title: Europeiska kommissionens rekommendation av den 15 september 1999 om ett klassificeringssystem för fast radioaktivt avfall (SEK(1999) 1302 slutlig)

eurovoc_concepts:
classification
radioactive waste

text: 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 265/37 KOMMISSIONEN EUROPEISKA KOMMISSIONENS REKOMMENDATION av den 15 september 1999 om ett klassificeringssystem för fast radioaktivt avfall (SEK(1999) 1302 slutlig) (1999/669/EG, Euratom) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 155 i detta, och Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 124 i detta, och av följande skäl: 1. I Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen föreskrivs i artikel 174 att gemenskapens miljöpolitik skall främja åtgärder på internationell nivå för att bevara, skydda och förbättra miljön. 2. I rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation (1) föreskrivs i artikel 7 att ”medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som erfordras för att tillhandahålla allmän information till allmänheten om tillståndet i miljön, exempelvis genom beskrivande rapporter som ges ut periodiskt”. 3. I rådets resolution 92/C av den 15 juni 1992 om förnyelse av gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall (2) sägs i bilagan punkt 1, Fortlöpande lägesanalys, att kommissionen regelbundet skall förelägga rådet en analys av nuläge och framtidsutsikter för hanteringen av radioaktivt avfall i medlemsstaterna, särskilt med beaktande av säkerhets- och miljöskyddskraven samt av de behov som följer av kärntek- niska program och verksamhet som omfattar radioisotoper. Kommissionen skall också hålla Europapar- lamentet underrättat om denna analys. 4. I gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall (2) efterlyses samarbete om säkerhetsaspekter i samband med hantering av radioaktivt avfall, vilket skall möjliggöra en tillnärmning av nationella metoder och föreskrifter när det gäller säkerhet vid deponering av olika kategorier av avfall. 5. Regionkommittén anser i punkt 11 i sin resolution 98/C251/06 om kärnkraftssäkerhet och lokal och regional demokrati (3) att många av de frågor som uppkommer vid behandling av förslag om hur radioaktivt avfall skall slutförvaras är komplexa och att dessa frågor inte är allmänt förstådda. Därför anser kommittén att det är av avgörande betydelse att ge allmänheten tillgång till all relevant informa- tion, att göra lokala och regionala myndigheter liksom allmänheten delaktig i beslutsfattandet och att försöka få allmänhetens förtroende för de säkerhetsprinciper som ställs upp för förvaringsplatserna och slutförvaringsprogrammen. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS på grundval av motiveringen i bilagan att medlemsstaterna och deras kärnkraftsindustri antar ett gemensamt klassificeringssystem för radioaktivt avfall som kan användas vid nationell och internationell kommunikation och som kan underlätta informa- tionshanteringen inom detta område, att klassificeringssystemet används när allmänheten, nationella och internationella institut och icke-statliga organisationer informeras om fast radioaktivt avfall; det är inte meningen att systemet skall ersätta tekniska kriterier när dessa är nödvändiga i samband med säkerhetsbedömningar, t. ex. vid tillståndsgivning till anläggningar eller andra verksamheter, (1) EGT L 158, 23. 6. 1990, s. 56. (2) EGT C 158, 25. 6. 1992, s. 3. (3) EGT C 251, 10. 8. 1998, s. 34. L 265/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 att detta klassificeringssystem används av medlemsstaterna; under perioden fram till och med den 1 januari 2002 kan det användas parallellt med befintliga nationella system. Den föreslagna klassificeringen kan sammanfattas på följande sätt: 1. Radioaktivt avfall för avklingningslagring Typ av radioaktivt avfall (huvudsakligen av medicinskt ursprung) som sönderfaller under den tillfälliga lagringen och som sedan eventuellt kan hanteras utanför kontrollsystemet under förutsättning att friklass- ningsnivåerna respekteras. 2. Låg- och medelaktivt avfall Låg- och medelaktivt avfall har en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen under deponeringen är tillräckligt låg. Vilken värmeutveckling som är acceptabel fastställs för varje enskild anläggning på grundval av säkerhetsbedömningar. 2. 1 Kortlivat avfall Denna kategori omfattar radioaktivt avfall innehållande nuklider med högst samma halveringstid som Cs137 och Sr90 (omkring 30 år) och med en begränsad koncentration av långlivade alfastrålare (högst 4 000 Bq/g i enskilda avfallskollin och i genomsnitt högst 400 Bq/g i den totala avfallsvolymen). 2. 2 Långlivat avfall Långlivade radionuklider och alfastrålare vars koncentration överskrider gränserna för kortlivat avfall. 3. Högaktivt avfall Avfall med en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen måste beaktas vid lagring och deponering (värmeutvecklingen är specifik för den enskilda anläggningen och detta avfall härrör huvudsak- ligen från behandling/konditionering av använt kärnbränsle). Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdad i Bryssel den 15 september 1999. På kommissionens vägnar Ritt BJERREGAARD Ledamot av kommissionen 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 265/39 1. Inledning BILAGA Radioaktivt avfall består av en mängd material med olika fysikaliska, kemiska och radioaktiva egenskaper. Denna mångfald resulterar i mycket varierande potentiella risker. De klassificeringssystem för radioaktivt avfall som används inom Europeiska unionen skiljer sig mycket åt vad gäller grundläggande koncept och tillämpning. Vissa system används enbart i kommunikationssyfte, medan andra styrs av deponeringsmetoden. Medlemsstaternas klassificeringssystem för radioaktivt avfall grundas på aktivitetskoncentration, total aktivitet, avfallskälla eller deponeringsmetod. Stora skillnader märks mellan länder som har kärnkraft och sådana som inte har det. Det är dessutom svårt att dra gränser mellan olika kategorier och de kan därför variera mycket från ett land till ett annat. Skillnaderna i klassificering av radioaktivt avfall kan försvåra samarbetet mellan medlemsstaterna inom ramen för den inre marknaden och den fria rörligheten för varor och tjänster. Det skulle till exempel vid optimering av deponeringsanlägg- ningar och returnering av avfall efter behandling eller konditionering vara bra att ha ett gemensamt språk för att definiera olika kategorier av radioaktivt avfall. Ett klassificeringssystem på EU-nivå skulle också vara användbart för att ge allmänheten, nationella och internationella institut samt icke-statliga organisationer jämförande information om fast radioaktivt avfall. Nedan följer en förklaring till varför det behövs en harmonisering, en diskussion av kraven och en beskrivning av det föreslagna klassificeringssystemet. 2. Bakgrund I gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall (1) efterlyses samarbete som gör det möjligt 1) att utveckla en gemensam ståndpunkt och arbeta för harmonisering av strategier och metoder för hantering av radioaktivt avfall på gemenskapsnivå där detta är möjligt, 2) att åstadkomma en tillnärmning av nationella metoder och föreskrifter när det gäller säkerhet vid deponering av olika kategorier av avfall, 3) att utarbeta rekommendationer för säkerhetsbedömning i samband med lagring av radioaktivt avfall och fastställa lämpliga kriterier, 4) att uppnå ett jämförbart och tillfredsställande skydd för arbetstagare, allmänhet och miljö, med högsta praktiskt möjliga säkerhetsnivå. Restmaterial innehållande radionuklider bildas vid verksamhet inom industri, forskning och medicin. Efter eventuell avskiljning, återanvändning inom kärnkraftsindustrin och behandling återstår i princip två kategorier av sådana material. Den främsta skillnaden mellan dessa två kategorier är följande: Kategori 1: Material som kan hanteras utanför kontrollsystemet. Kategori 2: Restmaterial för vilka ingen fortsatt användning kan förutses och som på grund av sina radioaktiva egenskaper kräver särskilda hanteringsförfaranden. Material i kategori 1 kan friklassas av nationella myndigheter under förutsättning att de överensstämmer med de friklassningsnivåer som fastställs i enlighet med de grundläggande kriterierna i bilaga I till direktiv 96/29/Euratom (2). Nationella myndigheter skall beakta den tekniska vägledning som tillhandahålls av gemenskapen. Det bör emellertid observeras att det ännu inte finns någon gemensam grund för harmonisering av kategori 1. (1) Rådets resolution av den 15 juni 1992 om förnyelse av gemenskapens åtgärdsplan för radioaktivt avfall (92/C 158/02), EGT C 158, 25. 6. 1992, s. 2. (2) Rådets direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning (EGT L 159, 29. 6. 1996, s. 1). L 265/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 Endast material i kategori 2 är att betrakta som ”radioaktivt avfall” och denna rekommendation gäller enbart denna typ av avfall. Det finns i huvudsak två sätt att hantera avfallet: 1) Lagring under begränsad tid tills avfallet antingen kan klassificeras i kategori 1 eller deponeras. 2) Deponering i enlighet med vedertagna metoder (markförvar eller ytnära slutförvar, eller djupförvar). De faktorer som i allmänhet anses viktigast vid utformningen av klassificeringssystem för radioaktivt avfall samt hanteringsförfaranden är typ av radionuklider, total aktivitet, aktivitetskoncentration, halveringstid, dosrat, värmeutveck- ling och andra fysikalisk-kemiska egenskaper. Internationella organ, nationella myndigheter och avfallsoperatörer har inom sina respektive kompetens- och- ansvarsom- råden (avfallshantering, transport, deponering av avfall, kommunikation inom den internationella forskarvärlden och med allmänheten, etc. ) inrättat klassificeringssystem för radioaktivt avfall, där avfall med liknande egenskaper och riskfaktorer grupperas i samma kategori för att underlätta hanteringen och därigenom förbättra säkerheten. De flesta av medlemsstaternas nationella behov tillgodoses på ett tillfredsställande sätt genom de nationella klassificerings- system som de utarbetat (se kapitel 4: Nuläget). Eftersom dessa system har tagits fram oberoende av varandra och för olika syften kan de emellertid skilja sig mycket åt. Vissa system bygger på avfallets aktivitetskoncentration medan andra bygger på källa eller deponeringsmetod. Det faktum att alla länder använder den internationella IAEA-klassificeringen av kollin med radioaktivt avfall är en lämplig utgångspunkt för ett gemensamt klassificeringssystem för Europeiska unionens medlemsstater. Ett referensklassificerings- system kan tjäna som vägledning för enskilda länder när de utarbetar sina egna hanteringsstrategier, samtidigt som den allmänna och kommersiella kommunikationen underlättas. Även om ett sådant referensklassificeringssystem skulle vara användbart för att hantera frågor av allmän och grundläggande karaktär skulle det emellertid inte kunna ersätta de specifika säkerhetsbedömningar som genomförs för särskilda hanteringsändamål, bland annat vid val av deponerings- metod. 3. Syftet med ett system för klassificering av avfall i Europeiska unionen Det främsta syftet med ett klassificeringssystem är att förbättra kommunikationen och underlätta informationshanteringen genom att tillhandahålla ett bra verktyg som gör det möjligt att beskriva innehav av radioaktivt avfall inom gemenskapen på ett standardiserat och lättfattligt sätt för politiker och allmänhet. En svårare fråga är förhållandet mellan klassificeringssystemet och det sätt på vilket avfallet hanteras och sedan slutförvaras i praktiken. Kommissionen delar därför uppfattningen att ett klassificeringssystem bör vara vägledande (kvalitativt) snarare än bindande. Grundregeln är att ett sådant kvalitativt klassificeringssystem aldrig kan ersätta de nationella tillsynsmyndigheterna och den roll de spelar vid kontroll av hantering och deponering av radioaktivt avfall. vid speciella anläggningar. De detaljerade säkerhetsbedömningar som de använder mot bakgrund av sina egna styr- och tillsynsrutiner kräver mer ingående information om enskilda avfallsströmmar än ett klassificeringssystem kan ge. De olika klassificeringssystem som för närvarande i praktiken används i medlemsstaterna nämns sällan i nationell lagstiftning eller i nationella tillsynsför- faranden. Skillnaden mellan medlemsstaternas nuvarande planer för slutligt omhändertagande av radioaktivt avfall gör att det är svårare att knyta klassificeringen av avfallet till metoder för framtida slutförvaring. Vissa stater har konkreta planer på anläggningar både för markförvar och för djupförvar av olika typer av avfall. Andra stater kommer troligen att bestämma sig för endast en av dessa anläggningstyper, och vissa har ännu inte bestämt sig. Vissa stater anser att ett väl utformat klassificeringssystem skulle kunna ge viktig vägledning om hur hanteringen av radioaktivt avfall, i synnerhet deponering, rent allmänt skulle kunna struktureras på ett bättre sätt. I de stater där både markförvar och djupförvar är tillgängliga skulle ett klassificeringssystem kunna användas för att avgöra vilka typer av avfall som bör lagras i respektive anläggning. Mot bakgrund av de nuvarande skillnaderna mellan nationella klassificeringssystem skulle ett europeiskt klassificerings- system inledningsvis kunna användas parallellt med befintliga nationella system fram till den 1 januari 2002. Systemet bör också kunna hantera alla nuvarande och framtida avfallsströmmar som kan förutses för att möjliggöra en omfattande rapportering om avfallsinnehav. Det skulle kunna användas för tillsynsändamål och för att förbättra kommunikationen med allmänheten, till exempel om rätt att ta del av miljöinformation (direktiv 90/313/EEG). 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 265/41 4. Nuläget De klassificeringssystem som används i medlemsstaterna och i de central- och östeuropeiska länder som har ansökt om medlemskap i EU har beskrivits i en EG-rapport (1). I denna rapport tillhandahålls ömfattande information om klassifice- ringssystemen i de enskilda länderna. Nedan följer en kortfattad beskrivning av klassificeringssystemen. 4. 1 EU:s medlemsstater Belgien Radioaktivt avfall klassificeras i Belgien olika beroende på om det är konditionerat eller inte. Icke konditionerat avfall delas in i olika kategorier beroende på dess fysikaliska tillstånd och på typ av strålkälla, aktivitetskoncentration och tillämplig behandling. Dessa egenskaper sammanfattas genom en alfanumerisk kod bestående av tre tecken. Konditionerat avfall definieras med hänsyn till deponeringsmetoden och delas in i tre kategorier: A, B och C. Klassificeringen grundas på huruvida avfallet lämpar sig för markförvar eller djupförvar och på det konditionerade avfallets värmeutveckling. Man överväger för närvarande att införa ytterligare en typ av avfall, nämligen avfall förorenat med radium. Inga andra ändringar av klassificeringssystemet väntas. Danmark Deponering av radioaktivt avfall har hittills inte övervägts i Danmark och klassificeringssystemet omfattar därför endast lagring. Systemet baseras huvudsakligen på avfallets ursprung och i viss mån på mätning och sortering. Vid ankomsten till lagringsanläggningen klassificeras avfallet med hänsyn till externstrålning. Beroende på dosrat och innehåll av klyvbart material lagras avfallet efter behandling antingen i en anläggning för lågaktivt avfall eller för låg- och medelaktivt avfall. Använda slutna strålkällor lagras vid Risø forskningscenter. Inga ändringar av klassificeringssystemet väntas. Finland Radioaktivt avfall klassificeras först i två huvudtyper: radioisotopavfall och kärnavfall. Radioisotopavfall kommer från sjukhus, forskningsinstitut och industri, medan kärnavfall kommer från kärnkraftverk och forskningsreaktorer. Beroende på aktivitetskoncentrationen klassificeras radioisotopavfall därefter som friklassat avfall och laboratorieavfall. Kärnavfall delas in i tre kategorier beroende på ursprung och planerad deponeringsmetod, nämligen högaktivt använt bränsle, låg- och medelaktivt bränsle från drift av kärnkraftverk och låg- och medelaktivt avfall från nedlagda kärnkraftverk. Låg- och medelaktivt avfall delas sedan in i friklassat avfall, lågaktivt avfall och medelaktivt avfall, beroende på aktivitetskoncentra- tion. Inga ändringar av klassificeringssystemet väntas. Frankrike Inom kärnkraftsindustrin delas avfallet in i vanligt avfall och kärnavfall, beroende på det geografiska och funktionella ursprunget (anläggningens lokalisering). För kärnavfall utgörs klassificeringssystemet av en tabell där avfallets toxicitet knyts till deponeringsmetoden. Två parametrar används för att definiera avfallets toxicitet: de huvudsakliga radionukli- dernas livstid (mer eller mindre än 30 år) och aktivitetsinnehåll (mycket litet, måttligt eller högt). Klassificeringssystemet omfattar åtta avfallskategorier och var och en av dessa är knuten till en eller flera hanteringsmetoder. Några av dessa metoder är fortfarande föremål för studier. Tyskland Det tyska systemet för klassificering av radioaktivt avfall beror på var avfallet deponeras. Klassificeringen fastställs av operatören efter en säkerhetsbedömning som är specifik för den berörda anläggningen, och hänsyn tas därvid till gällande lagstiftning och andra administrativa bestämmelser. Kvantitativa krav fastställs sedan för varje slutförvar och de omfattar bland annat ett system av avfallstypsgrupper, avfallsbehållarklasser och radionuklidspecifika aktivitetsbegränsningar. Inga grundläggande ändringar av klassificeringssystemet väntas. Grekland Det finns inget officiellt klassificeringssystem för radioaktivt avfall i Grekland, eftersom det enda radioaktiva avfall som genereras kommer från forskningsinstitut, sjukhus och industri. De som önskar bedriva verksamhet som genererar radioaktivt avfall måste emellertid inneha ett tillstånd som utfärdas av tillsynsmyndigheterna. Strålskyddsbestämmelserna håller för närvarande på att ändras vilket skulle kunna påverka klassificeringssystemet. Irland Eftersom Irland varken har några kärnkraftverk eller anläggningar som används i kärnbränslecykeln klassificeras radioak- tivt avfall helt enkelt med hänsyn till halveringstiden och sedan beroende på om det är en sluten eller icke sluten strålkälla. Inga förändringar av det befintliga systemet planeras. (1) Radioactive Waste Categories. Current Position (98) in the EU Member States and in the Baltic and Central European Countries. Byrån för Europeiska gemenskapens officiella publikationer 1998, EUR 18324. L 265/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 Italien Det italienska klassificeringssystemet för konditionerat avfall grundas på deponeringsmetoden. Radioaktivt avfall klassifi- ceras i tre kategorier, med hänsyn till radioisotopiska egenskaper och aktivitetskoncentrationer. Kategori I omfattar sådant avfall som sönderfaller på några månader så att friklassningsnivåerna underskrids. Det återstående avfallet klassificeras beroende på halveringstid och aktivitetsinnehåll i kategori II eller III. Kategori II delas upp i två underkategorier beroende på konditioneringskraven före det slutliga omhändertagandet. De enda ändringar som planeras rör ”Teknisk riktlinje nr 26” som kommer att revideras så att den även omfattar högaktivt avfall, förglasat avfall och medelaktivt avfall (som inte utvecklar värme). Nederländerna Eftersom man ännu inte fattat något beslut om deponeringsmetod för radioaktivt avfall är klassificeringssystemet inriktat på behandling och konditionering av radioaktivt avfall utan att man binder sig vid något visst deponeringsalternativ. Det finns tre kategorier av radioaktivt avfall och var och en av dessa har ett antal underkategorier. Kategori 1 omfattar allt låg- och medelaktivt avfall under en viss dosrat och delas in i underkategorier beroende på ursprung, radionuklidinnehåll och halveringstid. Avfall i kategori 2 och 3 klassificeras med hänsyn till värmeutveckling och delas sedan in i underkategorier beroende på ursprung respektive avfallstyp. Inga ändringar av det befintliga systemet planeras. Portugal Radioaktivt avfall klassificeras med hänsyn till deponeringsmetoden i tre kategorier. Det finns kortlivat lågaktivt avfall (från forskning, medicin och industri, vilket även omfattar använda slutna beta-/gammastrålkällor med halveringstider på mindre än 30 år som konditionerats enligt separata rutiner), avfall som innehåller alfastrålare, (huvudsakligen radium- och amerikumhaltigt avfall från använda slutna strålkällor) samt avfall från brytning och anrikning av uran. Inga ändringar av det befintliga systemet planeras. Spanien Det spanska klassificeringssystemet omfattar två avfallskategorier som grundas på det använda eller planerade deponer- ingsalternativet. Dessa kategorier är låg- och medelaktivt avfall som lämpar sig för ytnära slutförvaring samt allt annat avfall. Dessutom fastställs specifika kriterier för enskilda deponeringsanläggningar, dvs. krav med avseende på avfallskollits egenskaper, konditioneringen och specifika radionuklider samt anläggningen som helhet. Inga ändringar av det befintliga systemet planeras, men det kan behövas ett klargörande av den ordalydelse som används för att beskriva hanteringen av använt bränsle, för närvarande högaktivt avfall, som en följd av de nyligen antagna Wienkonventionerna om säker hantering av använt bränsle. Sverige Radioaktivt avfall delas in i kärnavfall och icke kärnavfall, till exempel avfall från sjukhus och forskningsinstitut. En del lågaktivt avfall placeras i ytnära slutförvar, i enlighet med kriterier för aktivitetskoncentration och total aktivitet. Kärnavfall som inte friklassas eller placeras i ytnära slutförvar klassificeras i tre kategorier beroende på deponeringsmetod. Dessa är slutförvar i berggrunden för driftsavfall (används i dag), slutförvar i berggrunden för avfall från nedlagda kärnkraftverk (planerat) och slutförvar för använt bränsle och annat långlivat avfall (planerat). Icke kärnavfall som inte kan friklassas, konditioneras och deponeras sedan tillsammans med kärnavfall, eller lagras i väntan på att planerade anläggningar uppförs. Inga ändringar av klassificeringssystemet väntas. Förenade kungariket Förenade kungariket har fyra huvudkategorier av radioaktivt avfall och avfallet klassificeras med hänsyn till värmeutveck- ling och aktivitetsinnehåll. De fyra kategorierna är mycket lågaktivt avfall, lågaktivt avfall, medelaktivt avfall och högaktivt avfall. En policyöversyn 1995 antydde att det skulle vara nödvändigt att revidera klassificeringssystemet för avfall mot bakgrund av utvecklingen inom EU. Eventuella ändringar av systemet skulle kunna göras i samband med genomförandet av Euratoms grundläggande säkerhetsnormer. 4. 2 Länderna i Central- och Östeuropa Bulgarien Bulgarien har tre kategorier av radioaktivt avfall och avfallet klassificeras beroende på ekvivalent dosrat av gammastrålning på ett avstånd av 0,1 m från ytan eller värdet på specifik alfa- eller betaaktivitet. Avfall från institut och använda slutna strålkällor klassificeras enligt detta system. Tjeckiska republiken Tjeckiska republiken har inget klassificeringssystem som fastställs i lagstiftning. Enligt lag skall emellertid de som genererar avfall fastställa ett eget klassificeringssystem beroende på vilket behandlings- och konditioneringssystem och vilken teknik de använder, och beroende på de kriterier som fastställs av den statliga myndigheten med ansvar för kärnsäkerhet. För nationella kommunikationsändamål används kategorierna låg- och medelaktivt avfall, högaktivt avfall och använt bränsle, men en definition av dessa kategorier saknas. 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 265/43 Estland Estland håller på att ändra sitt system för klassificering av radioaktivt avfall och de nya bestämmelserna skulle ha varit färdiga i slutet av 1998. Tills dessa bestämmelser är tillgängliga fortsätter Estland att använda klassificeringssystemet från före detta Sovjetunionen (SPORO-85). I SPORO-85 fastställs friklassningsgränser för radioaktivt avfall med hänsyn till specifik aktivitet och ytkontaminering. Radioaktivt avfall delas in i tre grupper: artiklar, biologiskt avfall och använda strålkällor. Dessa grupper delas sedan i sin tur in i tre undergrupper beroende på dosraten. Ungern Ungerns system för klassificering av radioaktivt avfall grundas på källan till avfallet och dess aktivitetskoncentration. De tre kategorierna är lågaktivt avfall, medelaktivt avfall och högaktivt avfall, och beror på det radioaktiva avfallets aktivitetskoncentration eller ytdosrat. Lettland De lettiska myndigheterna håller på att utforma nya bestämmelser om hantering av radioaktivt avfall. Det nya systemet grundas på deponeringsmetoden och avfallet kategoriseras beroende på halveringstid och aktivitetsinnehåll. Befintligt avfall kan klassificeras i tre kategorier, nämligen avfall som lagras i gamla förvar, avfall som lagras i nya förvar och slutna använda strålkällor i mellanlager. Polen I Polen finns gränser som kan användas för att fastställa huruvida avfall är att betrakta som radioaktivt eller inte. Radioaktivt avfall klassificeras med hänsyn till radionuklidinnehåll (beta-gamma eller alfa) och slutna strålkällor utgör en tredje kategori. Avfall som avger beta-/gammastrålning delas beroende på aktivitetskoncentrationen in i låg-, medel- och högaktivt avfall. Ytterligare kriterier anges för enskilda kollin för lagring och deponering. Rumänien I Rumänien klassificeras radioaktivt avfall i tre kategorier, hög-, medel- och lågaktivt avfall, beroende på specifik aktivitet och ytdosrat. Fast lågaktivt avfall delas in i brännbart avfall, icke brännbart avfall och specialavfall. Brännbart avfall delas i sin tur in i biologiskt nedbrytbart och icke biologiskt nedbrytbart avfall, medan icke brännbart avfall klassificeras beroende på om det kan komprimeras eller inte. Avfall från brytning och anrikning av uran klassificeras separat med hänsyn till fysikaliska egenskaper och aktivitetskoncentration. Det nuvarande systemet för hantering av radioaktivt avfall kommer att ses över inom en snar framtid och man överväger då att införa ett klassificeringssystem som grundas på IAEA-systemet och EG:s rekommendationer. Slovakiska republiken Det finns för närvarande inget formellt klassificeringssystem i Slovakiska republiken. Man använder emellertid ofta ett kvalitativt system med kategorier för låg-, medel- och högaktivt avfall, men det finns inga bestämda gränser för dessa kategorier. Det nuvarande systemet grundas huvudsakligen på källan till det radioaktiva avfallet, men en översyn av systemet pågår och det nya systemet kommer troligen att utgå från deponeringsmetoden. Slovenien Slovenien har tre kategorier av radioaktivt avfall: låg-, medel- och högaktivt avfall. Kategoriindelningen grundas på källan till avfallet och gränserna fastställs beroende på den specifika aktiviteten. Kategorierna för låg- och medelaktivt avfall delas in i avfall med alfastrålare respektive beta-/gammastrålare. Arbete pågår med ett klassificeringssystem grundat på IAEA-systemet med möjligheter till undantag. L 265/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 10. 1999 5. Kommissionens förslag till klassificeringssystem System för hantering av radioaktivt avfall bör fastställas med hänsyn till avfallets egenskaper och dess potential att skada människor eller påverka miljön. Acceptanskriterierna för radioaktivt avfall i en deponeringsanläggning är ett resultat av (och grundas på) säkerhetsbedömningar vid vilka det är nödvändigt att beakta de särskilda förhållanden som är relevanta i det enskilda fallet (lagstadgade krav, slutförvaringskoncept, bedömningssammanhang m. m. ). Dessa villkor är ännu viktigare när man försöker definiera acceptanskriterier för anläggningar för ytnära slutförvar. Dessa kriterier omfattar deponeringskoncept, tekniska och naturliga barriärers typ och roll, typ av institutionell kontroll som förväntas finnas och kontrollperiod, samt de scenarier som skall beaktas i bedömningarna. Ett system för klassificering av radioaktivt avfall som grundas på deponering och som är avsett för allmän användning kan endast vara kvalitativt (vägledande), såvida det inte är möjligt att på förhand fastställa viktiga faktorer i säkerhetsbedöm- ningen med en hög grad av realism och trovärdighet. Ett sådant vägledande system ger en kvalitativ beskrivning av enskilda avfallskategorier. I detta fall används de flesta av det radioaktiva avfallets allmänna egenskaper som klassificeringskriterier. Numeriska värden är emellertid också till nytta när man fastställer ”breda intervall” eller ”storleksordningar” för vissa viktigare egenskaper. Det klassificeringssystem som Europeiska kommissionen föreslår grundas på IAEA:s klassificeringssystem (1) men vissa ändringar har gjorts för att ta hänsyn till synpunkter från europeiska nationella experter och till deras praktiska erfarenhet. Exempelvis har man inte behållit den gräns för värmeutvecklingen från låg- och medelaktivt avfall (2 kW/m3) som IAEA rekommenderar. Experterna kunde inte se något skäl till att fastställa ett sådant värde och ansåg att detta värde endast avsåg platsspecifika säkerhetsanalyser. Det föreslagna klassificeringssystemet omfattar endast material som innehåller eller som är förorenade med radionuklider och för vilka det inte finns någon fortsatt användning (rådets direktiv 92/3/ Euratom (2)). Klassificeringssystemet är enbart avsett att användas för fast avfall. Det bör emellertid observeras att visst flytande avfall skulle kunna omfattas av den föreslagna kategorin ”Avfall för avklingningslagring” (huvudsakligen sjukhusavfall och medicinskt radioaktivt avfall). Klassificeringssystemet skulle inledningsvis kunna användas parallellt med nationella system fram till den 1 januari 2002. Nationella tekniska klassificeringskriterier bör inte ersättas eftersom de grundas på specifika säkerhetsöverväganden såsom tillståndsgivning till anläggningar och andra verksamheter. Det är inte möjligt att utforma ett klassificeringssystem som behandlar alla frågor som uppkommer i samband med dess användning. Dessa frågor skulle behöva behandlas i en separat och mer detaljerad vägledning. Det bör emellertid göras klart att ett väl utformat men huvudsakligen kvantitativt klassificeringssystem med brett stöd fortfarande kan tillhandahålla en stor mängd värdefull information som kan underlätta hanteringen av information om radioaktivt avfall och förbättra kommunikationen på europeisk nivå. Nedan beskrivs det föreslagna klassificeringssystemet som baseras på avfallets radioaktiva innehåll, halveringstid och värmeutveckling. 5. 1 Radioaktivt avfall för avklingningslagring Typ av radioaktivt avfall (huvudsakligen av medicinskt ursprung) som sönderfaller under den tillfälliga lagringen och som sedan eventuellt kan hanteras utanför kontrollsystemet under förutsättning att friklassningsnivåerna respekteras. Det föreslås att en lagringstid på maximalt fem år används och att avfallet därefter betraktas som låg- och medelaktivt avfall. Friklassningsnivåerna är värden, som fastställs av de nationella behöriga myndigheterna och som uttrycks som aktivitets- koncentrationer eller total aktivitet, vid eller under vilka radioaktiva ämnen eller material som innehåller radioaktiva ämnen som uppkommit till följd av någon verksamhet som omfattas av rapporterings- eller tillståndskrav kan undantas från kraven i direktiv 96/29/Euratom. Dessa nivåer skall fastställas i enlighet med de grundläggande kriterier som anges i bilaga I till direktiv 96/29/Euratom om grundläggande säkerhetsnormer och hänsyn skall också tas till andra tekniska riktlinjer som anges av Europeiska gemenskapen. 5. 2 Låg- och medelaktivt avfall Låg- och medelaktivt avfall har en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen under deponeringen är tillräckligt låg. Vilken värmeutveckling som är acceptabel fastställs för varje enskild anläggning på grundval av säkerhets- bedömningar. 5. 2. 1 Kortlivat avfall Denna kategori omfattar radioaktivt avfall innehållande nuklider med högst samma halveringstid som Cs137 och Sr90 (omkring 30 år) och med en begränsad koncentration av långlivade alfastrålare (högst 4 000 Bq/g i enskilda avfallskollin och i genomsnitt högst 400 Bq/g i den totala avfallsvolymen). 5. 2. 2 Långlivat avfall Långlivade radionuklider och alfastrålare vars koncentration överskrider gränserna för kortlivat avfall. (1) IAEA Safety Series No 111-G-1. 1 Classification of Radioactive Waste, A safety guide. Wien 1994. (2) EGT L 35, 12. 2. 1992, s. 24. 13. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 265/45 5. 3 Högaktivt avfall Avfall med en sådan koncentration av radionuklider att värmeutvecklingen måste beaktas vid lagring och deponering (värmeutvecklingen är specifik för den enskilda anläggningen och detta avfall härrör huvudsakligen från behandling/ konditionering av använt kärnbränsle). 6. Slutsatser Kommissionen rekommenderar medlemsstaterna och deras industri att anta det föreslagna klassificeringssystemet för nationella och internationella kommunikationsändamål. Detta klassificeringssystem bör användas när allmänheten och icke-statliga organisationer informeras om fast radioaktivt avfall. Kommissionen rekommenderar medlemsstaterna att använda detta klassificeringssystem. Under perioden fram till och med den 1 januari 2002 kan det användas parallellt med befintliga nationella system. Det förefaller därför ändamålsenligt att kommissionen riktar en rekommendation till medlemsstaterna om ett klassifice- ringssystem för fast radioaktivt avfall


title: QUESTION ECRITE no 1598/99 de Caroline JACKSON Transparence des groupes de travail des Comités scientifiques de l'UE

eurovoc_concepts:
scientific committee (EU)
transparency in decision-making


title: Verordnung (EG) Nr. 1978/1999 der Kommission vom 15. September 1999 zur Einstellung der Schollenfischerei durch Schiffe unter der Flagge Irlands

eurovoc_concepts:
authorised catch
catch quota
fishing area
sea fish
ship's flag

formats: html pdf print

text: L 245/4 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 17. 9. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 1978/1999 DER KOMMISSION vom 15. September 1999 zur Einstellung der Schollenfischerei durch Schiffe unter der Flagge Irlands DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 des Rates vom 12. Oktober 1993 zur Einführung einer Kontrollregelung für die gemeinsame Fischereipolitik (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2846/98 (2), insbesondere auf Artikel 21 Absatz 3, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) In der Verordnung (EG) Nr. 48/1999 des Rates vom 18. Dezember 1998 zur Festlegung der zulässigen Gesamtfangmengen und entsprechender Fangbedin- gungen für bestimmte Fischbestände oder -bestands- gruppen (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1619/1999 der Kommission (4), sind für 1999 Quoten für Scholle vorgegeben. Um die Einhaltung der Fangbeschränkungen für quoten- gebundene Bestände zu gewährleisten, muß die Kommis- sion den Zeitpunkt festsetzen, zu dem die zugeteilte Quote aufgrund der Fänge der Fischereifahrzeuge unter der Flagge eines Mitgliedstaats als ausgeschöpft gilt. Nach den der Kommission mitgeteilten Angaben haben Schollenfänge in den Gewässern der ICES-Bereiche VIIf, g durch Schiffe, die die Flagge Irlands führen oder in Irland registriert sind, die für 1999 zugeteilte Quote erreicht. Irland hat die Befischung dieses Bestands ab 1. September 1999 untersagt. Es empfiehlt sich daher, dieses Datum zu übernehmen — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Aufgrund der Schollenfänge in den Gewässern der ICES- Bereiche VIIf, g durch Schiffe, die die Flagge Irlands führen oder in Irland registriert sind, gilt die Irland für 1999 zugeteilte Quote als erschöpft. Die Fischerei auf Schollen in den Gewässern der ICES-Bereiche VIIf, g durch Schiffe, die die Flagge Irlands führen oder in Irland registriert sind, sowie die Aufbewahrung an Bord, das Umladen und Anlanden von Fängen aus diesem Bestand, die von den genannten Schiffen nach Beginn der Anwendung dieser Verord- nung getätigt werden, sind verboten. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Sie gilt mit Wirkung vom 1. September 1999. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 15. September 1999 Für die Kommission Padraig FLYNN Mitglied der Kommission (1) ABl. L 261 vom 20. 10. 1993, S. 1. (2) ABl. L 358 vom 31. 12. 1998, S. 5. (3) ABl. L 13 vom 18. 1. 1999, S. 1. (4) ABl. L 192 vom 24. 7. 1999, S. 14


title: Rozhodnutie Komisie z 15. septembra 1999 o spoločnom technickom predpise na požiadavky na pripojenie TETRA prístupu k tiesňovým službám (oznámené dokumentom číslo C (1999) 2987)Text s významom pre EHP.

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
technical regulations
technical standard
telecommunications
waveband

formats: pdf print

text: 196 SK Úradný vestník Európskej únie 13/zv. 24 31999D0645 30. 9. 1999 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV L 255/40 ROZHODNUTIE KOMISIE z 15. septembra 1999 o spoločnom technickom predpise na požiadavky na pripojenie TETRA prístupu k tiesňovým službám (oznámené dokumentom číslo C (1999) 2987) (Text s významom pre EHP) (1999/645/ES) KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 98/13/ES z 12. februára 1998 o koncových telekomunikačných zariadeniach a zariadeniach družicových zemských staníc, vrátane vzájomného uznávania ich súladu (1) a hlavne na druhú zarážku jej článku 7 ods. 2, (1) (2) (3) (4) keďže Komisia prijala opatrenia stanovujúce typ konco- vých zariadení, na ktoré je vyžadovaný spoločný technický predpis ako aj súvisiaci rozsah jeho pôsobnosti podľa prvej zarážky článku 7 ods. 2; keďže majú byť prijaté zodpovedajúce harmonizované normy alebo ich časti vykonávajúce základné požiadavky, ktoré majú byť základom na spoločné technické predpisy; keďže s cieľom zabezpečiť výrobcom kontinuitu prístupu na trhy je potrebné povoliť prechodné ustanovenia týka- júce sa zariadení schválených podľa vnútroštátnych pred- pisov na typové schvaľovanie; keďže tento návrh bol predložený Schvaľovacím výborom pre telekomunikačné vybavenie (ACTE) podľa článku 29 ods. 2 smernice 98/13/ES; 2. Toto rozhodnutie ustanovuje spoločný technický predpis týkajúci sa požiadaviek na pripojenie pre zariadenia TETRA sprí- stupňujúce tiesňové služby vo frekvenčných pásmach v rozsahu 380 MHz až 383 MHz a 390 MHz až 393 MHz. Článok 2 1. Spoločný technický predpis musí zahŕňať harmonizovanú normu vypracovanú príslušným normalizačným orgánom vyko- návajúcu v použiteľnej miere základné požiadavky uvedené v článku 5 písm. c) až f) smernice 98/13/ES. Odkaz na túto normu je stanovený v prílohe. 2. Koncové zariadenia, ktorých sa týka toto rozhodnutie, musia spĺňať požiadavky spoločného technického predpisu uvedeného v odseku 1 alebo prípadne musia spĺňať požiadavky spoločných technických predpisov uvedených v článku 5 písm. a) a b) smer- nice 98/13/ES a musia spĺňať požiadavky všetkých ostatných použiteľných smerníc, hlavne smerníc Rady 73/23/EHS (2) a 89/336/EHS (3). (5) keďže spoločný technický predpis daný v tomto rozhod- nutí je v súlade so stanoviskom ACTE, Článok 3 PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 1. Toto rozhodnutie platí pre koncové zariadenia určené na pri- pojenie k verejnej telekomunikačnej sieti, na ktoré sa vzťahuje harmonizovaná norma stanovená v článku 2 ods. 1. Po notifikácii tohto rozhodnutia notifikované orgány určené na vykonávanie postupov uvedených v článku 10 smernice 98/13/ES, vzhľadom na koncové zariadenia obsiahnuté článkom 1 ods. 1 tohto rozhodnutia, začnú používať alebo zabezpečia používanie harmonizovanej normy uvedenej v prílohe I. (1) Ú. v. ES L 74, 12. 3. 1998, s. 1 (2) Ú. v. ES L 77, 26. 3. 1973, s. 29. (3) Ú. v. ES L 139, 23. 5. 1989, s. 19. 13/zv. 24 SK Úradný vestník Európskej únie 197 Toto rozhodnutie je adresované členským štátom. Článok 4 V Bruseli 15. septembra 1999 Za Komisiu Karel VAN MIERT člen Komisie 198 SK Úradný vestník Európskej únie 13/zv. 24 PRÍLOHA Odkaz na uplatniteľnú harmonizovanú normu Harmonizovanou normou uvedenou v článku 2 rozhodnutia je: Pozemné diaľkové rádiokomunikácie (TETRA); tiesňový prístup ETSI Európsky inštitút pre telekomunikačné normy Sekretariát TBR35: september 1998 (okrem predlohy a častí 4. 2. 2. , 5. 4. 2 a A. 2. 3) Dodatočné informácie Európsky inštitút pre telekomunikačné normy je uznaný podľa smernice Rady 98/34/EHS. (1) Vyššie uvedená harmonizovaná norma bola vydaná na základe poverenia vydaného v súlade s príslušnými postupmi smernice Rady 98/34/EHS. Úplné znenie vyššie uvedenej harmonizovanej normy je možné získať na adresách: European Telecommunications Standards Institute 650, route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis Cedex alebo European Commission DGXIII/A/2 — (BU 31, 1/7), Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Brussels, alebo v akýchkoľvek iných organizáciách zodpovedných za dostupnosť noriem ETSI, ktorých zoznam sa nachádza na Internete (na adrese www. ispo. cec. be). (1) Ú. v. ES L 204, 21. 7. 1998, s. 37


title: PERGUNTA ESCRITA E-1615/99 apresentada por Caroline Jackson (PPE-DE) à Comissão. A carne de bisonte e o pagamento de prémios ao abrigo do regime comunitário para a carne.

eurovoc_concepts:
World Trade Organisation
agricultural guidance
beef
common agricultural policy
external competence (EU)

text: C 203 E/10 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 18. 7. 2000 (2000/C 203 E/011) PERGUNTA ESCRITA P-1603/99 apresentada por Ioannis Mar(cid:237)nos (PPE-DE) (cid:224) Comissªo Objecto: O sismo na Turquia e a central nuclear de Akkuyu (7 de Setembro de 1999) A 16. 8. 1999, a Turquia foi abalada por um sismo de intensidade 7 na escala de Richter que se conta entre os mais destruidores que este pa(cid:237)s sofreu. Os mortos e feridos contam-se por milhares e sªo inœmeros os edif(cid:237)cios destru(cid:237)dos em Istambul, Nikomedia e Eskisehir entre outras cidades. Registe-se que este sismo se seguiu a uma longa sØrie de sismos muito destruidores que atingiram toda a regiªo nos œltimos anos fazendo desta regiªo uma das regiıes mais s(cid:237)smicas a n(cid:237)vel mundial. Pergunta-se (cid:224) Comissªo qual a sua posi(cid:231)ªo face (cid:224) projectada constru(cid:231)ªo de uma central nuclear na regiªo turca de Akkuyu, que tambØm sofreu hÆ cerca de um ano um sismo destruidor que causou dezenas de v(cid:237)timas mortais e grandes estragos em edif(cid:237)cios e instala(cid:231)ıes num raio de vÆrios quil(cid:243)metros. Resposta dada pelo ComissÆrio Verheugen em nome da Comissªo (15 de Outubro de 1999) As informa(cid:231)ıes reunidas pela Comissªo indicam que as autoridades turcas ainda nªo tomaram nenhuma decisªo relativamente (cid:224) adjudica(cid:231)ªo do contrato respeitante (cid:224) constru(cid:231)ªo da central nuclear de Akkuyu. As informa(cid:231)ıes em questªo nªo indicam a data em tal decisªo deverÆ ser tomada. No que diz respeito (cid:224)s questıes de seguran(cid:231)a relativas a este projecto, as autoridades turcas tinham jÆ anteriormente comunicado que o s(cid:237)tio de Akkuyu tinha sido seleccionado ap(cid:243)s estudos pormenorizados, nomeadamente de natureza s(cid:237)smica, geol(cid:243)gica e ambiental. Em particular, no que diz respeito (cid:224) sismicidade da regiªo de Akkuyu, de acordo com a AgŒncia Internacional da Energia At(cid:243)mica (AIEA), os planos previstos para a central nuclear tomam em considera(cid:231)ªo a possibilidade de um tremor de terra mais forte do que todos os jÆ registados nesta regiªo, partindo da hip(cid:243)tese que o epicentro se situa no pr(cid:243)prio local da central e nªo na linha de fractura mais pr(cid:243)xima, a 20 quil(cid:243)metros da central. Segundo a AIEA, o dramÆtico tremor de terra ocorrido no Noroeste da Turquia no mŒs de Agosto e, por conseguinte, bastante afastado de Akkuyu, nªo teria exercido qualquer impacto tØcnico sobre os pressupostos adoptados para os cÆlculos. Por fim, Ø oportuno recordar que a Comissªo, apesar de acompanhar atentamente o projecto de constru(cid:231)ªo da central Akkuyu, nªo tem competŒncia para participar nas decisıes relativas (cid:224) constru(cid:231)ªo e ao s(cid:237)tio seleccionado para a central. As autoridades turcas e, em particular, a Autoridade Turca da Energia At(cid:243)mica (TAEA) sªo responsÆveis por tais decisıes. (2000/C 203 E/012) PERGUNTA ESCRITA E-1615/99 apresentada por Caroline Jackson (PPE-DE) (cid:224) Comissªo (15 de Setembro de 1999) Objecto: A carne de bisonte e o pagamento de prØmios ao abrigo do regime comunitÆrio para a carne Pode a Comissªo informar se existe alguma possibilidade de concordar em alargar o sistema de pagamento de prØmios ao abrigo do regime comunitÆrio para a carne (cid:224) carne de bisonte? Em caso negativo, porque nªo? Resposta de Franz Fischler em nome da Comissªo (8 de Outubro de 1999) A decisªo de incluir o bisonte no regime de prØmios ao sector da carne de bovino nªo Ø da competŒncia da Comissªo. Nem o regulamento de base actual da carne de bovino (Regulamento (CEE) no 805/68) (1), nem a nova organiza(cid:231)ªo comum de mercado (OCM) «carne de bovino», do modo como Ø definida pelo 18. 7. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 203 E/11 novo Regulamento do Conselho (CE) no 1254/1999 (2) resultante do acordo sobre a Agenda 2000, prevŒem a concessªo de prØmios bovinos para os bisontes. Com efeito, no que respeita aos animais vivos, a defini(cid:231)ªo de bovino que figura no no 2 do artigo 1o do referido Regulamento (CEE) no 805/68 (bem como o artigo correspondente do Regulamento (CE) no 1254/1999) abrange apenas os «os animais vivos da espØcie bovina das espØcies domØsticas» cuja descri(cid:231)ªo conste da nomenclatura combinada (NC) (3). Na prÆtica, tal exclui os outros bovinos (entre os quais o bisonte) do (cid:226)mbito de aplica(cid:231)ªo dos prØmios destinados aos bovinos domØsticos. A inclusªo dos bisontes no regime de apoio aos bovinos domØsticos implicaria dois tipos de dificuldades. A primeira seria decorrente do aumento do nœmero de espØcies animais que beneficiam do apoio comunitÆrio. Os Estados-membros manifestaram reservas, por vÆrias vezes, a este tipo de alargamento. AlØm disso, aquando das discussıes levadas a cabo no (cid:226)mbito da Agenda 2000, a questªo foi tratada e as conclusıes do debate nªo levaram (cid:224) modifica(cid:231)ªo da situa(cid:231)ªo regulamentar dos bisontes em rela(cid:231)ªo ao benef(cid:237)cio dos prØmios aos bovinos. A segunda dificuldade situa-se no quadro das rela(cid:231)ıes internacionais da Comunidade. Com efeito, em Novembro de 1999 dar-se-Æ in(cid:237)cio a uma nova negocia(cid:231)ªo do comØrcio internacional (OMC-Organiza(cid:231)ªo Mundial do ComØrcio) e a Comunidade serÆ provavelmente questionada, pelos seus parceiros, sobre as ajudas indirectas da pol(cid:237)tica agr(cid:237)cola comum. Nestas circunst(cid:226)ncias, nªo parece conveniente alargar o (cid:226)mbito das espØcies que beneficiam destas ajudas. JO L 148 de 28. 6. 1968. JO L 160 de 26. 6. 1999. (1) (2) (3) Ver notas explicativas no JO C 287 de 15. 9. 1998. (2000/C 203 E/013) PERGUNTA ESCRITA E-1620/99 apresentada por Olivier Dupuis (TDI) (cid:224) Comissªo (15 de Setembro de 1999) Objecto: Controlo exercido pelas autoridades tunisinas sobre a Internet A Tun(cid:237)sia figura entre os pa(cid:237)ses que mais controlam e censuram os acessos (cid:224) Internet, a fim de evitar a difusªo de «ideias subversivas» e de proteger a «seguran(cid:231)a do Estado». Esses controlos sªo exercidos mediante um monop(cid:243)lio estatal relativamente aos acessos, atravØs de controlos sobre os fornecedores e da obrigatoriedade de registo dos utentes e ainda por meio de filtros e controlos sobre o correio electr(cid:243)nico. Deste modo, os cidadªos tunisinos que pretendem exercer o seu direito (cid:224) liberdade de informa(cid:231)ªo e de expressªo incorrem em procedimentos penais de consequŒncias muito pesadas. Nªo considera a Comissªo que, usando de tais prÆticas, as autoridades de Tunes estªo a cometer uma viola(cid:231)ªo do esp(cid:237)rito e da letra do acordo da associa(cid:231)ªo conclu(cid:237)do entre a Tun(cid:237)sia e a Uniªo Europeia? Que medidas tomou ou tenciona tomar a Comissªo para levar a Tun(cid:237)sia a abolir o monop(cid:243)lio estatal sobre os acessos (cid:224) Internet, a suprimir os filtros «firewall», os controlos sobre os fornecedores e a obrigatoriedade de registo dos utentes, bem como os controlos sobre o correio electr(cid:243)nico? Resposta dada por Christopher Patten em nome da Commission (18 de Outubro de 1999) A Comissªo estÆ ao corrente do controlo exercido pelas autoridades tunisinas sobre a utiliza(cid:231)ªo da Internet na Tun(cid:237)sia. A AgŒncia Tunisina de Internet (ATI) canaliza todos os pedidos de acesso (cid:224) rede, para alØm das suas fun(cid:231)ıes de servidor da administra(cid:231)ªo e de algumas missıes diplomÆticas. Duas empresas privadas (Planet Tunisie e Global Tunisie) dispıem de licen(cid:231)as de presta(cid:231)ªo deste servi(cid:231)o aos utentes privados. Em diversos institutos de investiga(cid:231)ªo, etc. ) existem outros servidores sectores de actividade pœblica (educa(cid:231)ªo,


title: 99/643/CE: Decisão da Comissão, de 15 de Setembro de 1999, que altera a Decisão 1999/507/CE que adopta medidas de protecção em relação a determinados morcegos frugívoros, cães e gatos provenientes da Malásia (Península) e da Austrália [notificada com o número C(1999) 2975] (Texto relevante para efeitos do EEE)

eurovoc_concepts:
Australia
Malaysia
animal disease
domestic animal
health control
import

text: L 255/38 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 30. 9. 1999 DECISÃO DA COMISSÃO de 15 de Setembro de 1999 que altera a Decisão 1999/507/CE que adopta medidas de protecção em relação a determinados morcegos frugívoros, cães e gatos provenientes da Malásia (Península) e da Austrália [notificada com o número C(1999) 2975] (Texto relevante para efeitos do EEE) (1999/643/CE) A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO: Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta a Directiva 91/496/CEE do Conselho, de 15 de Julho de 1991, que fixa os princípios relativos à organização dos controlos veterinários dos animais provenientes de países terceiros introduzidos na Comunidade e que altera as Directivas 89/662/CEE, 90/425/CEE e 90/675/CEE (1), com a última redacção que lhe foi dada pela Directiva 96/43/CE (2), e, nomeadamente, o n. o 7 do seu artigo 18. o, (1) Considerando que, através da Decisão 1999/507/CE (3), a Comissão adoptou medidas de protecção em relação a determinados morcegos frugívoros, cães e gatos prove- nientes da Malásia (Península) e da Austrália, no tocante, respectivamente, às doenças de Nipah e Hendra; que devem ser alterados os requisitos dos testes aplicados aos gatos importados da Austrália, para que seja possível utilizar um teste diagnóstico validado na detecção de anticorpos contra o vírus da doença de Hendra; (2) Considerando que as medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité Veterinário Permanente, Artigo 1. o O segundo travessão do ponto 2 do artigo 3. o da Decisão 1999/507/CE é alterado do seguinte modo: 1. O termo «teste ELISA de captura de IgM e IgG» é substituído pelo termo «teste de seroneutralização». 2. O termo «10 dias» é substituído pelo termo «14 dias». Artigo 2. o Os Estados-Membros alterarão as medidas que aplicam em relação à Austrália a fim de darem cumprimento à presente decisão. Do facto informarão a Comissão. Os Estados-Membros são os destinatários da presente decisão. Artigo 3. o Feito em Bruxelas, em 15 de Setembro de 1999. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 268 de 24. 9. 1991, p. 56. (2) JO L 162 de 1. 7. 1996, p. 1. (3) JO L 194 de 27. 7. 1999, p. 66


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-1615/99 från Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen. Bisonkött och bidrag under EU: s nötköttsordning.

text: C 203 E/10 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 18. 7. 2000 (2000/C 203 E/011) SKRIFTLIG FR¯GA P-1603/99 fr(cid:229)n Ioannis Mar(cid:237)nos (PPE-DE) till kommissionen (7 september 1999) ˜mne: Jordb(cid:228)vningen i Turkiet och k(cid:228)rnkraftverket i Akk(cid:246)y Den 16 augusti 1999 drabbades Turkiet av en jordb(cid:228)vning som uppm(cid:228)tte n(cid:228)stan 7 p(cid:229) Richterskalan, vilket g(cid:246)r den till en av de v(cid:228)rsta av de f(cid:246)r(cid:246)dande jordb(cid:228)vningar som har drabbat Turkiet. Tusentals personer har d(cid:246)tt eller skadats och m(cid:228)ngder av hus har rasat i bland annat Istanbul, Izmit och Eskisehir. Det (cid:228)r v(cid:228)rt att understryka att denna jordb(cid:228)vning (cid:228)r ytterligare en i en l(cid:229)ng rad av skalv som orsakat stor f(cid:246)r(cid:246)delse i omr(cid:229)det under de senaste (cid:229)ren och som g(cid:246)r det till ett av de mest jordb(cid:228)vningsdrabbade omr(cid:229)dena i v(cid:228)rlden. Kan kommissionen informera mig om sin inst(cid:228)llning vad g(cid:228)ller planerna p(cid:229) att bygga ett k(cid:228)rnkraftverk vid Akk(cid:246)y i Turkiet, ett omr(cid:229)de som (cid:228)ven det f(cid:246)r cirka ett (cid:229)r sedan drabbades av en f(cid:246)r(cid:246)dande jordb(cid:228)vning som gjorde att tiotals turkiska medborgare dog och att byggnader och industrianl(cid:228)ggningar inom en radie av ganska m(cid:229)nga kilometer drabbades av sv(cid:229)ra skador? Svar fr(cid:229)n G(cid:252)nter Verheugen p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (15 oktober 1999) Enligt vad kommissionen inh(cid:228)mtat har de turkiska myndigheterna (cid:228)nnu inte fattat n(cid:229)got beslut om kontraktstilldelning f(cid:246)r uppf(cid:246)randet av k(cid:228)rnkraftverket i Akk(cid:246)y. Av de uppgifter som kommissionen har tillg(cid:229)ng till framg(cid:229)r inte heller n(cid:229)got datum f(cid:246)r n(cid:228)r beslut skall fattas i fr(cid:229)gan. Vad betr(cid:228)ffar s(cid:228)kerhetsfr(cid:229)gorna n(cid:228)r det g(cid:228)ller detta projekt har de turkiska myndigheterna tidigare framh(cid:229)llit att man valt Akk(cid:246)y som plats f(cid:246)r anl(cid:228)ggningen efter ing(cid:229)ende unders(cid:246)kningar av framf(cid:246)rallt de seismiska, geologiska och milj(cid:246)m(cid:228)ssiga aspekterna. Vad s(cid:228)rskilt g(cid:228)ller jordb(cid:228)vningsfrekvensen i Akk(cid:246)y- omr(cid:229)det har man, enligt Internationella atomenergiorganet (IAEA), i de f(cid:246)reslagna planerna f(cid:246)r k(cid:228)rnkraft- verket beaktat eventualiteten av en (cid:228)nnu kraftigare jordb(cid:228)vning (cid:228)n de jordb(cid:228)vningar som redan registrerats i omr(cid:229)det och man har d(cid:228)rvid f(cid:246)rutsatt att jordb(cid:228)vningens epicentrum skulle ligga precis vid platsen f(cid:246)r k(cid:228)rnkraftverket och inte vid n(cid:228)rmaste f(cid:246)rkastningslinje 20 km l(cid:228)ngre bort. Enligt IAEA skulle den dramatiska jordb(cid:228)vning som (cid:228)gde rum i augusti i den nordv(cid:228)stra delen av Turkiet ((cid:228)ven om den intr(cid:228)ffade mycket l(cid:229)ngt fr(cid:229)n Akk(cid:246)y) inte p(cid:229)verka f(cid:246)ruts(cid:228)ttningarna f(cid:246)r dessa ber(cid:228)kningar i tekniskt h(cid:228)nseende. Kommissionen f(cid:246)ljer uppm(cid:228)rksamt utvecklingen av k(cid:228)rnkraftverksprojektet i Akk(cid:246)y men vill erinra om att den inte har n(cid:229)gra befogenheter att delta i beslutsfattandet n(cid:228)r det g(cid:228)ller uppf(cid:246)randet av anl(cid:228)ggningen eller valet av dess lokalisering. Det (cid:228)r de turkiska myndigheterna, i f(cid:246)rsta hand den turkiska k(cid:228)rnenergimyndig- heten (TAEA), som har att fatta dessa beslut. (2000/C 203 E/012) SKRIFTLIG FR¯GA E-1615/99 fr(cid:229)n Caroline Jackson (PPE-DE) till kommissionen (15 september 1999) ˜mne: Bisonk(cid:246)tt och bidrag under EU: s n(cid:246)tk(cid:246)ttsordning Kan kommissionen uppge om det finns n(cid:229)gon m(cid:246)jlighet att den kommer att samtycka till att bidrags- systemet under EU:s n(cid:246)tk(cid:246)ttsordning ut(cid:246)kas till att omfatta (cid:228)ven bisonk(cid:246)tt? Om inte, varf(cid:246)r? Svar fr(cid:229)n Franz Fischler p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (8 oktober 1999) Kommissionen har inte beh(cid:246)righet att ta med bison i st(cid:246)dordningen f(cid:246)r n(cid:246)tk(cid:246)tt. Det st(cid:229)r klart att ett beviljande av n(cid:246)tk(cid:246)ttsst(cid:246)d f(cid:246)r bison varken omfattas av den g(cid:228)llande grundf(cid:246)rordningen f(cid:246)r n(cid:246)tk(cid:246)tt (f(cid:246)rordning (EEG) nr 805/68 (1) eller den nya gemensamma organisationen av marknaden f(cid:246)r n(cid:246)tk(cid:246)tt. Den 18. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 203 E/11 senare regleras av r(cid:229)dets nya f(cid:246)rordning (EG) nr 1254/199 (2) och (cid:228)r ett resultat av (cid:246)verenskommelsen om Agenda 2000. Vad g(cid:228)ller levande djur f(cid:246)rh(cid:229)ller det sig s(cid:229) att definitionen p(cid:229) n(cid:246)tkretur i artikel 1. 2 i n(cid:228)mnda f(cid:246)rordning (EEG) nr 805/68 (och i motsvarande artikel i f(cid:246)rordning (EG) nr 1254/1999) enbart t(cid:228)cker (cid:148)levande husdjur av n(cid:246)tkreatur(cid:148) som f(cid:246)rekommer i den kombinerade nomenklaturen (NC) (3) I pratiken utesluter detta andra n(cid:246)tkreatur (d(cid:228)ribland bison) fr(cid:229)n till(cid:228)mpningsomr(cid:229)det f(cid:246)r st(cid:246)d till husdjur av n(cid:246)tkreatur. Att ta med bison i st(cid:246)dordningen f(cid:246)r husdjur av n(cid:246)tkreatur skulle skapa tv(cid:229) typer av problem. Det f(cid:246)rsta handlar om att antalet djurraser som (cid:228)r f(cid:246)rem(cid:229)l f(cid:246)r gemenskapsst(cid:246)d (cid:246)kar. Medlemsstaterna har vid flera tillf(cid:228)llen visat sig tveksamma till en s(cid:229)dan (cid:246)kning. Det visar sig dessutom att saken behandlades under diskussionerna om Agenda 2000 och att slutsatsen av denna debatt var att man, n(cid:228)r det g(cid:228)ller st(cid:246)det f(cid:246)r n(cid:246)tkreatur, inte (cid:228)ndrade lagstiftningsf(cid:246)rh(cid:229)llandena f(cid:246)r bison. Det andra problemet r(cid:246)r gemenskapens internationella relationer. I november 1999 startar n(cid:228)mligen en ny f(cid:246)rhandlingsrunda om v(cid:228)rldshandeln (V(cid:228)rldshandelsorganisationen, WTO) och gemenskapens direktst(cid:246)d inom ramen f(cid:246)r den gemensamma jordbrukspolitiken kommer sannolikt att ifr(cid:229)gas(cid:228)ttas av gemenskapens partner. Under dessa omst(cid:228)ndig- heter f(cid:246)refaller det s(cid:229)ledes inte tillr(cid:229)dligt att ut(cid:246)ka antalet djurraser som (cid:228)r f(cid:246)rem(cid:229)l f(cid:246)r detta st(cid:246)d. (1) (2) (3) EGT L 148, 28. 6. 1968. EGT L 160, 26. 6. 1999. Se kommentarerna i EGT C 287, 15. 9. 1998. (2000/C 203 E/013) SKRIFTLIG FR¯GA E-1620/99 fr(cid:229)n Olivier Dupuis (TDI) till kommissionen (15 september 1999) ˜mne: Tunisiska myndigheters (cid:246)vevakning av Internet Tunisien (cid:228)r ett av de l(cid:228)nder som till(cid:228)mpar den str(cid:228)ngaste (cid:246)vervakningen och censuren av Internetanv(cid:228)nd- ningen. Syftet (cid:228)r att f(cid:246)rhindra spridning av (cid:148)subversiva(cid:148) idØer och skydda (cid:148)statens s(cid:228)kerhet(cid:148). (cid:214)vervakningen sker genom statligt monopol p(cid:229) Internetabonnemang, (cid:246)vervakning av operat(cid:246)rer, registreringsskyldighet f(cid:246)r anv(cid:228)ndare samt filter och (cid:246)vervakning av e-posten. Tunisiska medborgare som (cid:246)nskar ut(cid:246)va sin informations- och yttrandefrihet riskerar d(cid:228)rigenom str(cid:228)nga straff. Anser inte kommissionen att de tunisiska myndigheterna bryter mot andan och bokstaven i associerings- avtalet mellan Tunisien och Europeiska unionen? Vilka (cid:229)tg(cid:228)rder har kommissionen vidtagit eller kommer kommissionen att vidta f(cid:246)r att f(cid:229) Tunisien att avskaffa det statliga monopolet p(cid:229) Internetabonnemang, databrandv(cid:228)ggarna, (cid:246)vervakningen av operat(cid:246)- rerna, registreringsskyldigheten f(cid:246)r anv(cid:228)ndare och (cid:246)vervakningen av e-posten? Svar fr(cid:229)n Christopher Patten p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (18 oktober 1999) Kommissionen k(cid:228)nner till att de tunisiska myndigheterna ut(cid:246)var kontroll (cid:246)ver Internetanv(cid:228)ndningen i Tunisien. Den tunisiska Internetbyr(cid:229)n (ATI), som fungerar som n(cid:228)toperat(cid:246)r f(cid:246)r den offentliga f(cid:246)rvaltningen och f(cid:246)r vissa diplomatiska representationer, kanaliserar dessutom alla ans(cid:246)kningar om n(cid:228)tabonnemang. Tv(cid:229) privata f(cid:246)retag (planet Tunisie och Global Tunisie) har godk(cid:228)nts som n(cid:228)toperat(cid:246)rer f(cid:246)r att betj(cid:228)na privata abonnenter. Vidare finns det institutionella n(cid:228)toperat(cid:246)rer inom flera sektorer av den offentliga verksam-


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1626/99 van Esko Seppänen (GUE/NGL) aan de Commissie. Voedselhulp aan Rusland.

eurovoc_concepts:
EU programme
Russia
food aid

text: 24. 10. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 303 E/3 (2000/C 303 E/003) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1626/99 van Esko Sepp(cid:228)nen (GUE/NGL) aan de Commissie (15 september 1999) Betreft: Voedselhulp aan Rusland De EU heeft besloten om Rusland speciale voedselhulp te verstrekken vanwege het gebrek aan levens- middelen in Rusland tijdens de winter van 1998-1999. Is de hulp ter plaatse afgeleverd? Heeft de verdeling van de voedselhulp op de geplande wijze plaatsgevonden, en wel op zodanige wijze dat er geen levens- middelen zijn terugverkocht naar het westen? Gecombineerd Antwoord van de heer Patten namens de Commissie op de schritftelijke vragen E-1470/99 en E-1626/99 (17 november 1999) Met betrekking tot de aangevoerde financiºle corruptie in Rusland blijft de Commissie bij het standpunt dat zij op 16 september 1999 in het Parlement heeft uiteengezet. De discussies die eind september inzake dit onderwerp plaatsvonden in de G7 sloten aan bij het standpunt van de Commissie. 1,7 miljoen ton voedselproducten werden geleverd of zijn op weg voor levering naar de Russische 1. Federatie zoals hieronder aangegeven: Tarwe Rogge Rundvlees Rijst Varkensvlees Poedermelk Geleverd Op weg voor Levering Totaal (in hoeveelheden van 1000 ton) 794 380 99,1 30 22 0 180 80 37 19,7 36,5 45 974 460 136,1 49,7 58,5 45 Overeenkomstig het memorandum van overeenstemming (MoU) 2. tussen de Commissie en de Russische Federatie, hebben de begunstigde regio(cid:146)s 75 dagen vanaf aankomst op de plaats van bestemming of 120 dagen na aankomst in de haven, welke van de twee termijnen het kortst is, om het bedrag voor de producten die werden geleverd en verkocht tegen prijzen die in het prijzenprotocol werden overeen- gekomen, op een speciale rekening te storten. In mei 1999 werd een protocol goedgekeurd en herzien in september 1999 teneinde rekening te houden met de prijsschommelingen van grondstoffen in de Russische Federatie. Volgens de laatste cijfers werd in totaal 1195 miljoen roebel op de speciale rekening overgemaakt. Dit komt overeen met de waarde van de verkochte producten, de achterstallige betalingen zoals vermeld in punt 4 buiten beschouwing gelaten. De grondstoffen worden tegen de volgende prijzen verkocht: Product Prijs in september Prijs in mei (in roebel per ton) Tarwe Rogge Rijst Varkensvlees Rundvlees (romp) Rundvlees (in stukken) Poedermelk 1 600 1 000 8 000 25 000 22 000 35 000 29 000 16 000 20 000 (1 429) (790) (6 500) (25 000) (22 000) (35 000) (29 000) (16 000) (22 000) Het rundvlees in stukken verschilt in prijs naar gelang van de wijze waarop het werd gesneden. C 303 E/4 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 24. 10. 2000 Overeenkomstig het MoU wordt de opbrengst grotendeels (tot 80 %) gebruikt om schulden van het 3. pensioenfonds te vereffenen. Dit was reeds het geval voor een bedrag van 961 miljoen roebel. Van het totale bedrag dat tot op heden op de speciale rekening werd overgemaakt, is 290 miljoen roebel bestemd voor de financiering van sociale projecten. Een aantal recente suggesties van het Russische Ministerie voor Werkgelegenheid en Sociaal Beleid worden momenteel in overweging genomen. 4. Volgens de berichten die de Commissie heeft gekregen, zijn de beschuldigingen in de Nederlandse media niet gegrond. Er werd over de verkoopprijzen van de producten onderhandeld zodat de markt niet kon worden gemanipuleerd. Hoewel in bepaalde omstandigheden de mogelijkheid voor vrije verdeling van de voedselproducten bestaat, is van deze faciliteiten nog geen gebruik gemaakt. Alle producten moeten aan de overeengekomen prijs worden verkocht en de ontvangsten op de speciale rekening gestort. Volgens de laatste cijfers bedragen de achterstallige betalingen ongeveer 18 % van het totaal dat tot op heden werd gestort, en op grond van de overeenkomst staat de Russische administratie garant voor de betaling door federale financiering indien regio(cid:146)s hun verplichtingen niet kunnen nakomen. toezicht op het programma in Rusland. Deze onderneming heeft De (cid:132)Euro Monitoring Group(cid:148), die door de Commissie werd aangesteld na een openbare aanbesteding, 5. is verantwoordelijk voor het tien strategisch gelegen regionale bases, die dagelijks verslag uitbrengen aan het hoofdkwartier van de Euro Monitoring Group in Moskou. Alle onderzoeksrapporten worden door een team van deskundigen geanalyseerd en alle informatie wordt op een website geplaatst die alleen voor bevoegde gebruikers toegankelijk is. Een team van 400 onderzoekers oefent controle uit over de hoeveelheid en de zichtbare kwaliteit bij aankomst aan de Russische grens, verzegelt het product voordat het naar zijn eindbestemming gaat, controleert de verzegeling bij aankomst op de plaats van bestemming en voert verder kwantitatief onderzoek uit. Van elke onregelmatigheid wordt melding gemaakt en deze wordt aan Moskou gerappor- teerd opdat de juiste actie wordt ondernomen. De Commissie is van oordeel dat dit controlemechanisme volstaat om te waarborgen dat het product de begunstigde regio(cid:146)s bereikt. Verder toezicht na levering aan de eerste ontvanger zou prohibitief zijn. Een uitvoerig rapport (1) over de geboekte vooruitgang tot 31 mei 1999 bij de tenuitvoerlegging van 6. het programma, werd op 5 juli 1999 aan de Raad, het Parlement en de Rekenkamer voorgelegd. Een maandelijks rapport voor september 1992 (2) werd opgesteld en op 15 oktober 1999 bij de Raad, het ingediend. Een volgend uitvoerig rapport wordt voorbereid en zal Parlement en de Rekenkamer eind oktober worden verspreid. (1) SEC(1999) 1070. (2) SEC(1999) 1651. (2000/C 303 E/004) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1562/99 van Lucio Manisco (GUE/NGL) aan de Commissie (1 september 1999) Betreft: Beoordeling van de projecten voor het vijfde kaderprogramma voor OTO De Commissie heeft de organisatie van de beoordelingsprocedure van de voorstellen voor het kader- programma voor OTO aan Wang uitbesteed, maar heeft het contract te laat getekend zodat haar ambtenaren, om de organisatie op tijd rond te krijgen, te hulp hebben moeten komen en zelf de tafels hebben gemonteerd, stoelen van het ene naar het andere gebouw hebben vervoerd en de ontbrekende tafels en stoelen bij IKEA hebben gekocht, taken die niet de hunne zijn. 1. Kan de Commissie mededelen hoeveel deze aanbesteding heeft gekost, of het juist is dat de aannemer kosteloos gebruik kan maken van haar ruimtes en hoe hoog de huur 2. van deze ruimtes is, 3. waarom zij niet op tijd het contract met Wang heeft getekend, waardoor haar Directoraten genoodzaakt waren de projecten in, voorzichtig uitgedrukt, weinig passende omstandigheden te laten beoordelen,


title: Opinion of the Committee of the Regions on the 'Institutional Aspects of Enlargement 'Local and Regional Government at the heart of Europe''

eurovoc_concepts:
European Committee of the Regions
decision-making body (EU)
enlargement of the Union
operation of the Institutions
powers of the institutions (EU)
regional and local authorities

text: 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/15 3. 14. It is also essential that EU technological choices comply fully with the rules of free competition and guarantee access to all citizens, regardless of their IT systems. 3. 15. The Committee reiterates the need to redouble efforts to upgrade information networks, working, as is often already the case, with local authorities, and stepping up the dissemi- nation of publications and information through those chan- nels. The Committee supports the Commission’s emphasis 3. 16. on interinstitutional cooperation for the purposes of improv- ing lawmaking; but believes that this requires a revision of the Union’s legislative procedures and a clarification of the powers of each institution. Brussels, 15 September 1999. The President of the Committee of the Regions Manfred DAMMEYER Opinion of the Committee of the Regions on the ‘Institutional Aspects of Enlargement “Local and Regional Government at the heart of Europe”’ (1999/C 374/05) THE COMMITTEE OF THE REGIONS, having regard to the decision taken by its Bureau on 15 July 1998, in accordance with Article 198c(4) of the Treaty establishing the European Community, to issue an opinion on this subject and to instruct the Commission for Institutional Affairs to prepare this opinion; having regard to the draft opinion (CdR 52/99 rev. 2) adopted by the Commission for Institutional Affairs on 6 July 1999 (rapporteurs: Lord Hanningfield DL and Mrs Louppen-Laurant), adopted the following opinion at its 30th plenary session on 15 and 16 September 1999 (meeting of 15 September). 1. Introduction The forthcoming accession of new Member States will consti- tute the biggest enlargement round in the history of the Union, both in terms of the number of new Member States, as well as of population increase. It is generally recognized that the structures that were created four decades ago for an economic Union of six, are no longer adequate for a Union of fifteen, let alone twenty or more. Recent events have clearly shown the urgent need for a radical overhaul of the European Union’s institutions and administration, and for more democracy and transparency. In addition the ‘fabric’ of the Union of today is much more closely woven than forty years ago. The Union is no longer an association of capitals, but it has also become a Europe of regions and municipalities. The establishment of the COR is the ultimate recognition of that. Regions and towns can be considered constituent parts of the Union, and they play a crucial role in the ongoing process of European Union development. Intergovernmental Conference must result The next in a democratic, decentralized and efficient European Union, with institutions well equipped to serve the needs of over 500 milli- on European citizens in the 21st century. With the likelihood of further enlargement of the EU there is clearly scope to review the roles of the various EU institutions, including that of the COR. 1. 1. This opinion reports on the institutional aspects of enlargement with regard to the Committee of the Regions (COR). Two principle areas of concern are addressed: — The impact of enlargement on the workings of the COR directly C 374/16 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 and — The role and functions of the COR with regard to the other European Union institutions. 1. 1. 1. The opinion is very much a working document as the process of moving towards an enlarged European Union is evolutionary and the exact detail and timing for enlargement is not known at this point in time. The COR anticipates that there will be a need for a 1. 1. 2. further opinion to be issued by the COR once it becomes clearer when and how the EU will enlarge. The Committee of the Regions has a key role to play 1. 1. 3. in promoting the principle of subsidiarity in the European Union. 2. The COR and Enlargement — The Current Situation 2. 1. Local and Regional government has long been involved with countries outside of the European Union. The COR has also taken a leading role in communicating with local and regional authorities in national states who have expressed an interest in joining the EU, through the various EU programmes. 2. 1. 1. The COR has already established a ‘contact group’, to open a dialogue between the COR and local and regional authorities in the CEEC and Cyprus. The COR Bureau set this contact group up on the 13 May 1998. This contact group has held a series of meetings and conferences in the various candidate countries and a major conference to report on the findings of the contact group is to be held in November 1999. 2. 1. 2. In parallel to work being done by the COR, the other institutions of the European Union have had a dialogue for some time with the various candidate countries. The individual EU Member States have also had contact bilaterally with these countries. 2. 1. 3. The COR feels that a further strengthening of the role of the COR would also be appropriate, as the institutions adapt to an enlarged EU. Similarly changes would need to be made to the other EU institutions, in order to reflect further changes in roles and relationships, with an enlarged member- ship and an increasingly integrated European Union. The key issue for the COR though, is that the EU should continue to place a heavy emphasis on the principle of subsidiarity and with this should come an increased role for the COR, in the decision making process as well as how this principle is applied. 2. 1. 4. On 25 March 1998 the Commission approved Accession Partnerships for 10 applicant countries from central and eastern Europe. The COR feels that the COR should have a role to play in these Accession Partnerships with a view to developing local and regional democracy in applicant countries and strengthening the principle of subsidiarity. 3. The impact of enlargement on the workings of the COR directly This section highlights the key internal reforms which the COR would have to address prior to further enlargement of the EU. 3. 1. Membership of the COR 3. 1. 1. Under the Maastricht Treaty, the COR was estab- lished with 189 members, copying the size and structure of the Ecosoc. This number was subsequently increased to the current level of 222 members, when the EU increased from 12 to 15 Member States. Further enlargement of the EU might require a further increase in size of the COR. The current size of each of the national delegations is Appendix One. 3. 2. The size of the institutions and enlargement 3. 2. 1. The Treaty of Amsterdam limits the size of the European Parliament to 700 members. The size of the Com- mission is still under debate. 3. 3. Enlargement and the size of the COR The COR considers there are a number of options open to the COR. 3. 3. 1. Firstly the status quo could prevail and the COR could remain with 222 members and the numbers of each national delegation would be reduced to accommodate the new member states. The size of each national delegation would then decrease with each subsequent phase of enlargement. The second option is to allow the COR to increase 3. 3. 2. with new national delegations being of a similar order in size to those sizes of delegations as they appear now. The size of the national delegations from candidate countries being set in the same order as the levels of other delegations (See Appendix Two). This would result in a total of 351 members. 3. 3. 3. The third option is to consider a radical overhaul of the system and alter it so that delegation size is more closely related to population, as is the case with the European Parliament. This would result in a total of 206 or 318 members (See Appendix Three). 3. 3. 4. The COR feels that an increase in total size of members would ensure new countries joining the EU would have an opportunity to secure adequate representation of both local and regional government members. that The COR would propose 3. 3. 5. approximate maximum size of the COR should be about 350. This would allow for reasonable size national delegations allowing for reasonable representation of both regional and local govern- ment representatives and for a spread of representation geographically from within Member States. In particular, care must be taken to ensuring such reasonable representation and spread in the smaller national delegations. 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/17 3. 3. 6. The COR has produced two scenarios to show possible increases in the size of COR based on the anticipated two ‘waves’ of enlargement. This is intended to provide a guide as to how enlargement would affect the overall size of the COR (See Appendix Four). 3. 4. Membership and composition of the COR 3. 4. 1. The COR feels that the methods of appointment to the COR should be re-assessed. Current practices on appointment to the COR vary considerably across the Member States. In view of the accession of new Member States, the COR feels this important issue would require an in-depth discussion in order to formulate a position for the next Inter-Governmental Conference. The candidate countries must be involved in this debate. 3. 4. 2. The countries which are applying for EU membership have a wide range of structures and whatever reforms are made to the COR, these should allow both local and regional authorities to be involved. The composition of the COR is by definition a 3. 4. 3. derivative of its role and tasks. As the COR is further defining its role as a political body in the European Union, and as in the Member States the process of regionalization, decentraliza- tion and increasing autonomy of the local and regional authorities is proceeding, the debate on the membership and composition of the COR must be kept open. The debate must take account of the internal organization in the future Member States, and follow closely the debate on institutional changes in the EU. 3. 4. 4. The COR opinion for the 1996 Intergovernmental Conference (Rapporteur: Pujol) (1) already demanded an explicit reference to the political mandate and political legitimacy of its members, as well as to the fact that they are appointed on the recommendation of the authority they represent. This demand has not been honoured by the IGC. The COR reiterated its call for members to be given a political mandate. 3. 4. 5. In the event of further treaty revisions or the creation of a European Union constitution and in the light of any possible moves towards greater harmonisation of the European Union, the COR will have to formulate and clarify its own role and position. It would like to closely involve the candidates for EU membership in that debate. 3. 4. 6. include the equal opportunities aspect. Any revision of the methods of appointment will 3. 4. 7. The rapporteurs propose that, once it becomes clearer which country or countries are next to join the EU that ‘observer’ status be extended to these countries. Observers would be granted the right to send a representation to COR meetings. This would allow them the opportunity to see the workings of the COR. (1) CdR 136/95 fin — OJ C 100 of 2. 4. 1996, p. 1. 3. 5. Operational and Organisational Issues 3. 5. 1. issues which would arise following any changes to the COR. There are of course a large number of operational There would be a need to look at internal structures, 3. 5. 2. size and number of Commissions, the size and composition of the Bureau, composition of the staff and other internal arrangements. These matters are currently under debate in the Commission ‘Rules of Procedure’. 3. 5. 3. As the process and timing for the next phase of enlargement becomes clearer the COR would recommend that its Secretariat take steps to ensure that budgetary consequences of enlargement are brought to the attention of the Bureau of the COR at the soonest possible occasion. A medium term planning must be drawn up, taking account of the possible consequences of the enlargement. 3. 5. 4. Like the other institutions, the COR will have to take a decision on the language question. Currently translation and interpretation is foreseen for eleven languages. This question must be investigated in the framework of interinstitutional cooperation, taking regional languages into consideration. Both at the level of members and of the adminis- 3. 5. 5. tration the possibility of language courses, exchange pro- grammes and joint activities, should be considered. These measures will ensure a smooth accession and allow better communication within and between institutions. 4. The COR, its role and identity with regard to the other EU institutions This section deals with inter-institutional aspects of the impact of enlargement on the COR. 4. 1. 1. The enlargement of the EU would lead to some significant issues being reconsidered with regard to the way in which the EU works. An enlarged EU would have to consider a range of issues, including possibly the weighting of votes in the Council, the role of the Commission and its structures and so on. This section focuses on some of the key questions regarding the role of the COR amongst the EU institutions. 4. 1. 2. The COR now feels that with the advent of another cycle of enlargement and the expected reforms of the Union institutional structures, the role and position of the COR should be strengthened and that it should play a more influential role in the policy and decision making processes in the EU. An increasing number of decisions are now taken at sub-national level on a range of policy subjects and local and regional government is growing in importance and influence in the EU. This must be reflected in the role of the COR. C 374/18 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 4. 1. 3. Looking ahead to the next IGC, the COR would like to see moves towards it being allocated a greater role in a number of areas. 5. Areas of Competency 5. 1. The advent of enlargement provides the opportunity for the policy areas which the COR is currently required to be consulted upon to be re-thought and re-appraised. The accession of new countries clearly justifies a reinforcement of the competencies of the COR in a number of areas of particular relevance to the new countries. 5. 2. The COR feels that as local and regional government is increasingly playing a role in Community Safety that this should be an area of competence, which should be included at the next IGC. Crime and other community safety are issues which local and regional authorities are becoming increasingly involved and trying to find solutions to community safety is often something one can achieve by working within local communities to find solutions which best fit the problems in that particular region or locality. The COR acknowledges, moreover, that local and regional authorities are becoming increasingly involved in a wide range of other issues, such as energy, information, technology and SMEs. 5. 3. The broad ‘catch-all’ terms in the Treaty allow the COR to be consulted in new policy areas which arise in the future and which are not always easy to define. The enlargement will bring in new, and as yet unforeseen issues and aspects of EU policy, so that this flexibility for the COR to be consulted on a wide range of policies should continue to exist. 6. The COR and the EU decision making process 6. 2. Increased cooperation between the COR and the EU institutions is advocated. In the Political Priorities of the COR (adopted 18 November 98) intensified contacts at the level of commissions (EP committees), rapporteurs, political groups and national delegations are identified as key instruments to improve cooperation between the institutions. In special cases interinstitutional ad hoc working groups could be considered. 7. The COR and the other EU institutions Although the enlargement is not the sole ground for radical reforms of the Union’s structures, it is certainly true that if nothing changes, the existing foundations will collapse under the weight of an enlarged Union. The first cracks are already visible. The forthcoming IGC may result in further changes to the way in which the European Union works and is structured, including, the possible creation of a European Union consti- tution. The separation of powers will undoubtedly be a major issue in the debate. A new construction for the European union will have to take into account the important role and competencies of Europe’s regions and municipalities. In such a decentralized Europe, the COR will have an important task and relations with other institutions will have to be clearly defined. 8. Conclusions 8. 1. Accession to the EU presupposes that the applicant countries subscribe to the subsidiarity principle. Under these circumstances the COR considers it important to strengthen local and regional democracy in the applicant countries so that the enlarged EU operates as closely as possible to the people. It therefore calls upon the EU, as part of the pre-accession strategy, to support any moves in this direction in these countries. The EC Treaty sets out the circumstances under which 6. 1. the COR has the right to deliver an opinion on draft EU legislation, between the time it is proposed by the Commission and when adopted by the Council of Ministers. 8. 2. Size It would do justice to the ongoing process of regionalization and decentralisation and to the changing relations between the nation states and local and regional authorities — both in EU and non-EU countries — to reinforce the role of the COR in the EU legislative process. In this respect the COR would like to reiterate the demand from the Opinion CdR 136/95 (Rapporteur: Pujol), that the COR be recognized as a full and proper EU institution. if the Commission or Council chose not to Furthermore, follow the recommendations of the COR, such should be motivated. The Committee of the Regions feel enlargement of the Union requires a further increase in the size of the COR. The COR feels an approximate maximum size of 350 members is appropriate, and it will consider various scenarios as to how to arrive at an adequate representation. 8. 3. Composition In view of the enlargement of the Union and the forthcoming Intergovernmental Conference, the Committee of the Regions feels the principle upon which appointments are made should be re-assessed. A debate on the composition and membership of the COR must involve representatives of the candidate countries. 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/19 8. 4. The COR reiterates its demands from the Pujol report, that a new treaty makes reference to the political mandate and political legitimacy of its members. 8. 5. Candidate countries for the first round of accession will have observer status, allowing them to send a representative to COR meetings. New methods of nomination will take account of the 8. 6. equal opportunities aspect. 8. 7. Operational and organisational issues A medium term strategy on budgetary and organization aspects must be developed as soon as possible. It will include: — size and composition of the COR organs (Bureau, com- missions, etc. ) — budgetary consequences — preparatory activities, such as language courses — translation and interpretation. Brussels, 15 September 1999. 8. 8. The COR and the decision making process The Committee of the Regions calls for further strengthening of its role in the process of the development of EU legislation. The areas of policy with which the COR should be involved should also be extended and those with which the COR currently deals should be made more explicit in Treaty agreements. The possibility to be consulted in other areas should remain. 8. 9. The Committee of the Regions reiterates the rec- ommendation from the Pujol report, that the COR should be recognized as an institution. Furthermore, the Commission and Council should be required to explain their reasons for not following the recommendations of the COR, if and when they choose not to do so. 8. 10. The position of the COR in the EU institutional framework The COR intends to step up cooperation with the other EU institutions and to do so particularly in the run-up to enlargement and the Intergovernmental Conference. One practical way to do this would be to develop joint committees with the European Parliament and the rapporteurs suggest the COR secretariat take steps to arrange for such meetings to begin taking place as soon as possible. Furthermore, the COR will continue to further define and emphasise its own role and position, in particular with regard to possible further European integration. 8. 11. The Committee of the Regions must continue and expand its assistance to the countries that are attempting to join the European Union. The COR should provide support, assistance and information, working alongside the other EU institutions. The local and regional authorities in the candidate countries must be fully involved in the enlargement process from the very beginning. For this purpose, joint committees should be set up where local and regional authority issues can be discussed. The President of the Committee of the Regions Manfred DAMMEYER C 374/20 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 APPENDIX I to the Opinion of the Committee of the Regions This appendix shows the current size of delegations Current size of national delegations at the COR Number of Members in National Delegation Country Austria Belgium Denmark Finland France Germany Greece Ireland Italy Luxembourg Netherlands Portugal Spain Sweden United Kingdom Total size of the COR at present is 222 members 12 12 9 9 24 24 12 9 24 6 12 12 21 12 24 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/21 APPENDIX II to the Opinion of the Committee of the Regions Candidate countries’ delegation sizes based on similar size delegations under current provisions. Country Poland Hungary Czech Republic Slovenia Estonia Cyprus Malta Latvia Lithuania Slovak Republic Bulgaria Romania Country Populations — July 1998 Estimates Population Likely COR Delegation Size 38 606 922 10 208 127 10 286 470 1 971 739 1 421 335 748 982 379 563 2 385 396 3 600 158 5 392 982 8 240 426 22 395 848 21 12 12 6 6 6 6 9 9 12 12 18 Source: Central Intelligence Agency (CIA) World Factbook 1998 These are the approximate size of the delegations based on total population of the applicant states and if these figures were used then the total membership of the COR would be 351. C 374/22 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 APPENDIX III to the Opinion of the Committee of the Regions Revised delegations based on the same formula used by the European Parliament. Germany UK France Italy Spain Netherlands Greece Belgium Portugal Sweden Austria Denmark Finland Ireland Luxembourg Total EU No of MEPs No of COR members Option 1 Option 2 Current Position 99 87 87 87 64 31 25 25 25 22 21 16 16 15 6 50 44 44 44 32 16 13 13 13 11 11 8 8 8 3 33 29 29 29 21 10 8 8 8 7 7 5 5 5 2 24 24 24 24 21 12 12 12 12 12 12 9 9 9 6 626 318 206 222 This table shows the size of the COR if national delegations are based on a multiple of twice and three times the population per MEP of existing EU Member States. Option 1: × 2 per head of the population per MEP Option 2: × 3 per head of the population per MEP 23. 12. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 374/23 APPENDIX IV to the Opinion of the Committee of the Regions This appendix illustrates how the size of the COR might increase if there were to be two further waves of enlargement of the EU. Obviously this is somewhat speculative at this present time given that the circumstances of candidate countries might change. By providing some options, this might help COR members consider issues relating to the size of the COR. The first wave of countries might include: Country Poland Hungary Czech Republic Slovenia Estonia Cyprus Malta This would give a total COR size of: 222 + 69 = 291 A further second wave of enlargement might include: Country Latvia Lithuania Slovak Republic Bulgaria Romania This would give a total COR size of: 222 + 129 ( 60 + 69) = 351 Number of COR members 21 12 12 6 6 6 6 Number of COR members 9 9 12 12 18 C 374/24 EN Official Journal of the European Communities 23. 12. 1999 APPENDIX V to the Opinion of the Committee of the Regions Internal organization of candidate countries for the first round of accession Country Number of regional authorities or intermediate level Number of local authorities Election systems The Czech Republic Cyprus 8 regions (kraje). 6 242 municipalities 487 with the statute of town). (of which No regional level. 6 districts 32 municipalities. under the authority of the central government. The mayor is elected directly. The Municipal Councils are also directly elected and their number depends on the size of the local electorate, a minimum of eight and a maximum of twenty-six. Estonia No level, regional 15 counties (maakond). but 254 local authorities (of which The municipal council is elected directly. The mayor is 45 urban municipalities (linn) and elected from among council members. 209 rural municipalities (vald). Hungary regional No 19 counties. level, but 3 156 municipalities (of which The local is represented by the municipal council 2 900 districts or communes). Dif- which is elected by direct universal suffrage. In the smallest ferent types of communes: 1 143 constituencies the mayor is elected directly by ordinary ordinary communes, 277 ‘major citizens, whilst in the largest constituencies the mayor is communes’, and 155 towns and elected by the Council. 8 ‘major towns’. level Poland 16 voivodships represented 2 468 communes, including towns The local level is represented by the municipal councils ‘Gmina’ elected by direct universal suffrage on the basis of by the ‘sejmik wojewodzki’ proportional representation. The number of councillors (assembly of voivodships). varies between 15 and 100, depending on the size of the 373 counties (‘powiats’). municipalities. The municipal council elects a mayor ‘Wojt’ for villages, a ‘Burmistrz’ for small towns. and villages. Slovenia No regional level. 60 local administrative units whose The municipalities are governed by a mayor (‘zupun’), who is directly elected, and a municipal council (‘obciinski svet’ or leaders are interior minister. ‘mestni svet’). palities. the 147 munici- appointed by