title: 1999/695/EY: Komission päätös, tehty 15 päivänä syyskuuta 1999, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia IV/36.748 - REIMS II) (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2596) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text: 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/17 II (Säädökset, joita ei tarvitse julkaista) KOMISSIO KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 15 päivänä syyskuuta 1999, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia IV/36. 748 — REIMS II) (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 2596) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (1999/695/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta, ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999 (2), ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan, ottaa huomioon asetuksen N:o 17 2 ja 4 artiklan mukaisesti 31 päivänä lokakuuta 1997 jätetyn puuttumattomuustodistushake- muksen ja ilmoituksen poikkeusluvan saamiseksi sekä 12 päivänä tammikuuta 1998, 2 päivänä helmikuuta 1998 ja 28 päivänä syyskuuta 1998 jätetyt täydentävät ilmoitukset, on julkaissut yhteenvedon hakemuksesta ja ilmoituksesta asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti (3), on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa, 2) sekä katsoo seuraavaa: A ASIASELOSTUS I JOHDANTO 1) Komissiolle ilmoitettiin 31 päivänä lokakuuta 1997 asetuksen N:o 17 mukaisesti postitoiminnan harjoitta- jien välisestä päätemaksuja koskevasta sopimuksesta, (1) EYVL 13, 21. 2. 1962, s. 204/62 (2) EYVL L 148, 15. 6. 1999, s. 5. (3) EYVL C 371, 1. 12. 1998, s. 7. jäljempänä ’REIMS II tarkoituksena pyytää -sopimus’, puuttumattomuustodistusta tai poikkeusta EY:n perusta- missopimuksen 81 artiklan 3 kohdan nojalla. Useiden muiden postitoiminnan harjoittajien liityttyä sopimuk- seen ilmoituksen sisältämiä tietoja täydennettiin ja muutettiin 12 päivänä tammikuuta 1998 ja 2 päivänä helmikuuta 1998 päivätyillä kirjeillä. Lisäksi komissiolle ilmoitettiin ensimmäisestä lisäsopimuksesta 28 päivänä syyskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Osapuolet tarken- sivat 30 päivänä heinäkuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että niiden hakemus perustui myös ETA-sopimuksen asiaa koskeviin määräyksiin (53 artikla). II OSAPUOLET REIMS II -sopimuksen ilmoituspäivänä sen oli allekirjoit- tanut 13 julkista postitoiminnan harjoittajaa. Sen jälkeen kolme muuta julkista postitoiminnan harjoittajaa on liit- tynyt sopimukseen. Nykyiset osapuolet ovat Alanko- maita lukuun ottamatta kaikkien yhteisön jäsenval- tioiden postilaitokset sekä Norjan ja Islannin postilai- tokset: Post und Telekom Austria AG (Itävalta), La Poste/ De Post (Belgia), Post Danmark, Suomen Posti Oy/Posten Finland Ab, La Poste (Ranska), Deutsche Post (Saksa), Hellenic Post ELTA (Kreikka), Íslandspóstur hf (Islanti), An Post (Irlanti), Poste Italiane S. p. A. (Italia), Entreprise des Postes & Télécommunications (Luxemburg), Posten Norge BA (Norja), CTT Correios de Portugal, Correos y Telegrafos (Espanja), Posten AB (Ruotsi) ja The Post Office (Yhdistynyt kuningaskunta). Osapuolet ovat maidensa vakiintuneita postitoiminnan harjoittajia. L 275/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 3) Tähän mennessä ainoastaan kaksi yhteisön jäsenvaltiota (Suomi ja Ruotsi) ovat vapauttaneet postialansa täydelli- sesti. Muiden valtioiden julkisille postitoiminnan harjoit- tajille on kansallisessa lainsäädännössä varattu alue, jolla niillä on yksinoikeus tarjota postipalveluja. Yhteisön ja sisämarkkinoiden postipalvelujen palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä sään- nöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY (4), jäljempänä ’postidirektiivi’, 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään: kehittämistä ”1. Siinä määrin kuin yleispalvelun ylläpitämiseksi on tarpeen, yleispalvelun tarjoajalle tai tarjoajille saadaan kussakin jäsenvaltiossa palveluista, lähetysten toimitus- nopeudesta riippumatta, varata sellaisten kotimaan kirje- lähetysten keräily, joiden hinta on vähemmän kuin viisi kertaa alimpaan paino- luokkaan kuuluvan, mahdollisesti käytössä olevan nopeimman vakioluokan kirjelähetyksen normaali hinta ja paino vähemmän kuin 350 grammaa. Sokeille ja heik- konäköisille tarkoitetuissa maksuttomissa postipalve- luissa voidaan poiketa paino- ja hintarajoista. lajittelu, kuljetus ja jakelu, Siinä määrin kuin yleispalvelun ylläpitämiseksi on 2. tarpeen, ulkomaanposti ja suoramainontaposti voivat edelleen 1 kohdassa mainittujen hinta- ja painorajojen puitteissa kuulua varattuihin palveluihin. ” Ainakin osa postipalveluista (erityisesti pikakirjepalvelut) on kuitenkin kaikissa maissa avoinna kilpailulle. Kukin tärkein postitoiminnan osapuolista on ehdottomasti harjoittaja kotivaltiossaan. Joidenkin osapuolten liike- vaihto on erittäin suuri. Esimerkiksi vuonna 1997 näistä suurimman toiminnanharjoittajan, Deutsche Post AG:n, liikevaihto oli 27,136 miljardia Saksan markkaa (13,874 miljardia euroa). III MERKITYKSELLISET MARKKINAT 4) Ilmoitettu sopimus koskee kyseisten maiden välistä ta- vanomaista ulkomaanpostia (vastakohtana pikalähetyk- sille), toisin sanoen postia, joka lähetetään jostain sopi- musmaasta toiseen. Sopimus kattaa kaikki UPUn yleisso- pimuksen (katso johdanto-osan 7 kappale) 8 artiklassa määritellyt kirjelähetykset lukuun ottamatta niin kutsut- tuja ”M-säkkejä” (5). Tämä määritelmä kattaa lähetykset, jotka yleensä painavat korkeintaan 2 kilogrammaa (6). Komission vastikään teettämän tutkimuksen mukaan (7) ulkomaanpostin yhteisön markkinat käsittävät 5,5 miljardia kirjelähetystä (1996), joiden arvioitu arvo on (4) EYVL L 15, 21. 1. 1998, s. 14. (5) Yhdelle vastaanottajalle lähetetty postisäkki. (6) Määritelmään sisältyvät myös painotuotteet ja kirjoja ja kirjasia sisäl- ja näkö- jotka painavat enintään 7 kilo- jotka painavat enintään 5 kilogrammaa, tävät lähetykset, vammaisten kirjallisuuslähetykset, grammaa. (7) PriceWaterhouseCoopers, Liberalisation of incoming and outgoing intra-Community cross-border mail, joulukuu 1998. 1—1,2 miljardia ecua (65 prosenttia koko ulkomaan- postin markkinoista). Ulkomaanpostin tärkeys vaihtelee maasta riippuen. Pienissä jäsenvaltioissa ulkomaanpostin osuus kokonaispostimarkkinoista on suurempi kuin suurissa jäsenvaltioissa. Ulkomaanpostin osuuden on alle 10 arvioitu olevan keskimäärin merkittävästi prosenttia yhteisön kokonaispostimarkkinoista (8). Merkitykselliset markkinat voidaan jakaa edelleen ulko- maanpostin markkinoihin, joilla postilaitokset ja yksi- tyiset yritykset keräävät postin asiakkailta alkuperä- maassa jaettavaksi muissa maissa, ja tulevan ulkomaan- postin alamarkkinoihin, tarjoavat ulkomaanpostin jakelupalveluja postilaitoksille ja yksityi- sille postiyrityksille. joilla postilaitokset Historiallisista syistä (mukaan lukien kansalliset mono- polit) ulkomaanposti on perinteisesti ollut julkisten postitoiminnan harjoittajien aluetta. Yksityiset yritykset ovat kuitenkin tulleet ulkomaanpostin markkinoille uudelleenpostituksen muodossa. Uudelleenpostituksella tarkoitetaan sellaisten yritysten toimintoja, jotka keräävät postin maassa A ja kuljettavat sen maahan B, jossa se yhdistetään postilähetyksiin. Yleensä ”ABC- erotetaan kolme uudelleenpostitusluokkaa (9): uudelleenpostitus” (jossa lähetyksen vastaanottaja asuu maassa C ”ABB-uudelleenpostitus” (jossa lähetyksen vastaanottaja asuu maassa B) ja ”ABA-uudelleenpostitus” (jossa lähetyksen vastaanottaja asuu maassa A). Ainakin jotkut julkiset postitoiminnan harjoittajat tarjoavat myös uudelleenpostituspalveluja. tavanomaisiin IV TAUSTAA 1. Päätemaksut jäljempänä ’UPU’, Lähes kaikki maailman valtiot ovat vuonna 1874 perus- tetun Maailman postiliiton, jäseniä. UPU järjestää joka viides vuosi kokouksen, jossa tarkiste- taan postilaitosten välisiä toiminnallisia suhteita sääte- levää Maailman postiliiton yleissopimusta, jäljempänä ’UPUn yleissopimus’. UPUn jäsenet sopivat kyseisessä yleissopimuksessa tarjoavansa tulevan ulkomaanpostin jakelupalvelut kotimaassaan. Ennen vuotta 1969 postilaitokset eivät maksaneet toisil- leen välittömiä korvauksia kansainvälisen postin jake- lusta, koska oletettiin, että jokaiseen postilähetykseen lähetettäisiin vastavuoroisesti vastaus, minkä seurauk- sena postiliikenne olisi täysin tasapainossa. Tämä tasa- paino-oletus kumoutui kuitenkin postiliikenteen muut- tuessa epätasapainoiseksi. UPU reagoi tähän kehitykseen ottamalla käyttöön vuonna 1969 järjestelmän, jonka mukaisesti kansainvä- lisen postin käsittelystä ja jakelusta vastaanottajamaassa aiheutuvista kustannuksista maksetaan korvausta. Näistä palveluista suoritettavia maksuja nimitetään yleisesti päätemaksuiksi. Käytetty menettely perustui kilohintaan, jota kaikki postitoiminnan harjoittajat noudattivat. Tämä järjestelmä ei ollut tyydyttävä, koska se ei vastannut 5) 6) 7) 8) 9) (8) Edellä (alaviite 7) mainitun PriceWaterhouseCoopersin tutkimuksen mukaan osuus on 6,3 prosenttia. Tutkimuksessa ei kuitenkaan otettu huomioon kaikkien yhteisön jäsenvaltioiden tilannetta. (9) Ks. ensimmäisen oikeusasteen tuomio 16. 9. 1998 asiassa T-110/95 IECC v. komissio, Kok. 1998, s. II-3605, 2 kohta. 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/19 10) 11) riittävällä tavalla yksittäisten postitoiminnan harjoittajien kustannusrakenteita. Lisäksi menettely oli jo alun perin puutteellinen, sillä siinä ei huomioitu todellisia jakelu- kustannuksia: yhden kilon painoisen postilähetyksen toimittaminen tulee yleensä halvemmaksi kuin viiden- joista kukin painaa 20 grammaa. kymmenen kirjeen, ja jäljempänä ryhtyivät Useiden Euroopan valtioiden postilaitokset järjestelmän puutteiden vuoksi kehittelemään erilaista järjestelmämallia Euroopan posti- telehallintojen konferenssissa, jäljempänä ’CEPT’, joka toimii UPUn alai- suudessa. Neuvottelut johtivat vuonna 1987 menette- jonka mukaan ’CEPT-järjestelmä’, lyyn, maksettava korvaus koostuu kahdesta osasta, yksikkö- hinnasta (0,147 SDR (10)) ja kilohinnasta (1,491 SDR). Vakiokirjeen (11) päätemaksu on tämän mukaan 0,205 euroa. Aiempaan UPU-järjestelmän mukaiseen korvaus- tasoon verrattuna CEPT-järjestelmä johti korvausten merkittävään kasvuun useimpien postilähetysten osalta. Myöskään vielä vastannut vastaanottajamaassa aiheutuneita todellisia jakelukustannuksia. CEPT-järjestelmä kuitenkaan ei jäljempänä International Express Carriers Conferencen, ’IECC’, kantelun jälkeen komissio julkisti vuonna 1993 väitetiedoksiannon, jossa se ilmoitti, että CEPT-järjes- telmä oli vastoin 81 artiklan 1 kohtaa, koska siinä vahvistettiin tulevan ulkomaanpostin jakelulle yhdenmu- kainen hinta. Lisäksi komissio katsoi, että 81 artiklan 3 kohtaa ei voida soveltaa, koska sovitut päätemaksut eivät perustuneet kustannuksiin. Komissio esitti tässä yhtey- dessä näkemyksensä, jonka mukaan päätemaksujen laskentamenetelmän olisi perustuttava kokonaisuudes- siinä olisi ainakin otettava saan kustannuksiin tai tarkemmin huomioon kustannukset, esimerkiksi laske- malla päätemaksut prosenttiosuudeksi vastaanottaja- maan kotimaan postitariffeista. Asiassa sittemmin tapah- (jota kuvaillaan jäljempänä) tuneen kehityksen vuoksi komissio päätti kuitenkin olla tekemättä asiassa kieltävää päätöstä. Ensimmäisen asteen tuomioistuin vahvisti tämän komission lähestymistavan asiassa T-110/95 16 päivänä syyskuuta 1998 antamassaan tuomiossa (IECC v. komissio) (12). 2. Ensimmäinen REIMS-sopimus (REIMS I) 12) Neljätoista julkista postitoiminnan harjoittajaa teki 2 päivänä kesäkuuta 1995 Remuneration of Mandatory (10) Special Drawing Right eli erityisnosto-oikeus. 1 SDR vastasi vuonna 1997 0,824:ää ecua. (11) Paino (Reims Il -sopimuksessa käytettyjen lukujen perusteella) on 14,63 g. jäljem- Deliveries of Cross-Border Mails -sopimuksen, pänä ’REIMS I -sopimus’, jonka tarkistetun toisinnon kuusitoista julkista postitoiminnan harjoittajaa allekir- joitti uudelleen 13 päivänä joulukuuta 1995. Osapuolina olivat kaikkien jäsenvaltioiden postilaitokset paitsi Espanjan postilaitos sekä lisäksi Norjan ja Islannin posti- laitokset. Hakemus puuttumattomuustodistuksesta/poik- keuksesta toimitettiin komissiolle joulukuussa 1995 (13). 13) -sopimuksessa päätemaksut sidottiin ensim- Reims I mäistä kertaa kotimaantariffeihin Euroopan laajui- sesti (14). Päätemaksuja oli tarkoitus korottaa vuosi vuodelta 80 prosenttiin kotimaantariffeista ja niiden lähtökohtana oli CEPT-järjestelmän mukainen korvaus. Korotus olisi vuosina 1997 ja 1998 ollut 15 prosenttia ja vuosina 1999 ja 2000 20 prosenttia (15). Vuonna 2001 tehtävä viimeinen korotus olisi nostanut pääte- maksut lopulliselle tasolleen (eli 80 prosenttiin koti- maantariffeista). Nämä korotukset oli sidottu tiukasti tarkoin määriteltyihin palvelun laadullisiin parannuksiin. Postitoiminnan harjoittaja, saavuttanut näitä tavoitteita, ei saanut korottaa päätemaksujaan. joka ei 14) REIMS I -sopimuksen voimassaolon edellytyksenä oli Espanjan postilaitoksen liittyminen siihen 31 päivään toukokuuta 1997 mennessä. Koska tämä ehto ei täyt- tynyt, REIMS I -sopimus purkautui 30 päivänä syyskuuta 1997. V REIMS II -SOPIMUS 1. Jäsenyys 15) Sopimukseen saavat liittyä yhteisiä ja yleisiä postipalve- luja tarjoavat julkiset ja yksityiset toimijat edellyttäen, että niillä on velvollisuus tarjota tai ne ovat sitoutuneet tarjoamaan näitä palveluja muille osapuolille. 2. Sopimuksen sisältö a) Päämäärät 16) Osapuolten mukaan REIMS II -sopimuksen tärkeimmät tavoitteet ovat 1) tarjota osapuolille paremmin todellisia kustannuksia vastaava kohtuullinen korvaus kansainvä- lisen postin jakelusta ja 2) parantaa kansainvälisten postipalvelujen laatua. (13) Asia IV/35. 849. Ilmoitus sopimuksesta julkaistiin EYVL:n numerossa C 42, 14. 2. 1996, s. 7. (14) Pohjoismaiden postiliiton viisi jäsenmaata (Tanska, Suomi, Islanti, Norja ja Ruotsi) ovat soveltaneet vuodesta 1989 alkaen järjestelmää, jonka mukaan niiden postitoiminnan harjoittajat maksavat toisilleen joka on tietty näiden maiden välillä lähetetystä postista korvausta, prosenttiosuus (ensin 60, sitten 70) kotimaan postimaksusta jakel- umaassa. Maksun taso on sidottu tarjotun palvelun laatuun sekä tulevan että lähtevän postin osalta. Jos laatuvaatimuksia ei täytetä, maksua alennetaan. (15) Kreikan osalta korotukset olisivat olleet 7 prosenttia, 11 prosenttia, (12) Tuomiosta on valitettu yhteisöjen tuomioistuimeen (C-449/98 P). 15 prosenttia ja 20 prosenttia. L 275/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 17) 18) 19) 20) b) Päätemaksut aa) Periaate REIMS II -sopimuksessa päätemaksut sidotaan vastaanot- tajamaan kotimaan postitariffiin ja postin jakavan posti- toiminnan harjoittajan tarjoaman palvelun laatuun. Sopi- muksen mukaan päätemaksuja on siirtymäkauden aikana korotettava, kunnes ne vuonna 2001 vastaavat (jollei enintään 80:tä prosenttia kotimaantariffeista vaadittua laatutavoitetta saavuteta, maksetaan sakkoa). Osapuolet eivät pysty tällä hetkellä osoittamaan, että 80 prosenttia kotimaanmaksuista vastaa tulevan kansainvä- lisen postin jakelusta aiheutuvia kustannuksia. Ne väit- tävät tämän johtuvan yksittäisille osapuolille aiheutuvien kustannusten välisistä eroista ja sellaisen kustannuslas- kentamenetelmän puutteesta, jonka avulla ne voisivat laskea tarkasti tietyn palvelun kustannukset. Osapuolet toteavat kuitenkin, että valittu prosenttiluku on riittävän luotettava harjoittajille aiheutuvia kustannuksia. Osapuolten todellisuudessa päätelmän tueksi toimitettiin tähän liittyviä tietoja useista postitoiminnan harjoittajista. postitoiminnan edustamaan bb) Viitteenä käytettävät kotimaantariffit Kotimaantariffeissa tehdään yleensä ero eri painoluok- (esimerkiksi kirjeissä 20, 50 ja 100 kien välillä grammaa). Sopimuksen mukaan nämä erilaiset tariffit muunnetaan päätemaksujen laskemista varten postin lineaarisiksi vakiorakenteen perusteella niin kutsutuiksi erotellaan tariffeiksi. Tämän mukaan sopimuksessa kolme luokkaa: Kirjeet korkeintaan kokoluokkaa C5 ja enintään 100 grammaa. Muu litteä posti korkeintaan kokoluokkaa C4 ja enintään 500 grammaa. Paketit kaikenmuotoiset painollaan ja kooltaan UPUn määräysten mukaisia. Tämän menettelyn kuvaamiseen riittää yksi esimerkki. Sopimuksessa käytetyn vakiorakenteen mukaan yhdessä tarkemmin 999,9 kilogrammassa) kirje- tonnissa (tai postia on 68 336 kirjettä, joista 83,01 prosenttia on korkeintaan 20 grammaa painavia, 15,71 prosenttia 20—50 grammaa painavia ja 1,28 prosenttia 50—100 grammaa painavia. Kirjeen keskipaino on siis 14,63 grammaa. Samanlaiset ja laskelmat on annettu myös muulle litteälle postille ja paketeille. Lineaariset tariffit lasketaan tämän vakiorakenteen perusteella. luvut 21) Kotimaantariffien muutokset otetaan huomioon pääte- maksujen laskennassa ainoastaan siinä tapauksessa, että niistä on ilmoitettu ennen kyseistä vuotta edeltävän vuoden syyskuun 1 päivää. cc) Päätemaksujen tasot 22) Sopimuksessa erotellaan päätemaksuille seuraavat neljä tasoa: — Taso 1. Ensimmäisen luokan posti, joka toimitetaan sekalaista postia (kirjeitä, muuta litteää postia ja postia paketteja) säkeissä. Tällaista sisältävissä koskevat päätemaksut tulevat olemaan 80 prosenttia kotimaantariffeista ilman arvonlisäveroa (16). — Taso 2. Vastaanottava postilaitos voi myöntää alen- nuksia tason 1 korvaukseen työn jakamisen/postin käsittelyn perusteella (esimerkiksi postin esilajittelu formaatin tai määränpään perusteella). Samat alen- nukset on myönnettävä kaikille lähettäville postilai- toksille, jos samat edellytykset täyttyvät. Osapuolten on ilmoitettava IPC:lle (17) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 tällaisten alennusten määristä ja edellytyksistä. — Taso 3. Kaikkien osapuolten on myönnettävä toisil- leen jakelumaassa yleisesti käytössä olevat kotimaan- tariffit (esimerkiksi suoramainonnalle, painotuotteille ja tukkualen- nukset). Näillä maksuilla (jotka ovat yleensä muita maksuja alempia) on erityistä merkitystä ottaen huomioon kansainvälisen yrityspostin suuri määrä. aikakausjulkaisuille myönnettävät — Toisen luokan posti. Toisen luokan postiin sovelletaan päätemaksuja, jotka ovat 10 prosenttia alhaisempia kuin tason 1 postiin sovellettavat maksut (18). 23) Päätemaksut, joihin osapuoli on oikeutettu, eivät saa missään tapauksessa (ja sakkojen vähentämisen jälkeen) olla alempia kuin CEPT-järjestelmän mukaiset pääte- maksut, paitsi maissa joissa 80 prosenttia vastaanottavan postilaitoksen kotimaanmaksuista on alhaisempi kuin CEPT-maksu. Näissä maissa päätemaksut eivät koskaan saa olla alempia kuin 80 prosenttia kotimaanmaksusta. dd) Siirtymäkausi 24) Päätemaksuja oli korotettava siirtymäkauden aikana seuraavasti (jollei vaadittua laatutavoitetta saavuteta, maksetaan sakkoa): 1997: CEPT-taso + 15 prosenttia (19) 1998: 55 prosenttia kotimaanmaksuista 1999: 65 prosenttia kotimaanmaksuista (16) Maissa, joissa postipalvelut on täysin vapautettu, joissa sovelletaan koko maan kattavaa yhtenäistä tariffia ja joissa peritään arvonlisä- veroa kotimaan postipalveluista, päätemaksujen laskemiseen käytet- tävää kotimaanmaksua on korotettava prosenttimäärällä, joka on puolet arvonlisäveron määrästä, mutta kuitenkin enintään 12,5 prosenttia. (17) International Post Corporation, Brysselissä sijaitseva kansainvälinen joka (muun muassa) avustaa osapuolia REIMS II -sopimuksen elin, täytäntöönpanossa. (18) Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitoksen jakamaa toisen luokan postia koskevat päätemaksut ovat kotimaan ensimmäisen luokan postista perittyjen alhaisten maksujen vuoksi vuoden 2000 loppuun asti poikkeuksellisesti ainoastaan 5 prosenttia ensimmäisen luokan maksuja alhaisempia. Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitoksen on kuitenkin esitettävä ennen 31 päivää lokakuuta 2000 uusi tarjous 1 päivästä tammikuuta 2001 alkaen maksettaviksi pääte- maksuiksi. Myös Islannin, Luxemburgin, Kreikan (vuoden 2003 loppuun asti) ja Espanjan (vuoden 2005 loppuun asti) postilaitok- sille on myönnetty poikkeuslupa käsitellä kaikkea tulevaa postia ensimmäisen luokan postina ensimmäisen luokan postin päätemaksuja. ja periä vastaavasti (19) Tämä korotus olisi toteutettu ainoastaan, jos postilaitos olisi saavut- ei olisi määrätty myöskään laatutavoitteensa. Toisaalta tanut sakkoja. 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/21 2000: 70 prosenttia kotimaanmaksuista 29) 2001: 80 prosenttia kotimaanmaksuista Siirtymäkauden tarkoituksena on antaa postilaitoksille ja niiden asiakkaille mahdollisuus sopeutua uuteen järjes- telmään ja välttää lähtevään kansainväliseen postiin liit- tyvien äkillisten ja suurten maksunkorotusten aiheut- tamat markkinahäiriöt. Vuoden 1999 loppuun voimassa olevat päätemaksut lasketaan viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1997 sovellet- tujen kotimaanmaksujen perusteella. Sen jälkeen tehtyjä korotuksia (joita voidaan vielä tehdä) ei näin ollen oteta huomioon (20). 30) 31) ee) Palvelun laatu Kreikan (24) Osapuolet on jaettu kolmeen ryhmään palvelun laatu- vaatimusten asettamista varten. Osapuolten mukaan tämä jako perustuu maantieteellisiin ja demografisiin postilaitokset tekijöihin. Espanjan ja kuuluvat C-ryhmään. Saksa, B-ryhmään ja Yhdistynyt kuningaskunta. Ranska, Muut osapuolet kuuluvat A-ryhmään. Vuodeksi 1998 asetetut laatuvaatimukset ovat A-ryhmän osalta 90 prosenttia/J + 1, B-ryhmän osalta 85 prosenttia/J + 1 ja C-ryhmän osalta 80 prosenttia/J + 1. Vastaavat vuosien 1999 ja 2000 tavoitteet ovat 95 prosenttia, 90 prosenttia ja 85 prosenttia. Italia, Portugali kuuluvat Laatuvaatimuksia ja ryhmäjakoa tarkastellaan ja niistä neuvotellaan uudelleen ennen 31 päivää joulukuuta 2000. saavuteta, sovelletaan Kun sovittuja vaatimuksia ei sakkojärjestelmää (25). Päätemaksuja, jotka muuten olisi maksettava, alennetaan 1,5 prosenttia (jos todellinen tulos vastaa 90—100 prosenttia tavoitteesta) tai 3,5 prosenttia (jos todellinen tulos vastaa 80—90 prosenttia tavoitteesta) kutakin tavoitteesta jäätyä prosenttiyksikköä kohti (26). Pahimmassa tapauksessa (eli jos asianomaisen postilaitoksen saavuttama todellinen tulos on enintään 80 prosenttia tavoitteesta) nämä sakot alentavat 50 prosentilla päätemaksuja, joihin julkinen postitoiminnan harjoittaja on oikeutettu. 25) 26) 27) REIMS II -sopimuksessa otetaan tasoon 1 (ja tasoon 2) kuuluvan postin osalta käyttöön palvelun laatuvaati- muksia koskeva järjestelmä palvelun laadun parantami- seksi. Vaatimuksena on jakaa perille tietty prosentti (määrätyltä julkiselta postitoiminnan harjoittajalta) tule- vasta ulkomaanpostista yhden työpäivän kuluessa postin saapumisesta vaihtopistee- seen (21), jos se saapuu sinne ennen LAT-, CET- tai CTT- aikaa (22). 80 esimerkiksi prosenttia/J + 1 tarkoittaa, että 80 prosenttia tiettyyn valtioon saapuvasta postista on toimitettava määrän- päähän yhden päivän kuluessa. IPC määrittelee osapuolia kuultuaan säännöt, joiden mukaisesti LAT-, CET- ja CTT- aika vahvistetaan (23). vastaanottajamaan laatuvaatimus Niinpä (”J”) 28) Yksittäisten osapuolten suorituskykyä (tulevan ulko- maanpostin jakelussa) mitataan IPC:n asettamilla testaus- menettelyillä. Nämä mittaukset on jo aloitettu. Varhai- simmat saatavilla olevat tiedot ovat vuodelta 1997. (20) Luxemburgin postilaitosta varten vahvistettiin poikkeus, jos se olisi päättänyt soveltaa uusia tariffeja ennen 1 päivää lokakuuta 1998. Tätä poikkeusta ei ole kuitenkaan sovellettu, joten siitä on tullut merkityksetön. (21) Säännöllistä lauantaijakelua harjoittavien julkisten postitoiminnan- harjoittajien osalta myös lauantait katsotaan työpäiviksi. työpäivänä. Critical (22) LAT (Latest Arrival Time) mahdollistaa lentopostilähetysten jakelun tarkoittaa lentopostiyksi- jossa on sensoriportit. Critical Tag Time (CTT) tarkoittaa jolloin transponderien on viimeistään kuljettava sensoriport- seuraavana viimeistä sallittua toimitusaikaa vaihtopisteessä tai kössä, aikaa, tien läpi. Entry Time (CET) (23) Näiden sääntöjen mukaan yksikään osapuolista ei voi soveltaa aikai- sempaa CTT-aikaa kuin klo 16. 00:ta maanantaista lauantaihin pääkaupungin tai muun suuren kaupungin päävaihtopisteessä. Varhaisempia CTT-aikoja muissa vaihtopisteissä voidaan perustella toiminnallisista syistä. CTT-aika lentopostiyksikössä voi olla aikai- sempi kuin klo 16. 00, mutta ei aikaisempi kuin klo 15. 00. ff) Kreikan, Italian, Espanjan ja Portugalin postilaitoksia koskevat erityiset siirtymämääräykset 32) Muutamille osapuolille on varattu erityisjärjestelyjä, joiden tavoitteena on helpottaa uuteen päätemaksujärjes- telmään siirtymistä. Kyseisiä määräyksiä sovelletaan joka lähetetään Kreikkaan ja Kreikasta, Espan- postiin, jaan ja Espanjasta sekä Italiaan ja Italiasta. Kyseiset posti- laitokset voivat kuitenkin lakkauttaa nämä siirtymäjärjes- telyt ja liittyä normaaliin päätemaksujärjestelmään. Myös Portugalista lähetettyjä postikortteja varten on vahvis- tettu erityismääräys. (24) Tästä luokittelusta huolimatta Espanjaan ja Kreikkaan sovelletaan johdanto-osan 32 kappale ja sitä seuraavat erityismääräyksiä (ks. kohdat). (25) Sakot lasketaan toistaiseksi kunkin julkisen postilaitoksen kokonai- suudessaan saavuttaman palvelunlaadun perusteella (eli suhteessa kaikkeen muilta osapuolilta vastaanotettuun postiin). Siirtymä- kauden jälkeen nämä sakot perustuvat vastaanottavan postilaitoksen kunkin yksittäisen lähettävän postilaitoksen osalta saavuttamaan palvelunlaatuun. (26) Oletetaan, että laatutavoitteen mukaan 90 prosenttia tulevasta ulko- maanpostista on jaettava seuraavana päivänä ja että todellisuudessa siitä jaetaan mainittuna aikana vain 87 prosenttia. Tämä tarkoittaa, että tavoitteena saavutetaan 97 prosenttia (87 on 97 prosenttia 90:stä). Tavoitteesta jäädään siis kolme prosenttia. Koska tämä luku sijoittuu 90 ja 100 prosentin välille, kustakin prosenttiyksiköstä peritään sakkoa 1,5 prosenttia. Sakon määrä on siis 3 x 1,5 % = 4,5 % maksettavista päätemaksuista. Tämä merkitsee, että asian- omainen postilaitos ainoastaan 95,5 prosenttia (100 % — 4,5 %) päätemaksuista, joihin se muutoin olisi oikeutettu. Vuonna 1998 (jolloin tason 1 päätemaksut olivat 55 prosenttia kotimaanmaksuista) kyseiselle postilaitokselle maksettaisiin näin ollen päätemaksuja, jotka vastaavat 52,5:tä prosenttia kotimaanmak- suista (95,5 prosenttia 55 prosentista). veloittaa voi L 275/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 1 ) K r e i k k a vuonna 2003 saavutettavan tason ja REIMS II -sopi- muksen mukaisen päätemaksujen lopullisen tason (eli 80 prosenttia Päätemaksujen normaalitaso saavutetaan näin ollen vuonna 2006. kotimaantariffista) välille. 1. 1 Lähtevä posti 2. 2 Tuleva posti 33) 34) 35) Ensimmäisen luokan postin päätemaksujen tavoite oli vuonna 1998 40 prosenttia kotimaantariffista. Pääte- maksujen tasoa aiottiin korottaa 45 prosenttiin vuonna 1999, 50 prosenttiin vuonna 2000, 60 prosenttiin vuonna 2001, 70 prosenttiin vuonna 2002 ja lopulta 80 prosenttiin vuonna 2003. Jos Kreikan postilaitos joutuisi näiden määräysten perusteella maksamaan korkeampia päätemaksuja kuin siirtymäjärjestelyjen piiriin kuulumat- tomat osapuolet, sen on maksettava ainoastaan ne pääte- jotka mainittujen osapuolten on maksettava. maksut, 36) 37) 1. 2 Tuleva posti Tulevalle postille on asetettu asteittain kasvavat laatuta- voitteet, ja jos ne saavutetaan, muiden osapuolten on maksettava Kreikan postilaitokselle korkeampia pääte- maksuja. Vuoden 1998 laatutavoite oli 50 prosenttia, ja jos siihen olisi päästy, päätemaksut olisivat nousseet 7 prosenttia. Laatutavoitteet (ja vastaavasti päätemaksujen korotukset) ovat vuoden 1999 osalta 60 prosenttia (10 prosenttia), vuoden 2000 osalta 70 prosenttia (15 prosenttia), vuoden 2001 osalta 80 prosenttia (15 prosenttia) ja vuoden 2002 osalta 85 prosenttia (20 prosenttia). Päätemaksut nousevat vuonna 2003 80 prosenttiin, jos Kreikan postilaitos onnistuu ylläpitä- mään edellisen vuoden laatutasonsa (85 prosenttia). 2 ) E s p a n j a 2. 1 Lähtevä posti CEPT-järjestelmän mukainen maksu Ensimmäisen luokan postin ja postikorttien päätemak- suja korotetaan tietty määrä vuosittain, ja lähtökohtana on vuonna Jos vastaanottavat postilaitokset saavuttavat 1998 (27). niille asetetut joita ne ovat tavoitteet, päätemaksuja, oikeutettuja saamaan Espanjan postilaitokselta, korote- taan 10 prosenttia vuosina 1999 ja 2000 ja 15 prosenttia vuosina 2001, 2002 ja 2003. Nämä koro- tukset eivät saa johtaa niitä päätemaksuja korkeampiin päätemaksuihin, jotka siirtymäjärjestelyjen piiriin kuulu- mattomien muiden osapuolten on maksettava kyseiselle postilaitokselle. Vuodesta 2004 alkaen näitä päätemak- joka jää suja korotetaan kolmanneksella siitä erosta, Espanjan postilaitokselle maksetaan tulevasta ensim- mäisen luokan postista nykyistä CEPT järjestelmän mukaista korvausta niin kauan kuin korvaus ylittää 80 prosenttia Espanjan kaupunkien välisestä kotimaantarif- fista. 3 ) I t a l i a 3. 1 Lähtevä posti Ensimmäisen luokan postia ja postikortteja koskevia päätemaksuja, joita Italian postilaitoksen on maksettava muille osapuolille, korotetaan vuosittain, jos vastaanot- tavat postilaitokset saavuttavat asiaankuuluvat palvelun laatutavoitteet. Vuotuisten korotusten oli määrä olla seuraavat: 15 prosenttia vuonna 1998 ja 20 prosenttia sekä vuonna 1999 että vuonna 2000. Jos vastaanottavat postilaitokset eivät pääse tavoitteisiinsa mutta parantavat tietyssä määrin palvelunsa laatua (28), korotus aiottiin rajoittaa vuonna 1998 viiteen prosenttiin ja vuosina 1999 ja 2000 seitsemään prosenttiin. Nämä korotukset eivät saa johtaa niitä päätemaksuja korkeampiin pääte- maksuihin, jotka siirtymäjärjestelyjen piiriin kuulumatto- mien muiden osapuolten on maksettava kyseiselle posti- laitokselle. Viimeinen korotus, joka tehdään 1 päivänä tammikuuta 2001, nostaa Italian postilaitoksen makset- tavana olevat päätemaksut REIMS II -sopimuksen mukai- selle päätemaksujen lopulliselle tasolle (eli 80 prosenttiin kotimaantariffista). 3. 2 Tuleva posti 38) Edellä esitettyjä lähtevää postia koskevia määräyksiä sovelletaan myös muilta osapuolilta tulevaan postiin. 39) 4 ) Y l ä r a j a j ä r j e s t e l m ä Niin kutsuttu ylärajajärjestelmä suunniteltiin sen varmis- tamiseksi, että Kreikan, Espanjan ja Italian postilaitokset eivät käytä väärin niille edellä esitettyjen siirtymäjärjeste- lyjen mukaisesti myönnettyjä etuja. Järjestelmän mukaan muille REIMS II -osapuolille suunnattu lähtevä posti jaetaan kolmeen luokkaan: postikortteihin, varastoon ja uusiin postilähetyksiin. ”Postikortit” eivät kuulu yläraja- järjestelmän piiriin. Niihin voidaan näin ollen soveltaa siirtymäjärjestelyissä näitä postilaitoksia varten vahvistet- tuja alempia päätemaksuja. ”Varasto” kattaa postikortteja lukuun ottamatta kaiken postin kulloisenkin määrän. Se käsittää myös viiden prosentin vuotuisen lisäyksen ”varastoon” voidaan (”olennainen kasvu”) (29). Myös (28) Palvelunlaatua on parannettava vähintään 10 prosenttiyksikköä, jos suoritus on korkeintaan 55 prosenttia (esimerkiksi 31:stä vähintään 41 prosenttiin), vähintään 5 prosenttiyksikköä, suoritus oli 55–80 prosenttia (esimerkiksi nousi 62 prosentista vähintään 67 prosenttiin), suoritus oli vähintään 80 prosenttia (esimerkiksi nousi 81 prosentista vähintään 84 prosenttiin). ja vähintään 3 prosenttiyksikköä, jos jos (27) Samoja päätemaksuja sovelletaan Portugalista lähetettyihin posti- kortteihin. (29) Espanjan postilaitos voi korottaa ”olennaisen kasvun” mukaista määräänsä toiset viisi prosenttia joko vuonna 1999, 2000 tai 2001. 40) 41) 42) 43) 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/23 ”Uudet postilähe- soveltaa alhaisempia päätemaksuja. tykset” määritellään postin (postikortteja lukuun otta- matta) määräksi, joka ylittää ”varaston” määrän (olen- naisen kasvun lisäyksen jälkeen). Tähän postin määrään sovelletaan niitä joihin vastaanottavat postilaitokset ovat REIMS II -sopimuksen mukaisesti oikeutettuja. tavanomaisia päätemaksuja, 45) Osapuolet laativat tämän jälkeen ensimmäisen lisäsopi- muksen REIMS II jäljempänä ”lisäso- -sopimukseen, pimus”. Tämän lisäsopimuksen allekirjoitti 22 päivänä syyskuuta 1998 11 REIMS II -sopimuksen 16 osapuo- lesta. Muut viisi REIMS II -osapuolta allekirjoittivat sopi- sisältää muksen myöhemmin (30). Tämä lisäsopimus seuraavat muutokset ja selvennykset: Ylärajajärjestelmää siirtymäjärjestelyjen piiriin kuuluvien maiden eli Kreikan, Espanjan ja Italian välillä lähetettyyn postiin. sovelleta ei c) UPUn yleissopimuksen 25 artikla ja 49 artiklan 4 46) kappale UPUn yleissopimuksen 25 artiklassa on määräyksiä ulkomailta lähetetyn kotimaanpostin käsittelystä (uudel- leenpostitus). Yleissopimuksen 49 artiklan 4 kappale koskee päätemaksujen soveltamista vastaanotettaviin postieriin. UPUn yleissopimuksen 25 artiklaa ja 49 artiklan 4 kappaletta ei siirtymäkauden jälkeen enää sovelleta osapuolten välillä. d) Sopimuksen kesto tehdään määrittelemättömäksi Sopimus ajaksi. Osapuolet voivat kuitenkin milloin tahansa sanoutua irti sopimuksesta. irtisanomista seuraavan ensimmäisen täyden kalenterivuoden lopussa. Tietyissä olosuhteissa osapuoli voi irtisanoa sopimuksen kuuden kuukauden irtisanomisaikaa noudattaen. Sopimussuhde päättyy 1. Päätemaksujen ja palvelun laadun välinen yhteys tulkintavaraa. Tätä Alkuperäisessä muodossaan ilmoitetun REIMS II -sopi- muksen mukaan päätemaksuja oli mahdollista korottaa vaikka asianomaisen postilaitoksen tarjoaman palvelun laatu heikkeni. Muutetussa sopimuksessa vahvistetaan kuitenkin periaate, jonka mukaan päätemaksuja ei voida siirtymäkaudella korottaa, jos asianomaisen osapuolen tarjoaman palvelun laatu heikkenee. Tämän selvittämi- seksi kyseisenä vuonna saavutettua palvelun laatua verra- taan kyseisen osapuolen aiempina vuosina saavuttamaan palvelun laatuun, alkaen vuodesta 1997. Asiassa ei ole lainkaan sovelleta erityisten siirtymäjärjestelyjen piiriin kuuluviin julkisiin postitoiminnan harjoittajiin. Sitä ei luonnollisesti sovel- leta silloinkaan, kun postitoiminnan harjoittajan tar- joaman palvelun laatu heikkenee mutta vastaa yhä sopi- muksessa asetettua vaatimusta. Päätemaksuja voidaan korottaa, jos (ja siinä määrin kuin) voidaan osoittaa, että osapuolen palvelun laadun heikkeneminen johtuu erityi- sistä pyrkimyksistä, joita tämä osapuoli on toteuttanut jakelujärjestelmänsä parantamiseksi, ja että tämä heikke- neminen on vain tilapäistä. Päätöksen näiden edelly- tysten täyttymisestä tekee viime kädessä komissio, joka voi uskoa tämän tehtävän asiantuntijalle. sääntöä ei e) Suhde muihin sopimuksiin sopimuksen Lisäsopimuksella muutetussa REIMS II -sopimuksessa määrätään, että osapuolet voivat vapaasti tehdä keske- nään päätemaksuja koskevia kahden- tai monenvälisiä joissa voidaan vahvistaa erilaisia ehtoja, sopimuksia, erityisesti muita päätemaksujen tasoja. Jos jokin osapuoli tekee toisten osapuolten) kanssa alemmista päätemaksuista, sen on kuitenkin sovellettava (jollei sakkoja koskevista sään- nöistä ja johdanto-osan 32—40 kappaleessa mainituista erityisistä siirtymämääräyksistä muuta johdu) samoja päätemaksuja toiminnot vastaavat toisiaan. osapuoliin, osapuolen kaikkiin toisen (tai jos VI ILMOITUKSEN JÄLKEEN TEHDYT MUUTOKSET JA SELVENNYKSET 44) Sopimuksen alustavan tarkastelun jälkeen komissio ilmoitti osapuolille, että useita kohtia olisi muutettava, mukautettava tai selvennettävä ennen kuin komissio voisi harkita suhtautuvansa myönteisesti sopimukseen. 47) Erityismääräyksen mukaisesti ne osapuolet, jotka eivät saavuttaneet vuodeksi 1998 asetettuja laatutavoitteitaan, saivat poikkeuksellisesti korottaa päätemaksujaan 15 prosenttia yli CEPT-tason (mutta korkeintaan 55 prosenttiin kotimaantariffista), jos ne olivat saavuttaneet vuodeksi 1997 asetetun laatutavoitteensa. 2. Taso 3 48) Osapuolet ovat selventäneet, että niitä oikeudellisesti sitoo REIMS II -sopimus myöntää toisilleen pääsy tasolle 3. Tämän helpottamiseksi osapuolet lieventävät mahdol- lisuuksien mukaan muiden osapuolten osalta kansallisia säännöksiään silloin kun ne eivät ole perusteltuja ja voisivat periaatteessa estää muita osapuolia hyötymästä kotimaan maksutasosta. Jos kyseiset kansalliset sään- nökset ovat valtiovallan vahvistamia, osapuolten on tehtävä parhaansa niiden poistamiseksi yhteistyössä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa. (30) Espanjan postilaitos (joka liittyi viimeisenä sopimukseen) allekirjoitti lisäsopimuksen 28 päivänä tammikuuta 1999. L 275/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 IPC:n ylläpitämä tietokanta tarjoaa kaikille osapuolille tietoja tasolle 3 pääsyn kannalta tarpeellisista maksuista ja ehdoista. Osapuolet ovat sitoutuneet päivittämään tätä tietokantaa viipymättä silloin, kun niiden maksuihin ja ehtoihin tehdään muutoksia. 55) 49) 50) 51) 52) 53) 54) 3. Myöhästynyt, kadonnut ja vahingoittanut posti Osapuolet ovat vahvistaneet myöhästynyttä, kadonnutta ja vahingoittunutta postia koskevat määräykset, joiden mukaan otetaan käyttöön asianmukainen valitusten käsi- ttely- ja analysointijärjestelmä. Kustakin valituksesta on lisäksi annettava vastaanottoilmoitus ja valituksiin on vastattava tietyn ajan kuluessa. Näillä määräyksillä parannetaan asiakaspalveluja ja näiden palvelujen saata- vuutta esimerkiksi valituksia varten avatun puhelinpal- velun ja kuluttajajärjestöjen kanssa tehtävän yhteistyön avulla. 4. Avoin kustannuslaskenta ja vuotuiset selvitykset Osapuolet sitoutuvat noudattamaan komission niille asettamia velvoitteita, joiden mukaisesti niiden on otet- tava käyttöön postidirektiivin 14 artiklassa säädetty kustannuslaskentamenetelmä vuoden 1999 loppuun mennessä, ja laadittava vuosittain selvitys kansainvälisten ja kotimaan maksujen ja kustannusten sekä rajatylittä- vien postilähetysten kehityksestä, mukaan lukien tiedot pääsystä tasolle 3. 5. Muut seikat Osapuolet ovat myös tekevänsä parhaansa sopineet neuvotellakseen toisen luokan postia koskevista laatu- vaatimuksista ja sakkojärjestelmästä. Vuosien 1998 ja jonkin 1999 ohjeellisena vaatimuksena oli osapuolen jo vahvistama (ei kuitenkaan vaatimus enempää kuin J + 4). Osapuolet sopivat lisäksi tekevänsä parhaansa tarjotakseen lähtevälle kansainväliselle postille lisäsopimuksessa vahvistettuja palvelua, vaatimuksia. joka vastaa J + 3 tai VII KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET JA KOMISSION TOIMET Komissio julkaisi 1 päivänä joulukuuta 1998 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonannon (31), jossa komissio selvitti ilmoitetun sopimuksen yksityiskohdat ja ilmoitti aikovansa ottaa myönteisen kannan sopimukseen. Komissio sai yhteensä 35 vastausta. Ainoastaan kaksi huomautuksia esittäneistä kolmansista suositti REIMS II -sopimuksen hyväksymistä. Kaikki muut suhtautuivat jossain määrin kriittisesti sopimukseen. Yksi näistä oli Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitos, joka on REIMS II -sopimuksen osapuoli. Se on kuitenkin selventänyt sen jälkeen, että siirtymäkauden kestoa (katso johdanto-osan 61 kappale) koskevan osapuolten saavuttaman kompro- missin vuoksi se tukee edelleen sopimusta. Tärkeimmistä huomautuksesta on tiivistelmä seuraavissa johdanto- osan kappaleissa. (31) Ks. alaviite 3. Tärkein huomautus koski sopimuksen poikkeuksen ajal- lisia seurauksia. REIMS II -sopimuksen sisältämän aika- taulun mukaan päätemaksuja korotettaisiin enintään 65 prosenttiin kotimaanmaksuista vuoteen 1999 mennessä ja 80 prosenttiin 1 päivään tammikuuta 2001 mennessä. Huomattavan monet kolmannet esittivät käsityksenään, että kyseisellä takautuvalla vaikutuksella (kuten jotkin sitä kutsuivat) olisi vakavia kielteisiä vaikutuksia asiak- kaisiin. Erityisesti väitettiin, että nykyinen aikataulu lyhentäisi siirtymäkauden huomattavasti alle kahden vuoden mittaiseksi ja johtaisi merkittäviin hinnankoro- tuksiin lyhyellä aikavälillä. Useimmat tästä seikasta huomautuksia tehneet väittivät, että REIMS II -sopimuk- sessa alun perin ollut neljän vuoden siirtymäkausi olisi pidettävä voimassa ja että tämän kauden olisi alettava vasta, kun komissio olisi hyväksynyt sopimuksen. 56) Monissa huomautuksissa väitettiin, että päätemaksut tarif- eivät olleet kustannusperusteisia vaan liittyivät feihin, ja niissä kysyttiin, oliko 80 prosenttia kotimaan- tariffeista riittävän luotettava luku edustamaan kustan- nuksia. 57) 58) 59) 60) Useat kolmannet väittivät, että tasolle 3 pääsyn edelly- tykset eivät edelleenkään ole selviä. Lisäksi esitettiin epäilyjä siitä, että kyseistä postia koskevien laatuvaati- musten (ja sakkojen) puuttuessa postilaitoksia ei juuri- kaan kannusteta tarjoamaan hyvää palvelua. ja Useat kolmannet väittivät, että myös päästä päähän (ja lähtevää -kuljetuksille tulisi olla laatuvaatimukset postia koskevat sakot) eikä pelkästään ulkomaanpostin vastaanottavalle jakelevalle postilaitokselle. Eräät huomautuksen tekijät väittivät, että laatuvaatimusten tulisi koskea myös toisen luokan ja tason 3 postia. Osapuolille myönnetty poikkeus (jonka mukaan pääte- maksuja voidaan nostaa tietyissä tapauksissa vaikka ja palvelun laatu heikkenisi) katsottiin vaaralliseksi väärinkäytöksille. alttiiksi monet kolmannet totesivat, että palvelun saavutetun laadun mittausjärjestelmää olisi seurattava tarkkaan. Erityisesti huomautettiin, että näennäisiä palvelun laadun paran- nuksia saavutettaisiin helposti aikaistamalla LAT-aikaa, jolloin postin on viimeistään saavuttava vastaanottavaan postilaitokseen. Asiaa koskevien sääntöjen olisi sen vuoksi oltava yhtenäiset kaikkien osapuolten osalta ja niitä olisi sovellettava koko sopimuskauden ajan. Varsi- nainen mittaus tulisi suorittaa riippumattomasti, tarkasti ja edustavalla tavalla. Huomattavan Väitettiin myös, että sopimukseen sisältyvä myöhästy- nyttä, kadonnutta tai vahingoittunutta postia koskeva järjestelmä ei toistaiseksi ollut riittävä tai käytännöllinen ratkaisu. Yhtenäistetty järjestelmä (sekä standardoitu seurantajärjestelmä) olisi parempi. Useat kolmannet ilmaisivat huolensa siitä, että Alanko- maiden postilaitos jäisi sopimuksen ulkopuolelle. Tämän väitettiin johtavan syrjintään (koska Alankomaiden postilaitos maksaisi erilaisia päätemaksuja). Lisäksi epäil- tiin, että REIMS-osapuolet käsittelisivät toisiltaan tulevan postin ensiksi, mikä johtaisi kolmansilta tulevan postin käsittelyn heikompaan laatuun. 61) 62) 63) 64) 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/25 tietoja, joiden perusteella Nämä huomautukset tutkittuaan komissio päätteli, että siirtymäkautta olisi pidennettävä kolmansien pelkäämien kielteisten vaikutusten välttämiseksi. Komissio päätteli myös, että päätemaksujen viimeinen korotus 80 prosent- tiin kotimaantariffeista olisi hyväksyttävä vasta kun on komissio voi riittävästi varmistaa, onko kyseinen korotus tarpeellinen, jotta päätemaksut vastaavat kustannuksia. Osapuolille ilmoi- tettiin tästä vastaavasti. Maaliskuun 4 päivänä 1999 pidetyssä kokouksessa osapuolet ilmoittivat komissiolle, että ne hyväksyivät komission lähestymistavan perustana olevat seikat. Ne ilmoittivat aloittavansa sopimuksen täytäntöönpanon 1 päivänä huhtikuuta 1999 ja että vuoden 1999 päätemaksuja korotettaisiin enintään 55 prosenttiin kotimaantariffeista. Ne hyväksyivät myös sen, että mahdollisen poikkeuksen kesto olisi rajoitettava 31 päivänä joulukuuta 2001 päättyvään kauteen, toisin sanoen ennen kuin päätemaksuja korotettaisiin 80 prosenttiin kotimaantariffeista. B OIKEUDELLINEN ARVIOINTI I EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 1 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLAN 1 KOHTA 1. Yritysten välinen sopimus 65) osapuolet harjoittavat Oikeudellisesta muodosta riippumatta kaikki REIMS II -sopimuksen taloudellista ja ne katsotaan siten EY:n perustamissopi- toimintaa, muksen kilpailusääntöjen mukaisiksi yrityksiksi (32). REIMS II -sopimus on siten EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus. 2. Kilpailun rajoitukset a) Hintojen määrääminen omat kotimaantariffinsa. Ne voivat siten periaatteessa muuttaa REIMS II -sopimuksen nojalla maksettavia päätemaksuja muuttamalla kotimaantariffeja. Useimmille postilaitoksille ulkomaanpostin merkitys on vähäisempi kuin kotimaanpostin. Lisäksi monissa jäsenvaltioissa kotimaantariffien muuttaminen vaatii kansallisen säänte- lyviranomaisen luvan. Kotimaantariffien tasoa säätelevät siten ensisijaisesti kotimaiset syyt. Määräämällä pääte- maksut prosenttiosuudeksi kotimaanhinnoista keskinäi- sellä sopimuksella osapuolet poistavat tai vähentävät vapauttaan päättää tulevan ulkomaanpostin jakelusta suoritettavan korvauksen tasosta. siten, että ne ovat -sopimus on hintojen On todettava, että REIMS II vahvistamista koskeva sopimus, jolla on epätavallisia piirteitä. Se koskee sellaisen palvelun (jakelu vastaanotta- jamaassa) hintaa, jota alkuperämaan postilaitos tarvitsee varmistaakseen, että vastaanottaja saa postin ja jota palvelua se itse ei (tai ei vielä) pysty tarjoamaan (33). Koska on selvää, että postitoiminnan harjoittajalla on oikeus korvaukseen jakaessaan toisesta maasta tulevan postin, on selvää, että tarvitaan jonkinlainen järjestely korvauksen tason määrittämiseksi. Tämä voitaisiin kuitenkin saavuttaa päätemaksuja koskevalla kahdenväli- sellä sopimuksella sen maan postilaitoksen kanssa, josta posti lähetetään. Tämä lähestymistapa johtaisi kahdenvä- johon kuuluvien sopi- listen sopimusten verkostoon, musten sisällöt eivät välttämättä olisi samanlaiset (34). REIMS II -sopimuksessa määrätään kaikkien osapuolten päätemaksut yhtenäisesti tietty prosenttiosuus kotimaanmaksuista. On totta, että sopi- muksessa (sellaisena kuin se on lisäsopimuksella muutet- tuna) että osapuolet tekevät keskinäisiä kahden- tai monenvälisiä sopimuksia päätemaksuista. On kuitenkin erittäin epäto- dennäköistä, että osapuolet käyttävät tätä mahdollisuutta hyväkseen, -sopimuksen tekeminen poistaa kaikki kannusteet tehdä osapuolten välisiä eril- lisiä sopimuksia. Tämän näyttää vahvistavan se, että komission II -osapuolten välillä on tehty ainoastaan yksi kahden- tai monenvälinen sopimus, eli pohjoismainen sopimus, joka tehtiin kauan ennen REIMS II -sopimusta. On syytä huomata, että mikään muu REIMS II -osapuoli ei ole liittynyt sopimukseen. Komissio päättelee siten, että huolimatta siitä, että REIMS II -sopimuksessa on tietty lauseke, joka sallii osapuolten kahden- tai monenväliset sopimukset, REIMS II -sopimus vähentää käytännössä hyvin merkittävästi kannustinta tehdä kyseisiä sopi- muksia, jotka voivat johtaa asiakkaan kannalta mahdolli- sesti suotuisampiin, erilaisiin tariffeihin. joidenkin REIMS tietojen mukaan sillä REIMS II nimenomaan sallitaan se, tulevan toisilleen kansainvälisen jotka osapuolet Sopimuksessa määrätään päätemaksut, postin maksavat markkinoilla. Kyseiset päätemaksut ovat hinta, jonka alkuperämaan postilaitos maksaa vastaanottavan maan postilaitokselle kansainvälisen postin jakelusta. Siten tätä sopimusta on tarkasteltava EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan mukaisena jolla vahvistetaan sopimuksena, myyntihintoja. On totta, että REIMS II -sopimuksessa ei määrätä varsi- naisia maksettavia määriä, vaan ainoastaan prosentti- luku. Koska tämä prosenttiluku on kuitenkin sidottu kotimaanmaksuihin, sopimus johtaa hintojen määräämi- seen. On totta, että osapuolet voivat vapaasti asettaa (32) Ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-41/90, Höfner ja Elser v. Macroton, Kok, 1991, s. I-1979, 21 kohta. 66) Koska REIMS II -osapuolet käsittelevät suurimman osan osapuolten maiden välisestä ulkomaanpostista, edellä selostettu kilpailun rajoitus on myös katsottava huomat- tavaksi. (33) Tiettyä yhdenkaltaisuutta on niiden telealan sopimusten kanssa, joilla eri maiden teletoiminnan harjoittajat yleensä sopivat hinnasta (tilitysmaksu), joka veloitettiin kansainvälisten puhelujen välittämi- sestä. (34) Näin on tapahtunut telealalla. Tietyn operaattorin soveltamat tilitys- maksut (ks. alaviite 33) vaihtelivat maasta riippuen. L 275/26 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 67) 68) 69) b) Rajoitettu jäsenyys REIMS II -sopimuksen jäsenyys rajoittuu (yksityisiin tai jotka tarjoavat julkisiin) postitoiminnan harjoittajiin, velvoitteen alaisia yleispostipalveluja. Tämän voidaan tulkita sulkevan pois muut toimijat niin, että ne eivät voi hyötyä samoista hinnoista kuin REIMS II -sopimuksen osapuolet. Mikään sopimuksen määräys ei kuitenkaan estä osapuolia tekemästä vastaavia tai samantapaisia päätemaksusopimuksia kolmansien kanssa. REIMS II -sopimuksen jäsenyyttä koskeva edellytys ei siten näytä rajoittavan kilpailua. 3. Vaikutus kauppaan vaikuttaa REIMS-sopimus koskee tulevan ulkomaanpostin palve- luista maksettavia postilaitosten korvauksia, ja näin ollen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja se osapuolten väliseen kauppaan ETA-sopimuksen mukai- sesti. Kun otetaan huomioon REIMS II -osapuolten merkitys maittensa välisen tulevan ulkomaanpostin markkinoilla, tämä vaikutus on katsottava huomatta- vaksi. Tässä yhteydessä on muistettava, että yritysasiak- kaat lähettävät suurimman osan ulkomaanpostista ja että tämä posti liittyy yleensä jäsenvaltioiden väliseen kaup- paan. Vaikka päätemaksujen korotus ei välttämättä johda kokonaistariffien samanlaiseen korotukseen, on todennäköistä, että näitä tariffeja nostetaan ainakin joidenkin postilähetyslajien osalta. Kansainvälisen postin tariffien korotuksella on selvästi kielteinen vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. II EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 3 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 53 ARTIKLA 3 KOHTA 1. Tuotteiden jakelun tehostaminen/teknisen tai taloudellisen kehityksen edistäminen ulkomaanpostin On selvää, että päätemaksujen CEPT-tasot johtivat usein sellaiseen jakelusta maksettavaan korvaukseen, joka ei kattanut kustannuksia. Tämän johdosta julkisten postilaitosten oli katettava tulevasta ulkomaanpostista aiheutuva vaje kotimaanpostiin tai lähtevään ulkomaanpostiin liittyvistä palveluista kerty- villä voitoilla. Tällainen ristikkäistuki olisi kestämätöntä pitkällä aikavälillä varsinkin, kun otetaan huomioon Postitoiminnan postialan nopeutuva harjoittajilla on tietenkin oikeus saada ulkomaanpostin jakelusta korvaus, aiheutuvat joka kattaa kustannukset. Siirtyminen kohti kustannusperusteista järjestelmää johtaa varmempaan taloudelliseen asemaan ja antaa postitoiminnan harjoittajille mahdollisuuden vapautuminen. jakelusta 70) 71) ylläpitää ja parantaa tätä palvelua. Tämä on etu, jonka voidaan käsittää edustavan kyseisten palvelujen tar- jonnan tehostamista, kuten EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdassa edellytetään. Huomattavin etu, jonka sopimuksen odotetaan tuovan, koostuu ulkomaanpostiin liittyvien palvelujen laadun huomattavasta paranemisesta. Tämä on ilmeisintä vastaanottavan toiminnanharjoittajan eli postin jakavan postilaitoksen kohdalla. Sitomalla päätemaksujen koro- tukset palvelun laadun paranemiseen REIMS II -sopimus luo osapuolille vahvan kannusteen parantaa suoritus- taan. Vastaanottava toiminnanharjoittaja voi vaatia korkeampia päätemaksuja muilta osapuolilla vain, jos se pystyy täyttämään sopimuksessa asetetut kunnianhi- moiset saavuteta, Jos osapuoli joutuu maksamaan sakkoja, jotka voivat alentaa huomattavasti päätemaksuja, joihin osapuoli on oikeu- tettu. Vastaanottavalle siten luotuun kannustimeen parantaa palvelujensa laatua ei vaikuta se, että osapuolten saavuttama laadunparannus mitataan vuosiperusteella. Tämä ei suinkaan viivyttäisi postipalvelujen laadun parantamista, vaan se näyttäsi olevan loogisin keino varmistaa, että tiettyä vuotta koskevat päätemaksut ovat kyseisen vuoden aikana saavutetun palvelun laadun mukaisia. toiminnanharjoittajalle laatutavoitteet. tavoitteita ei Palvelun laatua koskevien tavoitteiden asettamiseksi osapuolet ovat perustaneet erilaisia ryhmiä (35), joissa sovelletaan eri sopimuksessa kynnysarvoja. Koska määrätään kaikkia C-ryhmän postilaitoksia koskevista erityisistä siirtymätoimenpiteistä, ryhmiä on itse asiassa vain kaksi, A ja B. A-ryhmään kuuluvien postilaitosten on saavutettava hieman korkeampi palvelun laatu kuin B-ryhmän postilaitosten. Osapuolet ovat kuitenkin selit- täneet, että tämä ero perustuu demografisiin ja maantie- teellisiin kriteereihin siten, että A-ryhmän osapuolet ovat maista, jotka ovat joko suhteellisen pieniä tai suuri osa niiden väestöstä on keskittynyt suhteellisen pienelle alueelle. Vaikka tämä jako (jota sopimuksen mukaan tulosta tarkistetaan osapuolten välisestä kompromissista, se on ilmeisesti tehty harkiten. On muistettava, että joka tapauksessa jopa B-ryhmän postilaitoksille asetettu tavoite (90 % J + 1 vuonna 1999) on korkea. Tämä jako ei siten vaikuta kannustimeen parantaa palvelun laatua. lähiaikoina) näyttää olevan 72) Myös joitain osapuolia koskevat erityiset siirtymämää- räykset perustuvat periaatteeseen, että päätemaksujen liittyvät palvelun laadun paranemiseen. korotukset Kyseisiä postilaitoksia koskevien erityisongelmien osalta komissio katsoo, että se, että näissä siirtymämääräyksissä määrätään päätemaksujen hitaammasta noususta (ja siten välillisesti palvelun laadun hitaammasta paranemi- josta olisi huomautettava. sesta), ei ilmeisesti ole asia, 73) On totta, että REIMS II -sopimuksen mukainen pääte- maksujen korotusten ja palvelun laadun parantamisen riippuu merkittävästi palvelun laadun välinen sidos mittaamisen järjestelmästä. Kuten jotkin kolmannet ovat huomauttaneet, on tärkeää varmistaa, että tämä järjes- telmä toimii moitteettomasti. Komissiolle huomautettiin (35) Ks. johdanto-osan 29 kappale. 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/27 vaarasta, että palvelun laadun ”parantaminen” toteutet- taisiin aikaistamalla määräaikaa, johon mennessä jaet- tavan postin on saavuttava vastaanottavalle postilaitok- selle. Komissio on näin ollen selvittänyt, onko tämä vaara todellinen. Se huomasi, että osapuolet ovat laati- neet säännöt ainoastaan LAT-ajan osalta (36), joka ei voi olla aikaisempi kuin kello 16. 00 päävaihtopisteessä ja kello 15. 00 lentopostiyksikössä. Osapuolet ovat vahvis- taneet vastauksenaan komission kysymykseen, että kyseisen LAT-ajan mukaisen postin katsotaan saapuneen ajoissa REIMS II -sopimuksessa määrätyllä tavalla riippu- matta joidenkin osapuolten soveltaman CET- ja/tai CTT-ajan mukaisesti. siitä, onko posti saapunut myös On totta, että erityisiä laatutavoitteita ei ole asetettu sellaisen postin osalta, jonka kohdalla käytetään tasoa 3. Tason 3 olennainen piirre on, että kyseinen posti käsitel- lään aina kuten kotimaanposti. Jos kotimaanpostille on laatutavoitteet, niitä sovelletaan myös tulevaan ulko- maanpostiin. sisällytettiin sopimukseen Sopimus parantaa osaltaan myös ulkomaanpostin palvelun yleistä laatua. REIMS II -sopimuksen 3. 8 artikla (joka lisäsopimuksella) velvoittaa lähettäviä postilaitoksia soveltamaan lähtevän ensimmäisen luokan postin käsittelyyn liitteessä 7 kuvat- tujen vaatimusten mukaista palvelun laatua. Näiden määräysten mukaan on saavuttaa vaatimus 85 % J + 1 vuoteen 2002 mennessä, toisin sanoen 85 prosenttia lähtevästä ensimmäisen luokan ulkomaanpostista olisi saavuttava vastaanottavan postilaitoksen vaihtopisteeseen yhden päivän kuluessa lähettämisestä (37). tarkoituksena osapuolten Päätelmään, että REIMS II -sopimus saattaa johtaa ulko- maanpostin osalta merkittäviin parannuksiin, ei vaikuta se, että kaikki yhteisön ja ETA-maiden (tai yhteisön ulko- puolisten maiden) postilaitokset eivät ole allekirjoittaneet sopimusta. Koska Alankomaiden postilaitos on päättänyt olla liittymättä sopimukseen, sopimusta ei tietenkään sovelleta Alankomaiden ja REIMS II -osapuolten välillä vaihdettavaan ulkomaanpostiin. Tämä ei kuitenkaan todennäköisesti muuta hyödyttää REIMS II -sopimuksen osapuolten välillä vaih- dettavaa ulkomaanpostia. tosiasiaa, sopimus että sitä 74) 75) 76) 2. Kuluttajille koituva hyöty 77) Edellä kuvatut parannukset (ja erityisesti ulkomaanpostia koskevan palvelun laadun paraneminen) hyödyttäisivät myös kuluttajia. Seuraavissa kappaleissa esitettyjen syiden vuoksi komissio katsoo, että sopimuksen eduista kohtuullinen osa hyödyttää kuluttajia. (36) Ks. (37) Tavoite on hieman alempi (80 prosenttia) Kreikan, Islannin, Portu- johdanto-osan 27 kappale galin ja Espanjan kohdalla. 78) 79) 80) 81) ainakin -sopimuksen Näyttää todennäköiseltä, että REIMS II seurauksena toiminnanharjoittajat eräät maksavat huomattavasti korkeampia päätemaksuja. On odotettavissa, että ulkomaanpostin hinnat nousevat ainakin eräissä sopimusmaissa. Komission tarkastelun aikana keräämien tietojen perusteella voidaan päätellä, että useista syistä nämä mahdolliset korotukset eivät estä kuluttajia saamasta kohtuullista osuutta sopimuksesta johtuvasta hyödystä. Ensiksi siinä määrin kuin päätemaksujen korotukset johtavat joka on sellaiseen päätemaksujen tasoon, lähempänä postin jakelusta aiheutuvia todellisia kustan- nuksia, sopimus ainoastaan vähentää nykyisten järjeste- lyjen edellyttämiä ristikkäistukia. Koska kotimaanpostin tai lähtevän ulkomaanpostin käyttäjien ei enää (tai ainakin vähemmässä määrin) tarvitsisi osallistua tulevan ulkomaanpostin kustannusten kattamiseen, postilai- tokset voisivat tarvittaessa tarkistaa kotimaanpostin ja lähtevän ulkomaanpostin tariffeja. Toiseksi, koska komissio on vaatinut, että päätemaksuja voidaan korottaa ainoastaan palvelun laadun paran- tuessa, ulkomaanpostin tariffien korotuksiin olisi liityt- tävä palvelujen paraneminen. Voidaan odottaa, että kuluttajat saavat kohtuullisen osuuden palvelun laadun paranemisesta kertyvästä hyödystä edellyttäen, että tarif- fien korotus ei ole liiallinen. Kuten edellä mainitaan, on jolloin päätemaksuja ainoastaan yksi poikkeustapaus, voidaan korottaa vaikka palvelun laatu heikkenee. Näin on silloin, kun kyseinen laadun heikkeneminen on a) todistettavasti seurausta erityistoimista jakelun nopeutta- miseksi, b) ainoastaan tilapäistä, ja c) seurausta edellä mainituista toimista. Esimerkkinä tällaisesta tilanteesta voidaan mainita uuden lajittelukeskuksen rakentaminen, mikä voi väliaikaisesti vaikuttaa palvelun laatuun. On selvää, että sovellettavia kriteerejä on joka tapauksessa tulkittava ahtaasti. Kuten osapuolet ovat sopineet lisäso- lopullisen päätöksen siitä, ovatko nämä pimuksessa, edellytykset täyttyneet, tekee komissio (tai sen nimittämä riippumaton asiantuntija). Näin ollen komissio katsoo, että tämä poikkeus ei vaaranna periaatetta, jonka edellyttää palvelun mukaan päätemaksujen korotus laadun paranemista. Kolmanneksi komissio edellyttää, että osapuolet määrit- tävät kirjallisesti ulkomaanpostin tariffiensa korotukset, jotka ne aikovat ottaa käyttöön ennen vuoden 2001 loppua. Osapuolten vastauksesta voidaan päätellä, että kyseiset korotukset ovat keskimäärin pieniä. Komissio aikoo myös tarkkailla kehitystä tällä alalla. Tämän vuoksi tässä päätöksessä osapuolet velvoitetaan toimittamaan selvitys komissiolle (38). Komissio käyttää tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaista toimi- valtaansa, jos jokin REIMS II -sopimuksen osapuoli ottaa käyttöön hinnankorotukset, liian suuria ja jotka eivät näytä olevan perusteltuja kustan- nusten vuoksi. jotka ovat ilmeisesti (38) Ks. johdanto-osan 98 kappale. L 275/28 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 82) 83) 84) 85) itse sopimuksessa määrätään mahdollisuu- Neljänneksi desta, jonka pitäisi alentaa huomattavasti asiakkaisiin kohdistuvia kielteisiä taloudellisia seurauksia, eli pääsystä tasolle 3. Vaikka sopimuksen mukaiset samat pääte- maksut perustuvat ensimmäisen luokan postin koti- taso 3 antaa mahdollisuuden hyötyä maantariffeihin, alennetuista kotimaantariffeista. Ulkomaanposti, jolle lähettävä postilaitos vaatii tason 3 kohtelua, käsitellään kuten kotimaanposti. Tämä mahdollisuus on erityisen tärkeä suurien postierien sekä esimerkiksi sanomalehtien kohdalla. On ilmeistä, että olisi helppoa vaikeuttaa tai suoranaisesti asettamalla kohtuuttomia ehtoja. Esimerkiksi liittämällä sanomaleh- tien mahdollisuuteen käyttää tasoa 3 vaatimus, jonka mukaan kyseinen lehti on painettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa, tehtäisiin muiden valtioiden julkaisujen pääsy tälle tasolle käytännössä mahdottomaksi. Komis- sion nimenomaisesta pyynnöstä osapuolet ovat näin ollen sopineet poistavansa kyseiset esteet sikäli kuin se on niiden vallassa. Asiakkaiden kannalta tärkeän tasolle 3 pääsyn vuoksi näyttää tarpeelliselta edellyttää, että tämän päätöksen mukainen poikkeus on riippuvainen tyydyttävästä mahdollisuudesta päästä tasolle 3 (39). estää pääsy tasolle tälle jonka mukaan REIMS II Viidenneksi komissio yhtyy useiden kolmansien esittä- -sopi- mään näkemykseen, muksen mukainen alkuperäinen aikataulu olisi tapahtu- neen viivästyksen vuoksi saattanut johtaa päätemaksujen huomattaviin korotuksiin hyvin lyhyellä aikavälillä. Tällä olisi voinut olla vakavia vaikutuksia kuluttajien kannalta. Komissio on siten edellyttänyt, että siirtymäkautta lykä- tään yhdellä vuodella. Myönnettävä poikkeus on riippu- vainen tämän varmistavasta ehdosta (40). Osapuolten suunnittelema päätemaksujen lopullinen taso saavutettai- siin siten vasta 1 päivänä tammikuuta 2002. Komissio edellytti myös, että poikkeuksen voimassaoloaika päät- tyisi ennen kuin päätemaksujen lopullinen taso saavutet- taisiin. Komission mielestä tämä on kohtuullinen komp- romissi, joka varmistanee, että kuluttajien edut turva- taan. Lisäsopimukseen sisältyviä myöhästynyttä, kadonnutta ja vahingoittunutta postia koskevat määräykset varmistavat omalta osaltaan, että kuluttajat saavat kohtuullisen osuuden kertyvästä hyödystä. Vaikka on totta, että käyt- töönotettuja toimenpiteitä voidaan edelleen parantaa, ne ovat ainakin joissakin sopimusmaissa tärkeä askel suojel- taessa kuluttajien oikeuksia. Se, että sopimusta sovelletaan ainoastaan osapuolten väliseen ulkomaanpostiin, ei vaikuta edellä olevaan päätelmään. Mikään sopimuksen määräys estä osapuolia käsittelemästä kolmansien niille lähettämää ulkomaanpostia yhtä nopeasti kuin vastaavaa REIMS II -osapuolten lähettämää postia. ei 86) 87) 88) 3. Välttämättömyys Jotta kilpailunrajoitukselle voidaan myöntää EY:n perus- tamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan ja ETA-sopi- muksen 53 artiklan 3 kohdan mukainen poikkeus, kilpailunrajoituksen on oltava välttämätön olennaisten tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Tämä edellyttää, todella että osapuolten sopimat päätemaksujen tasot perustuvat kustannuksiin, joita ulkomaanpostin jakelu aiheuttaa jakelun suorittavalle toiminnanharjoittajalle. REIMS II -sopimuksessa ei määrätä päätemaksujen ja varsinaisten kustannusten välisestä suorasta sidoksesta, vaan päätemaksut ilmoitetaan prosenttiosuutena koti- maanmaksuista. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että vielä- kään ei ole tarpeeksi luotettavia tietoja osapuolille aiheu- tuvista kustannuksista. Useimmat osapuolet ovat vasta ottamassa käyttöön kustannuslaskentajärjestelmiä. Koska kustannuksista ei ole luotettavia tietoja, periaate, jonka mukaan päätemaksut sidotaan kotimaanmaksuihin, näyttää hyväksyttävältä (mitä komissio on itse asiassa ehdottanut). Vaikka poliittiset syyt ovat tietenkin aikai- semmin jossain määrin vaikuttaneet kotimaanpalveluista veloitettaviin tariffeihin, tariffit ovat loogisin mittari arvi- oitaessa jakelukustannuksia. osapuolia Komissio katsoo, että nykyisissä olosuhteissa sellaisen sopimuksen tekeminen, jossa päätemaksut asetetaan samaksi prosenttiosuudeksi kotimaanmaksuista ja (jos ei oteta huomioon joillekin osapuolille sovittuja erityisiä siirtymätoimenpiteitä) koskevin kaikkia samoin ehdoin, on välttämätöntä osapuolten tavoitte- leman hyödyn saavuttamiseksi. Kuten A osan taustaselvi- tyksestä ilmenee (41), REIMS II -sopimuksen tekeminen on ollut pitkäaikainen ja työläs prosessi. Sen jälkeen kun CEPT-järjestely tehtiin yli 10 vuotta sitten, vain yksi toinen päätemaksusopimus on tehty joidenkin nykyisen sopimuksen osapuolten kesken. On huomattava, että tämä toinen sopimus (pohjoismainen sopimus) on myös monenvälinen sopimus. Toisin kuin televiestintäalan toiminnanharjoittajat, postilaitokset ovat harvoin tehneet kahdenvälisiä päätemaksusopimuksia. Komissio katsoo, että vaikka osapuolet olisivat voineet tehdä kahden- tai monenvälisiä päätemaksusopimuksia, näyttää epätoden- näköiseltä, että kyseisillä järjestelyillä olisi saavutettu yhtä nopeasti ja tehokkaasti ne hyödyt, jotka nykyisen sopimuksen odotetaan tuovan. Vaikka komissio hyväksyy sen, että REIMS II -sopi- muksen tekeminen voidaan katsoa välttämättömäksi tavoitteiden saavuttamiseksi, on tutkittava, onko sovittu taso asianmukainen. Osapuolet eivät ole toimittaneet vakuuttavia voitaisiin päätellä, että päätemaksut on asetettava 80 prosenttiin kotimaanmaksuista. Osapuolet ovat päinvastoin myöntä- neet, että kyseinen 80 prosenttia on ainoastaan arvio. Ei ole kuitenkaan todistettu, että tämä luku olisi riittävän tarkka arvio kustannuksista. Toisaalta komissio on yhtä joiden perusteella todisteita, (39) Ks. (40) Ks. johdanto-osan 96 kappale. johdanto-osan 95 kappale. (41) Ks. johdanto-osan 7 kappale ja sitä seuraavat kappaleet. 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/29 mieltä siitä, että päätemaksujen taso on tähän asti ollut yleensä liian alhainen eivätkä toiminnanharjoittajat ole voineet kattaa jakelukustannuksia. Näiden olosuhteiden vuoksi komissio katsoo, että kohtuullisin ratkaisu on sallia päätemaksujen korotukset varmistaen kuitenkin, että lopullinen korotus 80 prosenttiin kotimaanmak- suista voidaan tehdä vasta kun komissiolla on ollut mahdollisuus tarkastella kysymystä uudelleen kustannus- laskentatietojen perusteella. Rajoittamalla poikkeuksen 31 päivänä joulukuuta 2001 päättyvään kauteen komissio voi varmistaa ehdotetun lopullisen korotuksen asianmukaisuuden ennen korotuksen voimaantuloa. Päätemaksujen tämän päätöksen mukainen enimmäis- taso saa siten olla korkeintaan 70 prosenttia kotimaan- maksuista, mikä näyttää kohtuulliselta (42). että Postidirektiivin 14 artiklassa edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, laskentajärjestelmät asianmukaiset otetaan käyttöön kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulosta eli viimeistään 10 päivänä helmikuuta 2000. Ei ole kuitenkaan takuuta siitä, että riittävän luotettavia luku ja, joiden pitäisi kattaa ainakin yksi kokonainen kalenterivuosi, olisi käytettävissä vuoden 2001 toisella puoliskolla, jolloin komissiota pyydettä- neen jatkamaan tämän päätöksen mukaisen poikkeuksen voimassaoloaikaa päätemaksujen korotus 80 prosenttiin kotimaanmaksuista. Postidirek- tiivi sitoo joka tapauksessa ainoastaan yhteisön jäsenval- tioita, ei Islantia ja Norjaa. Näyttää siten tarpeelliselta, että poikkeuslupaa koskevaan päätökseen liitetään edel- jonka mukaan osapuolten on otettava käyttöön lytys, kustannuslaskentajärjestelmä vuoden 1999 loppuun mennessä (43). valtuuttamaan ja 93) 94) 4. Kilpailun poistuminen Kytkemällä päätemaksut kotimaantariffeihin ja asetta- malla niiden lopullinen taso 80 prosenttiin kotimaanta- riffeista REIMS II -sopimuksen voidaan olettaa vähen- tävän suuresti tilanneharkintaan perustuvaa uudelleen- postitusta. Ei olisi kuitenkaan asianmukaista katsoa tätä kilpailun kustannusperusteisen korvausjärjestelmän käyttöönotto ainoastaan palauttaisi normaalit kilpailuedellytykset. poistumiseksi, sillä III EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 86 ARTIKLAN 2 KOHTA JA ETA-SOPIMUKSEN 59 ARTIKLAN 2 KOHTA EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan ja ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaan yrityk- jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin siin, liittyviä palveluja, sovelletaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. tai 95) Osapuolet väittävät, että REIMS II -sopimus on tarpeen, jotta ulkomaanpostin jakamisesta maksettu korvaus on kustannusperusteinen. rahoitetaan osapuolten yleinen palveluvelvoite. Osapuolten näke- myksen mukaan kilpailusääntöjen ahdas soveltaminen vaarantaisi niiden taloudellisen tasapainon ja estäisi niille määrätyn yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän Korvauksella 89) 90) 91) 92) todisteita, joiden perusteella palvelun suorittamisen. Osapuolet eivät ole kuitenkaan toimittaneet voitaisiin päätellä, että EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltaminen REIMS II -sopimukseen ulkomaanpostia koskevien palvelujen osalta (jotka keskimäärin muodostavat pienen osan osapuolten käsittelemästä postista) vaarantaisi niiden taloudellisen tasapainon. Osapuolet eivät ole myöskään todistaneet, että näiden määräysten (mukaan lukien niiden 3 kohta) soveltaminen estäisi niille uskottujen erityistehtävien hoitamisen. On kuitenkin muistettava, että EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohta edustaa poikkeusta ja sitä on näin ollen tulkittava ahtaasti (44). Sama pitää paikkansa ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan osalta. IV POIKKEUKSEN VOIMASSAOLO; EHDOT JA VELVOITTEET Asetuksen N:o 17 8 artiklan mukaan EY:n perustamisso- pimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla tehtävä päätös annetaan määräajaksi, ja siihen voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita. 1. Poikkeuksen voimassaolo joka on tarpeen, Yleensä poikkeuksen voimassaoloaika kattaa vähintään ajan, jotta sopimus voidaan täyttää kokonaan. Tarkasteltavassa asiassa komissio on päätellyt, että poikkeusluvan voimassaoloajan on poikkeukselli- sesti päätyttävä ennen päätemaksujen viimeistä koro- tusta (70 prosentista 80 prosenttiin kotimaantariffeista). Syynä tähän on se, että vaikka komissio yleensä ottaen on samaa mieltä siitä, että päätemaksuja on korotettava joka kattaa palvelusta aiheutuvat kustannukset, tasolle, tällä hetkellä ei ole riittäviä todisteita, jotka tukisivat väitettä, jonka mukaan päätemaksuja olisi korotettava 80 prosenttiin kotimaantariffeista. Koska todisteiden puute johtuu pääasiassa siitä, että useimmilla osapuolilla ei ole käytettävissään riittävän luotettavaa ja tarkkaa kustannuslaskentajärjestelmää, kohtuulliselta lykätä viimeistä korotusta, kunnes kyseiset tiedot ovat saatavilla ja kunnes komissiolla on ollut mahdollisuus arvioida näitä tietoja. Poikkeusluvan voimassaolo rajoite- taan siten kauteen, joka alkaa täytäntöönpanopäivänä eli 1 päivänä huhtikuuta 1999 ja päättyy 31 päivänä joulu- kuuta 2001. näyttää 2. Ehdot a) Sopimuksen täytäntöönpano katsoi, komissio selitetään (45), Kuten edellä että osapuolten alun perin suunnittelemaa aikataulua oli muutettava ja siirtymäkautta lykättävä yhdellä vuodella, jotta vältetään äkilliset kielteiset vaikutukset tariffeihin. Osapuolet ovat suostuneet tähän (46) ja ehdottaneet 1 päivää huhtikuuta 1999 sopimuksensa täytäntöönpano- päiväksi. Koska tämä ei sisälly nykymuotoiseen sopi- mukseen, liitetään tähän päätökseen tätä koskeva ehto. (42) On muistettava, että tätä prosenttiosuutta käytetään myös pohjois- maisessa sopimuksessa. (43) Ks. johdanto-osan 97 kappale. (44) Ks. esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23. 10. 1997 asiassa C-157/94, komissio v. Alankomaat, Kok. 1997, s. 1-5699, 37 kohta. (45) Johdanto-osan 83 kappale. (46) Ks. osapuolten kirje 4. 6. 1999. L 275/30 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26. 10. 1999 Päätemaksut ovat siten korkeintaan 55 prosenttia koti- maanmaksuista vuoden 1999 loppuun. Enimmäismäärä on 65 prosenttia vuonna 2000 ja 70 prosenttia vuonna 2001. Osapuolten on muutettava vastaavasti sopimus- taan mahdollisimman pian ja viimeistään vuoden 1999 päätemaksuja koskevaa lopullista selvitystä tehtäessä. 96) b) Pääsy tasolle 3 Pääsyllä tasolle 3 on huomattava merkitys kuluttajalle. Voidaan hyvin olettaa, että suuret postierät ja muut liike- postilajit muodostavat suurimman osan ulkomaanpos- tista. Sopimuksen kielteisten vaikutusten tasapainotta- misen kannalta on tärkeää, että lähettävät postilaitokset voivat hyötyä jakelun suorittavan toiminnanharjoittajan kotimaanmaksuista kyseisen postin osalta. Sopimuksen 2 artiklan 6 kappaleessa velvoitetaan kaikkia osapuolia myöntämään pääsy tasolle 3 (47). Pääsyn helpottamiseksi osapuolilla on velvollisuus lieventää kotimaisia ehtoja muiden osapuolten osalta silloin, kun nämä säännökset eivät ole perusteltuja ja kun ne voivat käytännössä estää muita osapuolia hyötymästä kotimaanmaksuista tai (jos tämä ei ole niiden toimivallassa) niiden on tehtävä parhaansa näiden säännösten poistamiseksi yhdessä asianomaisten kansallisten viranomaisten kanssa. Jotta osapuolet noudattavat tätä vaatimusta ja myöntävät toisilleen pääsyn tasolle 3, poikkeusta koskevaan päätök- seen on sisällytettävä tätä koskeva ehto. Näissä selvityksissä olisi oltava tiedot tasolle 3 pääsyn toteuttamisesta (mukaan lukien esimerkiksi tason 3 jotka on tehty muiden ehtojen mukaiset sopimukset, ja kansallisten maiden toiminnanharjoittajien kanssa, asiakkaiden sopimukset). Samasta syystä osapuolten olisi ilmoitettava komissiolle johdanto-osan 95 kappaleessa olevan ehdon täyttämi- seksi tehtävästä muutoksesta heti kun muutos on allekir- joitettu, vastaavat kanssa tehdyt ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Julistetaan, että EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdan nojalla EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopi- muksen 53 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta 1 päivästä huhtikuuta 1999 ja 31 päivään joulukuuta 2001 päätemaksuista tehtyyn REIMS II -sopimukseen, sellaisena kuin se on lisäsopimuksella muutettuna. 2 artikla 3. Velvoitteet Edellä 1 artiklassa säädettyyn poikkeukseen liittyvät seuraavat ehdot ja velvoitteet: a) Kustannuslaskentajärjestelmät 1. Ehdot 97) Jotta voidaan varmistaa, että osapuolten sopimat pääte- maksujen tasot perustuvat todella ulkomaanpostin jake- lukustannuksiin, komissiolla on oltava käytettävissään luotettavat ja tarkat tiedot kustannuksista. Näin ollen on asianmukaista velvoittaa osapuolet ottamaan käyttöön vuoden 1999 loppuun mennessä avoin kustannuslasken- tamenetelmä, joka varmistaa, että kaikki merkittävät kustannuserät voidaan tunnistaa ja kvantifioida ja että niitä voidaan verrata ja valvoa. Tällä velvoitteella olisi varmistettava, että osapuolet ottavat käyttöön postidirek- tiivin 14 artiklassa määritellyn asianmukaisen kustannus- laskentamenetelmän jo vuonna 1999. b) Vuosittaiset selvitykset 98) Jotta komissio voi arvioida, toimiiko sopimus tyydyttä- västi ja erityisesti noudatetaanko edellä mainittuja ehtoja, osapuolten on toimitettava vuosittain selvitys kotimaan- tariffien kehityksestä, ulkomaantariffeista ja kustannuk- sista sekä ulkomaisen postiliikenteen määrän kehityk- sestä kunkin vuoden 31 päivään maaliskuuta mennessä. a) Sopimusta ei saa panna täytäntöön ennen 1 päivää huhtikuuta 1999. Sopimuksen mukaista siirtymäkautta on lykättävä sen varmistamiseksi, että loppuvuoden 1999 päätemaksuja korotetaan enintään 55 prosenttiin kotimaantariffeista ja enintään 65 prosenttiin vuonna 2000 ja 70 prosenttiin vuonna 2001. Osapuolet muut- tavat vastaavasti sopimustaan mahdollisimman pian ja viimeistään vuoden 1999 päätemaksuja koskevaa lopul- lista selvitystä tehtäessä. b) Osapuolten on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpi- teet myöntääkseen toisilleen pääsyn tasolle 3. Tämän pääsyn helpottamiseksi osapuolten on lievennettävä koti- maisia ehtoja muiden osapuolten osalta silloin, kun nämä määräykset eivät ole perusteltuja ja kun ne voivat käytännössä estää muita osapuolia hyötymästä koti- maanmaksuista tai (jos tämä ei ole niiden toimivallassa) niiden on tehtävä parhaansa näiden sääntöjen poistami- seksi yhdessä asianomaisten kansallisten viranomaisten kanssa. 2. Velvoitteet (47) Sopimuksen 2 artiklan 6 kappaleessa velvoitetaan osapuolet myöntämään kyseinen pääsy muille osapuolille. Kolmansien pääsyn osalta katso kilpailusääntöjen soveltamisesta postialalla ja tiettyjen postipalveluja koskevien valtion toimenpiteiden täytäntöönpanemi- sesta annetun komission tiedonannon 2. 8 kohta (EYVL C 39, 6. 2. 1998, s. 2). a) Osapuolten on otettava käyttöön vuoden 1999 loppuun mennessä direktiivissä 97/67/EY säädetty avoin kustan- nuslaskentamenetelmä, jolla varmistetaan, että kaikki merkittävät kustannuserät voidaan tunnistaa ja kvanti- fioida ja että niitä voidaan verrata ja valvoa. 26. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 275/31 b) Osapuolten on toimitettava vuosittain selvitys kotimaan tariffien kehityksestä, ulkomaanpostin tariffeista ja kustannuksista sekä ulkomaisen postiliikenteen määrän kehityksestä kunkin vuoden 31 päivään maaliskuuta mennessä. Näissä selvityksissä on oltava tiedot siitä, miten pääsy tasolle 3 toteutetaan (mukaan lukien esimer- jotka on kiksi tason 3 ehtojen mukaiset sopimukset, tehty muiden maiden toiminnanharjoittajien kanssa, ja kansallisten asiakkaiden kanssa tehdyt vastaavat sopi- mukset). Osapuolten on ilmoitettava komissiolle edellä 1 alakohdan a alakohdassa säädetyn ehdon täyttämiseksi tehtävästä muutoksesta heti kun muutos on allekirjoi- tettu. Tämä päätös on osoitettu seuraaville: 3 artikla Post und Telekom Austria AG Postgasse 8 A-1011 Wien Post Danmark Tietgensgade 37 DK-1566 Copenhagen V Suomen Posti Oy/Posten Finland Ab Mannerheiminaukio 1 A P. O. Box 102 FIN-00011 Posti La Poste 4, Quai du Point du Jour F-92777 Boulogne Billancourt Cedex Deutsche Post AG Generaldirektion Heinrich-von-Stephan-Straße 1 D-53175 Bonn Hellenic Post — ELTA Apellou 1 GR-101 88 Athens Íslandspóstur hf IS-150 Reykjavik Poste Italiane S. p. A. Viale Europa, 190 I-00144 Roma Entreprise des Postes & Telecommunications 8a, avenue Monterey L-2020 Luxembourg Posten Norge BA P. O. Box 1181 Sentrum N-0107 Oslo CTT Correios de Portugal, S. A. Rua de S. José, 20 P-1166 Lisboa Codex Correos y Télégrafos c/Aduana 29 E-28070 Madrid The Post Office Royal Mail International Headquarters 49 Featherstone Street UK-London EC1Y 8SY La Poste/De Post Centre Monnaie/Muntcentrum B-1000 Bruxelles/Brussel Posten AB Vasagatan 7 SE-10500 Stockholm An Post General Post Office O'Connell Street IRL-Dublin 1 Tehty Brysselissä 15 päivänä syyskuuta 1999. Komission puolesta Karel VAN MIERT Komission jäsen


title: De Europæiske Fællesskabers Integrerede Toldtarif.,Euroopan yhteisöjen yhtenäistetty tariffi.,Europeiska gemenskapens integrerade tulltaxa.,Integrated tariff of the European Communities.

eurovoc_concepts:
European Union
Taric
common customs tariff

formats: cdrom pdfx


title: Règlement (CE) nº 1972/1999 de la Commission, du 15 septembre 1999, modifiant le règlement (CEE) nº 3600/92 établissant les modalités de mise en oeuvre de la première phase du programme de travail visé à l'article 8, paragraphe 2, de la directive 91/414/CEE concernant la mise sur le marché des produits phytopharmaceutiques

eurovoc_concepts:
exchange of information
marketing
marketing standard
pharmaceutical product
plant health product
standing committee (EU)

formats: html pdf print

text: 16. 9. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 244/41 RÈGLEMENT (CE) No 1972/1999 DE LA COMMISSION du 15 septembre 1999 modifiant le règlement (CEE) no 3600/92 établissant les modalités de mise en œuvre de la première phase du programme de travail visé à l'article 8, paragraphe 2, de la directive 91/414/CEE concer- nant la mise sur le marché des produits phytopharmaceutiques LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu la directive 91/414/CEE du Conseil du 15 juillet 1991 concernant la mise sur le marché des produits phytopharma- ceutiques (1), modifiée en dernier lieu par la directive 1999/1/ CE de la Commission (2), et notamment son article 8, para- graphe 2, (1) (2) considérant que la réévaluation des substances actives déjà présentes sur le marché deux ans après la notifica- tion de la directive 91/414/CEE, prévue par l'article 8, paragraphe 2, de cette dernière, est organisée par la Commission dans un programme de collaboration coor- donné, établi par le règlement (CEE) no 3600/92 de la Commission (3), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1199/97 (4), dans le cadre duquel les États membres accomplissent des tâches spécifiques facilitant l'évaluation scientifique et technique, qui constituent la base des décisions réglementaires prises sur le plan communautaire; considérant qu'il est nécessaire que toutes les parties intéressées aient accès aussi rapidement que possible à des informations actualisées, en ce qui concerne les essais et les études pour lesquels des demandes de protection des données ont été présentées, et en ce qui concerne les essais et études qui peuvent être requis à un stade ultérieur pour finaliser l'évaluation et la prise de décision relative à la substance active en cause; considé- rant que cette information doit être fournie par l'État membre rapporteur; (3) (4) considérant que le règlement (CEE) no 3600/92 doit donc être modifié pour garantir l'accès de toutes les parties intéressées à ces informations; considérant que les mesures prévues au présent règle- ment sont conformes à l'avis du comité phytosanitaire permanent, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier À l'article 7, paragraphe 3, deuxième alinéa, du règlement (CEE) no 3600/92, la deuxième phrase est modifiée comme suit: rapporteur met «Pour que les parties intéressées puissent les consulter, l'État membre à disposition sur demande expresse ou garde à disposition les informations suivantes: — les informations visées au paragraphe 1, point d), à l'exception des éléments reconnus confidentiels en vertu de l'article 14 de la directive, — le nom de la substance active, — la proportion de la substance active pure dans le produit manufacturé, — la liste des données requises pour envisager l'inscription éventuelle de la substance active dans l'annexe I de la directive, premièrement le rapport de l'État membre rapporteur, et en deuxième lieu telle qu'achevée après la Commission des experts visés dans l'alinéa suivant. » telle que figurant dans la consultation par Le présent règlement entre en vigueur le 1er octobre 1999. Article 2 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 15 septembre 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 230 du 9. 8. 1991, p. 1. (2) JO L 21 du 28. 1. 1999, p. 21. (3) JO L 366 du 15. 12. 1992, p. 10. (4) JO L 170 du 28. 6. 1997, p. 19


title: KIRJALLINEN KYSYMYS E-1601/99 esittäjä(t): Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) komissiolle. EY:n televisiodirektiivin täytäntöönpano-osavaltioiden välinen sopimus.

eurovoc_concepts:
advertising
application of EU law
broadcasting
national implementing measure
television

text: C 170 E/48 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 20. 6. 2000 Avustaakseen Armeniaa oikeusvaltioperiaatteen toteuttamisessa ja kumppanuus- ja yhteisty(cid:246)sopimuksen mukaisten ihmisoikeusvelvoitteiden t(cid:228)ytt(cid:228)misess(cid:228) sek(cid:228) tukeakseen maan p(cid:228)(cid:228)sy(cid:228) Euroopan neuvoston j(cid:228)seneksi komissio k(cid:228)ynnist(cid:228)(cid:228) parhaillaan miljoonan euron ohjelmaa Armenian oikeuslaitoksen henkil(cid:246)st(cid:246)n kouluttamiseksi. Lis(cid:228)ksi komissio on osoittanut varoja ohjelmaan, joka toteutetaan yhdess(cid:228) Euroopan neuvoston kanssa ja jolla on tarkoitus auttaa Armeniaa noudattamaan paremmin ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehty(cid:228) yleissopimusta. (2000/C 170 E/053) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1601/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE) komissiolle (15. syyskuuta 1999) Aihe: EY:n televisiodirektiivin t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)npano-osavaltioiden v(cid:228)linen sopimus Direktiivill(cid:228) 97/0036/EY( (1)) muutetun televisiodirektiivin 89/0552/ETY( (2)) 10 artiklan 1 kohdassa vaadi- taan mainonnan ja ohjelmien selv(cid:228)(cid:228) erottamista toisistaan. T(cid:228)m(cid:228) periaate mainonnan ja ohjelmien erottamisesta on nykyisin sis(cid:228)llytetty my(cid:246)s Saksan yleisradiota koskevaan lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)n. Sama periaate vahvistetaan vuodelta 1997 per(cid:228)isin olevan osavaltioiden v(cid:228)lisen yleisradiotoimintaa koskevan kolmannen sopimuksen 7 §:n 4 kohdassa. Parhaillaan valmistellaan uutta osavaltioiden v(cid:228)list(cid:228) sopimusta yleisradiotoi- minnasta. Saksan osavaltioiden p(cid:228)(cid:228)ministerit hyv(cid:228)ksyiv(cid:228)t 24. 6. 1999 luonnoksen nelj(cid:228)nneksi yleisradiotoi- minnan muutosta koskevaksi sopimukseksi. Kaikkien 16 osavaltion valtiop(cid:228)ivien on nyt ratifioitava t(cid:228)m(cid:228) sopimus, jonka on m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) tulla voimaan 1. 4. 2000. Sopimustekstiin lis(cid:228)ttiin uusi 7 §:n 4 kohta, joka kuuluu seuraavasti: L(cid:228)hetyksen osittainen k(cid:228)ytt(cid:246) mainontaan on sallittua, kun mainonta erotetaan optisesti selv(cid:228)sti muusta ohjelmasta ja on tunnistettavissa mainonnaksi. Sopimuksen 7 §:n 4 kohta sallii siten sen, ett(cid:228) l(cid:228)hett(cid:228)j(cid:228) jakaa kuvaruudun samanaikaisesti ohjelmaan ja mainosikkunaan. Sama p(cid:228)tee nk. virtuaalimainontaan. T(cid:228)ss(cid:228) on kyse teknisest(cid:228) mahdollisuudesta muuttaa kuvaa j(cid:228)lkeenp(cid:228)in niin, ett(cid:228) kuvaan joko sy(cid:246)tet(cid:228)(cid:228)n kokonaisia mainoksia tai jo olemassa olevaa mainosta muutetaan. Yleisradiotoiminnan muutosta koskevan osavaltioiden v(cid:228)lisen sopimuksen 7 §:n 6 kohdan on m(cid:228)(cid:228)r(cid:228) mahdollistaa virtuaalimainonnan sis(cid:228)llytt(cid:228)minen l(cid:228)hetyksiin sill(cid:228) edellytyksell(cid:228), ett(cid:228) kyseisen l(cid:228)he- tyksen alussa ja lopussa mainitaan t(cid:228)st(cid:228) ja ett(cid:228) ao. mainoksella korvataan l(cid:228)hetykseen joka tapauksessa sis(cid:228)ltynyt mainonta. Edell(cid:228) mainittu her(cid:228)tt(cid:228)(cid:228) seuraavat kysymykset: 1. Katsooko komissio, ett(cid:228) EY:n televisiodirektiivin 10 artiklaa loukataan, kun sallitaan mainosten ja ohjelman samanaikainen l(cid:228)hett(cid:228)minen ja kun ne erotetaan toisistaan vain eri tiloiksi kuvaruudussa? 2. Katsooko komissio, ett(cid:228) virtuaalimainonnan salliminen on EY:n televisiodirektiivin mukaista? 3. Tunteeko komissio ne lausunnot, jotka johtivat t(cid:228)h(cid:228)nastisen oikeusk(cid:228)sityksen muutokseen, jonka mukaan mainontaa ja ohjelmia ei ole pakko erottaa toisistaan ajallisesti? 4. Mist(cid:228) lausunnoista on kyse? 5. Mit(cid:228) mielt(cid:228) komissio on 1. 4. 2000 Saksassa voimaan tulevaan yleisradiotoiminnan muutosta koskevaan sopimukseen suunnitelluista muutoksista? (1) (2) EYVL L 202, 30. 7. 1997, s. 60. EYVL L 298, 17. 10. 1989, s. 23. 20. 6. 2000 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 170 E/49 Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus (27. lokakuuta 1999) Televisiotoimintaa koskevien j(cid:228)senvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ysten yhteenso- 1. vittamisesta 3 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) lokakuuta 1989 annettua neuvoston direktiivi(cid:228) 89/0552/ETY on muutettu Euroo- pan parlamentin ja neuvoston 30 p(cid:228)iv(cid:228)n(cid:228) kes(cid:228)kuuta 1997 antamalla direktiivill(cid:228) 97/0036/EY. Direktiivin 10 artiklan 1 kohdassa todetaan, ett(cid:228) (cid:148)televisiomainonnan ja teleostosl(cid:228)hetysten on oltava helposti tunnistettavissa, ja ne on pidett(cid:228)v(cid:228) selv(cid:228)sti erill(cid:228)(cid:228)n muista ohjelmapalveluista optisin ja/tai akustisin keinoin. (cid:148) T(cid:228)m(cid:228) kattaa my(cid:246)s tilanteet, joissa ohjelmaa ja televisiomainoksia l(cid:228)hetet(cid:228)(cid:228)n yht(cid:228)aikaa. Kuvaruudun osittainen k(cid:228)ytt(cid:246) mainontaan on sallittua ainoastaan, jos mainonta on helposti tunnistettavissa mainon- naksi ja selv(cid:228)sti erotettu muusta ohjelmasta. On itsest(cid:228)(cid:228)n selv(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) t(cid:228)llaisen mainonnan on t(cid:228)ytett(cid:228)v(cid:228) kaikki direktiiviss(cid:228) televisionmainonnalle asetetut vaatimukset ja erityisesti 11 ja 18 artiklassa asetetut aikarajoitukset. Ns. virtuaalimainontaa ei ole kielletty direktiiviss(cid:228). Direktiivi kattaa kaikki televisiomainonnan 2. muodot. Direktiivin 1 artiklan c kohdassa todetaan, ett(cid:228) mainonnalla tarkoitetaan direktiiviss(cid:228): (cid:148)kaikenlaista [. ] ilmoitusta, jonka julkinen tai yksityinen yritys l(cid:228)hett(cid:228)(cid:228) maksua tai muuta vastiketta vastaan(cid:148). Direktiivi kattaa my(cid:246)s televisio-ohjelmien sponsoroinnin, jolle on asetettu erityisi(cid:228) vaatimuksia. Virtuaalimainonta on suhteellisen uusi ilmi(cid:246), joka tapauksen mukaan voidaan katsoa joko televisiomai- nonnaksi tai sponsoroinniksi. Piilomainonta on kielletty direktiivin 10 artiklan 4 kohdassa. Kun otetaan huomioon se, ett(cid:228) virtuaalimainonta tarjoaa eritt(cid:228)in monenlaisia mahdollisuuksia ja televisio- l(cid:228)hetystoiminnan harjoittajien toimintatavat ovat t(cid:228)lt(cid:228) osin vasta kehittym(cid:228)ss(cid:228), virtuaalimainonnan oikeu- dellisia vaikutuksia direktiivin suhteen voidaan arvioida vain tapauskohtaisesti. 3. (cid:129)4. Muutetun direktiivin mukaan mainosajan ja ohjelma-ajan erottaminen toisistaan ei ole pakollista. Direktiivin 10 artiklan 1 kohdassa edellytet(cid:228)(cid:228)n ainoastaan, ett(cid:228) mainokset ja ohjelma erotetaan toisistaan optisin tai akustisin keinoin. Komissio ei ole tietoinen kysyj(cid:228)n tarkoittamista asiantuntijalausunnoista. 5. Muutetun direktiivin 89/0552/ETY 27 artiklan mukaan j(cid:228)senvaltioiden oli saatettava voimaan t(cid:228)m(cid:228)n direktiivin noudattamisen edellytt(cid:228)m(cid:228)t lait, asetukset ja hallinnolliset m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)ykset viimeist(cid:228)(cid:228)n 30. joulukuuta 1998 ja ilmoitettava t(cid:228)st(cid:228) komissiolle. Saksa ei ole ilmoittanut komissiolle saattaneensa voimaan kaikki direktiivin t(cid:228)yt(cid:228)nt(cid:246)(cid:246)npanemiseksi tarvit- tavat s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset. Komissio ei my(cid:246)sk(cid:228)(cid:228)n ole saanut mit(cid:228)(cid:228)n muita tietoja, joiden perusteella se voisi olettaa, ett(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset on virallisesti saatettu voimaan. T(cid:228)m(cid:228)n vuoksi komissio on l(cid:228)hett(cid:228)nyt Saksalle perustellun lausunnon. Komissio ei n(cid:228)in ollen voi arvioida Saksan osavaltioiden v(cid:228)liseen l(cid:228)hetystoimintaa koskevaan sopimukseen mahdollisesti tehtyj(cid:228) muutoksia. (2000/C 170 E/054) KIRJALLINEN KYSYMYS P-1605/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle (7. syyskuuta 1999) Aihe: Yhteis(cid:246)n tukea koskevan oikeusperustan laajentaminen Yhteis(cid:246)n nykyisen lains(cid:228)(cid:228)d(cid:228)nn(cid:246)n mukaan yhteis(cid:246)n tukitoimia sovelletaan vaikeuksissa oleviin yrityksiin vain silloin, kun vaikeudet johtuvat el(cid:228)imiss(cid:228) esiintyvist(cid:228) el(cid:228)in- tai kasviper(cid:228)isist(cid:228) sairauksista, joiden vuoksi t(cid:228)llaisista el(cid:228)imist(cid:228) jalostetut tuotteet on otettava pois markkinoilta, jotta sairaudet eiv(cid:228)t tarttuisi ihmisiin. BSE-kriisin yhteydess(cid:228) sovelletut yhteis(cid:246)n tukitoimet perustuvat t(cid:228)h(cid:228)n oikeusperustaan


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1973/1999 της Επιτροπής, της 15ης Σεπτεμβρίου 1999, για την έκδοση πιστοποιητικών εξαγωγής του συστήματος Α1 στον τομέα των οπωροκηπευτικών

eurovoc_concepts:
export licence
nut
pip fruit

formats: pdf print

text: L 244/42 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 16. 9. 1999 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1973/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 15ης Σεπτεµβρίου 1999 για την έκδοση πιστοποιητικών εξαγωγής του συστήµατος Α1 στον τοµέα των οπωροκηπευτικών Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2190/96 της Επιτροπής, της 14ης Νοεµ- βρίου 1996, για τις λεπτοµέρειες εφαρµογής του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2200/96 του Συµβουλίου σχετικά µε τις επιστροφές κατά την εξαγωγή στον τοµέα των οπωροκηπευτικών (1), όπως τροποποι- ήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1303/1999 (2), και ιδίως το άρθρο 2 παράγραφος 3, Εκτιµώντας: (1) (2) (3) ότι ο κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 1926/1999 της Επιτροπής (3), καθόρισε τις ποσότητες για τις οποίες δύναται να εκδίδονται πιστοποιητικά εξαγωγής του συστήµατος Α1, εκτός από εκείνα που ζητούνται στο πλαίσιο της επισιτιστικής βοήθειας· ότι το άρθρο 2 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2190/96 καθό- ρισε τους όρους µε τους οποίους δύναται να ληφθούν από την Επιτροπή ιδιαίτερα µέτρα µε σκοπό να αποφευχθεί η υπέρβαση των ποσοτήτων για τις οποίες µπορούν να εκδίδο- νται πιστοποιητικά του συστήµατος Α1· ότι, λαµβανοµένων υπόψη των στοιχείων που διαθέτει σήµερα η Επιτροπή, θα προκύψουν υπερβάσεις των ποσοτήτων για τα φουντούκια µε κέλυφος και τα µήλα, µειωµένων και προσαυξηµένων κατά τις ποσότητες που ανα- φέρονται στο άρθρο 2 παράγραφος 3 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2190/96, εάν εκδοθούν χωρίς περιορισµό πιστοποιη- τικά του συστήµατος Α1 που ζητούνται από τις 9 Σεπτεµ- βρίου 1999· ότι πρέπει, εποµένως, να καθορισθούν, γι’ αυτά τα προϊόντα ποσοστά έκδοσης των ποσοτήτων που ζητήθη- καν στις 9 Σεπτεµβρίου 1999 και να απορριφθούν οι αιτή- σεις πιστοποιητικών του συστήµατος Α1 που κατατίθενται αργότερα κατά τη διάρκεια της ίδιας περιόδου αιτήσεων, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Τα πιστοποιητικά εξαγωγής του συστήµατος Α1 για τα φουντούκια µε κέλυφος και τα µήλα, για τα οποία η αίτηση κατατέθηκε στις 9 Σεπτεµβρίου 1999 στο πλαίσιο του άρθρου 1 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1926/1999, εκδίδονται µέχρι ανωτάτου ορίου 67,0 % για τα φουντούκια µε κέλυφος και 22,5 % για τα µήλα των ζητούµενων ποσοτήτων. Γι’ αυτά τα προϊόντα απορρίπτονται οι αιτήσεις πιστοποιητικών του συστήµατος Α1 που κατατίθενται µετά τις 9 Σεπτεµβρίου 1999 και πριν από τις 9 Νοεµβρίου 1999. Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 16 Σεπτεµβρίου 1999. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 15 Σεπτεµβρίου 1999. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 292 της 15. 11. 1996, σ. 12. (2) ΕΕ L 155 της 22. 6. 1999, σ. 29. (3) ΕΕ L 238 της 9. 9. 1999, σ. 20


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 1974/1999 της Επιτροπής, της 15ης Σεπτεμβρίου 1999, περι καθορισμού της ημερομηνίας λήξεως της προθεσμίας για την υποβολή αιτήσεων περί ενισχύσεων για για ιδιωτική αποθεματοποίηση στον τομέα του χοιρείου κρέατος

eurovoc_concepts:
aid system
pigmeat
private stock
storage premium

text: 16. 9. 1999 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 244/43 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 1974/1999 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 15ης Σεπτεµβρίου 1999 περι καθορισµού της ηµεροµηνίας λήξεως της προθεσµίας για την υποβολή αιτήσεων περί ενισχύσεων για για ιδιωτική αποθεµατοποίηση στον τοµέα του χοιρείου κρέατος Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΟΚ) αριθ. 2759/75 του Συµβουλίου της 29ης Οκτωβρίου 1975 περί κοινής οργανώσεως αγοράς στον τοµέα του χοιρείου κρέατος (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από την πράξη προσχώρησης της Αυστρίας, της Φινλανδίας και της Σουη- δίας, και ιδίως το άρθρο 4 παράγραφος 6, Εκτιµώντας: (1) ότι οι ενισχύσεις για ιδιωτική αποθεµατοποίηση, που χορη- γήθηκαν κατ’ εφαρµογή του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 2042/ 98 της Επιτροπής της 25ης Σεπτεµβρίου 1998 περί ειδικών όρων χορήγησης ενισχύσεων για ιδιωτική αποθεµατοποίηση στον τοµέα του χοιρείου κρέατος (2), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2619/98 (3), είχαν ευνοϊκά αποτελέσµατα στην αγορά χοιρείου κρέατος και ότι µπορεί να αναµένεται µια προσωρινή σταθεροποίηση των τιµών του χοιρείου κρέατος· ότι πρέπει, ως εκ τούτου, να σταµατήσει η χορήγηση ενισχύσεων για ιδιωτική αποθεµατο- ποίηση στον τοµέα του Χοιρείου Κρέατος, (2) ότι η επιτροπή διαχείρισης χοιρείου κρέατος δεν διατύπωσε γνώµη στην προθεσµία που όρισε ο πρόεδρός της, ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Ως ηµεροµηνία λήξεως της προθεσµίας για την υποβολή αιτήσεων περί ενισχύσεων για ιδιωτική αποθεµατοποίηση στον τοµέα του χοιρείου κρέατος ορίζεται η 17η Σεπτεµβρίου 1999. Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 16 Σεπτεµβρίου 1999. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 15 Σεπτεµβρίου 1999. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 282 της 1. 11. 1975, σ. 1. (2) ΕΕ L 263 της 26. 9. 1998, σ. 12. (3) ΕΕ L 329 της 5. 12. 1998, σ. 9


title: Regulamento (CE) n° 1960/1999 da Comissão, de 15 de Setembro de 1999, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit
stone fruit

text: L 244/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 16. 9. 1999 I (Actos cuja publicação é uma condição da sua aplicabilidade) REGULAMENTO (CE) N. o 1960/1999 DA COMISSÃO de 15 de Setembro de 1999 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Euro- peia, Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 3223/94 da Comissão, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execução do regime de importação dos frutos e dos produtos hortícolas (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 1498/98 (2), e, nomeadamente, o n. o 1 do seu artigo 4. o, (1) Considerando que o Regulamento (CE) n. o 3223/94 prevê, em aplicação dos resultados das negociações comerciais multilaterais do «Uruguay Round», os crité- rios para a fixação pela Comissão dos valores forfetários de importação dos países terceiros, relativamente aos produtos e períodos que especifica no seu anexo; (2) Considerando que, em aplicação dos supracitados crité- rios, os valores forfetários de importação devem ser fixados nos níveis constantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1. o Os valores forfetários de importação referidos no artigo 4. o do Regulamento (CE) n. o 3223/94 são fixados como indicado no quadro constante do anexo. Artigo 2. o O presente regulamento entra em vigor em 16 de Setembro de 1999. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 15 de Setembro de 1999. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. 16. 9. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 244/3 do regulamento da Comissão, de 15 de Setembro de 1999, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas ANEXO Código NC 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 0809 30 10, 0809 30 90 0809 40 05 Código países terceiros (1) Valor forfetário de importação (EUR/100 kg) 052 060 999 628 999 052 999 388 524 528 999 052 064 400 999 388 400 508 512 528 800 804 999 052 064 388 720 999 052 999 052 064 624 999 116,8 49,8 83,3 125,1 125,1 70,6 70,6 83,1 77,2 59,2 73,2 92,9 68,5 237,8 133,1 60,0 50,3 20,3 61,8 45,5 180,8 76,4 70,7 81,9 45,4 46,9 88,4 65,7 104,0 104,0 46,7 46,2 184,9 92,6 (1) Nomenclatura dos países fixada pelo Regulamento (CE) n. o 2645/98 da Comissão (JO L 335 de 10. 12. 1998, p. 22). O código «999» representa «outras origens»