title: Az Európai Parlament és a Tanács 1719/1999/EK határozata (1999. július 12.) a közigazgatási rendszerek közötti elektronikus adatcserét (IDA) lehetővé tevő transzeurópai hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról, köztük közös érdekű projektek meghatározásáról

eurovoc_concepts:
administrative cooperation
electronic mail
exchange of information
telecommunications
trans-European network

text: 13/24. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 177 31999D1719 L 203/1 AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA 1999. 8. 3. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1719/1999/EK HATÁROZATA (1999. július 12. ) a közigazgatási rendszerek közötti elektronikus adatcserét (IDA) lehetővé tevő transzeurópai hálózatokra vonatkozó iránymutatásokról, köztük közös érdekű projektek meghatározásáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerző- désre és különösen annak 156. cikkének első bekezdésére, tekintettel a Bizottság javaslatára (1), tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2), tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (3), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (4) , (1) (2) (3) (4) (5) mivel a Tanács az 1994. június 20-i állásfoglalásában (5) hangsúlyozta a közigazgatási rendszerek közötti informá- ciócsere összehangolásának a szükségességét; mivel a Tanács az 1996. november 21-i állásfogla- lásában (6) az információs társadalom új politikai priori- tásait állapította meg; mivel a Bizottság az 1994. július 19-i közleményében az információs társadalomra vonatkozó cselekvési tervet java- solt; mivel a Bizottság cselekvési tervet javasolt az egységes piac megvalósítására; mivel az Európai Parlament az 1997. június 12-i állásfog- lalásában (7) felszólította az Európai Uniót és a tagállamo- kat, hogy a következő évtized folyamán hozzanak az új (1) HL C 54. , 1998. 2. 21. , 3. o. és HL C 23. , 1999. 1. 28. , 8. o. (2) HL C 214. , 1998. 7. 10. , 33. o. (3) HL C 251. , 1998. 8. 10. , 1. o. (4) Az Európai Parlament 1998. november 18-i véleménye (HL C 379. , 1998. 12. 7. , 68. o. ), a Tanács 1998. december 21-i közös álláspontja (HL C 55. , 1999. 2. 25. , 1. o. ) és az Európai Parlament 1999. április 13-i határozata (HL C 219. , 1999. 7. 30. ). A Tanács 1999. június 21-i határozata. (5) HL C 181. , 1994. 7. 2. , 1. o. (6) HL C 376. , 1996. 12. 12. , 1. o. (7) HL C 200. , 1997. 6. 30. , 196. o. információs és kommunikációs technológiák (IKT) fejlesz- tésére és alkalmazására vonatkozó intézkedéseket; mivel az Európai Parlament és a Tanács a 2717/95/EK határozatában (8) iránymutatás-csomagot fogadott el az Euro-ISDN rendszer transzeurópai hálózatként történő fej- lesztésére vonatkozóan; mivel az Európai Parlament és a Tanács az 1336/97/EK határozatában (9) iránymutatás-csomagot fogadott el a transzeurópai távközlőhálózat megvalósítására vonatko- zóan; mivel a gazdasági és monetáris unió létrehozásához és a Közösség politikáinak és tevékenységeinek megvalósításá- hoz szükséges, hogy a tagállamok közigazgatási rendsze- rei és a Közösség számára elérhetővé, cserélhetővé és fel- dolgozhatóvá váljon az egyre növekvő mennyiségű információ; mivel a Közösség intézményeire ruházott hatáskörök gya- korlásához szükséges az egyre növekvő mennyiségű infor- máció elérhetővé, cserélhetővé és feldolgozhatóvá tétele; (6) (7) (8) (9) (10) mivel a feldolgozható információk hatékony, eredményes és biztonságos cseréjéhez egységes, a továbbiakban telema- tikai hálózatoknak nevezett kommunikációs rendszerek szükségesek; (11) mivel a tagállamok közigazgatási rendszereit és a Közösség információs rendszereit Európa egészében összekapcsoló telematikai hálózatok a közigazgatási rendszerek által használt transzeurópai távközlőhálózatokat jelentik; (12) mivel mind a belső piac zavartalan működése, mind a köz- intézmények és a magánszektor közötti igazgatási kommunikáció akadályainak a felszámolása lényeges jöve- delmezőségi és versenyképességi tényező a Közösség ipara számára; (13) mivel a telematikai hálózatok használata hozzájárulhat a Közösség pénzügyi érdekeinek a védelméhez és a csalások elleni küzdelem sikerességéhez; (8) HL L 282. , 1995. 11. 24. , 16. o. (9) HL L 183. , 1997. 7. 11. , 12. o. 178 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/24. kötet (14) mivel a tagállamoknak figyelembe kell venniük az Amsz- terdami Szerződés értelmében az Európai Közösséget lét- rehozó szerződésben előírt területeken, valamint az Euró- pai Unióról szóló szerződés hatálya alá tartozó egyéb területeken projekteket közösen megvalósítandó kidolgozó közösségi cselekvések keretében megvalósított telematikai hálózatokat, továbbá minden olyan más cselek- vést, amelyet a tagállamok megtehetnének az Európai Közösséget létrehozó szerződésben és különösen az annak 3. cikke d) pontjában, valamint 14. , 18. és 19. cikkében előírt célkitűzések megvalósítása érdekében; létesítését jelentő célkitűzéseket a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a javasolt cselekvések a terjedelmük és hatásaik miatt közösségi szinten jobban megvalósíthatók; mivel a javasolt cselekvés nem lépi túl azt, ami az említett cél eléréséhez szükséges; (25) mivel az Európai Gazdasági Térség létrehozásáról szóló megállapodás, valamint az Európai Közösséggel kötött tár- sulási megállapodások végrehajtása megköveteli az érintett telematikai hálózatok módosítását és bővítését; (15) mivel az Európai Unió bővítésének előkészítése folyamán a telematikai hálózatok módosítása és bővítése válhat szük- ségessé; (26) mivel mind a telematikai hálózatok, mind az elektronikus kommunikáció a jellegéből adódóan nemzetközi mére- tűek; (16) mivel a rugalmasan reagáló és áttekinthető közigazgatás arra fogja ösztönözni az Európai Unió polgárait, hogy élvezzék az információs társadalom által nyújtott előnyö- ket; (17) mivel a Közösség felhasználója vagy haszonélvezője a Közösség politikáit és tevékenységeit, valamint az intézmé- nyek közötti kommunikációt, továbbá a gazdasági és monetáris unió működését támogató telematikai hálóza- toknak; (18) mivel az ilyen hálózatok létrehozása egyidejűleg a Közös- ség és a tagállamok feladata is; (19) mivel a méretgazdaságosság megvalósítása és az e hálóza- tokból nyerhető nagyobb előnyök elérése érdekében alap- vető fontosságú, hogy optimalizálják a szabványok, a nyil- vánosság számára hozzáférhető előírások és a nyilvános domain-alkalmazások használatát illesztésmentes együtt- működtethetőség biztosításáért; (20) mivel összehangolt fejlesztésük eredményeként e hálóza- toknak a Közösség és a tagállamok közötti közös telema- tikai interfész mint közös cél felé kell tartaniuk; (21) mivel a Közösség pénzügyi erőforrásai hatékony felhasz- nálásához szükséges, hogy a hálózatok létrehozásának költségeit méltányosan megosszák a Közösség és a tagálla- mok között, és hogy ugyanakkor elkerülhető legyen a berendezések számának fölösleges szaporodása, a vizsgá- latok fölösleges ismétlődése és az alkalmazott megközelí- tések sokfélesége; (27) mivel a telematikai hálózatok közigazgatási rendszerek közötti együttműködésének biztosítását célzó intézkedések összhangban vannak a transzeurópai távközlőhálózatokra vonatkozóan kidolgozott irányelvekkel kapcsolatban elfo- gadott prioritásokkal; (28) mivel a Közösségben a közigazgatási rendszerek közötti telematikai adatcseréhez (IDA) nyújtott közösségi hozzá- járulásról szóló, 1995. november 6-i 95/468/EK tanácsi határozatnak (1) megfelelően cselekvéseket hajtottak végre; mivel a Bíróság 1998. május 28-án megsemmisítette a 95/468/EK határozatot; mivel a Bíróság fenntartotta azok- nak az intézkedéseknek a hatásait, amelyeket a Bizottság a határozat megsemmisítése előtt hozott; (29) mivel ez a határozat pénzügyi keretet hoz létre, amely az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság 1995. március 6-i nyilatkozatának (2) 1. pontja értelmében elsődleges kiindulási pontot jelent a költségvetési hatóság számára az éves költségvetési eljárás lefolytatásához; (30) mivel az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság 1994. december 20-án a Szerződés 251. cikkében szabá- lyozott eljárásnak megfelelően elfogadott jogszabályok végrehajtására vonatkozóan kompromisszumos megálla- podást kötött (3), ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: (22) mivel a tagállamok mindegyikének elvileg saját magának kell viselnie az IDA-projektek és -szolgáltatások általuk tör- ténő megvalósításának költségeit; 1. cikk Alkalmazási kör és célkitűzés (23) mivel ezért az összes ilyen hálózatra általánosan alkalma- zandó sajátos iránymutatásokat kell kidolgozni, továbbá az ezen iránymutatásoknak megfelelő közös érdekű projek- tekre vonatkozó sajátos pénzügyi keretet; (1) A Közösség a tagállamokkal együttműködve tevékenykedik a közigazgatások transzeurópai telematikai hálózatainak területén, és az alábbi célok elérése érdekében meghozza az e határozatban előírt alábbi intézkedéseket: (24) mivel a szubszidiaritásnak és az arányosságnak a Szerződés 5. cikkében szereplő elve értelmében az ilyen hálózatok (1) HL C 269. , 1995. 11. 11. , 23. o. (2) HL C 102. , 1996. 4. 4. , 4. o. (3) HL C 102. , 1996. 4. 4. , 1. o. 13/24. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 179 a) az adott esettől függően a tagállamok a nemzeti, a regionális közigazgatásai, továbbá az ilyen közigazgatási rendszerek és a Közösség intézményei és szervei között működőképes, együtt működtethető transzeurópai telematikai hálózatok létesítése, amelyek lehetővé teszik a hatékony, eredményes és biztonsá- gos információcserét a gazdasági és monetáris unió létrehozá- sának támogatása, illetve annak érdekében, hogy a Közösség és a tagállamok a joghatóságuk alá tartozó területeken meg- valósíthassák és végrehajthassák a Szerződés 3. és 4. cikkében említett politikákat és intézkedéseket, a Közösség vagy a tagál- lamok már meglévő programjaira figyelemmel; b) integrált telematikai hálózatok létrehozása a Közösség intéz- ményei közötti kommunikáció megkönnyítése és a Közösség döntéshozatali eljárásainak támogatása céljából. (2) Ez a határozat a közigazgatási rendszerek közötti adatcsere- program (IDA-program) keretében megvalósított valamennyi hálózatra vonatkozik. 2. cikk Fogalommeghatározások E határozat alkalmazásban az alábbi meghatározásokat kell hasz- nálni: a) „telematikai hálózat”: átfogó adatkommunikációs rendszer, amely nem csak a fizikai infrastruktúrát és azok kapcsolatait tartalmazza, hanem az ezen infrastruktúrára épülő szolgálta- tások és alkalmazások rétegeit is, ezáltal lehetővé téve az elekt- ronikus információcserét szervezetek és magánszemélyek között; b) „IDA-hálózat”: a közigazgatási rendszerek e határozat alapján létrehozott vagy fejlesztett transzeurópai telematikai hálózata. E hálózatot a Közösség mint a hálózat felhasználója, a háló- zatban részt vevő fél vagy a megvalósítás biztosításában érde- kelt kedvezményezett kezdeményezésére hozták létre; c) „ágazati hálózat”: a közigazgatási rendszerek transzeurópai telematikai hálózata vagy szolgáltatási és alkalmazási készlete, amelynek célja különösen egy egyedi közösségi politika, tevé- kenység vagy célkitűzés megvalósítása vagy igazgatási vonat- kozású támogatása (a továbbiakban: közigazgatási ágazat); d) „IDA-projekt”: az e határozat alapján vállalt vagy folytatott, egymással kölcsönhatásban levő cselekvések összessége, amint azokat a melléklet meghatározza, és amelyek az ágazati háló- zatok megvalósításával vagy fejlesztésével kapcsolatosak. 3. cikk Közös érdekű projektek (1) Az 1. cikkben megállapított célkitűzések elérése érdekében a tagállamok kötelesek megvalósítani a melléklet szerinti közös érdekű projekteket. elsőbbséget biztosítanak a közigazgatási intézmények, az Európai Közösség intézményei, a tagállamok és a régiók gazdasági életké- pességét javító projektek számára, valamint az olyan projektek számára, amelyek ágazati hálózat létesítése vagy bővítése útján: a) közvetlenül hozzájárulnak az áruk, a személyek, a szolgálta- tások és a tőke szabad mozgását gátló akadályok felszámolá- sához; vagy b) közvetlenül hozzájárulnak a gazdasági és monetáris unió sike- res megvalósításához vagy kielégítő működéséhez; vagy c) ösztönzik az intézményi együttműködést a Közösség intézmé- nyei, illetve az ilyen intézmények és az országos és regionális közigazgatási rendszerek között, beleértve az országos és regi- onális parlamenteket is; vagy d) hozzájárulnak a Közösség és a tagállamok pénzügyi érdekei- nek védelméhez vagy a csalások elleni küzdelemhez; vagy e) hozzájárulnak az Európai Unió kibővítésének előkészítéséhez; vagy f) elősegítik az ipar versenyképességének növelését a Közösség- ben, különös hangsúlyt helyezve a kis- és középvállalkozások versenyképességére; vagy g) előnyt biztosítanak személyek számára az Európai Unióban. 5. cikk A megvalósítás keretei (1) Az IDA-projektek megvalósításakor be kell tartani az e cikk- ben előírt alapelveket. (2) Minden IDA-projekt megvalósításának megfelelő jogi alapok- kal kell rendelkeznie. E határozat alkalmazásában egy IDA-projekt akkor felel meg e követelménynek, ha az érintett hálózat vagy hálózatok megkönnyíti, illetve megkönnyítik a közigazgatási rendszerek közötti, egy vagy több közösségi jogszabály megvaló- sítása keretében folytatott kommunikációt. Az első albekezdést nem kell alkalmazni azokra a projektekre, amelyek az intézmények közötti kommunikációt vagy a Közösség döntéshozatali eljárásait támogatják, illetve azokra a közös cse- lekvésekre, amelyek legalább két IDA-projekt megvalósításának a támogatására szolgálnak. (3) Az IDA-projektek tartalmazzák az ágazati hálózatok megva- lósításához vagy fejlesztéséhez szükséges összes lépést, beleértve a megvalósíthatósági tanulmányokat és demonstrációkat, a tagál- lamok és a Közösség szakértőiből álló munkacsoportok létreho- zását, valamint adott esetben a Közösség számára áruk és szolgál- tatások beszerzését. (2) Az ilyen projektek megvalósítását az IDA-munkaprogramban és az 5. cikkben leírt általános megvalósítási terveknek megfele- lően végzik. (4) Az IDA-projektek előkészítő szakaszból, megvalósíthatóság- értékelési szakaszból, fejlesztési és jóváhagyási szakaszból, majd kivitelezési szakaszból állnak. 4. cikk Prioritások Az IDA-munkaprogram kidolgozása céljából és a Közösség pénz- elosztásakor IDA-projektekre ügyi erőforrásainak való Az előkészítő szakasz lefolytatása egy előkészítő jelentés elkészí- tésével zárul, amely tartalmazza a projekt célkitűzéseit, alkalma- zási körét és indoklását, valamint különösen a várható költsége- ket és a projekt várható előnyeit, és amely annak biztosítására irányul, hogy a megfelelően tájékoztatott résztvevők megértették a feladatot és készek szerződést kötni. 180 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/24. kötet A megvalósíthatóság-értékelési szakasz általános megvalósítási terv elkészítését jelenti, amely az alábbiakat tartalmazza: közösségi iránymutatásokra, és a szabványosítás terén meglévő támogatási eszközökre. a) a projekt megvalósítása keretében létesítendő hálózat vagy hálózatok ismertetése a célkitűzések, a funkcionalitás, a részt vevő felek, valamint a műszaki megközelítés leírásával; b) azoknak a szerepeknek és feladatoknak a kiosztása, amelyeket a későbbi fejlesztési, jóváhagyási és megvalósítási szakaszok során a Közösség és a tagállamok látnak el; c) a várható előnyök részletes ismertetése és az ezen előnyök megvalósítási szakasz utáni értékelését lehetővé tevő kritériu- mok; d) egy olyan vázlat, amely feltünteti a hálózat megvalósítási sza- kasz utáni időszakban felmerülő működtetési és karbantartási költségeinek a Közösség és a tagállamok közötti méltányos megosztását. A fejlesztési és jóváhagyási szakasz szükség szerint állhat az érin- tett hálózat vagy hálózatok megvalósításához javasolt megoldás kisebb arányokban történő kidolgozásából, teszteléséből, értéke- léséből és nyomon követéséből, és az eredményeket fel kell hasz- nálni az általános megvalósítási terv módosításaihoz. A kivitelezési szakasz a teljesen működőképes hálózat vagy háló- zatok általános megvalósítási tervnek megfelelően történő létre- hozásából áll. (5) Az IDA-projektek megvalósítása a közigazgatási rendszerek közötti elektronikus adatcserét lehetővé tevő transzeurópai háló- zatok együttműködési képességét és az e hálózatokhoz való hoz- záférést biztosító cselekvés- és intézkedéssorozatok elfogadásáról szóló, 1999. július 12-i 1720/1999/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (1) keretében a Közösség által tett horizontális cselekvésekre és intézkedésekre épül; amennyiben lehetséges, különösen közös általános szolgáltatásokat és alkalmazásokat kell használni. (6) Egy IDA-projekt elindítását és megvalósítását, a szakaszainak meghatározását, továbbá a projekt által érintett hálózat vagy háló- zatok műszaki és működési jellemzői vonatkozásában a felhasz- nálók elvárásainak meghatározását a vonatkozó közösségi politi- kák vagy intézkedések keretében végzik, és adott esetben az alkalmazandó bizottsági eljárások szerint ellenőrzik azokat. Olyan esetekben, amikor semmilyen ágazati bizottsági eljárást nem kell alkalmazni, a Közösség és a tagállamok ágazati szakér- tői csoportokat hoznak létre e kérdések megvizsgálása céljából. Ezen ágazati bizottságok és szakértői csoportok megállapításait a Bizottság jelenti a 8. cikkben említett bizottság számára, a 7. cikk- ben említett intézkedésekre vonatkozó javaslataival együtt. (7) A nemzeti rendszereknek és a Közösség rendszereinek a köz- igazgatási ágazatokon és a magánszektoron belüli, valamint azok közötti magas szintű együttműködési képessége biztosítása érde- kében minden egyes IDA-projektre vonatkozó műszaki előírás hivatkozik – az esettől függően – európai szabványokra vagy a nyilvánosság számára hozzáférhető előírásokra, mint például a nyitott internetszabványok. Az információs és kommunikációs technológiai (IKT) rendszerek és szolgáltatások ágazatában a köz- beszerzési eljárások során különös figyelmet kell fordítani a (1) Lásd e Hivatalos Lapnak a 9. oldalát. (8) Az IDA-projekt kidolgozásának és megvalósításának a Közös- ség más vonatkozó tevékenységeiből származó eredményeken kell alapulnia, különösen a közösségi kutatási és technológia- fejlesztési programokból, valamint a transzeurópai távközlőháló- zatok terén végzett közösségi tevékenységekből származó ered- ményeken. (9) Valamennyi IDA-projektet a befejezése után a tagállamokkal együttműködve értékelni kell, az érintett közösségi politika vagy tevékenység keretében, és az értékelés eredményeit a megvalósí- tási szakasz befejezésétől számított egy éven belül be kell mutatni az illetékes ágazati bizottságnak és a 8. cikkben említett bizott- ságnak. Ez az értékelés egy költség-haszon elemzést is tartalmaz. 6. cikk A Közösség pénzügyi hozzájárulása (1) Az IDA-projektek megvalósításának költségeit a Közösség az azokban való saját érdekeltsége arányában viseli. (2) A Közösség pénzügyi hozzájárulásának mértékét minden egyes IDA-projekt esetében a (3)–(7) bekezdésnek megfelelően határozzák meg. E hozzájárulás nem tartalmazza azokat a költ- ségeket, amelyek az e határozatban vagy az 1720/1999/EK euró- pai parlamenti és tanácsi határozatban előírt prioritásokkal vagy követelményekkel ellentétes alkalmazások vagy előírások kitartó használatából származnak. (3) Egy projekt előkészítő és megvalósíthatóság-értékelési szaka- szaiban a Közösség hozzájárulása teljes mértékben fedezheti a szükséges tanulmányok költségét. (4) A projekt fejlesztési, jóváhagyási és megvalósítási szakaszai- ban a Közösség viseli a projekt általános megvalósítási tervében számára előírt feladatok végrehajtásával kapcsolatban felmerülő költségeket. (5) Kivételes esetekben és a 8. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően a Közösség közvetlen támogatások formájában visel- heti az egy vagy több tagállam részéről felmerült költségek egy részét abból a célból, hogy a tagállamok: a) egy IDA-projektet vagy -hálózatot érintő olyan tevékenysége- ket végezhessenek, amelyek hasznosak lehetnek más résztve- vők, illetve más IDA-projekt vagy -hálózat számára; b) egy adott IDA-hálózat teljes körű megvalósításának a javításá- hoz vagy egyszerűsítéséhez szükségesnek vélt fejlesztést vezes- senek be egy rendszerbe. A tervezett támogatások összegét az IDA-projektek megvalósítá- sát célzó minden egyes érintett IDA-munkaprogramra vagy IDA- hálózatra vonatkozóan és a folyó költségvetési évre határozzák meg, az elfogadható legmagasabb érték, az IDA-projektek és -hálózatok vonatkozásában elvárt előnyök, az elérendő célkitűzé- sek, a tagállamok kedvezményezett közigazgatási rendszerei, vala- mint a támogatások segítségével finanszírozott feladatok feltün- tetésével. Különleges körülmények kivételével a támogatások összege nem haladhatja meg a támogatásban részesülő feladatokat végrehajtó kedvezményezett tagállam részéről ténylegesen felmerülő kiadá- sok felének az összegét. 13/24. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 181 (6) Az e határozatban előírt közösségi támogatás az IDA-projekt megvalósítási szakasza befejezésekor ér véget; ugyanakkor e hatá- rozat lehetővé teszi további finanszírozás nyújtását kivételes ese- tekben és a 8. cikkben előírt eljárásnak megfelelően az IDA- hálózat működtetési és karbantartási költségeinek egészére vagy egy részére, a hálózat megvalósításának befejezését követő év végéig. (7) A Közösség, e határozat keretében és 1999 végéig, vállalhatja olyan IDA-hálózatok működtetési és karbantartási költségeinek a viselését, amelyeknek a megvalósítását e határozat értelmében végezték, és amelyek e határozat hatálybalépésének a napján már működőképesek voltak. A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 205. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfoga- dandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottság- ban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat. A Bizottság azonnali hatállyal alkalmazandó intézkedéseket hoz. Ha azonban ezek az intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, a Bizottság köteles haladéktalanul tájé- koztatni a Tanácsot ezekről intézkedésekről. Ilyen esetben: (8) Az e határozat értelmében előírt pénzügyi erőforrások elvileg nem adhatók olyan projekteknek vagy projektszakaszoknak, ame- lyek más közösségi forrásokból finanszírozásban részesülnek. a Bizottság az általa elhatározott intézkedések végrehajtását az ezen értesítés napjától számított három hónapos időszakkal elha- lasztja; 7. cikk Megvalósítás (1) A Bizottság végrehajtja a 3–6. cikkben meghatározott közös- ségi cselekvést. (2) Az IDA-munkaprogram e határozat végrehajtását érintő, a Bizottság által évente kidolgozandó részének a 4. cikkben megál- lapított prioritásoknak és az 5. cikkben említett alapelveknek való megfelelése alapján történő jóváhagyása vonatkozásában a 8. cikkben előírt eljárást kell alkalmazni. Az IDA-munkaprogram projektenkénti bontásban tartalmazza az előző év vagy évek kia- dásait. (3) Valamennyi IDA-projekt előkészítő jelentésének és általános megvalósítási tervének az 5. cikkben említett alapelveknek meg- felelően történő jóváhagyása vonatkozásában a 8. cikkben előírt eljárást kell alkalmazni a megvalósíthatóság-értékelési szakasz, valamint a fejlesztési és jóváhagyási szakasz végén, továbbá a megvalósítási terv minden későbbi lényeges módosításának az elfogadásakor. (4) Az e határozat értelmében projektenkénti bontásban mega- dott éves költségvetési kiadásoknak a 4. cikkben megállapított pri- oritásoknak és az 5. és 6. cikkben előírt alapelveknek való meg- felelése alapján történő jóváhagyása vonatkozásában a 8. cikkben előírt eljárást kell alkalmazni. Az év folyamán történő, projektso- ronként 250 000 EUR összeget meghaladó mértékű valamennyi költségvetési módosításra vonatkozó javaslatot is ennek az eljá- rásnak kell alávetni. (5) Az e határozat alkalmazásában meghirdetendő ajánlattételi felhívások műszaki előírásait, amennyiben a szerződés értéke meghaladja az 500 000 EUR összeget, a tagállamokkal együttmű- ködve kell meghatározni. 8. cikk A bizottság eljárása (1) A bizottság munkáját a tagállamok képviselőiből álló és a Bizottság képviselője által elnökölt bizottság segíti. Ennek a bizott- ságnak az elnevezése „közigazgatási rendszerek közötti telemati- kával foglalkozó bizottság” (TAC). a Tanács minősített többséggel az előző albekezdésben előírt határidőn belül eltérő határozatot hozhat. (2) A Bizottság évente jelentésben számol be a TAC-nak e hatá- rozat végrehajtásáról. 9. cikk Felülvizsgálat és értékelés (1) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve kétéves idősza- konként értékeli e határozat végrehajtását. (2) Az értékelés megállapítja a mellékletben jelzett közös érdekű projektek megvalósításában elért előrehaladás mértékét és a pro- jektek megvalósításának aktuális állapotát. Az értékelés a Közösség által viselt kiadások tükrében azokat az előnyöket is megvizsgálja, amelyeket az IDA-hálózatok nyújtanak a Közösség számára a közös politikák és intézményi együttmű- ködés fejlődése vonatkozásában, valamint a tagállamok, a Közös- ség vállalkozásai és az Európai Unió polgárai számára, feltárja azokat a területeket, ahol javítások hajthatók végre, és igazolja a Közösség egyéb tevékenységeivel való egymást kiegészítő együtt- hatást a transzeurópai távközlőhálózatok területén. (3) A Bizottság, azt követően, hogy a TAC azt áttanulmányozta, megküldi értékelését az Európai Parlament és a Tanács számára, a melléklet módosítására vonatkozó megfelelő javaslataival együtt. Az értékeléseket legkésőbb a 2001. , a 2003. és a 2005. évre szóló költségvetési tervezetek elkészítésének napjáig megküldik. 10. cikk Kiterjesztés az EGT országaira és a társult országokra (1) Az IDA-program nyitottá tehető az Európai Közösséggel kötött megállapodásaik keretében az Európai Gazdasági Térség országai, valamint Közép- és Kelet-Európa társult országai és Cip- rus számára is az ilyen megállapodások hatálya alá tartozó közös érdekű projektekben való részvételük vonatkozásában. (2) A projektek megvalósítása során ösztönözni kell az együtt- működést a tagsággal nem rendelkező országokkal, valamint adott esetben nemzetközi szervezetekkel és testületekkel is. 182 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/24. kötet 11. cikk Egyéb ágazati hálózatok (1) Minden olyan egyéb ágazati hálózat megvalósítása vonatko- zásában, amely nem minősül IDA-projektnek (a továbbiakban: egyéb ágazati hálózatok), a tagállamok és a Közösség köteles az ilyen ágazati hálózatok megvalósítását szabályozó közösségi jog- szabályok rendelkezéseinek megfelelően gondoskodni a (2)–(6) bekezdés végrehajtásáról. (2) Az egyéb ágazati hálózatok hasznosulnak a Közösség által az 1720/1999/EK európai parlamenti és tanácsi határozat keretében vállalt horizontális cselekvésekből és intézkedésekből, kivéve ha az ilyen cselekvések és intézkedések nem alkalmasak arra, hogy kielégítsék az egyéb ágazati hálózatok felhasználóinak az igényeit. (3) A nemzeti rendszereknek és a Közösség rendszereinek a köz- igazgatási ágazatokon és a magánszektoron belüli és azok közötti magas szintű együttműködési képességének biztosítása érdekében a minden egyes ágazati hálózatra vonatkozó műszaki előírás hivatkozik – az esettől függően – európai szabványokra vagy a nyilvánosság számára hozzáférhető előírásokra, mint például a nyitott internetszabványok. Az információs és kommunikációs technológiai (IKT) rendszerek és szolgáltatások ágazatában a köz- beszerzési eljárásokra vonatkozóan különös figyelmet kell fordí- tani a közösségi iránymutatásokra és a szabványosítás terén meg- lévő támogató eszközökre. (4) Minden egyes egyéb ágazati hálózat kidolgozása és megvaló- sítása során célszerű, hogy a Közösség más vonatkozó tevékeny- ségeiből származó eredményekre, különösen a közösségi kutatási és technológiafejlesztési programokból, valamint a transzeurópai távközlő hálózatok terén végzett közösségi tevékenységekből származó eredményekre építsenek. (5) Minden egyes egyéb ágazati hálózatra vonatkozóan megvaló- sítás utáni értékelést kell végezni. (6) Az egyéb ágazati hálózatok megvalósításának költségeit a Közösség az azokban való saját érdekeltsége arányában viseli. (7) A Bizottság 1999. október 3-ig, majd azt követően évenként jelentést küld a TAC számára az (1)–(6) bekezdésben előírt rendel- kezések végrehajtásáról. Ebben a jelentésben a Bizottság jelzi a fel- használók minden olyan elvárását, amely megakadályoz más ága- zati hálózatokat abban, hogy igénybe vegyék a (2) bekezdésben említett általános szolgáltatásokat, továbbá megvizsgálja az ilyen általános szolgáltatások annak érdekében történő kiigazításának a lehetőségét, hogy azok a kérdéses felhasználói elvárásokat kielé- gítsék. 12. cikk Pénzügyi keret A közösségi cselekvés végrehajtásához szükséges, e határozatban meghatározott pénzügyi keret összege az 1998 és 2000 közötti időszakra vonatkozóan 38,5 millió EUR. Az éves előirányzatokat a költségvetési hatóság engedélyezi a pénzügyi terv keretei között. 13. cikk Hatálybalépés Ezt a határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni. Ez a határozat a kihirdetése napján lép hatályba és 2004. december 31-ig kell azt alkalmazni. 14. cikk A határozat címzettjei Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, 1999. július 12-án. az Európai Parlament részéről a Tanács részéről az elnök J. M. GIL-ROBLES az elnök S. NIINISTÖ 13/24. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 183 MELLÉKLET KÖZÖS ÉRDEKŰ PROJEKTEK A KÖZIGAZGATÁSI RENDSZEREK KÖZÖTTI ADATCSERE TRANSZEURÓPAI HÁLÓZATA TERÉN Az IDA-program keretében az alábbi projekteket kell közös érdekű projekteknek tekinteni: A. ÁLTALÁNOS RÉSZ 1. A gazdasági és monetáris unió, valamint a közösségi politikák és cselekvések szolgálatában telematikai háló- zatok fejlesztése és megvalósítása (a B. szakasznak megfelelően), intézmények közötti információcsere- rendszer fejlesztése és megvalósítása (a C. szakasznak megfelelően), valamint az IDA-hálózatok világmére- tűvé tétele (a D. szakasznak megfelelően). 2. A 95/468/EK tanácsi határozat keretében vállalt ágazati projektek és hálózatok megvalósításának a folyta- tása és bővítése, az E. szakaszban említett hálózatok kivételével. 3. Az európai ügynökségek és szervek működéséhez szükséges és az európai ügynökségek létrehozásából eredő jogi keretet támogató hálózatok megvalósítása. 4. Hálózatok megvalósítása a személyek szabad mozgásával kapcsolatos politikák területén, annyiban amenny- iben azok szükségesek az Európai Közösséget létrehozó szerződés értelmében a Közösség és/vagy a tagálla- mok cselekvésének támogatásához. 5. Olyan hálózatok megvalósítása, amelyeket a Közösség politikái és cselekvései keretében vagy előre nem lát- ható körülmények bekövetkezése esetén sürgősen létre kell hozni a Közösség és a tagállamok cselekvésének a támogatása érdekében, különösen emberek, állatok és növények életének és egészségének, az európai fogyasztók érdekeinek, az Európai Unió területén élő személyek életkörülményeinek vagy a Közösség alap- vető érdekeinek a védelme érdekében. B. A GAZDASÁGI ÉS MONETÁRIS UNIÓT ÉS A KÖZÖSSÉGI POLITIKÁKAT ÉS TEVÉKENYSÉGEKET TÁMOGATÓ SAJÁTOS HÁLÓZATOK 1. A gazdasági és monetáris politikára vonatkozó telematikai hálózatok, megkönnyítve különösen a konver- genciakritériumok teljesülésének és az euró bevezetésének figyelemmel kísérését. 2. Az Európai Unió kibővítésére vonatkozó telematikai hálózatok, nevezetesen az elektronikus kommuniká- ció hatékony rendszerének megvalósításán keresztül, egyrészről a Bizottság és a Tanács fordítószolgálatai, másrészről az egyes jelölt országokban létrehozható ideiglenes fordító-/lektori irodák között. 3. A regionális és kohéziós politikákra vonatkozó telematikai hálózatok, nevezetesen regionális és kohéziós politikák megvalósítására vonatkozó információk központi és regionális közigazgatási rendszerek szintjén történő összegyűjtésének, kezelésének és terjesztésének az elősegítése céljából. 4. A Közösség általi finanszírozásra vonatkozó telematikai hálózatok, nevezetesen egy interfész létesítése a Bizottság meglévő adatbázisaival, hogy megkönnyítsék az európai szervezetek és különösen a kis- és közép- vállalkozások közösségi finanszírozási forrásokhoz való hozzáférését. 5. Telematikai hálózatok a statisztika területén, nevezetesen a statisztikai adatok összegyűjtése és közzététele vonatkozásában. 6. Telematikai hálózatok a hivatalos dokumentumok kiadása területén. 7. Telematikai hálózatok a mezőgazdasági és halászati ágazatokban, nevezetesen a mezőgazdasági piacok és struktúrák igazgatása, egy hatékonyabb pénzügyi gazdálkodás, mezőgazdasági üzemek számviteli adatai- nak (RICA) a nemzetei szervezetek és a Bizottság közötti cseréje, valamint a csalások elleni küzdelem szolgá- latában. 8. Telematikai hálózatok az ipari ágazatban, nevezetesen az ipari ügyekért felelős közigazgatási rendszerek közötti, valamint az ilyen közigazgatási rendszerek és az ipari szövetségek közötti információcserére vonat- kozóan, a gépjárműtípus-engedélyezési információk közigazgatási rendszerek közötti cseréje érdekében, továbbá a közigazgatásban használt formanyomtatványok kitöltési eljárásainak a leegyszerűsítését és javí- tását célzó szolgáltatásokra vonatkozóan. 9. A versenypolitikára vonatkozó telematikai hálózatok, nevezetesen az egyes nemzeti közigazgatási rendsze- rekkel történő jobb elektronikus adatcsere megvalósítása révén a tájékozódási és konzultációs eljárások meg- könnyítése érdekében. 184 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 13/24. kötet 10. Telematikai hálózatok a kulturális, információs, kommunikációs és audiovizuális ágazatokban, nevezetesen a nyílt hálózatok problémás tartalmára vonatkozó információk cseréjének támogatása érdekében, új audi- ovizuális és információs szolgáltatások fejlesztésének és szabad forgalmának az elősegítése céljából. 11. Telematikai hálózatok a közlekedési ágazatban, nevezetesen a gépjárművezetőkre, a gépjárművekre és a szállítókra vonatkozó adatok cseréjének a megkönnyítése céljából. 12. Telematikai hálózatok az idegenforgalom, a környezetvédelem, a fogyasztóvédelem és a fogyasztók egész- ségének védelme területén a tagállamok közötti információcsere támogatása céljából. C. INTÉZMÉNYKÖZI HÁLÓZATOK Telematikai hálózatok az intézmények közötti információcsere támogatása céljából, nevezetesen: 1. a Közösség határozathozatali folyamatának és a parlamenti kérdések megvitatásának a támogatása céljából; 2. a Bizottság, az Európai Parlament, az egyéb európai intézmények és a Tanács közötti szükséges telematikai kapcsolatok létrehozása céljából, beleértve az Európai Unió soros elnökének és a tagállamok állandó képvi- seleteinek a weboldalait is; 3. az intézmények közötti információcserében a többnyelvűség segítése céljából a fordítói munkafolyamatok és a fordítástámogató eszközök kezelése, a többnyelvű erőforrások megosztása vagy cseréje és a terminoló- giai adatbázisokhoz való közös hozzáférés megszervezése révén; 4. a dokumentumok európai ügynökségek és szervek és európai intézmények közötti megosztása céljából. D. AZ IDA-HÁLÓZATOK VILÁGMÉRETŰVÉ TÉTELE Az IDA-hálózatok kibővítése az Európai Gazdasági Térség, az Európai Szabadkereskedelmi Társulás, valamint a közép- és kelet-európai térség országaira, továbbá a G7 országokra és a nemzetközi szervezetekre vonatkozóan, különösen a szociális biztonság, az egészségvédelem, a gyógyszerkészítmények és környezetvédelem területén meglévő telematikai hálózatok vonatkozásában. E. EGYÉB ÁGAZATI HÁLÓZATOK Azok a projektek, amelyeket korábban IDA-programmal finanszíroztak, és most már saját közösségi finanszí- rozásban részesülnek, az e határozat 11. cikkében említett „egyéb ágazati hálózatok” csoportjához tartoznak


title: Skriftväxling om det intyg som avses i punkt 6 andra strecksatsen i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och republiken Ungern om ett ömsesidigt införande av tullkvoter för vissa viner

eurovoc_concepts:
Hungary
agreement (EU)
tariff quota
trade agreement
trade promotion
wine

formats: html print


title: 1999/519/CE: Recomendación del Consejo, de 12 de julio de 1999, relativa a la exposición del público en general a campos electromagnéticos (0 Hz a 300 GHz)

eurovoc_concepts:
health control
health risk
medical research
non-ionising radiation
radiation protection

formats: html pdf print

text: 30. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 199/59 II (Actos cuya publicación no es una condición para su aplicabilidad) CONSEJO RECOMENDACIÓN DEL CONSEJO de 12 de julio de 1999 relativa a la exposición del público en general a campos electromagnéticos (0 Hz a 300 GHz) (1999/519/CE) EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el párrafo segundo del apartado 4 de su artículo 152, se han propuesto exigencias mínimas para zantes; proteger a los trabajadores de los agentes físicos (5), incluidas medidas contra la radiación no ionizante; en consecuencia, la presente Recomendación no trata de la protección de los trabajadores contra la exposición a los campos electromagnéticos en el lugar de trabajo; Vista la propuesta de la Comisión (1), Visto el dictamen del Parlamento Europeo, Considerando lo siguiente, (1) De conformidad con la letra p) del artículo 3 del Tratado, la acción comunitaria debe incluir una contri- bución al logro de un alto nivel de protección de la salud; considerando que el Tratado contempla asimismo la protección de la salud de los trabajadores y los consu- midores; (2) (3) En su Resolución del 5 de mayo de 1994 sobre la lucha contra los efectos nocivos provocados por las radia- ciones no ionizantes (2), el Parlamento Europeo invitó a la Comisión a proponer medidas legislativas para limitar la exposición de los trabajadores y del público en general a la radiación electromagnética no ionizante; Existen exigencias mínimas comunitarias para la protec- ción de la salud y la seguridad de los trabajadores en relación con los campos electromagnéticos, en lo que se refiere al trabajo con equipos con pantallas de visualiza- ción (3); se introdujeron medidas comunitarias para promover la mejora de la seguridad y de la salud en el trabajo de la trabajadora embarazada, de la que haya dado a luz recientemente o esté en período de lactancia (4), que establecen, entre otras, la obligación de que los empresarios evalúen las actividades que implican un riesgo específico de exposición a radiaciones no ioni- (1) DO C 175 de 21. 6. 1999. (2) DO C 205 de 25. 7. 1994, p. 439. (3) DO L 156 de 21. 6. 1990, p. 14. (4) DO L 348 de 28. 11. 1992, p. 1. (4) (5) Es absolutamente necesaria la protección de los ciuda- danos de la Comunidad contra los efectos nocivos para la salud que se sabe pueden resultar de la exposición a campos electromagnéticos; Las medidas en relación con los campos electromagné- ticos deberán proporcionar un elevado nivel de protec- ción a todos los ciudadanos de la Comunidad; las dispo- siciones de los Estados miembros en este ámbito deberán basarse en un marco establecido de común acuerdo que contribuya a garantizar la uniformidad de la protección en toda la Comunidad; (6) De conformidad con el principio de subsidiariedad, cual- quier nueva medida emprendida en un ámbito que no sea competencia exclusiva de la Comunidad, como es la protección de los ciudadanos contra la radiación no ionizante, sólo puede ser adoptada por la Comunidad si, a la vista de la escala o de los efectos de la acción propuesta, la Comunidad puede alcanzar los objetivos propuestos mejor que los Estados miembros; (7) Las acciones sobre la limitación de la exposición del público en general a los campos electromagnéticos debe- rían guardar proporción con otros aspectos de la calidad de vida en relación con servicios en que se recurre a los campos electromagnéticos, en sectores como las teleco- municaciones, la energía y la seguridad pública; (5) DO C 77 de 18. 3. 1993, p. 12, y DO C 230 de 19. 8. 1994, p. 3. L 199/60 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 30. 7. 1999 (8) (9) (10) Es necesario establecer un marco comunitario para la exposición a los campos electromagnéticos con objeto de proteger a los ciudadanos por medio de recomenda- ciones dirigidas a los Estados miembros; como objetivo La presente Recomendación tiene proteger la salud de los ciudadanos y, por lo tanto, se aplica en especial a las zonas pertinentes en las que los ciudadanos pasan un lapso de tiempo significativo en relación con los efectos cubiertos por la presente Reco- mendación; El marco comunitario para hacer uso de la amplia reco- pilación de documentación científica ya existente debe basarse en los mejores datos y asesoramiento científicos disponibles en el momento actual en este ámbito y que debería incluir restricciones básicas y niveles de refe- rencia en relación con la exposición a campos electro- magnéticos, recordando que únicamente se han utilizado efectos comprobados como base para la limitación reco- mendada de las exposiciones; la Comisión internacional de protección contra las radiaciones no ionizantes (Icnirp) ha prestado asesoramiento a este respecto, aseso- ramiento que ha sido respaldado por el Comité científico director de la Comisión; el marco debería ser revisado y evaluado periódicamente a la luz de los nuevos conoci- mientos y de las novedades de la tecnología y de las aplicaciones de las fuentes y prácticas que dan lugar a exposición a campos electromagnéticos; (11) Dichas restricciones básicas y niveles de referencia debe- rían aplicarse a todas las radiaciones emitidas por campos electromagnéticos, a excepción de la radiación óptica y la radiación ionizante; los datos y asesora- miento correspondientes a la radiación óptica requieren todavía estudio y ya existen disposiciones comunitarias en relación con la radiación ionizante; (12) (13) Para evaluar el cumplimiento de las restricciones básicas de la presente Recomendación se anima a los orga- nismos nacionales y europeos de normalización; debe- rían ser apoyados (por ejemplo, Cenelec, CEN) para que desarrollen, en el marco de la normativa comunitaria, normas para el diseño y prueba de equipos; La observancia de las restricciones y niveles de referencia recomendados debería proporcionar un elevado nivel de protección contra los efectos nocivos para la salud que pueden resultar de la exposición a campos electromag- néticos pero tal observancia puede no impedir necesaria- mente que se produzcan problemas de interferencia u otros efectos sobre el funcionamiento de productos sani- tarios tales como prótesis metálicas, marcapasos y desfi- briladores cardíacos e injertos cocleares y otros injertos; la interferencia con marcapasos puede ocurrir a niveles inferiores a los niveles de referencia recomendados y debería por ello someterse a las precauciones adecuadas que, sin embargo, están fuera del ámbito de la presente Recomendación y se tratan en el contexto de la legisla- ción sobre compatibilidad electromagnética y productos sanitarios; (14) De conformidad con el principio de proporcionalidad, la presente Recomendación establece principios generales y métodos de protección del público, pero que es compe- tencia de los Estados miembros el establecimiento de normas detalladas respecto de las fuentes y prácticas que pueden dar lugar a exposición a campos magnéticos y la clasificación de las condiciones de exposición de los individuos en profesionales o no profesionales, teniendo en cuenta y respetando las normas comunitarias en rela- ción con la salud y la seguridad de los trabajadores; (15) De acuerdo con el Tratado, los Estados miembros pueden establecer un nivel de protección más elevado que el reflejado en la presente Recomendación; (16) (17) Las medidas arbitradas por los Estados miembros en este ámbito, ya sean obligatorias o no obligatorias, y la forma en que hayan tenido en cuenta la presente Reco- mendación, deberán ser objeto de informes, tanto en el ámbito nacional como comunitario; Con objeto de incrementar el conocimiento de los riesgos y medidas de protección contra los campos elec- tromagnéticos, los Estados miembros deberían fomentar la divulgación de la información y las normas prácticas al respecto, sobre todo en lo que se refiere al diseño, instalación y utilización de equipos, de manera que se consigan niveles de exposición que no sobrepasen las restricciones recomendadas; (18) Debería prestarse atención a un adecuado conocimiento e información sobre los riesgos relacionados con los campos electromagnéticos, que tenga en cuenta las percepciones que de esos riesgos tienen los ciudadanos; (19) Los Estados miembros deben estar al tanto del progreso de la tecnología y de los conocimientos científicos con respecto a la protección contra la radiación no ionizante, teniendo en cuenta el aspecto de precaución, y deben disponer exámenes y revisiones periódicos, con la reali- zación periódica de evaluaciones a la luz de la orienta- ción que ofrezcan las organizaciones internacionales pertinentes, como la Comisión internacional de protec- ción contra las radiaciones no ionizantes, RECOMIENDA: I. A efectos de la presente Recomendación, los Estados miembros deberían asignar a las cantidades físicas enume- radas en la parte A del anexo I el significado que en éste se les atribuye. II. Para proporcionar un elevado nivel de protección de la salud contra la exposición a los campos electromagnéticos, los Estados miembros deberían: a) adoptar un marco de restricciones básicas y niveles de referencia tomando como base la parte B del anexo I; b) aplicar medidas, conformes con dicho marco, en rela- ción con las fuentes o prácticas que dan lugar a la exposición electromagnética de los ciudadanos, cuando el tiempo de exposición sea significativo, con excep- ción de la exposición por razones médicas, en cuyo caso deberán sopesarse convenientemente los riesgos y ventajas de la exposición, por encima de las restric- ciones básicas; c) procurar que se respeten las restricciones básicas que figuran en el anexo II en lo que se refiere a la exposi- ción de los ciudadanos. 30. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 199/61 III. Para facilitar y promover el respeto de las restricciones básicas que figuran en el anexo II, los Estados miembros: a) deberían tener en cuenta los niveles de referencia que figuran en el anexo III para efectuar la evaluación de la exposición o, cuando existan y en la medida en que las reconozca el Estado miembro en cuestión, las normas europeas o nacionales que estén basadas en procedi- mientos de cálculo y medición previstos para evaluar el cumplimiento de las restricciones básicas; b) deberían evaluar las situaciones que implican fuentes de más de una frecuencia de acuerdo con las fórmulas establecidas en el anexo IV, tanto en términos de restricciones básicas como de niveles de referencia; c) podrán tener en cuenta, cuando convenga, criterios tales como la duración de la exposición, las partes del organismo expuestas, la edad y las condiciones sanita- rias de los ciudadanos. IV. Los Estados miembros, al decidir si hay que actuar o no, con arreglo a la presente Recomendación, deberían tener en cuenta tanto los riesgos como los beneficios. V. Para conseguir que se comprendan mejor los riesgos y la protección contra la exposición a campos electromagné- ticos, los Estados miembros deberían proporcionar al ciudadano información en un formato adecuado sobre los efectos de los campos electromagnéticos y sobre las medidas adoptadas para hacerles frente. VI. Con el fin de mejorar los conocimientos que se tienen acerca de los efectos sobre la salud de los campos electro- magnéticos, los Estados miembros deberían promover y revisar la investigación pertinente sobre campos electro- magnéticos y salud humana en el contexto de sus programas de investigación nacionales, teniendo en cuenta las recomendaciones comunitarias e internacionales en materia de investigación y los esfuerzos realizados en este ámbito basándose en el mayor número posible de fuentes. VII. Para contribuir al establecimiento de un sistema coherente de protección contra los riesgos de la exposición a campos electromagnéticos, los Estados miembros deberían elaborar informes sobre las experiencias obtenidas con las medidas que adopten en el ámbito de la presente Recomendación e informar a la Comisión transcurridos tres años de la apro- bación de la misma, indicando el modo en que la han incorporado a dichas medidas. INVITA a la Comisión a: 1. llevar a cabo el trabajo necesario para el establecimiento de las normas europeas a que hace referencia la letra a) de la incluidos los métodos de cálculo y medición; sección III, 2. fomentar la investigación relativa a los efectos a corto y largo plazo de la exposición a campos electromagnéticos en todas las frecuencias pertinentes, en la ejecución del actual programa marco de investigación; 3. seguir participando en el trabajo de las organizaciones inter- nacionales con competencias en este ámbito y promover la consecución de un consenso internacional en las directrices y consejos referentes a las medidas de protección y preven- ción; 4. supervisar los asuntos tratados en la presente Recomenda- ción con vistas a su revisión y actualización, teniendo en cuenta también los posibles efectos, que están siendo actual- mente estudiados, incluidos los aspectos pertinentes rela- tivos a la precaución, y elaborar, en el plazo de cinco años, un informe para la Comunidad en su conjunto que tenga en cuenta los informes de los Estados miembros así como los últimos datos e informes científicos. Hecho en Bruselas, el 12 de julio de 1999. Por el Consejo El Presidente S. NIINISTÖ L 199/62 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 30. 7. 1999 ANEXO I DEFINICIONES A los fines de esta Recomendación, el término campos electromagnéticos (CEM) comprende los campos estáticos, los campos de frecuencia extraordinariamente baja (FEB) y los campos de radiofrecuencia (RF), incluidas las microondas, abarcando la gama de frecuencia de 0 Hz a 300 GHz. A. CANTIDADES FÍSICAS En el contexto de la exposición a los CEM, se emplean habitualmente ocho cantidades físicas: La corriente de contacto (IC campo eléctrico puede ser cargado por el campo. ) entre una persona y un objeto se expresa en amperios (A). Un objeto conductor en un La densidad de corriente (J) se define como la corriente que fluye por una unidad de sección transversal perpendicular a la dirección de la corriente, en un conductor volumétrico como puede ser el cuerpo humano o parte de éste, expresada en amperios por metro cuadrado (A/m2). La intensidad de campo eléctrico es una cantidad vectorial (E) que corresponde a la fuerza ejercida sobre una partícula cargada independientemente de su movimiento en el espacio. Se expresa en voltios por metro (V/m). La intensidad resistencia de campo magnético es una cantidad vectorial (H) que, determina un campo magnético en cualquier punto del espacio. Se expresa en amperios por metro (A/m). junto con la inducción magnética, La densidad de flujo magnético o inducción magnética es una cantidad vectorial (B) que da lugar a una fuerza que actúa sobre cargas en movimiento, y se expresa en teslas (T). En espacio libre y en materiales biológicos, la densidad de flujo o inducción magnética y la intensidad de campo magnético se pueden intercambiar utilizando la equivalencia 1 A m–1 = 4π 10–7 T. La densidad de potencia (S) es la cantidad adecuada que se utiliza para frecuencias muy altas, cuya profundidad de penetración en el cuerpo es baja. Es la potencia radiante que incide perpendicular a una superficie, dividida por el área de la superficie, y se expresa en vatios por metro cuadrado (W/m2). La absorción específica de energía (SA, specific energy absorption) se define como la energía absorbida por unidad de masa de tejido biológico, expresada en julios por kilogramo (J/kg). En esta recomendación se utiliza para limitar los efectos no térmicos de la radiación de microondas pulsátil. El índice de absorción específica de energía (SAR, specific energy absorption rate), cuyo promedio se calcula en la totalidad del cuerpo o en partes de éste, se define como el índice en que la energía es absorbida por unidad de masa de tejido corporal, y se expresa en vatios por kilogramo (W/kg). El SAR de cuerpo entero es una medida ampliamente aceptada para relacionar los efectos térmicos adversos con la exposición a la RF. Junto al SAR medio de cuerpo entero, los valores SAR locales son necesarios para evaluar y limitar una deposición excesiva de energía en pequeñas partes del cuerpo como consecuencia de unas condiciones especiales de exposición, como por ejemplo: la exposición a la RF en la gama baja de Mhz de una persona en contacto con la tierra, o las personas expuestas en el espacio adyacente a una antena. De entre estas cantidades, las que pueden medirse directamente son la densidad de flujo magnético, la corriente de contacto, la intensidad del campo eléctrico y la del campo magnético y la densidad de potencia. B. RESTRICCIONES BÁSICAS Y NIVELES DE REFERENCIA Para la aplicación de las restricciones basadas en la evaluación de los posibles efectos de los campos electromagnéticos sobre la salud, se ha de diferenciar las restricciones básicas de los niveles de referencia. Nota: Estas restricciones básicas y niveles de referencia para limitar la exposición han sido desarrollados a partir de un minucioso estudio de toda la bibliografía científica publicada. Los criterios aplicados en este estudio fueron fijados para evaluar la credibilidad de las diversas conclusiones alcanzadas; únicamente se utilizaron como base para las restric- ciones de exposición propuestas efectos comprobados. No se considera comprobado que el cáncer sea uno de los efectos de la exposición a largo plazo a los CEM. Sin embargo, puesto que existen cerca de 50 factores de seguridad entre los valores límite en relación con los efectos agudos y las restricciones básicas, esta Recomendación abarca implícitamente los posibles efectos a largo plazo en toda la gama de frecuencia. Restricciones básicas. Las restricciones de la exposición a los campos eléctricos, magnéticos y electromagnéticos de tiempo variable, basadas directamente en los efectos sobre la salud conocidos y en consideraciones biológicas, reciben el nombre de «restricciones básicas». Dependiendo de la frecuencia del campo, las cantidades físicas empleadas para especificar estas restricciones son la inducción magnética (B), la densidad de corriente (J), el índice de absorción específica de energía (SAR) y la densidad de potencia (S). La inducción magnética y la densidad de potencia se pueden medir con facilidad en los individuos expuestos. 30. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 199/63 Niveles de referencia. Estos niveles se ofrecen a efectos prácticos de evaluación de la exposición para determinar la probabilidad de que se sobrepasen las restricciones básicas. Algunos niveles de referencia se derivan de las restricciones básicas pertinentes utilizando mediciones o técnicas computerizadas, y algunos se refieren a la percepción y a los efectos adversos indirectos de la exposición a los CEM. Las cantidades derivadas son la intensidad de campo eléctrico (E), la intensidad de campo magnético (H), la inducción magnética (B), la densidad de potencia (S) y la corriente en extremidades (I ). Las cantidades que se refieren a la percepción y otros efectos indirectos son la corriente (de contacto) L la absorción específica de energía (SA). En cualquier situación particular de (I exposición, los valores medidos o calculados de cualquiera de estas cantidades pueden compararse con el nivel de referencia adecuado. El cumplimiento del nivel de referencia garantizará el respeto de la restricción básica pertinente. Que el valor medido sobrepase el nivel de referencia no quiere decir necesariamente que se vaya a sobrepasar la restricción básica. Sin embargo, en tales circunstancias es necesario comprobar si ésta se respeta. ) y, para los campos pulsátiles, C En estas recomendaciones no se establecen restricciones cuantitativas sobre campos eléctricos estáticos. No obstante, se recomienda que se evite la percepción molesta de cargas eléctricas superficiales y de descargas de chispas que provocan estrés o molestias. Algunas cantidades, como la inducción magnética (B) y la densidad de potencia (S), sirven a determinadas frecuencias como restricciones básicas y como niveles de referencia (véanse los anexos II y III). L 199/64 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 30. 7. 1999 ANEXO II RESTRICCIONES BÁSICAS Dependiendo de la frecuencia, para especificar las restricciones básicas sobre los campos electromagnéticos se emplean las siguientes cantidades físicas (cantidades dosimétricas o exposimétricas): — entre 0 y 1 Hz se proporcionan restricciones básicas de la inducción magnética para campos magnéticos estáticos (0 Hz) y de la densidad de corriente para campos variable en el tiempo de 1 Hz, con el fin de prevenir los efectos sobre el sistema cardiovascular y el sistema nervioso central, — entre 1 Hz y 10 MHz se proporcionan restricciones básicas de la densidad de corriente para prevenir los efectos sobre las funciones del sistema nervioso, — entre 100 kHz y 10 GHz se proporcionan restricciones básicas del SAR para prevenir la fatiga calorífica de cuerpo entero y un calentamiento local excesivo de los tejidos. En la gama de 100 kHz a 10 MHz se ofrecen restricciones de la densidad de corriente y del SAR, — entre 10 GHz y 300 GHz se proporcionan restricciones básicas de la densidad de potencia, con el fin de prevenir el calentamiento de los tejidos en la superficie corporal o cerca de ella. Las restricciones básicas expuestas en el cuadro 1 se han establecido teniendo en cuenta las variaciones que puedan introducir las sensibilidades individuales y las condiciones medioambientales, así como el hecho de que la edad y el estado de salud de los ciudadanos varían. Cuadro 1 Restricciones básicas para campos eléctricos, magnéticos y electromagnéticos (0 Hz-300 GHz) Gama de frecuencia Inducción magnética (Tm) Densidad de corriente (mA/m2) (rms) SAR medio de cuerpo entero (W/kg) SAR localizado (cabeza y tronco) (W/kg) SAR localizado (miembros) (W/kg) Densidad de potencia S (W/m2) 0 Hz >0-1 Hz 1-4 Hz 4-1 000 Hz 1 000 Hz-100 kHz 100 kHz-10 MHz 10 MHz-10 GHz 10-300 GHz 40 — — — — — — — — 8 8/f 2 f/500 f/500 — — — — — — — 0,08 0,08 — — — — — — 2 2 — — — — — — 4 4 — — — — — — — — 10 Notas 1. f es la frecuencia en Hz. 2. El objetivo de la restricción básica de la densidad de corriente es proteger contra los graves efectos de la exposición sobre los tejidos del sistema nervioso central en la cabeza y en el tronco, e incluye un factor de seguridad. Las restricciones básicas para los campos FEB se basan en los efectos negativos establecidos en el sistema nervioso central. Estos efectos agudos son esencialmente instantáneos y no existe justificación científica para modificar las restricciones básicas en relación con las exposiciones de corta duración. Sin embargo, pues que las restricciones básicas se refieren a los efectos negativos en el sistema nervioso central, estas restricciones básicas pueden permitir densidades más altas en los tejidos del cuerpo distintos de los del sistema nervioso central en iguales condiciones de exposición. 3. Dada la falta de homogeneidad eléctrica del cuerpo, debe calcularse el promedio de las densidades de corriente en una sección transversal de 1 cm2 perpendicular a la dirección de la corriente. 30. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 199/65 4. Para frecuencias de hasta 100 kHz, los valores máximos de densidad de corriente pueden obtenerse multiplicando el , la frecuencia equivalente que ha de aplicarse en las restricciones valor rms por √2 (=1,414). Para pulsos de duración t p ). básicas debe calcularse como f = 1/(2t p 5. Para frecuencias de hasta 100 kHz y para campos magnéticos pulsátiles, la densidad de corriente máxima asociada con los pulsos puede calcularse a partir de los tiempos de subida/caída y del índice máximo de cambio de la inducción magnética. La densidad de corriente inducida puede entonces compararse con la restricción básica adecuada. 6. Todos los valores SAR deben ser promediados a lo largo de un período cualquiera de 6 minutos. 7. La masa promedial de SAR localizado la constituye una porción cualquiera de 10 g de tejido contiguo; el SAR máximo obtenido de esta forma debe ser el valor que se utilice para evaluar la exposición. Estos 10 g de tejido se consideran como una masa de tejidos contiguos con propiedades eléctricas casi homogéneas. Se especifica que se trata de una masa de tejidos contiguos, se reconoce que este concepto puede utilizarse en la dosimetría automatizada, aunque puede presentar dificultades a la hora de efectuar mediciones físicas directas. Puede utilizarse una geometría simple, como una masa de tejidos cúbica, siempre que las cantidades dosimétricas calculadas tengan valores de prudencia en relación con las directrices de exposición. 8. Para los pulsos de duración t p , la frecuencia equivalente que ha de aplicarse en las restricciones básicas debe calcularse como f = 1/(2t p). Además, en lo que se refiere a las exposiciones pulsátiles, en la gama de frecuencia de 0,3 a 10 GHz y en relación con la exposición localizada de la cabeza, se recomienda una restricción básica adicional para limitar y evitar los efectos auditivos causados por la extensión termoelástica. Esto quiere decir que la SA no debe sobrepasar los 2 mJ kg–1 como promedio calculado en 10 g de tejido. L 199/66 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 30. 7. 1999 ANEXO III NIVELES DE REFERENCIA Los niveles de referencia de la exposición sirven para ser comparados con los valores de las cantidades medidas. El respeto de todos los niveles de referencia recomendados asegurará el respeto de las restricciones básicas. Si las cantidades de los valores medidos son mayores que los niveles de referencia, eso no quiere decir necesariamente que se hayan sobrepasado las restricciones básicas. En este caso, debe efectuarse una evaluación para comprobar si los niveles de exposición son inferiores a las restricciones básicas. Los niveles de referencia para limitar la exposición se obtienen a partir de las restricciones básicas presuponiendo un acoplamiento máximo del campo con el individuo expuesto, con lo que se obtiene un máximo de protección. En los cuadros 2 y 3 figura un resumen de los niveles de referencia. Por lo general, éstos están pensados como valores de promedio calculado espacialmente sobre toda la extensión del cuerpo del individuo expuesto, pero teniendo muy en cuenta que no deben sobrepasarse las restricciones básicas de exposición localizadas. En determinadas situaciones en las que la exposición está muy localizada, como ocurre con los teléfonos portátiles y con la cabeza del individuo, no es apropiado emplear los niveles de referencia. En estos casos debe evaluarse directamente si se respeta la restricción básica localizada. N i v e l e s d e c a m p o Cuadro 2 Niveles de referencia para campos eléctricos, magnéticos y electromagnéticos (0 Hz-300 GHz, valores rms imperturbados) Gama de frecuencia Intensidad de campo E Intensidad de campo H (A/m) Campo B (µT) Densidad de potencia equivalente de onda plana (W/m2) 0-1 Hz 1-8 Hz 8-25 Hz 0,025-0,8 kHz 0,8-3 kHz 3-150 kHz 0,15-1 MHz 1-10 MHz 10-400 MHz — 10 000 10 000 250/f 250/f 87 87 87/f1/2 28 3,2 × 104 3,2 × 104/f2 4 000/f 4 × 104 4 × 104/f2 5 000/f 4/f 5 5 0,73/f 0,73/f 0,073 5/f 6,25 6,25 0,92/f 0,92/f 0,092 400-2 000 MHz 1,375 f1/2 0,0037 f1/2 0,0046 f1/2 2-300 GHz 61 0,16 0,20 — — — — — — — — 2 f/200 10 Notas: 1. ƒ según se indica en la columna de gama de frecuencia. 2. Para frecuencias de 100 kHz a 10 GHz, el promedio de Seq cualquiera de 6 minutos. , E2, H2, y B2 ha de calcularse a lo largo de un período 3. Para frecuencias superiores a 10 GHz, el promedio de Seq cualquiera de 68/ƒ1,05 minutos (f en GHz). , E2, H2 y B2 ha de calcularse a lo largo de un período 4. No se ofrece ningún valor de campo E para frecuencias < 1 Hz, que son efectivamente campos eléctricos estáticos. La mayor parte de la gente no percibirá las molestas cargas eléctricas superficiales con resistencias de campo inferiores a 25 kV/m. Deben evitarse las descargas de chispas que causan estrés o molestias. 30. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 199/67 Nota: No se indican niveles de referencia más altos para la exposición a los campos de frecuencia extremadamente baja (FEB) cuando las exposiciones son de corta duración (véase la nota 2 del cuadro 1). En muchos casos, cuando los valores medidos rebasan el nivel de referencia, no se desprende necesariamente que se haya rebasado la restricción básica. Siempre que puedan evitarse los impactos negativos para la salud de los efectos indirectos de la exposición (como los micro- shocks), se reconoce que pueden rebasarse los niveles generales de referencia, siempre que no rebase la restricción básica relativa a la densidad. En muchas situaciones de exposición real, los campos FEB externos que se ajustan a los niveles de referencia inducirán en los tejidos del sistema nervioso central densidades de corriente inferiores a las restricciones básicas. También se reconoce que algunos aparatos habituales emiten campos localizados que rebasan los niveles de referencia. Sin embargo, esto ocurre generalmente en condiciones de exposición en las que no se rebasan las restricciones básicas debido al bajo acoplamiento entre el campo y el cuerpo. En cuanto a valores de cresta, a la intensidad de campo E (V/m), la intensidad de campo H (A/m) y al campo B (µT) se les aplican los siguientes niveles de referencia: — para frecuencias de hasta 100 kHz, los valores de cresta de referencia se obtienen multiplicando los valores rms correspondientes por √2 (=1,414). Para pulsos de duración tp, la frecuencia equivalente que ha de aplicarse debe calcularse como f = 1 /(2t ); p — para frecuencias de entre 100 Hz y 10 MHz, los valores de cresta de referencia se obtienen multiplicando los valores rms correspondientes por 10α, donde α= [0,665 log (f/105) +0,176], f en Hz — para frecuencias de entre 10 MHz y 300 GHz, los valores de referencia de cresta se obtienen multiplicando los valores rms correspondientes por 32. Nota: Por regla general, en lo que se refiere a los campos pulsátiles y/o momentáneos de baja frecuencia, existen restricciones básicas que dependen de las frecuencias, así como niveles de referencia a partir de los cuales pueden establecerse evaluaciones de riesgo y directrices de exposición en relación con las fuentes pulsátiles y/o momentáneas. Un enfoque tradicional consiste en representar la señal pulsátil o momentánea de CEM como un espectro Fourier con sus compo- nentes en cada gama de frecuencias, pudiendo así compararse con los niveles de referencia correspondientes a esas frecuencias. Para determinar el cumplimiento de las restricciones básicas también pueden aplicarse las fórmulas de adición en caso de exposición simultánea a campos de frecuencia múltiple. Aunque se dispone de poca información sobre la relación existente entre efectos biológicos y valores máximos de campos pulsátiles, se sugiere que, en lo que se refiere a frecuencias que sobrepasan los 10 MHz, el promedio Seq calculado en la anchura del pulso no debe ser mayor de 1 000 veces los niveles de referencia, o bien que las resistencias de campo no deben ser mayores de 32 veces los niveles de referencia de intensidad de campo. Para frecuencias de entre unos 0,3 GHz y varios GHz, y en relación con la exposición localizada de la cabeza, debe limitarse la absorción específica derivada de los pulsos para limitar o evitar los efectos auditivos causados por la extensión termoelástica. En esta gama de frecuencia, el umbral SA de 4-16 mJ kg–1 que es necesario para producir este efecto corresponde, para 30 pulsos Fs, a valores máximos SAR de 130 a 520 W kg–1 en el cerebro. Entre 100 kHz y 10 MHz, los valores de cresta de las intensidades de campo se obtienen mediante interpolación desde la cresta multiplicada por 1,5 a 100 kHz hasta la cresta multiplicada por 32 a 10 MHz. C o r r i e n t e s d e c o n t a c t o y c o r r i e n t e s e n e x t r e m i d a d e s Para frecuencias de hasta 110 MHz se recomiendan niveles de referencia adicionales para evitar los peligros debidos a las corrientes de contacto. En el cuadro 3 figuran los niveles de referencia de corriente de contacto. Éstos se han establecido para tomar en consideración el hecho de que las corrientes de contacto umbral que provocan reacciones biológicas en mujeres adultas y niños vienen a equivaler aproximadamente a dos tercios y la mitad, respectivamente, de las que corresponden a hombres adultos. Cuadro 3 Niveles de referencia para corrientes de contacto procedentes de objetos conductores (f en kHz) Gama de frecuencia Corriente máxima de contacto (mA) 0 Hz-2,5 kHz 2,5 KHz-100 kHz 100 KHz-110 MHz 0,5 0,2 f 20 Para la gama de frecuencia de 10 MHz a 110 MHz se recomienda un nivel de referencia de 45 mA en términos de corriente a través de cualquier extremidad. Con ello se pretende limitar el SAR localizado a lo largo de un período cualquiera de 6 minutos. L 199/68 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 30. 7. 1999 ANEXO IV EXPOSICIÓN A FUENTES CON MÚLTIPLES FRECUENCIAS En situaticones en las que se da una exposición simultánea a campos de diferentes frecuencias debe tenerse en cuenta la posibilidad de que se sumen los efectos de estas exposiciones. Para cada efecto deben hacerse cálculos basados en esa actividad; así pues, deben efectuarse evaluaciones separadas de los efectos de la estimulación térmica y eléctrica sobre el cuerpo. Restricciones básicas En el caso de la exposición simultánea a campos de diferentes frecuencias, deberán cumplirse los siguientes criterios como restricciones básicas. En cuanto a la estimación eléctrica, pertinente en lo que se refiere a frecuencias de 1 Hz a 10 MHz, las densidades de corriente inducida deben sumarse de acuerdo con la siguiente fórmula: 10 MHz Σ i = 1 Hz J i J L,i ≤ 1 En lo que respecta a los efectos térmicos, pertinentes a partir de los 100 kHz, los índices de absorción específica de energía y las densidades de potencia deben sumarse de acuerdo con la siguiente fórmula: 10 GHz Σ SAR i 300 GHz Σ + i = 100 kHz SARL i > 10 GHz S i SL ≤ 1 donde Ji es la densidad de corriente a la frecuencia i; JL, i es la restricción básica de densidad de corriente a la frecuencia i, según figura en el cuadro 1; SAR i SAR L es el SAR causado por la exposición a la frecuencia i; es la restricción básica de SAR que figura en el cuadro 1; Si es la densidad de potencia a la frecuencia i; SL es la restricción básica de densidad de potencia que figura en el cuadro 1. Niveles de referencia Para la aplicación práctica de las restricciones básicas deben aplicarse los siguientes criterios relativos a los niveles de referencia de las intensidades de campo. En relación con las densidades de corriente inducida y los efectos de estimulación eléctrica, pertinentes hasta los 10 MHz, a los niveles de campo deben aplicarse las dos exigencias siguientes: 1 MHz Σ i = 1 Hz E i E L,i + 10 MHz Σ i > 1 MHz E i a ≤ 1 30. 7. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 199/69 y donde: 150 kHz Σ j = 1 Hz H j HL,j + 10 MHz Σ j > 150 kHz H j b ≤ 1 E i es la intensidad de campo eléctrico a la frecuencia i; EL, H j es la intensidad de campo magnético a la frecuencia j; i es el nivel de referencia de intensidad de campo eléctrico del cuadro 2; H L, j es el nivel de referencia de intensidad de campo magnético del cuadro 2; a es 87 V/m y b es 5 A/m (6,25 µT). Comparados con las directivas ICNIRP (1) que se ocupan al mismo tiempo de la exposición profesional y de la de los ciudadanos en general, los valores de corte en las sumas corresponden a las condiciones de exposición del público en general. El uso de los valores constantes (a y b) por encima de 1 MHz en lo que respecta al campo eléctrico, y por encima de 150 kHz en lo que se refiere al campo magnético, se debe al hecho de que la suma está basada en densidades de corriente inducida y no debe mezclarse con las circunstancias de efectos térmicos. Esto último constituye la base para E L, i y HL, j por encima de 1 MHz y 150 kHz respectivamente, que figuran en el cuadro 2. En relación con las circunstancias de efecto térmico, pertinentes a partir de 100 kHz, a los niveles de campo deben aplicarse las dos exigencias siguientes: 1 MHz Σ ( i = 100 kHz E i c ) 2 + 300 GHz Σ i > 1 MHz ( E i EL,i ) 2 ≤ 1 150 kHz Σ j = 100 kHz ( Hj d ) 2 + 300 GHz Σ j > 150 kHz ( Hj H L,j ) 2 ≤ 1 y donde Ei es la intensidad de campo eléctrico a la frecuencia i; EL, H j es la densidad de campo magnético a la frecuencia j; es el nivel de referencia de campo eléctrico del cuadro 2; i H L, j es el nivel de referencia de campo magnético derivado del cuadro 2; c es 87/f1/2 V/m y d 0,73/f A/m. Comparados asimismo con las directrices ICNIRP, algunos valores de coste sólo se han ajustado para la exposición de los ciudadanos en general. (1) Comisión Internacional sobre la protección contra la radiación no ionizante. Directrices para limitar la exposición a campos eléc- tricos, magnéticos y electromagnéticos de tiempo variable (hasta 300 GHz). Health Phys. ; 74(4): 494-522(1998). Respuesta a las preguntas y comentarios sobre la ICNIRP. Health Physics 75(4): 438-439 (1998). L 199/70 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 30. 7. 1999 Para la corriente de extremidades y la corriente de contacto, respectivamente, deben aplicarse las siguientes exigencias: 110 MHz Σ k = 10 MHz ( I k IL,k ) 2 ≤ 1 110 MHz Σ n > 1 Hz ( I n IC,n ) 2 ≤ 1 donde l es el componente de corriente de extremidades a la frecuencia k; k IL, k es el nivel de referencia de la corriente de extremidades, 45 mA; ln I C,n es el componente de corriente de contacto a la frecuencia n; es el nivel de referencia de la corriente de contacto a la frecuencia n (véase el cuadro 3). Las anteriores fórmulas de adición presuponen las peores condiciones de fase entre los campos procedentes de múltiples fuentes. En consecuencia, las situaciones típicas de exposición pueden dar lugar en la práctica a unos niveles de exposición menos restrictivos de lo que indican las fórmulas correspondientes a los niveles de referencia


title: Verordnung (EG) Nr. 1783/1999 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 12. Juli 1999 über den Europäischen Fonds für regionale Entwicklung

eurovoc_concepts:
European Regional Development Fund
economic and social cohesion
economic conversion
regional aid
regional development
regional disparity

text: 13. 8. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 213/1 I (Veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) VERORDNUNG (EG) Nr. 1783/1999 DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES vom 12. Juli 1999 über den Europäischen Fonds für regionale Entwicklung (*) DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT, DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen insbesondere auf Artikel 162, Gemeinschaft, auf Vorschlag der Kommission (1), nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses (2), nach Stellungnahme des Ausschusses der Regionen (3), gemäß dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags (4), in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Nach Artikel 160 des Vertrags ist es Aufgabe des Europäischen Fonds für regionale Entwicklung (EFRE), zum Ausgleich der wichtigsten regionalen Ungleichge- wichte in der Gemeinschaft beizutragen. So trägt der EFRE dazu bei, die Unterschiede im Entwicklungsstand der verschiedenen Regionen und den Rückstand der am stärksten benachteiligten Gebiete oder Inseln, einschließ- lich der ländlichen Gebiete, zu verringern. Nach Artikel 2 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1260/ 1999 des Rates vom 21. Juni 1999 mit allgemeinen Bestimmungen zu den Strukturfonds (5) trägt der EFRE im wesentlichen zur Erreichung der Ziele 1 und 2 nach Artikel 1 Absatz 1 Nummern 1 und 2 der genannten Verordnung (nachstehend „Ziel 1“ und „Ziel 2“ genannt) bei. Nach den Artikeln 20 und 21 jener Verordnung trägt der EFRE im Rahmen der Gemeinschaftsinitiativen zur Finanzierung von Maßnahmen der grenzübergrei- fenden, transnationalen und interregionalen Zusammen- arbeit sowie zur wirtschaftlichen und sozialen Wiederbe- lebung der krisenbetroffenen Städte und Vorstädte bei. In den Artikeln 22 und 23 der genannten Verordnung ist die Förderung von innovativen Maßnahmen auf Gemeinschaftsebene und von Maßnahmen der techni- schen Hilfe vorgesehen. (*) Diese Veröffentlichung tritt an die Stelle der Veröffentlichung im ABl. L 161 vom 26. 6. 1999, S. 43, die hiermit aufgehoben wird. (1) ABl. C 176 vom 9. 6. 1998, S. 35, und ABl. C 52 vom 23. 2. 1999, S. 12. (2) ABl. C 407 vom 28. 12. 1998, S. 74. (3) ABl. C 51 vom 22. 2. 1999, S. 1. (4) Stellungnahme des Europäischen Parlaments vom 19. November 1998 (ABl. C 379 vom 7. 12. 1998, S. 178). Gemeinsamer Stand- punkt des Rates vom 14. April 1999 (ABl. C 134 vom 14. 5. 1999, S. 1). Beschluß des Europäischen Parlaments vom 6. Mai 1999 (noch nicht im Amtsblatt veröffentlicht) und Beschluß des Rates vom 21. Juni 1999. (5) ABl. L 161 vom 26. 6. 1999, S. 1. (3) (4) (5) (6) Die gemeinsamen Bestimmungen für die Strukturfonds sind in der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 festgelegt. Es ist zu präzisieren, welche Art von Maßnahmen im Rahmen der Ziele 1 und 2, der Gemeinschaftsinitiativen und der innovativen Maßnahmen aus dem EFRE finan- ziert werden können. Es ist klarzustellen, welchen Beitrag der EFRE im Rahmen der ihm zur Förderung der Regionalentwick- lung übertragenen Aufgabe zu einer harmonischen, ausgewogenen und nachhaltigen Entwicklung des Wirt- schaftslebens, zu einem hohen Grad an Wettbewerbsfä- higkeit, zu einem hohen Beschäftigungsniveau, zur Gleichstellung von Männern und Frauen, zu einem hohen Maß an Umweltschutz und zur Verbesserung der Umweltqualität leistet. Der Einsatz des EFRE soll im Rahmen einer integrierten Gesamtstrategie für nachhaltige Entwicklung erfolgen und Synergieefekte in Verbindung mit den Interven- tionen der anderen Strukturfonds bewirken. Im Rahmen der ihm übertragenen Aufgabe sollte sich die Unterstützung des EFRE auf folgende Bereiche richten: Förderung des produktiven Umfelds und der Wettbewerbsfähigkeit der Unternehmen, insbesondere der kleinen und mittleren Unternehmen; lokale Entwick- lung der Wirtschaft und der Beschäftigung, einschließ- lich in den Bereichen Kultur und Fremdenverkehr, inso- fern diese Sektoren zur Schaffung dauerhafter Arbeits- plätze beitragen; Forschung und technologische Entwick- lung; Entwicklung der lokalen, regionalen wie auch der transeuropäischen Netze — einschließlich der Gewähr- leistung eines angemessenen Zugangs zu diesen Netzen — in den Infrastrukturbereichen Verkehr, Telekommuni- kation und Energie; Schutz der Umwelt und Verbesse- rung ihrer Qualität unter Berücksichtigung der Grund- sätze der Vorsorge und der Vorbeugung, der Behebung von Umweltbeeinträchtigungen — mit Vorrrang an ihrem Ursprung — sowie des Verursacherprinzips bei gleichzeitiger Förderung einer umweltfreundlichen und rationellen Energienutzung und der Erschließung regene- rativer Energiequellen; sowie Chancengleichheit von Männern und Frauen auf dem Arbeitsmarkt. L 213/2 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 13. 8. 1999 (7) (8) (9) Der EFRE sollte eine besondere Rolle für die lokale wirt- schaftliche Entwicklung durch die Verbesserung der Lebensbedingungen und die Gestaltung des Raums insbesondere mit Hilfe der Förderung von territorialen Beschäftigungspakten und der neuen Beschäftigungs- möglichkeiten spielen. Im Rahmen seiner Aufgabe sollte der EFRE Investitionen für die Reaktivierung aufgegebener Gebiete im Hinblick auf die lokale, ländliche oder städtische Wirtschaftsent- wicklung unterstützen. Maßnahmen, die für die Gemeinschaft von Interesse sind und auf Initiative der Kommission eingeleitet werden, kommt bei der Erreichung der allgemeinen Ziele der Strukturinterventionen der Gemeinschaft nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 eine wichtige Rolle zu. In diesem Sinne ist es angesichts des Mehrwerts auf Gemeinschaftsebene wichtig, daß der EFRE die grenz- übergreifende, transnationale und interregionale Zusam- menarbeit weiterhin fördert, einschließlich der Zusam- menarbeit zwischen den Regionen an den Außengrenzen der Union im Sinne des Vertrags, den am stärksten benachteiligten Inseln sowie zwischen den Gebieten in äußerster Randlage aufgrund ihrer besonderen Merkmale und Zwänge. Im Rahmen dieser Zusammenarbeit schafft eine nachhaltige ausgewogene Entwicklung der Gesamtheit des gemeinschaftlichen Raums, einschließlich in Verbindung mit der Raumpla- nung, einen Mehrwert für die Aktion zur Förderung des wirtschaftlichen und sozialen Zusammenhalts. Der Beitrag des EFRE zu einer solchen Entwicklung sollte fortgesetzt und verstärkt werden. Außerdem ist es wünschenswert, die wirtschaftliche und soziale Wieder- belebung der krisenbetroffenen Städte und Vorstädte zur Förderung einer dauerhaften Stadtentwicklung zu unter- stützen. harmonische, und (10) Es ist angezeigt, die Zuständigkeit für den Erlaß von Durchführungsbestimmungen sowie bestimmte Über- gangsbestimmungen festzulegen. (11) Die Verordnung (EWG) Nr. 4254/88 des Rates vom 19. Dezember 1988 zur Durchführung der Verordnung (EWG) Nr. 2052/88 in bezug auf den Europäischen Fonds für regionale Entwicklung (1) sollte aufgehoben werden — HABEN FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Aufgaben Nach Artikel 160 des Vertrags und der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 beteiligt sich der Europäische Fonds für regionale Entwicklung (EFRE) an der Finanzierung von Interventionen nach Artikel 9 der genannten Verordnung, um durch den Ausgleich der wichtigsten regionalen Ungleichgewichte und die Beteiligung an der Entwicklung und Umstellung der Regionen den wirtschaftlichen und sozialen Zusammenhalt zu fördern. Zu diesem Zweck trägt der EFRE auch zur Förderung einer nachhaltigen Entwicklung und zur Schaffung von dauerhaften Arbeitsplätzen bei. (1) ABl. L 374 vom 31. 12. 1988, S. 15. Verordnung zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 2083/93 (ABl. L 193 vom 31. 7. 1993, S. 34). Artikel 2 Geltungsbereich Im Rahmen der (1) Artikel 1 beteiligt sich der EFRE an der Finanzierung von ihm übertragenen Aufgaben nach a) produktiven Investitionen zur Schaffung oder Erhaltung dauerhafter Arbeitsplätze; b) Infrastrukturinvestitionen, i) die in den unter Ziel 1 fallenden Regionen zum Wachstum des Wirtschaftspotentials, zur Entwicklung, zur Strukturanpassung und zur Schaffung oder Erhaltung dauerhafter Arbeitsplätze in diesen Regionen beitragen, einschließlich der Investitionen, die zur Errichtung und Entwicklung der transeuropäischen Netze in den Berei- chen Energie Telekommunikation Verkehr, beitragen; dabei ist der Notwendigkeit der Anbindung der Regionen, die aufgrund ihrer Insel-, Binnen- oder Randlage benachteiligt sind, an die zentralen Regionen der Gemeinschaft Rechnung zu tragen; und ii) die in den Regionen und Gebieten, die unter die Ziele 1 und 2 oder unter die in Artikel 20 Absatz 1 Buchstaben a) und b) der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 genannte Gemeinschaftsinitiative fallen, der Diversifizierung von Wirtschaftsstandorten und von Industriegebieten mit rückläufiger Entwicklung, der Erneuerung von städ- tischen Problemgebieten sowie der Revitalisierung und der verbesserten Anbindung der ländlichen Gebiete und der von der Fischerei abhängigen Gebiete dienen oder die Infrastrukturen betreffen, deren Modernisierung oder Ausbau die Voraussetzung für die Schaffung oder arbeitsplatzschaffender Wirtschaftstätig- Entwicklung keiten ist, einschließlich der Verbindungen mit Hilfe von Infrastrukturen, die eine Voraussetzung für die Entfal- tung dieser Tätigkeiten sind; c) Aktionen zur Erschließung des endogenen Potentials durch Maßnahmen zur Anregung und Unterstützung lokaler Entwicklungs- und Beschäftigungsinitiativen sowie der Akti- vitäten kleiner und mittlerer Unternehmen, die insbesondere folgendes umfassen: i) Beihilfen für Unternehmensdienste, insbesondere in den Bereichen und Marktforschung, und gemeinsame Dienstleistungsein- richtungen für mehrere Unternehmen, Verwaltung, Marktuntersuchungen ii) Finanzierung des Technologietransfers, wozu insbeson- dere die Zusammenstellung und Verbreitung von Infor- mationen, die gemeinsame Organisation zwischen Unternehmen und Forschungseinrichtungen sowie die Finanzierung der Durchführung der Innovation in den Unternehmen gehören, iii) Verbesserung des Zugangs der Unternehmen zu Finan- zierungen und Krediten durch die Schaffung und Entwicklung geeigneter Finanzinstrumente nach Artikel 28 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999, iv) direkte Investitionsbeihilfen nach Artikel 28 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999, sofern keine Beihilferegelung besteht, v) Errichtung von Infrastrukturen, die von ihrer Dimension her der lokalen Entwicklung und der Entwicklung der Beschäftigung angemessen sind, vi) Beihilfen für lokale Dienstleistungseinrichtungen, mit denen Arbeitsplätze geschaffen werden sollen, mit Ausnahme der vom Europäischen Sozialfonds (ESF) finanzierten Maßnahmen; 13. 8. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 213/3 d) Maßnahmen der technischen Hilfe nach Artikel 2 Absatz 4 Unterabsatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999. rung der Gemeinschaftsinitiative für wirtschaftliche und soziale Wiederbelebung der krisenbetroffenen Städte und Vorstädte zur Förderung einer dauerhaften Städteentwicklung (URBAN). In den unter Ziel 1 fallenden Regionen kann sich der EFRE an der Finanzierung von Investitionen im Bildungs- und Gesund- heitswesen beteiligen und so zur strukturellen Anpassung dieser Regionen beitragen. Die finanzielle Beteiligung des EFRE nach Absatz 1 (2) richtet sich beispielsweise auf folgende Bereiche: a) produktives Umfeld, insbesondere im Hinblick auf die Förderung der Wettbewerbsfähigkeit und einer nachhaltigen Investitionstätigkeit der Unternehmen, insbesondere der kleinen und mittleren Unternehmen, sowie der Attraktivität der Regionen, besonders durch eine bessere Erschließung dieser Regionen; b) Forschung und technologische Entwicklung zur Förderung des Einsatzes neuer Technologien und der Innovation sowie zur Verstärkung des Potentials der Forschung und technolo- gischen Entwicklung, das zur Regionalentwicklung beiträgt; c) Entwicklung der Informationsgesellschaft; d) Entwicklung von Investitionen in Fremdenverkehr und Kultur, einschließlich des Schutzes des Kultur- und Natur- erbes, sowie sie zur Schaffung von dauerhaften Arbeits- plätzen beitragen; e) Schutz und Verbesserung der Umwelt, insbesondere unter Berücksichtigung der Grundsätze der Vorsorge und Vorbeu- gung bei der Unterstützung der wirtschaftlichen Entwick- lung und der Förderung der umweltfreundlichen und ratio- nellen Energienutzung und Erschließung regenerativer Ener- giequellen; f) Gleichstellung von Männern und Frauen auf dem Arbeits- insbesondere durch die Förderung von Unterneh- markt, mensgründungen und durch Infrastrukturen oder Dienstlei- stungen, die eine bessere Vereinbarkeit von Familien- und Berufsleben ermöglichen; g) transnationale, interregionale Zusammenarbeit im Bereich der nachhaltigen Regional- und Kommunalentwicklung. grenzübergreifende und eine Beteiligung der (2) Der in Absatz 1 festgelegte Geltungsgbereich wird nach Artikel 21 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 mit der Entscheidung über auf Maßnahmen, die im Rahmen der Verordnungen (EG) Nr. 1784/ 1999 (1), (EG) Nr. 1257/1999 (2) und (EG) Nr. 1263/1999 (3) finanziert werden können, sämtliche Maßnahmen durchgeführt werden können, die in dem betref- fenden Programm im Rahmen einer Gemeinschaftsinitiative vorgesehen sind. ausgedehnt, damit Fonds Artikel 4 Innovative Maßnahmen Nach Artikel 22 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. Finanzierung folgender (1) 1260/1999 kann der EFRE zur Maßnahmen beitragen: a) auf Initiative der Kommission erstellte Studien zur Analyse und Ermittlung der Probleme und Lösungen der Regional- entwicklung, insbesondere im Hinblick auf eine harmoni- ausgewogene und nachhaltige Entwicklung der sche, Gesamtheit des gemeinschaftlichen Raums, einschließlich des Europäischen Raumentwicklungskonzepts; b) Pilotprojekte, mit denen neuartige Lösungsansätze im Bereich der regionalen und kommunalen Entwicklung ermittelt oder geboten werden, die nach der Demonstrati- onsphase auf die Interventionen übertragen werden können; c) Austausch von innovativen Erfahrungen im Hinblick auf eine optimale Nutzung und den Transfer von Kenntnissen im Bereich der Regional- oder Kommunalentwicklung. (2) Der in Absatz 1 festgelegte Geltungsbereich wird gemäß Artikel 22 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 mit der Entscheidung über auf Maßnahmen, die im Rahmen der Verordnungen (EG) Nr. 1784/ 1999, (EG) Nr. 1257/1999 und (EG) Nr. 1263/1999 finanziert werden können, ausgedehnt, damit sämtliche Maßnahmen durchgeführt werden können, die im Rahmen des betreffenden Pilotprojekts vorgesehen sind. eine Beteiligung der Fonds Artikel 5 Durchführungsbestimmungen Sämtliche Durchführungsbestimmungen zu dieser Verordnung werden von der Kommission nach dem Verfahren des Artikels 48 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 erlassen. Artikel 6 Aufhebung Artikel 3 Gemeinschaftsinitiative Die Verordnung (EWG) Nr. 4254/88 wird mit Wirkung ab 1. Januar 2000 aufgehoben. Bezugnahmen auf die aufgehobene Verordnung gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Verordnung. (1) Nach Artikel 20 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 leistet der EFRE nach Maßgabe von Artikel 21 jener Verord- nung einen Beitrag zur Durchführung der Gemeinschaftsinitia- tive für grenzübergreifende, transnationale und interregionale Zusammenarbeit zur Förderung einer harmonischen, ausgewo- genen und nachhaltigen Entwicklung der Gesamtheit des gemeinschaftlichen Raums (INTERREG) sowie zur Durchfüh- (1) Siehe Seite 5 dieses Amtsblatts. (2) Verordnung (EG) Nr. 1257/1999 des Rates vom 17. Mai 1999 über die Förderung der Entwicklung des ländlichen Raums durch den Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirt- schaft (EAGFL) und zur Änderung bzw. Aufhebung bestimmter Verordnungen (ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 80). (3) Verordnung (EG) Nr. 1263/1999 des Rates vom 21. Juni 1999 über Strukturmaßnahmen im Fischereisektor (ABl. L 161 vom 26. 6. 1999, S. 54). L 213/4 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 13. 8. 1999 Artikel 7 Überprüfungsklausel Auf Vorschlag der Kommission überprüfen das Europäische Parlament und der Rat diese Verordnung spätestens am 31. Dezember 2006. Sie befinden nach dem Verfahren des Artikels 162 des Vertrags über diesen Vorschlag. Artikel 8 Übergangsbestimmungen Die Übergangsbestimmungen des Artikels 52 der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 gelten sinngemäß für die vorliegende Verordnung. Artikel 9 Inkrafttreten Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemein- schaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Geschehen zu Brüssel am 12. Juli 1999. Im Namen des Europäischen Parlaments Im Namen des Rates Der Präsident J. M. GIL-ROBLES Der Präsident S. NIINISTÖ