title: 2000/480/EY: Komission päätös, tehty 8 päivänä heinäkuuta 1999, Ranskan myöntämästä tuesta Crédit Agricole -konsernille notaaritalletusten vastaanottamiseen ja säilyttämiseen maaseutukunnissa (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2147) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)

eurovoc_concepts:
France
State aid
application of EU law
commercial bank
control of State aid

text: 29. 7. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 193/79 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 8 päivänä heinäkuuta 1999, Ranskan myöntämästä tuesta Crédit Agricole -konsernille notaaritalletusten vastaanottamiseen ja säilyttämiseen maaseutukunnissa (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2147) (Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/480/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityi- sesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan, on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa, sekä katsoo seuraavaa: I MENETTELY (1) (2) Komissio ilmoitti 22 päivänä tammikuuta 1998 päivä- tyllä kirjeellä Ranskan viranomaisille EY:n perustamisso- pimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta, joka koskee Ranskan valtion Crédit Agri- colelle myöntämää yksinoikeutta vastaanottaa notaarital- letukset (dépôt des notaires) maaseutukunnissa. Menet- tely aloitettiin kyseistä yksinoikeutta koskevan kantelun perusteella, jonka tekivät Ranskan pankkiyhdistys (Asso- ciation française des banques, AFB) ja talletuspankkien ammattiyhdistys (Chambre syndicale des banques popu- laires, CSBP). Ranskan viranomaiset vastasivat komissiolle 9 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä menettelyn aloitta- mista koskevassa kirjeessä esitettyihin kysymyksiin. Viranomaiset ilmoittivat aikovansa kumota Crédit Agri- colen oikeuden notaaritalletusten vastaanottamiseen vuoden 1998 puolivälistä alkaen. Kun menettelyn aloit- tamista koskeva tiedonanto oli julkaistu Euroopan yhtei- söjen virallisessa lehdessä (1), Crédit Agricole lähetti komis- siolle 5 päivänä kesäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä joiden avulla pyrittiin osoittamaan, että perusteluja, menettelyn kohteena olevia toimenpiteitä ei ole syytä luokitella valtiontueksi. Komissio esitti Ranskan viran- omaisille 22 päivänä syyskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä lisätietopyynnön viranomaisten 9 päivänä huhtikuuta toimittaman vastauskirjeen perusteella. Ranskan viran- omaiset vastasivat tietopyyntöön 7 päivänä tammikuuta 1999 päivätyllä kirjeellä. Komissio lähetti 25 päivänä tammikuuta uuden kirjeen, jossa se pyysi Ranskan viran- omaisilta vahvistusta siihen, että Crédit Agricolelle myönnetty yksinoikeus oli todella kumottu. Viran- omaiset ilmoittivat 28 päivänä huhtikuuta 1999 aiheelli- sista toimenpiteistä, jotta Crédit Agricolelle myönnetyn yksinoikeuden voimas- saolo päättyisi 1 päivänä huhtikuuta 2000. joita ne aikoivat toteuttaa, II CRÉDIT AGRICOLE — NOTAARITALLETUSJÄRJES- TELMÄN KUVAUS (3) Ennen Société Générale- ja Paribas -yhtiöiden sulautu- mista helmikuussa 1999 Crédit Agricole -konserni oli (1) EYVL C 144, 9. 5. 1998, s. 6. L 193/80 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 7. 2000 (6) suurin ranskalainen ja viidenneksi suurin eurooppalainen pankkiryhmittymä (2). keskinäisistä Se muodostuu yhtiöistä, joista ensimmäiset perustettiin 1800-luvun lopulla vastaamaan maanviljelijöiden rahoitustarpeisiin. Ranska perusti vuonna 1926 Caisse nationale du Crédit joka vastaa säästökas- Agricolen (jäljempänä ’CNCA’, sojen välisestä rahaliikenteestä. CNCA yksityistettiin vuonna 1988 ja valtio luopui kaikista omistusosuuksis- taan yhtiössä. CNCA:n osakkaita ovat konsernin alueel- liset säästökassat (91 prosenttia) ja niiden henkilökunta (9 prosenttia). Alueelliset säästökassat kuuluvat paikal- listen säästökassojen määräysvaltaan, joilla on noin viisi miljoonaa osakasta. Konsernista on kehittynyt suuri talletus- ja yleispankkitoiminnan harjoittaja. Sillä oli vuonna 1997 noin 8 200 konttorin verkko ja 9 200 palvelupistettä, tarjotaan peruspankkipalveluja elinkeinonharjoittajien avulla. Maaseudulla Crédit Agri- colen toimipaikat muodostavat 33 prosentin osuuden kaikista pankkitoimipaikoista eli sen osuus on paljon kuin Ranskan pankkiyhdistyksen AFB:n suurempi kolmen suurimman pankin osuudet yhteensä. joissa dépôts et consignations (CDC), Chèques postaux ja Crédit Agricole (alle 5 000 asukkaan kunnissa). Vuonna 1973 valtio antoi Crédit Agricolen säästökassoille valtuudet ottaa vastaan notaarien hallussa olevia varoja alle 30 000 asukkaan kunnissa (3). -säästökassat yhden jäljempänä ’FAC’), talletuksista maksetaan Näistä prosentin provisio (4) notaareille. Kuten komissio korosti aloittaes- saan tätä menettelyä, vuoteen 1990 asti Crédit Agrico- lella ei ollut mitään velvoitteita vastineeksi tälle edulli- selle varainhankintatavalle. Valtion ja Crédit Agricolen välillä 26 päivänä syyskuuta 1990 tehdyllä sopimuksella perustettiin maanviljelijöiden rahoituskulujen alentamis- rahasto (Fonds d'allégement des charges financières des jota Crédit Agricole agriculteurs, lupautui rahoittamaan 500 miljoonalla Ranskan frangilla vuosina 1991 ja 1992, 600 miljoonalla vuonna 1993 ja 500 miljoonalla vuosina 1994 ja 1995. Viranomaisten ja Crédit Agricolen välillä tehtiin vuonna 1996 uusi sopimus siitä, että rahoitusta FAC:lle jatkettaisiin miljar- dilla frangilla vuosina 1996—1999. FAC:tä rahoitetaan Crédit Agricolen alueellisista säästökassoista notaaritalle- tusten hoidosta saatujen varojen perusteella. Rahasto tarjoaa korkotukea (erityisesti nuorille maanviljelijöille) rahoittaa ja niin kutsuttuja konsolidointilainoja veloista irtautumista helpottaakseen erityisesti toiminnan lopettamista. Crédit Agricole vastaa täysin FAC:n varojen hoidosta. ja (4) (5) Crédit Agricole -konsernin merkitys maatalouden rahoi- tuksessa on edelleen suuri, mutta sen asiakaskunta on monipuolistunut kattamaan muitakin ammattiryhmiä ja talouden aloja. Crédit Agricolella oli yksinoikeus myöntää maataloudelle korkotukilainoja vuoteen 1990 asti, jonka jälkeen korkotuesta on kilpailtu vapaasti pankkialalla. itsenäisiä ammatinharjoittajia, Vaikka notaarit ovat heidät luokitellaan julkishallinnon alaisiksi virkamiehiksi, joiden on noudatettava viranomaisten vahvistamia erityissääntöjä. Notaarit eivät saa pitää hallussaan asiak- kaiden talletuksia, jotka liittyvät notariaatteja koskevien säännösten alaiseen toimintaan. Valtio vaatii notaareja sijoittamaan nämä talletukset määrättyihin rahalaitok- siin, joiden luettelon se vahvistaa. Notaarien hallussa väliaikaisesti olevat varat muodostuvat pääasiassa perin- nöistä, kiinteistökaupoista, yritysten perustamisesta ja liikearvon luovutushinnoista. Aloittaessaan perustamis- sopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn komissio ilmoitti kantelijoiden ja Ranskan viranomaisten toimittamien tietojen perusteella, että valtio oli vuonna säädöksellä) elokuuta 1972 (25 päivänä joilla oli vahvistanut valtuudet ottaa kolmen kuukauden talletuksia. Tällaisia laitoksia olivat Caisse des luettelon niistä rahalaitoksista, alle vastaan ja annetulla säilyttää (2) Moody's-luokituslaitoksen mukaan, vuoden 1997 loppu. (7) Aloittaessaan tätä menettelyä komissio katsoi, että yksin- oikeuden myöntäminen Crédit Agricolelle notaaritalle- tusten vastaanottamiseen ja säilyttämiseen — vääristi kilpailua tavalla, joka voi vaikuttaa yhteisön jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, — antoi Crédit Agricolelle edun, jota se ei olisi markki- ja naolosuhteissa saanut, — merkitsi valtion varojen käyttöä. (8) Tästä syystä komissio katsoi, että kyseessä oleviin toimenpiteisiin voi sisältyä merkittäviä osia perustamis- sopimuksen 87 artiklassa tarkoitettua valtiontukea. Hallussaan olevien tietojen perusteella komissio katsoi, että todetut tuet olivat uutta tukea perustamissopimuk- sessa tarkoitetulla tavalla ja että näin ollen olisi aloitet- tava perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely toimenpiteiden tutkimiseksi. (9) Kantelijoiden (AFB ja CSBP) perustelut esitettiin tämän menettelyn aloittamista koskevassa tiedonannossa (5). III ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET (10) Lukuun ottamatta Crédit Agricolen esittämiä huomau- tässä menettelyssä tuksia, komissio ei ole huomautuksia. saanut (3) Lukuun ottamatta kuntia, joissa on 5 001—30 000 asukasta ja jotka kuuluvat yli 50 000 asukkaan talousalueisiin, jotka sijaitsevat kehitettävillä maaseutualueilla ja vuoristoalueilla ja jotka kuuluvat yli 50 000 asukkaan talousalueisiin. (4) Provisio muodostuu 1 prosentin vuosikorosta, jota maksetaan talletuksista. Näin ollen noin 20 miljardin frangin talletuksista maksetaan notaareille yhteensä 200 miljoonaa frangia provisiota vuodessa. (5) Ks. alaviite 1. sekä kuntia, 29. 7. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 193/81 (11) Ranskan viranomaisten tapaan Crédit Agricole — korosti, että säästökassoilla on ollut lupa ottaa vastaan notaaritalletuksia vuodesta 1930 alkaen ja että niillä ei ollut yksinoikeutta, koska CDC ja Chèques Postaux saavat myös ottaa vastaan tällaisia talletuksia koko maassa ja myös maaseudulla, — esitti, että notaaritalletuksia ei voida pitää valtion varoina ja että näin ollen kyse ei voi olla perustamis- sopimuksen 87 artiklassa tarkoitetusta valtiontuesta, — korosti notaarien julkisen palvelun tehtävää ja kyseistä järjestelyä koskevia velvoitteita, kansallisen lainsäädännön mukaisen kyseenalaiseksi valtion taloudellisten toimenpiteiden harkinnanvarai- suuden ja koska periaatteena on, että viranomaisten toimenpiteet ovat yleishyödyllisiä. Crédit Agricole totesi myös, että yhteisön lainsäädännössä ei vaadita valtiota hyötymään taloudellisesti Crédit Agricolelle myöntämäs- tään oikeudesta. (14) Crédit Agricole väitti, että järjestelmään liittyvien vaati- musten vuoksi viranomaiset olisivat valinneet sen joka tapauksessa riippumatta notaaritalletuksiin oikeutettujen rahoituslaitosten luettelosta. — totesi, että notaaritalletusten hoitoon liittyvät kustan- nukset olivat noin 1,77 prosenttia talletusten koko- naismäärästä, (15) — korosti maatalouden alalla myönnettäville lyhytaikai- sille luotoille vahvistettua enimmäismäärää, jota sen oli pitänyt noudattaa helmikuuhun 1997 asti ja joka sen mielestä oli asetettu notaaritalletusten vasti- neeksi, — muistutti FAC:n perustamisesta, jota se on rahoit- tanut 3,9 miljardilla frangilla sen perustamisesta 1990 alkaen suhteellisella osuudella notaaritalletuk- sista saamistaan varoista: näin ollen myös sitä voidaan pitää notaaritalletusten vastineena, — kiisti, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaiku- tettaisiin, koska sen asiakaskunta muodostuu lähi- maaseutukuntien asukkaista ja koska kokonais- summat ovat niin pieniä, että ne muodostavat vain vähäisen osuuden kaikista Ranskassa tehdyistä talle- tuksista. (16) (12) Crédit Agricole korosti, että notaaritalletuksia ottavat vastaan ainoastaan alueelliset säästökassat. Sen mielestä komissio on tehnyt sekä tosiasialliselta että oikeudelli- selta kannalta virheen tarkastellessaan alueellisten säästö- kassojen ja CNCA:n muodostamaa verkkoa yhtenä tuen- saajayrityksenä, siis tässä tapauksessa notaaritalletusjär- jestelmään liittyvien tukien saajana. Crédit Agricole esitti, että sen kansainvälinen kehitys on ollut vaatimatonta ja että notaaritalletuksilla ei mitenkään ole pystytty rahoit- tamaan CNCA:n toiminnan kansainvälistymistä, koska notaaritalletuksethan on tehty konsernin alueellisiin säästökassoihin. Varat, joihin notaaritalletukset sisältyvät, kirjattiin pankin mukaan vain alueellisten säästökassojen taseeseen. Alueellisten säästökassojen mahdollinen ylijäämä, mukaan luettuna notaaritalletukset, sijoitetaan CNCA:han, mutta tämä tapahtuu markkinaehdoin ilman, että CNCA saisi tästä minkäänlaista etua. että todettiin, tuomiossa Crédit Agricole korosti, että Ranskan korkeimman hallinto-oikeuden 27 päivänä maaliskuuta 1997 anta- massa notaaritalletuksia koskevat säännökset olivat paitsi perustamissopimuksen 82 artiklan myös 86 artiklan mukaisia ja että ne eivät näin olleet voineet olla ristiriidassa perustamissopi- muksen 87 artiklan kanssa. Crédit Agricole korosti etenkin, että AFB:n jäsenpankit tunnetusti vastaavanlaiset vakuudet kuin Crédit Agricole vasta sen jälkeen kun AFB määräsi 8 päivänä helmikuuta 1994, että notaaritalletukset korvattaisiin tarvittaessa kokonai- suudessaan tilanteessa, jossa AFB:n jäsenpankki ajautuisi konkurssiin. tarjosivat Crédit Agricole katsoi lisäksi, että komissio oli sekoit- tanut oletetun tuen tuesta saatavaan hyötyyn. Arvioides- saan Crédit Agricolen saamia etuja notaaritalletusten vastaanottamisesta ja säilyttämisestä komissio ei ole ottanut huomioon sitä markkinaosuutta, jonka Crédit Agricole saisi Ranskan maaseudulla ilman erityisjärjeste- lyjäkin (jos järjestelmä olisi yleisesti käytössä), eikä sitä jonka hankkiminen siltä nykyisin estetään osuutta, kaupunkialueilla. Crédit Agricolen laskelmien mukaan sen osuus notaaritalletuksista ilman sille myönnettyä erityisjärjestelyä olisi 12,1 miljardia frangia. Kun otetaan huomioon, että pankki vastaanotti 21 miljardia frangia notaaritalletuksia vuonna 1996, yksinoikeuden perus- teella saadut ylimääräiset talletukset olisivat vain noin 9 miljardia frangia. Pankin mielestä määrä on vähäinen verrattuna sen koko talletuskantaan. (17) Crédit Agricole katsoi, että notaaritalletusten kirjanpitoa ei ollut koskevien tilintarkastusvelvoitteiden vuoksi järjestelmän turvallisuustavoitteen mukaista, että notaari- talletuksia voitaisiin tehdä ulkomailla sijaitseviin rahoi- tuslaitoksiin. (13) Crédit Agricole kiisti, että valtion luopuminen notaarital- letuksia koskevista korvauksista ja tästä johtuva järjestel- mästä muutoin saatujen tulojen menetys olisi valtion- tukea. Kyse ei ollut tuesta, koska valtio toteutti lukuisia asettaisi toimenpiteitä, tällainen korvausvelvollisuus (18) Crédit Agricolen mielestä maatalouden tukeminen lyhyt- aikaisilla korkotukilainoilla oli perusteltua yleisen edun vuoksi. L 193/82 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 7. 2000 IV RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET (19) Komissiolle 9 päivänä huhtikuuta 1998 lähettämässään kirjeessä Ranskan viranomaiset esittivät huomautuksensa kysymyksiin, jotka komissio oli esittänyt aloittaessaan menettelyn. a) Crédit Agricolelle myönnettyjen oikeuksien alkuperä (20) Ranskan viranomaiset ilmoittivat 9 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että Crédit Agricolelle myönnetty oikeus vastaanottaa ja säilyttää alle kolmen kuukauden notaaritalletuksia perustui 9 päivänä maalis- kuuta 1953 annettuun säädökseen, jossa ei asetettu rajoituksia notaaritalletuksille. Ranskan viranomaisten mukaan myöhemmillä määräyksillä, jotka vahvistettiin oikeusministeriön 25 päivänä elokuuta 1972 tekemällä jota täydennettiin 7 päivänä kesäkuuta päätöksellä, 1973, kyseisiä oikeuksia rajoitettiin maaseutualueilla tehtävien alle kolmen kuukauden talletusten osalta. (21) Komissio pyysi Ranskan viranomaisilta 22 päivänä syys- kuuta 1998 päivätyllä kirjeellä todisteita, joiden avulla voitaisiin osoittaa, että yksinoikeudet oli myönnetty Crédit Agricolelle jo ennen perustamissopimuksen voimaantuloa. Ranskan viranomaiset toimittivat komis- siolle 7 päivänä tammikuuta 1999 — jäljennöksen 9 päivänä maaliskuuta 1953 tehdystä oikeusministeriön paatöksestä, jossa todettiin, että niin kutsutut notaarien ”vapaat” varat (lukuun otta- jotka oli matta yli kolmen kuukauden talletuksia, toimitettava CDC:lle) 1930 laaditun ohjeen mukaan tallettaa eri rahoituslaitok- siin, kuten Crédit Agricolen säästökassoihin, voitaisiin vuonna — jäljennöksen valtiovarainministeriön 24 päivänä joulukuuta 1930 antamasta ohjeesta, joka osoitti, että Crédit Agricole oli jo vuodesta 1924 yksi notaa- ritalletusten vastaanottoon oikeutetuista rahoituslai- toksista. b) Syyt ja tavoitteet, joiden vuoksi notaaritalletuksiin liittyvät oikeudet otettiin käyttöön ja säilytettiin (22) Ranskan viranomaisten mukaan kyseisten oikeuksien myöntämisen perusteluja ovat: notaarin ammatin erityis- piirteet ja tarve järjestää sen valvonta tehokkaalla tavalla, maaseutualueella toimivien notaarien mahdollisuudet käyttää pankkipalveluja ja vastaanotettujen varojen tallettaminen täysin riskittömästi. Viranomaiset muistut- jotka tivat, että notaarit ovat toimivat vapaina ammatinharjoittajina. Notaarit ovat erityisvalvonnan alaisia, ja Ranskan korkein oikeus oli luokitellut notaarien kirjanpidon julkiseksi 19 päivänä marraskuuta 1914 antamassaan tuomiossa. Ranskan viranomaiset korostivat myös Crédit Agricolen toimintaa julkisia virkamiehiä, maaseutualueilla, jossa sillä on selkeästi Ranskan suurin konttoriverkko. Sen konttorien osuus on vieläkin noin 34 prosenttia kaikista toimipaikoista. Yhteensä 64 prosenttia Crédit Agricolen pysyvistä toimipaikoista sijaitsee maaseutualueilla. Lisäksi viranomaiset korostivat Crédit Agricolen notaaritalletuksille tarjoamaa turvalli- suutta. Pankki soveltaa rajoittamattomien ennakkova- kuuksien järjestelmää, joka perustuu kaikkien alueellisten säästökassojen yhteisvastuullisuuteen. Konsernin sisäisen vakuusjärjestelyn vuoksi alueellisen säästökassan ajautuminen konkurssiin on epätodennä- köistä ja notaaritalletukset on näin kokonaan katettu vakuuksilla. CNCA:n ja (23) Kuten komissio totesi aloittaessaan menettelyä, Ranskan viranomaiset korostivat myös, että vuonna 1990 perus- tettu maanviljelijöiden rahoituskulujen alentamisrahasto FAC toimii eräänlaisena vastineena notaaritalletusjärjes- telmälle. Crédit Agricole maksoi rahastolle notaaritalle- tusten tuotoista 3,6 miljardia frangia vuosina 1990— 1999. Tähän voidaan lisätä 300 miljoonaa frangia, jotka on myös saatu notaaritalletusten sijoittamisesta kansalli- seen maatalouden katastrofirahastoon. c) Talletuskannan kehittyminen (24) Ranskan viranomaiset esittivät yhteenvedon Crédit Agri- colen notaaritalletuskannan kehittymisestä vuodesta 1973 alkaen. Siitä ilmenee, että vuosina 1973—1997 talletusten määrä oli 15,6—25,4 miljardia frangia (laskettu vuoden 1997 arvoon) ja että talouden suhdan- nevaihteluja lukuun ottamatta määrä on pysynyt huomattavan vakaana koko jakson ajan. Talletuskanta oli 19,6 miljardia frangia vuonna 1997 (keskiarvo). d) Notaaritalletusten hoitoon liittyvät kulut (25) Ranskan viranomaiset vastasivat notaaritalletusten hoita- misesta aiheutuvia kuluja koskevaan kysymykseen, jonka komissio esitti menettelyä aloittaessaan, että näiden talle- tusten hoitoon liittyvät kulut olivat vuonna 1997 noin 1,77 prosenttia talletusten kokonaisarvosta. Viran- omaisten mukaan kulut voidaan jaotella seuraavasti: i) 0,29 prosenttia kuluista aiheutui talletusten hoidosta ja maksuliikenteestä, kuten yritystileillä yleensäkin; ii) 1,49 prosenttia oli notaaritalletustilien erityispiirteistä johtuvia ylimääräisiä kuluja, joista — 0,11 prosenttia tiettyihin erityisiin tilitapahtumiin liittyviä lisäkuluja; — 0,96 prosenttia aiheutui siitä, että pääomanliik- keitä koskevia tavanomaisia sääntöjä ei voitu soveltaa; — 0,42 prosenttia erityisiä henkilöstökuluja. 29. 7. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 193/83 Ranskan viranomaisten mukaan nämä kustannukset todennäköisesti pitkällä aikavälillä Crédit pienenevät tämän Agricolen kaikkien toimintojen ja erityisesti toiminnon tuottavuuden parantuessa. Tästä syystä kustannukset olivat suuremmat aikaisemmin. e) Crédit Agricole rajoittaa maatalouden lyhytaikaisen rahoi- tuksen kustannuksia (26) FAC:lle äskettäin tehdyn varojensiirron lisäksi viran- omaiset huomauttavat 9 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että Crédit Agricolen alueellisten säästökassojen notaaritalletuksista saama nettotuotto oli alusta alkaen käytetty rajoittamaan maatalouden lyhytai- kaisen rahoituksen kustannuksia. Rahoitusta oli myön- netty vuoteen 1981 asti maatalous- ja talousministerien päätöksellä määritetyllä korolla. Sittemmin korot on vahvistanut CNCA siten, että rahamarkkinoiden keski- määräisestä kuukausikorosta on sallittu noin 30 prosentin vaihteluväli. Viranomaisten mukaan päätös lyhytaikaisten luottojen korkojen rajoittamisesta kumot- tiin vasta äskettäin 3 päivänä helmikuuta 1997 tehdyllä päätöksellä. Viranomaiset korostivat, että Ranskassa vallitseva alhainen korkotaso on sittemmin vähentänyt tarvetta erilliseen maatalouden suojelumekanismiin. f) Crédit Agricolen keskimääräiset varainhankintakustan- nukset Ranskan viranomaiset ovat komission pyynnöstä esittä- neet tietoja, jotka osoittavat, että Crédit Agricolen keski- viimeisen määräiset varainhankintakustannukset kymmenen vuoden aikana ovat pudonneet [. ] (*) prosentista vuonna 1987 [. ] (*) prosenttiin vuonna 1996 ja tässä vaihteluvälissä on pysytty koko ajan. g) FAC:n varojen käyttö Ranskan viranomaiset esittivät komissiolle 9 päivänä huhtikuuta 1998 lähettämässään kirjeessä eräitä täsmen- nyksiä vuotuisiin maksuihin FAC:lle ja näiden varojen käyttöön. Viranomaiset ilmoittivat, että FAC:lle on alusta alkaen myönnetty seuraavat ja varat on käytetty summat seuraavalla tavalla: (27) (28) (29) TAULUKKO 1 FAC:lle myönnetty rahoitus ja FAC:n toiminta 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Yhteensä (miljoonaa Ranskan frangia) 600 295 86 219 394 213 45 136 564 410 46 108 494 340 51 103 40 8 467 324 45 93 5 33 197 160 17 15 5 203 2 716 1 742 290 674 10 284 Maanviljelijöiden velkojen uudel- leenjärjestely — koronmaksu — konsolidointilainat — saatavista luopuminen — siirrot Muut toimenpiteet (maatalouden katastrofit) Yhteensä 600 394 604 502 500 400 3 000 Lähde: Ranskan viranomaiset. (30) Ranskan viranomaiset totesivat, että nämä toimenpiteet koskivat toisaalta Crédit Agricolen asiakkaina olevien maanviljelijöiden velkojen uudelleenjärjestelyä ja toisaalta FAC osallistui erityistoimiin, kuten rahoitti kansallista maatalouden katastrofirahastoa (Fonds national de garantie des calamités agri- coles). Viranomaiset korostivat, että Crédit Agricole ja valtio sopivat vuosittain FAC:n ensisijaiset toimet. Järjestelyyn liittyi yleistä etua koskevia tehtäviä maaseudun hyväksi, ja FAC:n toimenpiteistä hyötyivät Crédit Agricolen asiakkaina olevat maanviljelijät eikä pankki itse. Toimenpiteet perusteltiin siten, että Crédit Agricole oli myöntänyt noin 80 prosenttia maanviljelijöiden pankkilainoista. Lisäksi korostettiin, että myös muille pankeille myönnettiin varoja samaan tarkoitukseen 20 miljoonaa Ranskan frangia vuodessa. (31) FAC:n toimenpiteitä ei Ranskan viranomaisten mielestä käytetty kompensoimaan Crédit Agricolen varainhankintapolitiikkaa, sillä Crédit Agricolen alueellisten säästökassojen luottotappioihin oli myönnetty vuodesta riippuen vain 15—19 prosenttia FAC:n varoja; 10 prosenttia toimenpiteistä oli (*) Liikesalaisuus. L 193/84 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 7. 2000 toteutettu luopumalla saatavista ja pääosa myönnettiin eri tuotannonaloilla vallitsevan tilanteen perusteella ja nuorille maanviljelijöille toiminnan aloittamiseen. Maanviljelijää kohden keskimäärin myönnetyn tuen määrä (noin 6 000 Ranskan frangia) on vaatimaton, ja se on viranomaisten mukaan myönnetty sosiaalisiin tarkoituksiin. (32) (33) (34) (35) h) Yleisiä huomioita notaaritalletusjärjestelmästä Ranskan viranomaiset kiistävät, että notaaritalletukset ovat valtion varoja ja että kyseinen toiminta vääristää kilpailua, kuten komissio esitti menettelyä aloittaessaan. Viranomaiset vastustivat erityisesti sitä, että valtio olisi luopunut sille kuuluvista tuloista, sillä hallinnolliset toimenpiteet ovat periaat- teessa aina yleishyödyllisiä. Tästä syystä viranomaiset kiistävät, että notaaritalletuksia koskevaan yksinoikeusjärjestelyyn sisältyisi valtiontukea. Viranomaisten mielestä järjestelmä ei myöskään vaikut- tanut yhteisön sisäiseen kauppaan. Ranskan viranomaiset katsoivat, että notaaritalletusjärjestelmä otettiin käyttöön, jotta maaseutu- alueella voitaisiin säilyttää erityisesti notaarien ammattiin liittyvät yleistä etua koskevat vaatimukset. Ranskan viranomaiset muistuttivat myös Ranskan korkeimman hallinto-oikeuden 27 päivänä maalis- kuuta 1997 antamasta tuomiosta, jonka mukaan notaaritalletuksia koskeva sääntely ei ole perusta- missopimuksen 82 artiklan määräysten vastaista. i) Notaaritalletusjärjestelmän tulevaisuus Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 9 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että notaaritalletusjärjestelmää oli tarkoitus tarkastella uudelleen ennen kesää 1998. Tarkoituksena oli keskittää Caisse des Dépôts et Consignationsiin kaikki notaaritalletukset riippumatta niiden kestosta. Crédit Agricole menettäisi näin notaaritalletuksista saadusta tuotosta koituneet taloudelliset edut (ks. jäljempänä 61 kohta, Ranskan viranomaisten 28 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyssä kirjeessään esittämät sitoumukset). V ARVIOINTI TUESTA V. 1 Valtiontuen sisältyminen tarkasteltaviin toimenpiteisiin a) Tuensaajayritys (36) Tämän menettelyn aloittamista koskevassa vastauksessaan Crédit Agricole totesi, että komissio oli tehnyt tosiasiallisen ja oikeudellisen virheen rinnastamalla kaikki Crédit Agricole -konsernin yksiköt yhdeksi ja ainoaksi tuensaajaksi eli Crédit Agricoleksi. (37) Komissio toteaa seuraavaa: — Huolimatta niistä erityispiirteistä, joita Crédit Agricole -konsernilla on erityisesti paikallistasolla keskinäisen yhtiömuodon ja säästökassojen itsenäisen aseman perusteella, se on kuitenkin selkeästi yhtenäisen kokonaisuuden muodostuva taloudellinen yksikkö. Crédit Agricolen vuoden 1997 toimintakertomuksen mukaan se on yhtenäinen ja hajasijoitettu yhtymä, joka rakentuu kolmesta tasosta (paikalliset säästökassat, alueelliset säästökassat ja kansallinen säästökassa) ja jonka rahoitusasemaa on tarkasteltava kokonaisuutena. Toimintakertomuksessa todetaan, että paikallisia ja alueellisia säästökassoja ja kansallista säästökassaa sitovien yhteisten etujen vuoksi Crédit Agricole esittää taloudellisen tilansa kuvaamiseksi tilinpäätöksen, joka vastaa muiden suurten pankkiryhmien konsernitilinpäätöstä. Näin ollen komissiolla, Crédit Agricolen kumppa- neilla ja rahoitusmarkkinoilla ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että Crédit Agricole täyttää kaikki oikeudelliset ja taloudelliset vaatimukset, jotka edellytetään sen määrittelemiseksi yhdeksi yrityk- jonka seksi. Luokituslaitokset ovat konsernitase oli 2,514 miljardia Ranskan frangia 31 päivänä joulukuuta 1997. Konsernin luokitus oli 31 päivänä joulukuuta 1997 AA (Standard & Poor's) ja Aa1 (Moody's). Konsernin ja varsinkin rahoituslaitoksen luottokelpoisuusluokitus määrittää edellytykset rahoitusmarkkinoille pääsylle ja on siis olennainen tietolähde sen kustannusrakenteesta, joka voi merkitä sille joko etua tai haittaa saman alan kilpailijoihin nähden. luokituksensa konsernitilinpäätöksen perusteella, tehneet 29. 7. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 193/85 — Crédit Agricole on tässä menettelyssä esittänyt vain yhdet huomautukset, jotka Fédération nationale de Crédit Agricolen pääjohtaja ja CNCA:n varapääjohtaja ovat allekirjoittaneet. Vastaus esitettiin Crédit Agricolen nimissä. Jos CNCA katsoo, että tämä menettely ei koske sitä, komission on vaikea ymmärtää, miksi se katsoi tarpeelliseksi esittää yhdessä Fédération nationale de Crédit Agricolen kanssa puolustavia huomautuksia. — Ranskan viranomaiset korostivat, että yksi syy, jonka vuoksi Crédit Agricole katsottiin oikeute- joka perustui kaikkien alueellisten säästökassojen ja tuksi notaaritalletuksiin, oli talletusturva, CNCA:n yhteisvakuuksiin. (38) Näiden seikkojen perusteella Crédit Agricole -konserni voidaan selvästi luokitella yhdeksi yritykseksi. Komissiolla ei siis ole syytä muuttaa menettelyn alussa tekemäänsä arviota tuensaajasta eli siitä, että notaaritalletuksia koskeva yksinoikeus myönnettiin Crédit Agricole -konsernille (ks. asiassa 383/82, Intermills, annettu yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (6)). Kysymys notaaritalletuksiin saadusta yksinoikeudesta koituneiden etujen jakamisesta konsernin sisällä on toisarvoinen, eikä komissio aio käsitellä sitä tässä menettelyssä. b) Valtion varojen sisältyminen notaarien talletuksiin (39) Kuten Ranskan viranomaiset ovat korostaneet, notaarit ovat oikeushallinnon alaisia julkisia virka- miehiä, joiden ammattia säännellään tiukasti. Viranomaiset muistuttivat erityisesti, että korkeimman oikeuden oikeuskäytännön mukaisesti tiukkojen säännösten kohteena olevat notaarien tilinpäätökset ovat julkisia asiakirjoja. Viranomaiset totesivat 9 päivänä huhtikuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että voimassa olevat säännökset osoittavat, että notaarien tekemät talletukset eivät ole tavanomaisia talletuksia. Notaaritalletuksia koskevaa sääntelyä ei näin ollen voida arvioida ainoastaan pankkialaa koskevien sääntöjen perusteella, vaan arvioinnissa on myös otettava huomioon yleinen etu. Viran- omaisten esittämien tietojen perusteella käy selkeästi ilmi, että Crédit Agricole on muodollisten säännösten nojalla useaan otteeseen vahvistettu tarkasti määriteltyjen edellytysten mukaisesti oikeute- tuksi notaaritalletuksiin. (40) Komissio voi näin ollen todeta, kuten se teki menettelyä aloittaessaankin, että — valtion harkinnanvaltainen tukitoimenpide, jolla myönnetään kyseinen yksinoikeus, tuottaa Crédit Agricolelle suoraan tuloja, — valtio käyttää ohjaavaa valvontavaltaa niiden varojen kohdistamisessa, jotka ovat peräisin notaa- reille, eli viranomaisten alaisuudessa toimiville oikeushallinnon alaisille virkamiehille, tehtävistä pakollisista talletuksista. (41) (42) Edellä esitettyjen seikkojen perusteella on pääteltävä, että notaaritalletusjärjestelyssä on kyse varoista, jotka on luokiteltava valtion varoiksi. Ranskan viranomaiset viittasivat korkeimman oikeuden oikeus- käytäntöön, jonka mukaan notaarien tilinpäätökset ovat julkisia asiakirjoja. Tämä käytäntö vahvistaa päätelmän paikkansapitävyyden. Tämän menettelyn aikana viranomaiset mainitsivat velvollisuuksista, joiden voidaan katsoa olevan vastineita, jotka voidaan vähentää Crédit Agricolen notaaritalletuksista saamasta tuotosta ja jotka joka liittyy siihen, että notaaritalletukset olivat Crédit Agricolelle lähes ilmaisia. kumoavat edun, Nämä seikat eivät kuitenkaan vaikuta siihen, että kyseessä olevaan järjestelyyn sisältyy valtion varoja. c) Crédit Agricolen saama, etu ja kyseisiin toimeiteisiin sisältyvä tuki (43) Kuten komissio totesi aloittaessaan menettelyn, tuen käsitteeseen kuuluu positiivisten toimenpiteiden kuten varsinaisten avustusten lisäksi toimenpiteitä, joilla eri muodoin vähennetään yrityksen taloutta tavanomaisesti rasittavia kustannuksia, ja jotka ovat vaikutuksiltaan samanlaisia kuin avustukset (ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-387-92, Banco exterior de España (7)). (6) Kok. 1984, s. 3809, perustelujen 11 kohta. (7) Kok. 1994, s. I-902, perustelujen 13 kohta. L 193/86 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 7. 2000 (44) Menettelyä aloittaessaan komissio korosti myös sitä, että luopumalla notaaritalletuksista saatavista korvauksista (lukuun ottamatta 1 prosentin provisiota notaareille) valtio luopui tilaisuudesta hankkia varoja, jotka se olisi voinut kyseisestä järjestelystä saada. Jos järjestely olisi toteutettu tavanomaisin markkinaehdoin, valtio olisi voinut alusta lähtien saada korvausta kyseisistä talletuksista. Se olisi myös voinut asettaa maksun (korko talletuksista), jota tarkistettaisiin säännöllisesti korkotason kehityksen ja pankkialan sekä kyseiseen järjestelyyn oikeutettujen rahoituslaitosten tuottavuuden paranemisen huomioon ottamiseksi. Tarkistuksessa olisi voitu hyödyntää eri pankkien välistä kilpailua, jotta voitaisiin valita kaikkien kilpailukykyisimmät pankit edellyttäen, että ne täyttäisivät vähimmäisvakavaraisuusvaatimukset talletussuojan varmistamiseksi. Tällöin valtion koroista perimiä provisioita olisi voitu korottaa. (45) (46) Korvaukset ylimääräisestä varainhankinnasta rasittavat luonnollisesti yleensä pankin taloutta, jos Crédit Agricole olisi saanut talletukset tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, esimerkiksi osallistu- malla pankkien väliseen tarjouskilpailuun, eikä valtion myöntämän yksinoikeuden perusteella. Crédit Agricole ei kuitenkaan maksa korvausta notaaritalletuksista, vaan se maksaa notaareille ainoastaan 1 prosentin provision talletuskannasta. Ennen menettelyn aloittamista viranomaiset perustelivat korvausten puuttumista siten, että Ranskan lainsäädännössä kiellettiin korvauksen periminen alle kuukauden talletuksista. Viranomaiset eivät kuitenkaan ole perustelleet tässä menettelyssä, miksi notaaritalletuksista ei ole maksettu korvausta, vaikka viranomaisten 3 päivänä huhtikuuta 1997 päivätyssä kirjeessä todettiin, että noin 50 prosentissa kaikista notaaritalletuksista Crédit Agricolessa talletusaika on yhden ja kolmen kuukauden välillä (yli kolmen kuukauden talletuksia ei tehdä Crédit Agricoleen, vaan ne siirretään Caisse des Dépôts et Consignationsiin). Näin ollen notaaritalletusten vastaanottamista ja säilyttämistä koskevat oikeudet, jotka saadaan lähes ilmaiseksi, poikkeavat tava- nomaisista markkinaehdoista, jotka liittyisivät yleensä tällaiseen varainhankintaan. Komissio pyysi Ranskaa ilmoittamaan Crédit Agricolen keskimääräiset varainhankintakustannukset, ja viranomaisten mukaan kustannukset olivat esimerkiksi [. ] prosenttia vuonna 1987 ja [. ] prosenttia vuonna 1996. Crédit Agricolen keskimääräiset varainhankintakustannukset näyttävät kuitenkin käsittävän vastikkeellista varainhankintaa, kuten pitkäaikaiset ja vastikkeetonta varainhankintaa, kuten yksityishenkilöiden talletukset. Jotta voidaan määritellä lainoihin liittyvä tuki, eli Crédit Agricolen kustannusten keventäminen verrattuna tavanomaisiin markkinaolosuhteisiin, olisi tarkasteltava marginaalikustannuksia eikä keskimääräisiä kustannuksia. On todettava, että lyhyt- aikaisten luottojen korot olivat Ranskassa 8,3 prosenttia vuonna 1987 ja 3,9 prosenttia vuonna 1996 (8). Näin ollen ei ole epäilystä siitä, että Crédit Agricolelle lähes ilmainen varainhankinta (lukuun ottamatta notaareille maksettavaa 1 prosentin provisiota) vähentää pankin tavanomaisia toimintakustannuksia ja vaikuttaa avustusta vastaavalla tavalla. lainat, (47) Näin ollen kyseessä oleviin toimenpiteisiin sisältyy valtiontukea toimintatukena, koska tuki keventää pankin tavanomaisia toimintakustannuksia. d) Tukien vääristävä vaikutus (48) (49) Toimintatuet ovat on erityisen vääristäviä, koska ne vaikuttavat suoraan tuensaajayrityksen tulokseen antamalla niille mahdollisuuden joko ylläpitää kilpailijoita korkeammat toimintakustannukset ilman, että niille aiheutuu haittaa kilpailukykynsä puutteesta, tai saada suurempia voittoja ja parantaa siten rahoitusasemaansa. Toimintatuen vääristävä vaikutus on vielä suurempi kun tuen myöntäminen on jatkuvaa, kilpailu on tiukkaa ja kilpailevien yritysten voittomarginaalit ovat pieniä. Saatavilla olevat tiedot osoittavat, että 1990-luvulla kilpailu pankkialalla on kiristynyt ja pankkien voittomarginaalit ovat tasaisesti supistuneet (9). Ranskalaisten pankkien tilanne vaikuttaa epävakaalta, sillä niiden kannattavuus on viime vuosina ollut heikoimmalla tasolla koko yhteisössä (ks. taulukko 2) ja se on parantunut vasta vuosina 1998—99. Tiukassa kilpailuympäristössä, joka johtaa voitto- marginaalien kaventumiseen ja kannattavuuden laskuun, luottolaitokselle myönnetyillä toimintatuilla (8) Kolmen kuukauden nimelliskorko. Lähde: EC economic data pocket book, nro 12/1998, Euroopan komissio, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto. (9) Euroopan keskuspankki, Possible effects of EMU on the EU banking systems on the medium to long term, helmikuu 1999, perustuu OECD:ltä saatuihin tietoihin. 29. 7. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 193/87 on erityisen vääristävä vaikutus. Tämä viimeaikainen suuntaus jatkuu todennäköisimmin tulevinakin vuosina. Euroopan keskuspankin mukaan talous- ja rahaliitto kiristää kilpailua ja lisää pankkien kannattavuuteen kohdistuvia paineita (10). Se nopeuttaa pankkialan yhdentymistä Euroopan tasolla varsinkin rajatylittävän toiminnan osalta (11). TAULUKKO 2 Oman pääoman tuottoprosentti (ROE) (omien varojen nettotuotto) Itävalta Belgia Tanska (1) Suomi Ranska Saksa 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 8,6 % 8,6 % 6,9 % 8,7 % 7,9 % 8,1 % 9,6 % 8,3 % 6,5 % 5,7 % 14,1 % 13,2 % 12,9 % 15,3 % 15,3 % – 3,3 % – 0,1 % – 21 % 10,6 % 0,1 % 18,5 % 16,1 % 15,1 % 5,6 % – 11 % – 49 % – 29 % – 25 % – 7,9 % 8 % 15,2 % 10,1 % 10,4 % 6,9 % 2,9 % 0,5 % 3,6 % 4,8 % 7,7 % 11,9 % 14,4 % 13,2 % 13,6 % 11,8 % 12,6 % 12,3 % Kreikka (2) 20,8 % 31,5 % 23,1 % 21,6 % 25,9 % 24,4 % 16,7 % Irlanti Italia 12,2 % 9,9 % 7,5 % 8,8 % 3,0 % 3,7 % 5,1 % 3,4 % 20,2 % 20,1 % 18,4 % Luxemburg (2) 6,7 % 7,6 % 8,8 % 19,9 % 20,9 % 19,9 % 22,3 % 23,0 % Alankomaat Portugali (2) Espanja Ruotsi (3) 12,3 % 12,7 % 13,9 % 15,9 % 16,2 % 17,0 % 17,6 % 12,5 % 12,4 % 8,8 % 9,2 % 7,3 % 7,7 % 10,7 % 13,1 % 13,6 % 12,5 % 10,7 % 3,8 % 8,2 % 9,2 % 9,7 % 10,6 % 3,0 % 56,3 % 17,0 % 5,7 % 19,1 % 21,1 % 24,0 % 13,0 % Yhdistynyt kuningaskunta 14,4 % 8,6 % 7,3 % 19,3 % 27,4 % 28,6 % 25,6 % 26,4 % Keskiarvo EU-14 10,9 % 11,5 % 8,1 % 9,0 % 8,2 % 10,0 % 11,0 % Keskiarvo EU-15 Keskiarvo EU-11 10,1 % 11,1 % 12,2 % 12,2 % Lähde: Euroopan keskuspankki, Possible effects of EMU on the EU banking systems on the medium to long term, helmikuu 1999, perustuu OECD:ltä saatuihin tietoihin. (1) Liikepankit ja säästökassat. (2) Liikepankit. (3) Liikepankit, ulkomaiset liikepankit, säästökassat ja vuoteen 1991 osuuspankit yhteensä. (50) Crédit Agricole on kannattava yritys, ja se on tuottanut suuria voittoja viime vuosina. Kyseessä olevat jotka eivät tuet (jollei niitä kompensoida vastaavilla ylimääräisillä kustannuksilla, ks. olleet välttämättömiä kannattavuuden varmistamisessa, ovat antaneet sille mahdollisuuden kasvattaa jäljempänä), (10) Sama em. (11) Euroopan keskuspankin kuukausikatsaus, huhtikuu 1999, Euroalueen pankkitoiminta: rakenteellisia piirteitä ja kehitys- julkaisu, s. 4. näkymiä. L 193/88 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 7. 2000 voittojaan ja kerätä lisää omia varoja jakamattomien voittojen ansiosta. Luottolaitosten vakavarai- suussuhteesta 18 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/647/ETY (12) pankkialalle asetettu vakavaraisuusvaatimus (ydinpääoman osuus on vahvistettu vähintään 4 prosen- tiksi painotetuista omaisuuseristä, ja omien varojen laajemmassa merkityksessä on oltava vähintään 8 prosenttia) on velvoite, joka rajoittaa luottolaitosten kasvukapasiteettia. Tämä pääomarakennetta koskeva velvoite koskee käytännössä kaikenmuotoisia yrityksiä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, mutta pankkialalla se on pysyvä, välitön ja suoraan määrällisesti arvioitavissa. Vakavaraisuusvaati- muksen vuoksi sen noudattamisesta ei voida tilapäisesti luopua luottolaitoksen kasvustrategian perusteella. Juuri ja juuri vakavaraisuusvaatimuksen täyttävällä luottolaitoksella ei ole kasvumahdolli- suuksia ennen kuin se pystyy hankkimaan uutta pääomaa tai kasvattamaan omaa pääomaansa ehtyvät tuottamalla huomattavasti voittoa. Tehottoman luottolaitoksen kasvumahdollisuudet nopeasti, kun taas paljon voittoa tuottavalla pankilla on sen kannattavuuteen perustuva kasvumargi- naali. (51) Vakavaraisuusvaatimuksen perusteella on mahdollista arvioida melko tarkasti luottolaitokselle myön- netyn tuen aiheuttamaa kilpailun vääristymistä. Jos tuella on suora tai välillinen omia varoja korottava vaikutus, kilpailun vääristymistä voidaan arvioida painotettujen omaisuuserien avulla. Miljardin frangin toimintatuen avulla, joka johtaa voittojen kasvamiseen 0,6 miljardilla frangilla (13) verojen vähentämisen jälkeen, jos voittoja ei jaeta vaan suunnataan pankin omien varojen korottami- seen, pankki voisi korottaa taseen painotettuja omaisuuseriä (ottaen huomioon 4 ja 8 prosentin vakavaraisuusvaatimukset) toiminta-astettaan. Tämä toimenpide merkitsee mahdollista kilpailun vääristymistä, joka painotetuissa omaisuuserissä mitattuna on noin 7,5—15 miljardia frangia (ilman kyseistä tukea pankki ei olisi pystynyt korottamaan painotettuja omaisuuseriään). Tämä osoittaa, että tuilla on huomattava vipuvaikutus rahoitusalalla. Kyseisiä omia varoja voidaan myös käyttää siihen, että tuensaaja hankkii vähemmistö- tai enemmistöosakkuuksia muista yrityk- sistä. Crédit Agricolen hallituksen puheenjohtaja totesi rahoitusalan lehdessä (14) helmikuussa 1999 julkaistussa haastattelussa, että Crédit Agricolen 140 miljardin frangin omista varoista kolmannes oli käytettävissä uusia operaatioita varten. ja siis (52) Voidaan siis päätellä, että Ranskan myöntämällä tuella Crédit Agricolelle on selkeästi kilpailua vääristävä vaikutus rahoitusalalla, kun otetaan huomioon se, että kyse on toimintatuesta, pankkialan taloudellinen tilanne Euroopassa, ranskalaisten pankkien huono kannattavuus ja pankkialaa koskevat erityiset vakavaraisuusvaatimukset. V. 2 Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (53) (54) Komissio on ottanut huomioon Ranskan viranomaisten ja Crédit Agricolen huomautukset, joissa kiistettiin kyseisen tukijärjestelmän vaikuttavan yhteisön sisäiseen kauppaan. Myös seuraavat seikat pitää kuitenkin ottaa huomioon: Koska komissio tutkii kyseisen tuen mahdollisia vaikutuksia koko Crédit Agricole -konsernin tasolla, on tarkasteltava konsernin kansainvälisiä ja varsinkin Euroopan toimintoja. Vuoden 1997 toiminta- kertomuksen mukaan pankki piti itseään vuonna 1997 johtavana suurasiakkaiden ja kansainvälisenä pankkina. Sen liiketoimet asiakkaiden kanssa muissa jäsenvaltioissa (Ranskaa lukuun ottamatta) muodostivat 37,9 miljardia Ranskan frangia vuonna 1997. Tämä oli selkeästi vähäinen osuus sen kaikista liiketoimista asiakkaiden kanssa (noin 3 prosenttia), mutta määrä on kuitenkin varsin merkittävä, kun otetaan huomioon konsernin koko. Vuoden 1997 lopussa se oli suurin pankkikon- serni Ranskassa ja yksi suurimmista koko Euroopassa (15). Pankin ilmoituksen mukaan vuonna 1997 perustetun uuden tytäryhtiön, Indocamin, päämääränä on päästä johtavien omaisuudenhoitoyh- tiöiden joukkoon Euroopassa. Pankki noudattaa aktiivista kehityspolitiikkaa Euroopassa, ja sillä on ollut aktiivinen osuus toiseksi suurimman italialaisen pankin Banca Intesan perustamisessa. Kyseinen pankki syntyi Banco Ambrosiano Veneton ja Cariplon sulautumisen myötä, ja Crédit Agricolen 30 prosentin osuus pankista tekee siitä pääosakkaan. Lisäksi sillä on 20 prosentin osakkuus portugalilai- sesta Banco Espirito Santo -yhtymästä. Crédit Agricolen toimipisteitä on seuraavissa Euroopan kaupungeissa: Lissabon, Madrid, Bilbao, Gibraltar, Barcelona, Luxemburg, Lontoo, Hampuri, Frank- furt, Tukholma, Oslo, Helsinki ja Pireus. Toimintakertomuksessa vuodelta 1997 todetaan, että pankki (12) EYVL L 336, 3. 12. 1989, s. 14. (13) Yksinkertaisuuden vuoksi oletetaan, että verokanta on 40 %. (14) ”Les Echos” -lehden haastattelu, (15) Luokituslaitos Moody'sin antaman luokituksen (johon viitattiin Le Monde -sanomalehdessä, 17. /18. 1. 1999) mukaan Crédit Agricole oli vuoden 1997 lopussa Euroopan viidenneksi suurin pankkikonserni varallisuuden perusteella. joka julkaistiin keskiviikkona 10. 2. 1999. 29. 7. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 193/89 tarkkailee mahdollisuuksia sen aseman vahvistamiseen Euroopan vähittäispankkimarkkinoilla ja sen vakaa rahoitusasema sallii tällaisen kehityksen toteuttamisen. Crédit Agricolen kansainvälinen kehitys edellyttää pääomanliikkeitä esimerkiksi osakkuuksien hankkimiseksi Banca Intesan tai Banco Espirito Santon kaltaisissa rahoituslaitoksissa, ja näin ollen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikutetaan. Konsernin yrityspankki Indosuez on yksi suurimpia ranskalaisia yrityspankkeja ja huomattava osa sen toiminnasta sijoittuu ulkomaille. (55) Vaikka näiden toimenpiteiden vaikutuksen arviointi rajattaisiin konsernin alueellisiin toimipisteisiin, kuten Crédit Agricole huomautuksissaan vaatii, on todettava, että kansainvälistä toimintaa ei konser- nissa harjoita pelkästään CNCA. Vastoin huomautuksissa esitettyjä tietoja Crédit Agricolen vuoden 1997 toimintakertomuksessa korostetaan, että myös rajaseuduilla toimivien alueellisten säästökas- sojen kansainvälinen toiminta kehittyi vuonna 1997. Toimintakertomuksen mukaan Pyreneitten Gascognen alueellisen säästökassan toiminta Espanjan baskimaassa on kehittynyt, ja siitä syystä Bankoa, josta Crédit Agricolella on enemmistöosuus, liitettiin konserniin vuonna 1997. Toimintaker- tomuksen mukaan tämä toimenpide on osa alueellisten säästökassojen kansainvälisten toimintojen kehittämistä. Niiden on tarkoitus CNCA:n suostumuksella laajentaa vähittäispankkitoimintaansa naapurimaihin. Tällainen kehitys ei koske siis pelkästään Crédit Agricolen yrityspankkitoimintaa johon notaaritalletuksetkin kuuluvat. (corporate banking) vaan myös vähittäispankkitoimintaa, (56) Vaikuttaa siltä, että ylimääräinen varainhankinta ja tästä saadut voitot, jotka perustuvat notaaritalle- tuksiin, edistivät suoraan Crédit Agricolen toiminnan rahoittamista muissa jäsenvaltioissa. (57) Crédit Agricolelle myönnettyjen oikeuksien mahdollinen vaikutus ei rajoitu vain sen toiminnan laajentumiseen muissa jäsenvaltioissa. Kuten komissio korosti menettelyä aloittaessaan, vaikka luotto- laitokset voivat periaatteessa harjoittaa rajatylittävää toimintaa — siis talletusten vastaanottamista, otto- ja antolainausta — käytännössä toiminnan laajentamiseen ulkomaille on esteitä. Nämä esteet liittyvät yleensä kotimaisten pankkien suojautumiseen kilpailulta, mikä tekee ulkomaisten kilpaili- joiden tulon niiden kotimaanmarkkinoille vähemmän kannattavaksi. Kyseiset tuet Crédit Agricolelle ovat tällaisia toimenpiteitä, jotka tekevät Ranskan kotimarkkinoista vähemmän avoimet ulkomaiselle kilpailulle sekä CNCA:n kansallisella tasolla että säästökassojen alueellisella tasolla. Tuet säilyttävät tiettyjen pankkitalletusten osalta voimakkaan kansallisen markkinajaon, mikä on vastoin perustamis- sopimuksen mukaista markkinoiden avoimuuden periaatetta tilanteessa, jolloin rajatylittävien operaa- tioiden määrä pankkialalla lisääntyy, kuten Euroopan keskuspankki on todennut. EKP:n mukaan kansallisten pankkijärjestelmien yhdentyminen riippuu kuitenkin edelleen verotuksen ja sääntelyn erojen poistamisesta jäsenvaltioiden väliltä (16). (58) Kyseiset toimenpiteet kuuluvat siis perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, koska ne ovat valtiontukea, joka vääristää kilpailua tavalla, joka voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. VI PÄÄTELMÄT (59) Ranskan valtion Crédit Agricolelle lähes vastikkeettomasti myöntämä oikeus talletusten vastaanotta- miseen (17) ja täysin vastikkeeton oikeus talletusten säilyttämiseen ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvia toimenpiteitä, joihin sisältyy valtiontukea. (60) Komissiolle tämän menettelyn yhteydessä toimitettujen tietojen perusteella näyttää siltä, että kyseiset tuet ovat olleet voimassa jo ennen perustamissopimuksen voimaantuloa. Tästä seuraa, että — kyseessä olevat tuet ovat laillisia, eikä niiden takaisinmaksua voida vaatia, (16) Ks. edeltävät alaviitteet nro 9—11. (17) Lukuun ottamatta notaareille maksettua 1 prosentin provisiota. L 193/90 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 29. 7. 2000 (61) (62) — kuten kaikkien voimassa olevien tukien tapauksessa, komission on tutkittava, ovatko ne perusta- missopimuksen mukaisia; jos komissio toteaa tuet yhteisen edun vastaisiksi, sen on ehdotettava jäsenvaltiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja aiheellisia toimenpiteitä yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen osalta. Ranskan viranomaiset ilmoittivat 28 päivänä huhtikuuta 1999 päivätyllä kirjeellään komissiolle virallisesti aikomuksestaan kumota Crédit Agricolen oikeudet notaaritalletuksiin ja keskittää notaari- talletukset Caisse des Dépôts et Consignationsiin, joka vastedes vastaa kaikkien notaaritalletusten säilyttämisestä. Valtionvarainministeriö huolehtii talletusten vastaanottamisesta maaseutualueella ja kaupungeissa. Viranomaiset ovat ilmoittaneet, että järjestely tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2000. Se pannaan täytäntöön asteittain koko maassa siten, että järjestely on kokonaisuudessaan käytössä 1 päivänä huhtikuuta 2000. Viranomaiset ovat sitoutuneet toteuttamaan tarvittavat lainsää- däntötoimet, jotta notaaritalletusjärjestelmää saadaan muutettua pian tämän päätöksen tekemisen jälkeen. Komissio on ottanut huomioon Ranskan viranomaisten antaman sitoumuksen. Se katsoo määräajan kohtuulliseksi, ja koska Crédit Agricolelta poistetaan kokonaan ja pysyvästi oikeudet notaaritalle- tusten vastaanottoon ja säilyttämiseen, se toteaa, että tällä toimenpiteellä lopetetaan tämän perusta- missopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn kohteena olleen tuen myöntäminen Crédit Agricolelle. Sitoumuksen vuoksi ei vaikuta tarpeelliselta tutkia tuen yhteensoveltuvuutta perustamissopimuksen kanssa tai aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä. Komissio voi siis lopettaa asian käsittelyn, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla 1. Ranskan toimenpiteet Crédit Agricolen hyväksi, joiden perusteella se sai oikeuden ottaa vastaan ja säilyttää notaaritalletuksia maaseutukunnissa, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoi- tettua valtiontukea. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ovat voimassa olevaa tukea, joka on myönnetty ennen perustamissopimuksen voimaantuloa. Koska Ranska on sitoutunut poistamaan ne 1 päivään huhtikuuta 2000 mennessä, tämä menettely lopetetaan. Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta ne toimenpiteet, jotka se on toteuttanut poistaakseen 1 päivään huhtikuuta 2000 mennessä Crédit Agricolelle notaaritalletusten vastaanottamiseen ja säilyttämiseen myönnetyt oikeudet. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle. 3 artikla Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 1999. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen


title: Mededeling van de Commissie aan de Raad over het afsluiten van het overleg met Niger overeenkomstig artikel 366 bis van de Overeenkomst van Lomé en het nemen van passende maatregelen

eurovoc_concepts:
EU relations
Niger
democracy
fourth Lomé Convention

text: COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN Brussel, 08. 07. 1999 COM(l999)350 def. MEDEDELING VAN DE COMMISSIE AAN DE RAAD OVER HET AFSLUITEN VAN HET OVERLEG MET NIGER OVEREENKOMSTIG ARTIKEL 366bis VAN DE OVEREENKOMST VAN LOME EN HET NEMEN VAN PASSENDE MAATREGELEN Mededeling van de Commissie aan de Raad over het afsluiten van het overleg met Niger overeenkomstig artikel 366bis van de Overeenkomst van Lomé en het nemen van passende maatregelen. 1. TOELICHTING De president van Niger, de heer Ibrahim Bare Mainassara, werd op vrijdag 9 april, door zijn presidentiële lijfwacht op de luchthaven van Niamey om het leven gebracht. Op 11 april keurden de nationale strijdkrachten de volgende maatregelen goed: • Opschorting van de Grondwet; • Ontbinding van het Parlement, de regering en het hooggerechtshof; • Oprichting van een Raad voor Nationale Verzoening met volledige bevoegdheid voor de overgangsperiode van 9 maanden. De internationale gemeenschap reageerde onmiddellijk met afkeuring op de staatsgreep. De Europese Unie veroordeelde de staatsgreep, eiste een snelle terugkeer naar de democratie en startte overleg met AC S/Niger, waarbij de overlegprocedure van artikel 366bis van de Overeenkomst van Lomé IV werd gevolgd om de situatie nader te bezien. De Europese Unie wilde hierbij onderstrepen welk belang zij hecht aan de inachtneming van de in artikel 5 van de Overeenkomst bedoelde essentiële onderdelen en nagaan in hoeverre Niger zich hieraan zal houden. Het overleg vond in een open en constructieve sfeer op 18 mei in Brussel (Doe. nr. 7729/99 van de Raad) plaats. De voorzitter van het COREPER legde namens de Europese Unie een verklaring af waarin een oproep werd gedaan om: • de mensenrechten en democratische beginselen volledig in acht te nemen. • een geloofwaardig en verifieerbaar tijdschema op te stellen voor de terugkeer naar een democratie. transparante, vrije en eerlijke verkiezingen te houden 2 • pluralisme en transparantie in te voeren met inbegrip van persvrijheid • de burgerregering volledige bevoegdheid te verschaffen • de leden van de Nationale Raad voor Verzoening niet verkiesbaar te stellen voor de komende verkiezingen. • een onderzoek in te stellen naar de moordaanslag op president Bare • tijdens de overgangsperiode geregeld verslag uit te brengen over de geboekte vorderingen De delegatie van Niger, onder leiding van de minister van Buitenlandse Zaken verstrekte algemene informatie over de politieke, economische en sociologische situatie van het land m. b. t. de staatsgreep. De delegatie, die bevestigde dat de democratie in ere zal worden hersteld en dat de macht eind 1999 zal worden overgedragen aan een democratisch verkozen president legde de autoriteiten een plan voor de overgangsperiode voor met inbegrip van een tijdschema voor vrije verkiezingen. Voorts presenteerde de delegatie van Niger een aantal politieke toezeggingen die in meer of mindere mate rekening hielden met de door de Europese Unie naar voren gebrachte vraagstukken en bezorgdheid. Na afloop van het overleg verklaarde het voorzitterschap van de EU dat de Europese Unie tevreden was met het voornemen van Niger om de democratie in ere te herstellen maar er werd nogmaals op gewezen dat ten aanzien van twee punten meer duidelijkheid nodig was: een onderzoek met betrekking tot de omstandigheden van de moord op president Bare en de aanvullende bevoegdheden voor de burgerregering tijdens de overgangsperiode. In antwoord hierop dienden de autoriteiten van Niger op 3 juni een document in bij de Europese Unie, waarin verdere toezeggingen werden gedaan ten aanzien van de twee resterende punten, alsmede een verslag over de maatregelen die reeds waren genomen om de overgang naar een democratie in Niger voor te bereiden. Om de situatie in het land verder te kunnen beoordelen en de voorgestelde strategie van de Commissie voor de overgangsperiode voor te bereiden, zond de Commissie een team naar Niger dat van 6 tot en met 11 juni de situatie aldaar moest evalueren. Tijdens dit bezoek werden niet alleen bijeenkomsten gehouden met de relevante (militaire en civiele) autoriteiten maar ook met vertegenwoordigers van de burgermaatschappij (verenigingen, Ngo's, politieke partijen, intellectuelen, enz). Het team stelde vast dat de elementaire mensenrechten nu geëerbiedigd worden en dat reeds een aantal maatregelen zijn genomen om de overgang naar een democratie voor te bereiden volgens een realistisch plan voor de overige periode. Het team identificeerde tevens een aantal potentiële risico's voor het overgangsproces die niet over het hoofd mogen worden gezien. De autoriteiten van Niger hebben een aantal toezeggingen gedaan in verband met het herstel van de democratie en de politieke rechten maar zijn nu pas gestart met de overgangsperiode die dit streven hopelijk zal kunnen verwezenlijken. De Commissie merkt op dat democratische beginselen en politieke rechten nog niet volledig in acht inachtneming van de in artikel 5 vermelde worden genomen hetgeen inhoudt dat de essentiële onderdelen nog steeds geen feit is. Hoewel de autoriteiten van Niger hebben toegezegd de democratie eind 1999 in ere te herstellen stelt de Commissie voor dat de EU in het kader van de passende maatregelen overeenkomstig artikel 366 bis, lid 3, van de Overeenkomst van Lomé de samenwerking met Niger geleidelijk en voorwaardelijk hervat, zoals uiteengezet in bijgaand ontwerp-schrijven. Wanneer aan het eind van de overgangsperiode blijkt dat niet is voldaan aan de voorwaarden voor hervatting van volledige samenwerking in het kader van de Overeenkomst van Lomé, zal de Commissie een nieuw voorstel indienen bij de Raad over eventuele aanvullende maatregelen. 2. VOORSTEL In het licht van het bovenstaande en overeenkomstig de artikelen 5 en 366bis van de Overeenkomst van Lomé en artikel 2 van Besluit nr. 1999/214/EG van de Raad , stelt de Commissie de Raad voor: het overleg met Niger af te sluiten en voor een periode die afloopt op 31 december 1999, de in bijgaand ontwerp-schrijven bij het ontwerp-besluit van de Raad uiteengezette maatregelen te nemen VOORSTEL VOOR EEN BESLUIT VAN DE RAAD inzake het afsluiten van het overleg met ACS/Niger overeenkomstig artikel 366bis van de Overeenkomst van Lomé en de vaststelling van passende maatregelen. DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op artikel 5 en artikel 366bis van de Overeenkomst van Lomé IV , Gelet op Besluit nr. 1999/214/EG van de Raad betreffende de procedure voor de tenuitvoerlegging van artikel 366bis van de vierde ACS-EG-Overeenkomst , inzonderheid op artikel 2, Gezien het voorstel van de Commissie, Overwegende dat de essentiële onderdelen van de Overeenkomst van Lomé IV , zoals bedoeld in artikel 5, zijn geschonden, Overwegende dat op 18 mei open en constructief overleg plaatsvond met ACS/Niger waar bleek dat een aantal specifieke toezeggingen zijn gedaan door de autoriteiten van Niger die erop gericht zijn de democratie voor eind 1999 te herstellen, Overwegende dat de democratische beginselen en politieke rechten in Niger nog niet in acht worden genomen, Overwegende dat het derhalve noodzakelijk is bijzondere maatregelen te nemen om het herstel van de democratie en de politieke rechten tijdens de overgangsperiode te ondersteunen, BESLUIT Artikel 1 Het uit hoofde van artikel 366bis, lid 2, van de Overeenkomst van Lomé gevoerde overleg wordt hierbij afgesloten. Artikel 2 De in bijgaand ontwerp-schrijven uiteengezette maatregelen worden hierbij vastgesteld als passende maatregelen overeenkomstig artikel 366bis, lid 3 van de Overeenkomst van Lomé IV. Artikel 3 Dit besluit loopt ten einde op 31 december 1999. ONTWERP Geachte mevrouw, In haar verklaring van 14 april 1999, veroordeelde de EU onomwonden de staatsgreep in Niger waarbij President Bare om het leven werd gebracht. Voorts betreurde de EU de opschorting van de Grondwet en de ontbinding van parlement en regering. De EU hecht groot belang aan de bepalingen van artikel 5 van de Overeenkomst van Lomé. Eerbiediging van de mensenrechten, democratische instellingen en de rechtsstaat vormen de essentiële onderdelen van deze Overeenkomst en derhalve de essentiële basis voor onze betrekkingen. De EU is van oordeel dat de moord op President Bare en de staatsgreep met inbegrip van de ontbinding van de democratische instellingen ernstige schendingen vormen van bovengenoemde beginselen en daden van onaanvaardbaar geweld inhielden. In het licht hiervan besloot de EU op 29 april 1999 de regering van Niger en de ACS- staten uit te nodigen voor overleg om de situatie nader te bezien en naar oplossingen te zoeken. Op 18 mei vond dit overleg in een open en constructieve sfeer plaats in Brussel; een aantal fundamentele punten werd aan de orde gesteld en het plan van de regering voor het herstel van de democratie werd uiteengezet. Tijdens dit overleg en later bevestigd in haar brief aan de EU van 3 juni 1999 - deed de regering van Niger de volgende politieke toezeggingen voor de overgangperiode: • Er zal een officieel onderzoek worden ingesteld naar de moord op President Bare • De burgerregering zal uitgebreide bevoegdheden krijgen. • Er zullen vrije en eerlijke verkiezingen worden gehouden volgens het volgende tijdschema : juli 1999 : referendum oktober 1999 : lste ronde van de presidentsverkiezingen november december 1999 : inhuldiging van een democratisch verkozen president presidents- ronde, 1999: 2de en parlementsverkiezingen • Scheiding der machten met inbegrip van een onafhankelijke rechterlijke macht • Pluralisme en transparantie moeten tijdens de overgangsperiode in acht worden genomen met inbegrip van persvrijheid en vrije toegang tot de media. • Eerbiediging van het besluit van de Nationale Raad voor Verzoening op grond waarvan zijn leden niet verkiesbaar kunnen zijn voor de komende verkiezingen • Behoorlijk bestuur • Voorbereiding van maandelijkse voortgangsverslagen tijdens de overgangsperiode Gezien deze toezeggingen zijn de Europese Unie en haar lidstaten bereid het overeenkomstig artikel 366bis van de overeenkomst van Lomé gehouden overleg af te sluiten. Omdat de eerbiediging van de democratische beginselen en de politieke rechten nog niet volledig is hersteld heeft de EU als passende maatregelen overeenkomstig artikel 366bis, lid 3, besloten de volgende maatregelen te nemen ter begeleiding van de overgang van Niger naar een democratie: • Voor de reeds goedgekeurde programma's: de tenuitvoerlegging zal worden voortgezet zoals gepland • Voor toekomstige programma's : een geleidelijke, voorwaardelijke aanpak zal worden gevolgd aan de hand van voortgangsverslagen in de overgangsperiode. In het aanvangsstadium van de overgang zal de EU-steun geconcentreerd worden op steun voor de verkiezingen en geleidelijk worden uitgebreid tot gebieden waarbij de bevolking rechtstreeks begunstigd wordt zoals acties van humanitaire aard alsmede acties in verband met voedselveiligheid, gezondheidszorg en onderwijs die tot slot zullen uitmonden in genormaliseerde samenwerking aan het eind van de overgangsperiode. Aan het eind van de overgangsperiode is begrotingssteun voor deze sectoren voorzien op voorwaarde dat een kaderovereenkomst met het IMF is vastgesteld. De EU zal de overgangsperiode nauwlettend volgen en behoudt zich het recht voor haar positie te herzien mocht de noodzaak hiertoe zich voordoen en wijst nogmaals op het belang van een permanente, politieke dialoog met de autoriteiten van Niger om democratie en politieke rechten te herstellen en de betrekkingen tussen en de EU te normaliseren. Voor de Commissie Voor de Raad Cc. : Ambassadeur van Zimbabwe Mevrouw Aichatou Mindaoudou Minister van Buitenlandse Zaken en Samenwerking ISSN 0254-1513 COM(1999) 350 def. DOCUMENTEN NL 06 11 16 01 Catalogusnummer: CB-CO-99-350-NL-C Bureau voor officiële publikaties der Europese Gemeenschappen L-2985 Luxemburg 9


eurovoc_concepts:
EU programme
EU statistics
agricultural statistics
national statistics
statistical method

formats: html pdf print

text: 26. 10. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 307 E/29 Proposal for a European Parliament and Council Decision amending Decision 96/411/EC on improving Community agricultural statistics (1999/C 307 E/03) COM(1999) 332 final (cid:151) 1999/0137(COD) (Submitted by the Commission on 8 July 1999) THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, 1. Article 2(a) is replaced by the following: Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 285 thereof, (cid:145)(a) define the priority statistical fields, including those set out in Annex II, which may be the subject of actions at Member State level for the following year;(cid:146) Having regard to the proposal from the Commission, 2. Article 3 is replaced by the following: Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty, (cid:145)Article 3 (1) Whereas Council Decision 96/411/EC of 25 June 1996 on improving Community agricultural statistics, most recently amended by Decision 98/3/EC (1), is designed to allow Community agricultural statistics to respond more satisfac- torily to the information needs arising from the reform of the common agricultural policy; (2) Whereas the report by the Commission to the European Parliament and the Council on progress in implementing Decision 96/411/EC makes a positive assessment of the application of that Decision; (3) Whereas the process of adapting national statistical systems to the needs arising from the reform of the common agri- cultural policy has not yet been completed; (4) Whereas Council Decision 1999/126/EC of 22 December 1998 (2) on the Community statistical programme for 1998 to 2002 recommends continuation of to improve existing agricultural statistics and to plan future developments with a view to responding more satisfactorily to the needs of the common agricultural policy; the actions (5) Whereas the validity of Decision 96/411/EC needs to be extended; Application time frame and procedure The process of adapting Community agricultural statistics provided for in Article 1 shall be continued during the period 2000-2002. the Commission through technical action plans as provided for in Article 4. After this period, the Council may decide to extend the process in accordance with the Commission proposals provided for in Article 11. (cid:146) coordinated by shall be It 3. Article 4(2) is deleted. 4. Article 5 is replaced by the following: (cid:145)Article 5 Member State reports The Member States shall submit to the Commission: (a) by 31 May of each year, a communication setting out their intention, if any, to participate in priority actions for the following year, accompanied by a summary of the plans for implementation and an estimate of costs; (6) Whereas certain provisions of Decision 96/411/EC need to be amended in the light of experience, so as, inter alia, to simplify their implementation, (b) following adoption by the Commission of the technical action plan, a working plan for each action which concerns them; HAVE ADOPTED THIS DECISION: Article 1 Decision 96/411/EC is amended as follows: (1) OJ L 1, 3. 1. 1998, p. 9. (2) OJ L 42, 16. 2. 1999, p. 1. (c) after completion of each action, a brief report on the action in which they have implementation of participated. The documents to be submitted pursuant to points a), b) and c) to the methodology of implementation, work to be carried out, difficulties identified and proposals for overcoming them, the planned amendments should cover C 307 E/30 EN Official Journal of the European Communities 26. 10. 1999 the national and Community resources to be mobilised and proposals for improvements at Community level. Actions for which Community financial support is required shall be identified as such. Following the procedure laid down in Article 10, the Commission shall draw up simplified standard forms to facilitate the presentation of the above information. (cid:146) cation to and acceptance by the Commission of the working plan for the action in question. The balance shall be paid once the report on implementation of the action by the Member States has been submitted to and approved by the Commission. The Commission shall carry out any on-the-spot checks it deems necessary in cooperation with the competent authorities of the Member States. (cid:146) 6. In Article 11, the year (cid:145)1999(cid:146) is replaced by (cid:145)2002(cid:146). 5. Article 6(3) is replaced by the following: (cid:145)3. The contribution shall be paid to the Member States in two tranches, the first of which, equivalent to 30 % of the cost of the action, shall be paid as an advance, after notifi- Article 2 This Decision is addressed to the Member States


title: 1999/795/EC: Commission Decision of 8 July 1999 concerning the Austrian application for a transitional regime under Article 24 of Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council concerning common rules for the internal market in electricity (notified under document number C(1999) 1551/5) (Only the German text is authentic)

eurovoc_concepts:
Austria
approximation of laws
electrical energy
single market
transitional period (EU)

text: L 319/30 EN Official Journal of the European Communities 11. 12. 1999 COMMISSION DECISION of 8 July 1999 concerning the Austrian application for a transitional regime under Article 24 of Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council concerning common rules for the internal market in electricity (notified under document number C(1999) 1551/5) (Only the German text is authentic) (1999/795/EC) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, reduced by the Austrian Government to a stranded cost amount of ATS 8,7 billion from the ATS 35,6 billion contained in the initial notification. Having regard to Directive 96/92/EC of Parliament and of concerning electricity (1), Article 24 thereof, the European the Council of 19 December 1996 in (cid:145)the Directive(cid:146)), and in particular common rules (hereinafter internal market the for the Member States of the Austrian Having application, informed Whereas: I. FACTS 1. Procedure (1) By of 11 letter February the Austrian Angelegenheiten Bundesministerium f(cid:252)r notified to the Commission an application for a transitional regime pursuant to Article 24 of Directive 96/92/EC. 1998, wirtschaftliche (2) On 23 March 1998, the Commission’s representatives undertook a fact finding mission to Vienna and met with the Austrian wirtschaftliche Bundesministerium f(cid:252)r as with representatives of Angelegenheiten as well consumers (social partners) and the electricity industry. (3) By of letter 15 October 1998, wirtschaftliche Commission the the Austrian Angelegenheiten Bundesministerium f(cid:252)r complementary to submitted the information, the report of in particular independent accountants and lawyers commissioned by the Austrian Government to determine the anticipated arising from the level of transitional regime in question. On the basis of this report, the application for a transitional regime has been compensatory payments final 2. The Austrian electricity sector and implementation of Directive 96/92/EC (4) Austria is for opening a market implementing Directive 96/92/EC by the Elektrizit(cid:228)tswirtschafts- und Organisationsgesetz (hereinafter (cid:145)ElWOG(cid:146)), which was published on 18 August 1998 and entered into force on 19 February 1999, as well as complementary laws for the nine L(cid:228)nder. The ElWOG provides starting with approximately 27 % in February 1999 and increasing to approximately 50 % in 2003. Accordingly, in the first phase final customers with more than 40 GWh yearly consumption as well as distributors, which also operate transmission systems, will be eligible. From February 2000, final customers above 20 GWh/a will be eligible, as well as all distributors above 40 GWh/a. Finally, in February 2003, all final customers and all distributors above 9 GWh/a will be eligible. Austria has opted for a system of regulated network access. (5) (cid:214)sterreichische Elektrizit(cid:228)tswirtschafts AG (Verbundgesellschaft) is the main transmission system operator. Through its it is also Austria’s main legally separated subsidiaries, electricity producing company. Most of the nine regional electricity companies are not only distributors but also producers; some of them are also transmission system operators. 3. The transitional regime notified by the Austrian Government 3. 1. Introduction (1) OJ L 27, 30. 1. 1997, p. 20. (6) Austria has notified two schemes pursuant to Article 24 of Directive 96/92/EC. 11. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 319/31 granted only (7) Guarantees of operation given to electricity generation plants based on the legal authorisation procedure for power plants prior to liberalisation. Authorisations for certain types of power plants were a corresponding electricity demand had been assessed received ((cid:145)Bedarfspr(cid:252)fung(cid:146)). Those power plants authorisation benefited from a guarantee of operation and guarantee of cost amortisation. The stranded cost regime in this to compensate certain seeks generating plants from the loss of income that can be resulting from the expected from the lower prices introduction of competition. respect that if eligible (8) The final notification of 15 October 1998 limits the plants regime to three hydropower plants: Freudenau, Mittlere Salzach and Kraftwerkskette Obere Drau, all operated by subsidiaries of Verbundgesellschaft. transitional to the (9) a the power plant benefits Long-term procurement contract for indigenous lignite for the (cid:145)Voitsberg(cid:146) power plant. The contract was concluded in 1977 between the lignite mine GKB and the power plant subsidiary of Verbundgesellschaft. operator (cid:214)DK, from a legal Additionally, guarantee of operation of up to 3 % of the yearly domestic electricity consumption. The stranded cost regime thus seeks to compensate this generating plant (i) for its long-term obligation to purchase lignite above world coal/lignite prices, and (ii) for the loss of income regarding the expected lower prices resulting from the introduction of competition with respect to the legal guarantee of operation. 3. 2. Details of the guarantees of operation given to electricity generation plants and the lignite procurement contract stranded (10) The proposed method is defined in recital 69 of the It provides for operating aid to compensate ElWOG. stranded costs abovementioned in relation to the commitments and guarantees of operation. On 11 February 1998, Austria preliminarily notified a total amount of cost of ATS 35,58 billion (approximately EUR 2,5 billion). Based on a subsequent assessment of the stranded costs through independent final notification was accountants submitted on 15 October 1998, which reduced the total stranded cost amount to ATS 8,7 billion (approximately EUR 0,6 billion) which consists of a maximum of ATS 6,27 billion for the three hydropower plants and ATS 2,43 billion for the lignite-fired power plant. The transitional regime is limited until 2009. and lawyers, a (11) C a l c u l a t i o n m e t h o d In a first step the stranded costs were calculated for each the discounted difference between power plant as guaranteed cost coverage and expected market price for electricity taking into account the real market opening per company. In a second step, the degree to which the viability of the consolidated operating companies would be affected was assessed. (12) C o m p e n s a t i o n m e t h o d to the three hydropower plants, the With respect transitional regime envisages the grant of operating aid, on an annual basis, in the light of developments in market prices for electricity, and the consequent effect this has on the viability of the hydro plants in question. With respect to the lignite fuelled plant, a fixed compensation payment is envisaged. (13) R e c o v e r y m e t h o d The transitional regime envisages that the payments will be financed by the imposition of a levy per kWh of customers. Captive electricity purchased by eligible customers pay their proportional part within the regulated electricity tariff. The funds are collected by the network operators (via a charge on transmission) and administrated by the Ministry of Economic Affairs). II. LEGAL ANALYSIS 1. Legal basis: Article 24(1) and (2) of Directive 96/92/EC (14) The Austrian Government notified an application for a transitional regime with respect to alleged commitments and guarantees of operation pursuant to Article 24 of the Directive. 2. Requirements of Article 24 (15) Article 24 of Directive 96/92/EC states the following: (cid:145)1. Those Member States in which commitments or guarantees of operation given before the entry into force of this Directive may not be honoured on account of the provisions of this Directive may apply for a transitional regime which may be granted to them by the Commission, taking into account, amongst other things, the level of interconnection of the system and the structure of its electricity industry. The Commission shall inform the Member States of those applications before it takes a decision, taking into account respect for confidentiality. This Decision shall be published in the Official Journal of the European Communities. system concerned, size of the the L 319/32 EN Official Journal of the European Communities 11. 12. 1999 2. The transitional regime shall be of limited duration and shall be linked to expiry of the commitments or guarantees referred to in paragraph 1. The transitional regime may cover derogations from Chapters IV, VI and VII of this Directive. Applications for a transitional regime must be notified to the Commission no later than one year after the entry into force of this Directive. (cid:146) (20) As stated above, in order to constitute a transitional regime within the meaning of Article 24, the system chosen by the Member State must provide for a derogation from Chapter IV, VI or VII of Directive 96/92/EC. (16) Article 24(1) and (2) of Directive 96/92/EC, in the light of the EC Treaty, thus require the following elements to be examined by the Commission when considering any application for a transitional regime. A. Requirements concerning the nature of the commitments or guarantees of operation in question (17) (1) The existence of a commitment or guarantee of operation must be proven. (2) The commitment or guarantees of operation must have been given before 20 February 1997. (3) A causal Directive inability commitment must be established. link between the entry into force of the the honour and the to B. Requirements concerning the measures proposed to achieve the objectives in question (18) (1) The measures of the transitional regime must fall within the scope of derogations from Chapters IV, VI and VII of the Directive. (2) The transitional regime must be of limited duration the commitments or and linked to the expiry of guarantees of operation in question. (3) The the apply transitional least regime must restrictive measures reasonably necessary to achieve the objectives, which themselves must be legitimate. In deciding on these issues the Commission must take into account, amongst other things, the size of the system concerned, the level of interconnection of the electricity industry. system and the structure of its (21) The measures in question are based on a pure compensation scheme, i. e. a system of charges or levies implemented by a Member State in order to compensate stranded costs caused by the application of Directive 96/92/EC. The application of such levies in the present case from the abovementioned chapters of the Directive and cannot therefore be regarded as a transitional regime in the meaning of Article 24 of the Directive. derogation require does not a can result in economic (22) The fact that measures such as those in question in this case can result in very considerable distortions of the single market for electricity do not affect this conclusion. Indeed, the Commission recognises that the payment of consequences such levies substantially similar to those resulting from a total or partial derogation from some of the obligations contained in Chapters IV, VI or VII of the Directive. However, such distortions by their very nature do not result from such a specific derogation as envisaged by the Directive. The transfer of a compensation payment to certain electricity producers, financed through a levy or charge on consumers is, therefore, a measure which is not directly addressed by the Directive but one which needs rules on competition, and in particular Article 87(3)(c) of the EC Treaty. Under these circumstances, it is understood that measures of similar economic effect will be treated in a consistent manner, regardless of the relevant procedure in each individual case. examined pursuant to the to be (23) In the light of the non-applicability of Article 24 of the Directive, the further is not necessary to assess requirements A(1), (2), (3) and B(2) and (3). it 4. Conclusions 3. Assessment of the Austrian transitional regime (19) it In the present case, concerning the transitional regime as is not necessary to determine whether notified, requirements A(1), (2), (3) or B(2), (3) are met, because the measures of the transitional regime in question do not require a derogation from Chapter IV, VI or VII of Directive 96/92/EC and thus do not meet requirement B(1). (24) The regime notified by the Austrian transitional Government pursuant to Article 24 of Directive 96/92/EC has been assessed pursuant to Article 24(1) and (2). The Commission concludes that a transitional regime according to Article 24 cannot and need not be approved to the extent that the measures chosen do not constitute derogations from Chapters IV, VI and VII of the Directive. The of regime compensation payments to certain electricity producers, financed through a levy or charge on consumers. Such measures are not directly addressed by the Directive but transfers contains 11. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities L 319/33 need to be examined pursuant to the rules on State aid, and in particular Article 87(3)(c) of the EC Treaty, Article 2 HAS DECIDED AS FOLLOWS: Article 1 The present Decision concerns the Austrian application for a transitional to article 24 of Directive 96/92/EC, notified to the Commission on 11 February 1998 and finalised on 15 October 1998. This notification concerns. regime pursuant (cid:151) guarantees of operation given to three hydropower plants, (cid:151) a long-term procurement contract and a guarantee of operation given to one lignite plant. The transitional regime notified by Austria contains no measures which would constitute derogations from Chapters IV, VI or VII of Directive 96/92/EC, as defined by Article 24(2). Article 24 is therefore not applicable to the transitional regime notified by the Austrian Government. Article 3 This decision is addressed to the Republic of Austria. Done at Brussels, 8 July 1999. For the Commission Christos PAPOUTSIS Member of the Commission