 — Jean Noél Royer, Rec. 1976 s. 1-497 Mål 118/75 — Lynne Watson och Alessandro Belmann, Rec. 1976 s. 11-1185 Mål 30/77 — Regina mot Pierre Bouchereau, Rec. 1977 s. 11-1999 Mål 98/79 — Josette Pecastaing mot Belgiska staten, Rec. 1980 s. 1-691 Mål 131/79 — Regina mot Secretary of State for Home Affairs, ex parte Mario Santillo, Rec. 1980 s. 11-1585 Mål 157/79 — Regina mot Stanislaus Pieck, Rec. 1980 s. 11-2171 Förenade målen 115 och 116/81 — Rezguia Adoui mot belgiska staten och staden Liége; Dominique Cornuaille mot belgiska staten, Rec. 1982 s. 11-1665 Förenade målen 286/82 och 26/83 Graziana Luisi och Giuseppe Carbone mot Ministero del Tesoro, Rec. 1984 s. 1-377 Mål 352/85 Bond van Adverteerders m. fl. mot nederländska staten, Rec. 1988 s. 2085 Mål 321/87 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Belgien, Rec. 1989 s. I- 997 Förenade målen C-297/88 och C-197/89 Massam Dzodzi mot belgiska staten, Rec. 1990 s. 1-3763 Mål C-68/89 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Nederländerna, Rec. 1991 s. 1-2637 Mål C-292/89 The Queen mot Immigration Appeal Tribunal, ex parte Gustaff Desiderius Antonissen, Rec. 1991 s. 1-0745 Mål C-363/89 Danielle Roux mot belgiska staten, Rec. 1991 s. 1-0273 Mål C-175/94 The Queen mot Secretary of State for the Home Department; ex parte John Gallagher, REG 1995 s. 1-4253 Förenade målen C-65/95 och C-lll/95 — The Queen mot Secretary of State for the Home Department, ex parte: Mann Singh Shingara; The Queen mot Secretary of State for the Home Department, ex parte Abbas Radiom, REG 1997 s. 1-3343 Mål C-3 44/95 Europeiska gemenskapernas kommission mot Konungariket Belgien, REG 1997 s. 1-1035 Mål C-85/96 Maria Martinez Sala mot Freistaat Bayern, REG 1998 s. 1-2691 Mål C-171/96 — Rui Alberto Pereira Roque mot His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey, REG 1998 s. 1-4607 Mål C-348/96 — Brottmålsförfarandet mot Donatella Calfa, REG 1999, ännu inte publicerat 25 ISSN 1024-4506 KOM(1999) 372 slutlig DOKUMENTS SV 06 10 07 05 Katalognummer : CB-CO-99-377-SV-C Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer L-2985 Luxemburg JL<o


title: Council Resolution of 19 July 1999 on the situation of air traffic delays in Europe

eurovoc_concepts:
Europe
air space
air traffic
air traffic control
transport regulations

formats: html pdf print

text: 4. 8. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 222/1 I (Information) COUNCIL COUNCIL RESOLUTION of 19 July 1999 on the situation of air traffic delays in Europe (1999/C 222/01) THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Whereas: (1) the single European market requires a properly functioning air transport system to ensure the mobility of the citizens; this mobility is necessary in the interest of the economic competitiveness of the Community; (2) the air transport industry itself is an important economic factor in the Community; a good, reliable and efficient air the transport Community and its citizens, as to contribute to the creation of new jobs; to the wealth of system contributes it will continue (3) the proper functioning of the air transport system requires appropriate infrastructure and air space capacity to be provided in a coordinated and consistent way; (4) Eurocontrol has the primary coordination role in the field of air traffic management in Europa and should become the primary policymaker in this field with the accession of the Community; (5) air space users should also contribute to the efficient use of the air space capacity, and the situation in air traffic delays is of serious NOTES that concern of Community air transport, and also causes great inconvenience to the air travellers and may cause an additional burden on the environment, undermines efficiency that this the NOTES that all Member States support the plans of Eurocontrol to achieve a demand-oriented air traffic management capacity, subject to be to environmental constraints and in order compatible with the sustainable development of transport, RECALLS its Resolutions of: (cid:151) 18 July 1989 on air traffic system capacity problems, (cid:151) 22 January 1990 on a European infrastructure, (cid:151) 17 November 1995 on problems caused by congestion and crisis situations in air traffic in Europe, which encourage and reinforce the action of Eurocontrol, RECALLS its Decision of 20 July 1998 which authorises the Commission to enter into negotiations with the Contracting Parties of Eurocontrol with a view to the Community’s accession to the European Organisation for the Safety of Air Navigation (Eurocontrol) on the basis of a Protocol pursuant to Article 40 of the revised Eurocontrol Convention, the measures WELCOMES consideration by planning and the efficiency of air Europe, Eurocontrol currently employed and under forward in traffic management to improve the level. INVITES all Member States, in view of the current situation regarding delays in air traffic, to pursue and intensify their action at national Invites those who are members of Eurocontrol to ensure that the provisional Council of Euro- control organises its work to closely follow the situation during the coming summer season; and, invites them, within this organisation, to profit in advance from the benefits of the revision of the Convention and to increase the effectiveness of Eurocontrol, INVITES the Commission (cid:151) to submit to the Council in 1999 a communication on recent and ongoing measures aimed at reducing air traffic delays and congestion in Europe, so as to enable the Council such actions and decide, if necessary, on new initiatives to be taken, to evaluate the impact of (cid:151) to propose adequate measures such as the systematic publi- cation of punctuality indicators to continue to keep the public informed about developments in this field where they are not yet carried out, AGREES to return to the issue of air traffic delays in Europe before the end of the year 1999


title: Regulation (EC) No 1655/1999 of the European Parliament and of the Council of 19 July 1999 amending Regulation (EC) No 2236/95 laying down general rules for the granting of Community financial aid in the field of trans-European networks

eurovoc_concepts:
EU aid
energy transport
financial aid
intra-EU transport
telecommunications
trans-European network

text: 29. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 197/1 I (Acts whose publication is obligatory) REGULATION (EC) No 1655/1999 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL amending Regulation (EC) No 2236/95 laying down general rules for the granting of Community financial aid in the field of trans-European networks of 19 July 1999 THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular the first paragraph of Article 156 thereof, Having regard to the proposal from the Commission (1), Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee (2), Having regard to the opinion of Regions (3), the Committee of the Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty (4), (1) Whereas experience with the application of Regulation (EC) No 2236/95 (5) has demonstrated that a number of amendments need to be made thereto; (2) Whereas it is necessary to facilitate the financing of certain projects by including, among the possible forms of aid, a contribution to the formation of risk capital; whereas it is desirable to use the financial resources provided under Regulation (EC) No 2236/95 in order to maximise the contribution from private finance; (3) Whereas a layer of risk capital in the financial package of a project may contribute to putting public-private partnerships in trans-European network projects on their way; whereas the supply of risk capital for trans-Euro- pean networks, particularly during their early stages, is limited; (4) Whereas it is appropriate to allow risk capital participa- funds with a priority focus on trans-European network tion in investment providing risk capital for (1) OJ C 175, 9. 6. 1998, p. 7 and OJ C 27, 2. 2. 1999, p. 18. (2) OJ C 407, 28. 12. 1998, p. 120. (3) OJ L 93, 6. 4. 1999, p. 29. (4) Opinion of the European Parliament of 19 November 1998 (OJ C 379, 7. 12. 1998, p. 186), Council Common Position of 21 December 1998 (OJ C 49, 22. 2. 1999, p. 4) and Decision of the European Parliament of 6 May 1999 (not yet published in the Offi- cial Journal). Council Decision of 7 June 1999. (5) OJ L 228, 23. 9. 1995, p. 1. projects up to 1 % of the overall amount for the period 2000 to 2006 in order to gain experience with this new form of financing; whereas this limit may be increased up to 2 % following a review of the functioning of this instrument; whereas it is also appropriate to examine its possible future extension; that indicative multiannual programmes (5) Whereas it is desirable, in order to increase transparency and to meet expectations for projects or groups of projects having important financial needs for a long period, in specific sectors or fields should be drawn up; whereas those programmes should indicate the total and annual amount of support which could be allocated for a given period to such project or groups of projects, and which should serve as a reference for the annual decisions to grant financial aid within the yearly budgetary appro- priations, when they conform to the relevant indicative multiannual programmes; whereas, however, the annual amounts indicated in these programmes do not amount to budgetary commitments; (6) Whereas projects or groups of projects should be able to from successive financial assistance decisions; benefit (7) Whereas, in the application for financial support for a project, a detailed breakdown of estimates is needed concerning the sources of contributions from the regional and local Community and from national, government bodies, as well as the extent of financial contributions from the private sector; (8) Whereas financial aids granted should be cancelled except in duly justified cases if the actions concerned have not been started by a given date; (9) Whereas it is necessary to include the activities of the European Investment Fund among the Community financial instruments with which action under Regula- tion (EC) No 2236/95 is required to be coordinated; L 197/2 EN Official Journal of the European Communities 29. 7. 1999 (10) Whereas the Commission should be able to require beneficiaries projects supported under Regulation (EC) No 2236/95 or the necessary information to allow the Commission to undertake its own evaluation; evaluations provide to of (11) Whereas Council Decision 87/373/EEC (1) lays down the procedures for the exercise of powers conferred on the Commission by the Council for the implementation of acts which it adopts; whereas the procedures laid down in this Regulation should take account of possible modi- fications of existing arrangements laid down by interin- stitutional agreement or by Decision 87/373/EEC; (12) Whereas given the importance of the trans-European networks, it is appropriate to include in Regulation (EC) 2236/95 a financial framework within the meaning of point 1 of the Declaration by the European Parliament, the Council and the Commission of 6 March 1995, of the its EUR 4 600 million for period 2000 to 2006; implementation for (13) Whereas it is appropriate that the Council examines whether to continue or to amend the measures under Regulation (EC) No 2236/95 in the light of the compre- hensive report submitted by the Commission before the end of 2006; (14) Whereas, throughout the transitional period from 1 January 1999 to 31 December 2001, all references to the euro should be read as references to the euro as a monetary unit as referred to in Council Regulation (EC) No 974/98 of 3 May 1998 on the introduction of the euro (2); (15) Whereas Regulation (EC) No 2236/95 should therefore be amended accordingly, HAVE ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 Regulation (EC) No 2236/95 is hereby amended as follows: 1. Article 2(2) shall be deleted. 2. Article 3 shall be deleted. 3. Article 4 shall be replaced by the following: ‘Article 4 Forms of aid Community aid for projects may take one or several 1. of the following forms: (a) co-financing of studies related to projects, including preparatory, feasibility and evaluation studies, and other technical support measures for these studies. Community participation may in general not exceed 50 % of the total cost of a study. (1) OJ L 197, 18. 7. 1987, p. 33. (2) OJ L 139, 11. 5. 1998, p. 1. In exceptional, duly substantiated cases, at the initiative of the the Commission and with the consent of Member States concerned, Community participation may exceed the limit of 50 %; (b) subsidies of the interest on loans granted by the Euro- pean Investment Bank or other public or private finan- cial bodies. As a general rule, the duration of subsidy shall not exceed five years; (c) contributions towards fees for guarantees for loans from the European Investment Fund or other financial institutions; (d) direct grants to investments in duly justified cases; (e) risk-capital participation for investment funds or comparable financial undertakings with a priority for trans-European focus on providing risk capital network projects and involving substantial private- sector investment; such risk-capital participation shall not exceed 1 % of the budgetary resources under Article 18. In accordance with the procedure specified in Article 17, this limit may be increased up to 2 % as from 2003 in the light of a review, to be presented to the European Parliament and the Council by the Commission, of the functioning of this instrument. Further modalities of capital participation are laid down in the Annex. implementation of this risk- The participation may be made directly into the fund or comparable financial undertaking or into an appro- priate coinvestment vehicle managed by the same fund managers; (f) Community assistance under points (a) to (e) shall be combined where appropriate, in order to maximise the stimulus resources deployed, which shall be used in the most economical way. budgetary provided the by 2. The forms of Community aid referred to under points (a) to (e) shall be used selectively to take account of the specific characteristics of the various types of network involved and to ensure that such aid does not cause distor- tions of competition between undertakings in the sector- concerned. The funding for infrastructure projects transport 3. throughout the period referred to in Article 18 should be used in such a way that at least 55 % is devoted to railways (including combined transport) and a maximum of 25 % to roads. 4. The Commission shall specifically promote recourse to private sources of financing for projects funded under this Regulation where the multiplier effect of Community financial instruments can be maximised in public-private partnerships. Each case shall be examined individually by the Commission, with account taken where appropriate of a possible alternative financed solely with public resources. The support of each member State concerned shall be required for each project in accordance with the Treaty. ' 29. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 197/3 4. In Article 5(3) the following subparagraph shall be inserted: ‘Exceptionally, in the case of projects concerning satellite positioning and navigation systems as provided for in the total Article 17 of Decision No 1692/96/EC (*), amount of Community aid under this Regulation may reach 20 % of the total, investment cost as from 1 January 2003 following a review. ' (*) OJ L 228, 9. 9. 1996, p. 1. 5. The following Article shall be inserted: ‘Article 5a Community indicative multiannual programme 1. Without prejudice to the application of Article 6 and in order to improve the efficiency of the Communi- ty’s action, the Commission may, in accordance with the procedure set out in Article 17, elaborate by sector an called indicative multiannual programme “programme”) on the basis of the guidelines referred to in Article 155 of the Treaty. The programme will be based on applications for financial aid under Article 8 and reflect inter alia information provided by Member States, in particular the information set out in Article 9. (hereinafter 2. The programme shall exclusively be composed of projects of common interest and/or coherent groups of projects of common interest, as previously identified the guidelines referred to in within the framework of Article 155(1 ) of the Treaty, in specific fields having substantial financial needs over a long period. For each project or group of projects referred to in 3. paragraph 2 the programme will establish the indicative amounts for the granting of financial aid subject to the annual decisions of the budgetary authority. No more than 75 % of the budgetary resources under Article 18 shall be used for the purposes of indicative multiannual programmes. annual regularly 4. The programme shall serve as a reference for the annual decisions allocating Community aid for projects within The budgetary the appropriations. Commission shall inform the Committee referred to in Article 17 of the progress of programmes and any decisions taken by the Commission in allo- cating Community aid for projects. The supporting documents accompanying the Commission’s preliminary include a report concerning progress draft budget shall in the implementation of each multiannual indicative programme in accordance with the Financial Regulation. The programme must be reviewed, at least at mid-term or in the light of the effective progress of the project(s) or groups) of projects, and if necessary revised, in in Article 17. accordance with the procedure set out The programme shall also give an indication of other sources of in particular from other Community instruments and the European Investment Bank. the projects concerned, financing for In case substantial changes in the implementation 5. of the project(s) or the groups) of projects take place, the Member State concerned will inform the Commis- sion without delay. Modifications to the indicative global amounts estab- lished by the programme for the project(s) or groups) of projects, which may be necessary these changes, shall be decided in accordance with the proce- dure of Article 17. ' following 6. In Article 6 the following paragraph 1a shall be inserted: this Regulation, In its implementation of the ‘1 a. Commission shall ensure the conformity of its decisions on granting Community aid with the priorities laid down in the guidelines for the different sectors estab- lished pursuant the Treaty. This to Article 155(1) of include their conformity with any requirements shall which may be laid down in those guidelines in terms of a percentage of total Community aid. ' 7. Article 8 shall be replaced by the following: ‘Article 8 Submission of applications for financial aid Applications for financial aid shall be submitted to the Commission by the Member States concerned or, with the agreement of the Member State(s), by the public or private undertakings or bodies directly concerned. The the establish the Commission shall Member States concerned. ' agreement of 8. Article 9(1)(a), eighth indent, shall be replaced by the following: ‘— a financial plan listing, all the in euro or components of in national financial currency, package, including the financial aid requested from the Community, in its different forms as mentioned in Article 4, and from local, regional or national government bodies, as well as from private sources, and the aid already granted;' the 9. Article 9(2) shall be replaced by the following: ‘2. Applicants shall supply the Commission with any relevant additional information which it requires, such as the parameters, guidelines and hypotheses on which the cost/benefit analysis is based. ' 10. Article 10 shall be replaced by the following: ‘Article 10 Grant of financial aid the Treaty, the In accordance with Article 274 of financial aid under Commission shall decide to grant this Regulation according to its assessment of the application in accordance with the selection criteria. In the case of projects identified in the relevant indicative multiannual programme established pursuant to Article 5a, the Commission shall take the annual decisions to L 197/4 EN Official Journal of the European Communities 29. 7. 1999 financial indicative aid within the amounts grant provided for in that programme. In the case of other projects, measures shall be adopted in accordance with the procedure specified in Article 17. The Commission shall notify its decision directly to the beneficiaries and to the Member States. ' 11. Article 11(7) shall be replaced by the following: timetable and amounts for payments of Following the procedure set out in Article 17, the ‘7. Commission shall establish a framework for the proced- ures, interest- rate subsidies, guarantee premium subsidies and support in the form of risk capital participation, for investment funds or financial undertakings with a priority focus on providing risk capital for trans-Euro- pean network projects. ' comparable 12. In Article 12: (a) the introductory phrase to paragraph 1 shall be replaced by the following: ‘1. In order to guarantee successful completion of projects financed by this Regulation, Member States and the Commission, each in its field of compet- ence, shall take the necessary measures to:'. (b) the third indent of paragraph (1) shall be replaced by the following: ‘— recover any amounts lost as a result of irregu- late including interest on account of larity, repayment in accordance with the rules adopted by the Commission. Except where the Member States) and/or the implementing public authority provide proof that they were not responsible for the irregularity, the Member State shall be liable in the alternative for reimbursement of any sums unduly paid. ' (c) paragraph 6 shall be replaced by the following: ‘6. In the case of Community aid granted to public or private undertakings or bodies directly concerned, the control measures shall be carried out by the Commission in cooperation with the Member States as appropriate. ' (d) paragraph 7 shall be replaced by the following: ‘7. The responsible bodies and authorities and public or private undertakings or bodies directly concerned shall keep available for the Commission all the supporting documents regarding expenditure on any project for a period of five years following the last payment in respect of the project. ' 13. In Article 13, the following paragraph shall be inserted: ‘2 a. Except in cases duly justified to the Commission, aids granted to projects which have not started within two years following the date of their expected start, as indicated in the decision granting assistance, will be cancelled by the Commission. ' 14. Article 14 shall be replaced by the following: ‘Article 14 Coordination the between coherence The Commission shall be responsible for coordination and the programmes referred to in Article 5a(1) undertaken under this Regulation and projects undertaken with the help of contributions from the Community budget, the European Investment Bank, the European Investment Fund and other Community financial instruments. ' projects and 15. Article 15 shall be replaced by the following: ‘Article 15 Appraisal, monitoring and evaluation The Member States and the Commission shall 1. ensure that the implementation of projects under this Regulation is subject to effective monitoring and evalu- ation. Projects may be adapted according to monitoring and evaluation results. In order to ensure that Community aid is used 2. the Commission and the Member States efficiently, concerned shall systematically monitor progress with projects, where appropriate with the cooperation of the European Investment Bank or other appropriate bodies. On receipt of an application for aid, and before 3. approving it, an the Commission shall appraisal in order to assess the project’s conformity with the conditions and criteria laid down in Articles 5 and 6. Where necessary, invite the European Investment Bank or other appropriate bodies to contribute to this appraisal. the Commission shall carry out their in order the manner implementation, The Commission and the Member States shall 4. assess in which the projects and the programmes have been carried out and evaluate the impact of to assess whether the original objectives can be, or have been, achieved. This evaluation shall, the impact of projects on the environment, regard being had to the Community laws in force. The Commission may, after consultation of the Member State concerned, also require the beneficiary to provide a specific evalu- ation on projects or groups of projects supported under this Regulation, or to provide it with the information and the assistance required to evaluate such projects. inter alia, cover 5. Monitoring shall be carried out, where appropriate, indicators. The by reference to physical and financial indicators shall relate to the specific character of the projects and its objectives. They shall be arranged in such a way as to show: — the stage of the project reached in relation to the plan and the operational objectives originally laid down, — the progress achieved on the management side and any related problems. In vetting individual applications for assistance, the 6. Commission shall the findings of take into account appraisals and evaluations made in accordance with this Article. 29. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 197/5 for Procedures evaluation and monitoring, as 7. provided in paragraphs 4 and 5, shall be established in the Decisions approving the projects and/or in the contractual provisions relating to the financial aid. ' 16. Article 16(1) shall be replaced by the following: ‘1. The Commission shall submit an annual report on the activities carried out under this regulation to the European Parliament, the Economic and the Council, Social Committee and to the Committee of the Regions for their appraisal. This report shall contain an evalu- ation of the results achieved with Community aid in different fields of application, in terms of original objec- tives, as well as a chapter on the substance and imple- mentation of current multiannual programmes, especially an account of the revisions provided in Article 5a' 18. Article 19 shall be replaced by the following: ‘Article 19 Revision clause Before the end of 2006 the Commission shall submit to the European Parliament and the Council a compre- hensive report on the experience gained with the mech- anisms under this Regulation for granting Community aid, in particular the mechanisms and provisions laid down in Article 4. The European Parliament and the Council, acting in accordance with the procedure laid down in the first paragraph of Article 156 of the Treaty, shall examine whether and under which condi- tions the measures provided for in this Regulation will be continued or amended after the end of the period referred to in Article 18' 17. Article 18 shall be replaced by the following 19. Throughout the text, the term ‘ecu' shall be replaced by ‘Article 18 Budgetary resources The financial framework for the implementation of this Regulation for the period 2000 to 2006 shall be EUR 4 600 million. The annual appropriations shall be authorised by the budgetary authority within the limits of the financial perspective. ' ‘euro'. 20. The text appearing in the Annex to this Regulation shall be added. Article 2 into force on the 20th day This Regulation shall enter following its publication in the Official Journal of the European Communities. Point 19 of Article 1 shall apply from 1 January 1999. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 19 July 1999. For the European Parliament The President J. M. GIL-ROBLES For the Council The President T. HALONEN L 197/6 EN Official Journal of the European Communities 29. 7. 1999 ANNEX ‘ANNEX Implementation modalities referred to in Article 4(1)(e) 1. Conditions for a Community contribution to risk capital Applications for financial assistance under Article 4(1)(e) of the Regulation shall include the following information, satisfactory to the Committee referred to in Article 17 thereof, as a basis for decisions to grant assistance: — an information memorandum containing the main provisions of the statutory documentation of the fund including its legal and management structure, — its detailed investment guidelines including information on target projects, — information on the involvement of private investors, — information on geographical coverage, — information on the financial viability of the fund, — information on the rights of the investors to take remedial action in the event that the undertakings given to them are not honoured by the fund, — information on the exit policies of the fund and arrangements for the termination of the fund, — rights of representation in the committees of investors. Before the decision to grant assistance, the intermediary investment fund or other comparable financial institution must undertake to invest not less than a sum equivalent to two and a half times the Community contribution, into projects previously identified as projects of common interest in accordance with Article 155(1) first subparagraph, first indent of the Treaty. Community aid for investment funds or comparable financial undertakings, if granted in the form of a risk-capital participation, shall be granted, in principle, only if the Community contribution ranks pari passu in terms of risk with other investors in the fund. Recipient investment funds or comparable financial undertakings have to follow sound financial principles. 2. Limits for intervention and maximum investment Contributions under Article 4(1)(e) of the Regulation shall not exceed 1 % of the overall amount for the period mentioned in Article 18. However this limit may be increased in accordance with the said Article 4(1)(e). Community assistance under the said Article 4(1)(e) shall not exceed 20 % of the total capital of an investment fund or comparable financial undertaking. 3. Management of the Community contribution The management of the Community contribution will be ensured by the European Investment Fund (EIF). The detailed terms and conditions for implementing Community assistance under Article 4(1)(e) of the Regulation, including its monitoring and control, shall be laid down in a Cooperation Agreement between the Commission and the EIF, taking into account the provisions laid down in this Annex. 4. Other provisions The provisions applying to appraisal, monitoring and evaluation as specified in the Regulation shall apply in full to Article 4(1)(e) thereof, including the provisions on conditions for Community aid, on financial control and the reduction, suspension and cancellation of assistance. This shall, inter alia, be ensured by appropriate provisions in the Cooperation Agreement between the Commission and the EIF and appropriate agreements with investee funds or comparable financial undertakings stipulating the necessary controls at the level of individual projects of common interest. Appropriate arrangements will be made to allow the Court of Auditors to exercise its mission in particular in order to verify the regularity of payments made. Payments under Article 4(1)(e) shall be governed by Article 11(7) thereof, notwithstanding Article 11(6) thereof. After the end of the investment period or earlier as the case may be, any balances resulting from a return of invested capital or distribution of profits and capital gains and any and all other distributions due to investors shall be returned to the Community budget. 29. 7. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 197/7 All decisions to provide risk-capital participations under Article 4(1)(e) of the Regulation shall be submitted to the Committee referred to in Article 17 thereof. The Commission will report regularly to the said Committee on the implementation of risk capital participations under Article 4(1)(e) of the Regulation. Before the end of 2006, the Commission shall in the framework of Article 15 of the Regulation provide an evaluation of actions carried out under Article 4(1)(e) thereof, in particular on its utilisation, its effects on the implementation of the trans-European network projects supported and the involvement of private investors in the projects financed. '


title: Neuvoston asetus (EY) N:o 1675/1999, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1999, silkkiäistoukkien tuen määrän vahvistamisesta kasvatuskaudeksi 1999/2000

eurovoc_concepts:
marketing year
production aid
sericulture

text: L 199/6 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 30. 7. 1999 NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1675/1999, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1999, silkkiäistoukkien tuen määrän vahvistamisesta kasvatuskaudeksi 1999/2000 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi 24 päivänä huhtikuuta 1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 845/72 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (2), ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (3), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (4), sekä katsoo seuraavaa: 1) 2) asetuksen (ETY) N:o 845/72 2 artiklassa säädetään, että yhteisössä kasvatettujen silkkiäistoukkien tuen määrä on vahvistettava vuosittain siten, että se varmistaa omalta osaltaan silkkiäistoukkien kasvattajille kohtuulliset tulot, ottaen huomioon kokongien ja raakasilkin markkinatilanteen, markki- natilanteen ennakoitavan kehityksen ja niiden tuontipolitiikan, edellä tarkoitettujen perusteiden soveltamisesta seuraa, että tuen määrä vahvistetaan jäljempänä osoitetulle tasolle, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Kasvatuskautena 1999/2000 asetuksen (ETY) N:o 845/72 2 artiklassa tarkoitetun silkkiäistoukkien tuen määrä vahvistetaan 133,26 euroksi käytettyä silkkiäismunalaatikkoa kohden. Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 1999. 2 artikla Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 19 päivänä heinäkuuta 1999. Neuvoston puolesta K. HEMILÄ Puheenjohtaja (1) EYVL L 100, 27. 4. 1972, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2059/92 (EYVL L 215, 30. 7. 1992, s. 19). (2) EYVL C 59, 1. 3. 1999, s. 11. (3) EYVL C 219, 30. 7. 1999. (4) EYVL C 169, 16. 6. 1999