title: 1999 m. rugsėjo 15 d. Komisijos sprendimas dėl bendrojo techninio reglamento, skirto avarinių tarnybų prieigos prie antžeminės radijo jungiamosios linijos (ARJL) prijungimo reikalavimams (pranešta dokumentu Nr. C(1999) 2987)Tekstas svarbus EEE.

eurovoc_concepts:
harmonisation of standards
technical regulations
technical standard
telecommunications
waveband

formats: html pdf print

text: 196 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. 31999D0645 1999 9 30 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 255/40 KOMISIJOS SPRENDIMAS 1999 m. rugsėjo 15 d. dėl bendrojo techninio reglamento, skirto avarinių tarnybų prieigos prie antžeminės radijo jungiamosios linijos (ARJL) prijungimo reikalavimams (pranešta dokumentu Nr. C(1999) 2987) (tekstas svarbus EEE) (1999/645/EB) EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, 2. Šiuo sprendimu nustatomas bendrasis techninis reglamentas, taikomas gelbėjimo tarnybų prieigos prie ARJL įrenginių, naudo- jamų nuo 380 MHz iki 383 MHz ir nuo 390 MHz iki 393 MHz dažnių juostose, prijungimo reikalavimams. atsižvelgdama į 1998 m. vasario 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/13/EB dėl telekomunikacijų galinių įrengi- nių ir palydovinių antžeminių stočių įrangos, taip pat dėl abipu- sio jų atitikties pripažinimo (1), ypač į jos 7 straipsnio 2 dalies ant- rąją įtrauką, (1) (2) (3) (4) (5) kadangi Komisija patvirtino priemones, nustatančias, kokio tipo galiniams įrenginiams bendrasis techninis regla- mentas turi būti priimtas, kartu pagal 7 straipsnio 2 dalies pirmąją įtrauką apibrėžiant jo taikymo sritį; kadangi turėtų būti patvirtinti atitinkami darnieji standar- tai arba jų dalys, įgyvendinantys esminius reikalavimus, kurie turės būti pakeisti bendraisiais techniniais reglamen- tais; kadangi užtikrinant, kad gamintojai ir toliau galės patekti į rinkas, reikia numatyti pereinamojo laikotarpio priemones, taikytinas įrenginiams, patvirtintiems pagal nacionalinius tipo patvirtinimo reglamentus; kadangi, kaip numatyta 29 straipsnio 2 dalyje, komitetui (TITK) buvo pateiktas pasiūlymas; kadangi šiuo sprendimu priimamas bendrasis techninis reglamentas atitinka TITK nuomonę, PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ: 1 straipsnis 1. Šis sprendimas taikomas galiniams įrenginiams, numatytiems prijungti prie viešojo telekomunikacijų tinklo ir įtrauktiems į 2 straipsnio 1 dalyje nurodyto darniojo standarto taikymo sritį. 2 straipsnis 1. Bendrajame techniniame reglamente pateikiamas darnusis standartas, parengtas atitinkamos standartizacijos įstaigos, kuri tinkamu mastu įgyvendina Direktyvos 98/13/EB 5 straipsnio c–f punktuose nurodytus esminius reikalavimus. Nuoroda į standartą pateikiama priede. 2. Galiniai įrenginiai, kuriems taikomas šis sprendimas, atitinka šio straipsnio 1 dalyje minimą bendrąjį techninį reglamentą, Direktyvos 98/13/EB 5 straipsnio a ir b punktuose nurodytus esminius reikalavimus ir visų kitų taikytinų direktyvų, ypač Tary- bos direktyvų 73/23/EEB (2) ir 89/336/EEB (3) reikalavimus. 3 straipsnis Notifikuotosios įstaigos, kurioms yra skirta atlikti Direktyvos 98/13/EB 10 straipsnyje nurodytas procedūras, nuo šio sprendimo įsigaliojimo dienos galiniams įrenginiams, kuriems taikoma jo 1 straipsnio 1 dalis, taiko priede nurodytą darnųjį standartą arba užtikrina jo taikymą. 4 straipsnis 1. Nacionaliniai tipo patvirtinimo reglamentai, reglamentuojan- tys įrenginius, kuriems taikomas priede nurodytas darnusis stan- dartas, panaikinami nuo 1999 m. gruodžio 15 d. 2. Pagal tokius nacionalinius tipo patvirtinimo reglamentus patvirtinti galiniai įrenginiai gali būti ir toliau išleidžiami į nacio- nalinę rinką ir naudojami. (1) OL L 74, 1998 3 12, p. 1. (2) OL L 77, 1973 3 26, p. 29. (3) OL L 139, 1989 5 23, p. 19. 13/24 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 197 5 straipsnis Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1999 m. rugsėjo 15 d. Komisijos vardu Karel VAN MIERT Komisijos narys 198 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/24 t. PRIEDAS Nuoroda į taikytiną darnųjį standartą Šio sprendimo 2 straipsnyje nurodytas darnusis standartas yra: antžeminė radijo jungiamoji linija (ARJL); avarinė prieiga ETSI Europos telekomunikacijų standartų institutas ETSI sekretoriatas TBR35: 1998 m. rugsėjo mėn. (išskyrus įžangas ir 4. 2. 2, 5. 4. 2 ir A. 2. 3 skirsnius) Papildoma informacija Europos telekomunikacijų standartų institutas yra pripažintas pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/34/EB (1). Pirmiau nurodytas darnusis standartas yra parengtas vadovaujantis Direktyvoje 98/34/EB nustatyta tvarka suteiktu įgaliojimu. Visą pirmiau nurodyto darniojo standarto tekstą galima gauti iš: Europos telekomunikacijų standartų instituto 650, Route des Lucioles F-06921 Sophia Antipolis Cedex arba Europos Komisijos DG XIII/A/2-(BU 31, 1/7) Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Brussels, arba iš bet kurios kitos už ETSI standartų platinimą atsakingos organizacijos, kurių sąrašą galima rasti internete (www. ispo. cec. be). (1) OL L 204, 1998 7 21, p. 37


title: QUESTION ÉCRITE E-1620/99 posée par Olivier Dupuis (TDI) à la Commission. Contrôle exercé par les autorités tunisiennes sur Internet.

eurovoc_concepts:
Internet
Tunisia
association agreement (EU)
censorship

text: 18. 7. 2000 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 203 E/11 bovine» telle que dØfinie par le nouveau rŁglement du Conseil (CE) no 1254/1999 (2) rØsultant de l(cid:146)accord sur l(cid:146)Agenda 2000, ne prØvoit l(cid:146)octroi des primes bovines pour les bisons. En effet, en ce qui concerne les animaux vivants, la dØfinition de bovins qui figure au paragraphe 2 de l(cid:146)article premier dudit rŁglement (CEE) no 805/68 (ainsi que l(cid:146)article correspondant du rŁglement (CE) no 1254/1999) couvre seulement les «animaux vivants de l(cid:146)espŁce bovine des espŁces domestiques» dont la description appara(cid:238)t dans la nomenclature combinØe (NC) (3). Dans la pratique ceci exclut les autres bovins (dont le bison) du champ d(cid:146)application des aides destinØes aux bovins domestiques. L(cid:146)inclusion des bisons dans le rØgime de soutien des bovins domestiques se heurterait (cid:224) deux sortes des difficultØs. La premiŁre provient de l(cid:146)accroissement du nombre des espŁces animales bØnØficiant du soutien communautaire. Les (cid:201)tats membres se sont montrØs rØservØs (cid:224) maintes reprises vis-(cid:224)-vis d(cid:146)un tel accroissement. Par ailleurs, lors des discussions de l(cid:146)Agenda 2000, le sujet a ØtØ traitØ et la conclusion de ce dØbat est qu(cid:146)on n(cid:146)a pas modifiØ la situation rØglementaire des bisons au regard du bØnØfice des primes bovines. La seconde se situe dans le cadre des relations internationales de la CommunautØ. En effet, en novembre 1999 dØmarre une nouvelle nØgociation du commerce international (OMC-Organisation mondiale du commerce) et la CommunautØ sera vraisemblablement questionnØe, par ses partenaires, au sujet des aides directes de la politique agricole commune. DŁs lors, dans ces circonstances, il ne semble pas judicieux d(cid:146)Ølargir le cadre des espŁces bØnØficiant de ces aides. JO L 148 du 28. 6. 1968. JO L 160 du 26. 6. 1999. (1) (2) (3) Voir notes explicatives sous le JO C 287 du 15. 9. 1998. (2000/C 203 E/013) QUESTION (cid:201)CRITE E-1620/99 posØe par Olivier Dupuis (TDI) (cid:224) la Commission (15 septembre 1999) Objet: Contr(cid:244)le exercØ par les autoritØs tunisiennes sur Internet La Tunisie figure parmi les pays qui contr(cid:244)lent et censurent le plus les accŁs (cid:224) Internet, afin d(cid:146)Øviter la diffusion d(cid:146) «idØes subversives» ou pour protØger la «sØcuritØ de l(cid:146)(cid:201)tat». Ces contr(cid:244)les s(cid:146)exercent au travers d(cid:146)un monopole d(cid:146)(cid:201)tat sur les accŁs, au travers de contr(cid:244)les sur les providers, au travers de l(cid:146)obligation d(cid:146)enregistrement des utilisateurs et par le biais de filtres et contr(cid:244)les sur la «poste» Ølectronique. Le citoyen tunisien qui souhaite exercer sa libertØ d(cid:146)information et d(cid:146)expression encourt ainsi des poursuites pØnales trŁs lourdes. La Commission n(cid:146)estime-t-elle pas que par de telles pratiques les autoritØs de Tunis violent l(cid:146)esprit et la lettre de l(cid:146)accord d(cid:146)association liant la Tunisie et l(cid:146)Union europØenne? Quelles mesures la Commission a-t-elle prises ou entend-elle prendre pour amener la Tunisie (cid:224) abolir le monopole d(cid:146)(cid:201)tat sur les accŁs (cid:224) Internet, (cid:224) supprimer les filtres «firewall», les contr(cid:244)les sur les «providers» et l(cid:146)obligation d(cid:146)enregistrement des utilisateurs ainsi que les contr(cid:244)les sur la «poste Ølectronique»? RØponse donnØe par M. Patten au nom de la Commission (18 octobre 1999) La Commission est au courant du contr(cid:244)le exercØ par les autoritØs tunisiennes sur l(cid:146)utilisation d(cid:146)Internet en Tunisie. L(cid:146)agence tunisienne d(cid:146)Internet (ATI) canalise toutes les demandes d(cid:146)abonnement au rØseau, outre ses fonctions de serveur de l(cid:146)administration et de certaines missions diplomatiques. Deux sociØtØs privØes (planet Tunisie et Global Tunisie) sont les serveurs agrØØs pour desservir les abonnØs privØs. D(cid:146)autres instituts de serveurs institutionnels existent dans plusieurs secteurs d(cid:146)activitØs publiques (Øducation, C 203 E/12 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 18. 7. 2000 recherche, etc. ). Le taux de raccordement de la Tunisie au rØseau reste faible (en dessous de la moyenne mondiale) malgrØ les efforts des autoritØs pour promouvoir son utilisation dans les milieux Øconomiques et Øducatifs. Ceci Øtant, la Tunisie a reconnu l(cid:146)intØrŒt et l(cid:146)importance qu(cid:146)Internet constitue pour ses entreprises et la compØtitivitØ de son Øconomie. Les tarifs pour les utilisateurs ont rØcemment connu une baisse sensible. L(cid:146)accord d(cid:146)association entre la CommunautØ et la Tunisie ne contient pas de disposition spØcifique sur le libre accŁs aux mØdias; cependant, de maniŁre gØnØrale l(cid:146)article 2 Øtablit que les droits de l(cid:146)homme, qui incluent le droit d(cid:146)informer et d(cid:146)Œtre informØ, constituent un ØlØment essentiel de l(cid:146)accord. La Commission suit de trŁs prŁs la question du respect des droits de l(cid:146)homme en Tunisie, y compris l(cid:146)accŁs des citoyens aux mØdias et (cid:224) Internet. Cela se fait notamment (cid:224) travers les rapports pØriodiques sur la situation des droits de l(cid:146)homme ØlaborØs par les chefs de missions des (cid:201)tats membres et de la Commission en Tunisie et (cid:224) travers le dialogue politique continu avec les autoritØs tunisiennes. Par ailleurs, la Tunisie est invitØe (cid:224) participer aux programmes rØgionaux prØparØs dans le cadre de MEDA afin de promouvoir une nouvelle approche rØgionale dans le domaine des tØlØcommunications et de la sociØtØ de l(cid:146)information. (2000/C 203 E/014) QUESTION (cid:201)CRITE E-1638/99 posØe par Efstratios Korakas (GUE/NGL) (cid:224) la Commission (22 septembre 1999) Objet: ConsØquences dØsastreuses de la politique agricole commune et indispensable rØvision de celle-ci La rØvision de la PAC, appliquØe dans le cadre du traitØ de Maastricht, ainsi que l(cid:146)Agenda 2000, qui sera mis en (cid:156)uvre jusqu(cid:146)en l(cid:146)an 2006, rØduisent dramatiquement le rythme de dØveloppement de l(cid:146)agriculture pour l(cid:146)adapter aux conditions du marchØ, tel que celui-ci est modelØ par l(cid:146)OMC (Organisation mondiale du commerce) et par l(cid:146)UEM. Cette rØduction des rythmes de dØveloppement de l(cid:146)agriculture a eu pour consØquences la baisse de l(cid:146)emploi dans le secteur agricole et l(cid:146)extinction des petits et moyens exploitants, surtout dans des pays comme la GrŁce oø la proportion de la population agricole est ØlevØe. Elle eut pour autres consØquences le marasme Øconomique, l(cid:146)exode rural et la dØgradation de l(cid:146)environnement. La Commission va-t-elle persØvØrer dans la mŒme politique, qui accØlØrera ce cours des choses catas- trophique pour le monde rural, ou compte-t-elle proposer (cid:129) dans le droit fil des revendications formulØes par les agriculteurs, en gØnØral, et par les petits et moyens exploitants, en particulier (cid:129) d(cid:146)y mettre le hol(cid:224) et de renverser le cours des choses, mesures adØquates (cid:224) l(cid:146)appui? RØponse donnØe par M. Fischler au nom de la Commission (20 octobre 1999) Un des objectifs de la rØforme de la politique agricole commune (PAC) dans le cadre d(cid:146)Agenda 2000 est effectivement celui d(cid:146)assurer une meilleure adØquation aux conditions du marchØ. De plus, la rØforme poursuit plusieurs autres objectifs, tels que le maintien d(cid:146)un niveau de vie Øquitable pour la communautØ agricole, l(cid:146)intØgration d(cid:146)objectifs environnementaux et l(cid:146)instauration d(cid:146)une politique de dØveloppement rural en tant que deuxiŁme pilier de la PAC. Il est vrai que le nombre d(cid:146)actifs dans les secteurs de l(cid:146)agriculture, de la sylviculture et de la pŒche a diminuØ en GrŁce pendant la pØriode 1987-1997. Toutefois, pour la CommunautØ (cid:224) douze, cette baisse Øtait de 31 % au cours de la mŒme pØriode. Il est Øgalement exact que la rØduction la plus importante du nombre d(cid:146)agriculteurs a ØtØ observØe chez les petits exploitants cultivant une superficie agricole infØrieure (cid:224) 10 hectares. D(cid:146)autre part, il importe de ne pas perdre de vue que les exploitations agricoles petites et moyennes ont pu amØliorer leur base Øconomique en augmentant leurs capacitØs de production. Les problŁmes de dØpeuplement et d(cid:146)environnement font l(cid:146)objet de mesures de dØveloppement rural spØci- fiques, notamment dans les rØgions de l(cid:146)objectif 1. En dØpit de la diversitØ existant au niveau local, les statistiques en matiŁre de population font Øtat d(cid:146)une augmentation de la population pendant les dix derniŁres annØes pour la majoritØ des zones rurales grecques (nomenclature des unitØs territoriales statistiques au niveau NUTS 3)


title: QUESTION ÉCRITE E-1635/99 posée par Graham Watson (ELDR) à la Commission. Embargo sur les exportations de viande de veau.

eurovoc_concepts:
United Kingdom
international sanctions
slaughter premium
veal

text: C 219 E/14 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 1. 8. 2000 Quant au fait que des situations analogues puissent exister dans d(cid:146)autres (cid:201)tats membres, la Commission rappelle ce qu(cid:146)elle a dit ci-dessus au sujet de l(cid:146)article 295 du traitØ CE. Tant qu(cid:146)il n(cid:146)y a pas d(cid:146)infraction aux rŁgles de concurrence, les (cid:201)tats membres et les entreprises publiques ont pleine compØtence pour rØaliser des investissements dans des activitØs Øconomiques. (2000/C 219 E/018) QUESTION (cid:201)CRITE E-1635/99 posØe par Graham Watson (ELDR) (cid:224) la Commission (15 septembre 1999) Objet: Embargo sur les exportations de viande de veau La Commission est-elle informØe du fait que, depuis la fin du mois de juillet, le gouvernement britannique ne finance plus le programme de transformation de la viande de veau? Ce programme prØvoyait que les veaux qui avaient ØtØ exportØs avant l(cid:146)embargo sur les exportations europØennes de viande de veau soient payØs et dØtruits (cid:224) un prix fixe. Maintenant qu(cid:146)il a ØtØ mis fin (cid:224) ce financement, les veaux ne se vendent plus qu(cid:146)(cid:224) 1 GBP la tŒte sur les marchØs, c(cid:146)est-(cid:224)-dire moins que ce qu(cid:146)il en coßte de les acheminer sur place. Des veaux morts ont ØtØ abandonnØs en public et les Øleveurs ont l(cid:146)ignominieux devoir d(cid:146)abattre leurs bŒtes. La Commission envisage-t-elle de lever l(cid:146)embargo sur les exportations de viande de veau? Dans la nØgative, quelle est la probabilitØ d(cid:146)assister (cid:224) une reprise du financement du programme de la transformation de la viande de veau? RØponse donnØe par M. Fischler au nom de la Commission (19 octobre 1999) Les autoritØs du Royaume-Uni ont en effet notifiØ (cid:224) la Commission qu(cid:146)elles avaient interrompu l(cid:146)applica- tion du programme facultatif de transformation de la viande de veau depuis la fin du mois de juillet 1999. Cette aide, crØØe dans le cadre de la rØforme de 1992 du secteur de la viande bovin et financØe par des fonds communautaires, sera supprimØe (cid:224) l(cid:146)entrØe en vigueur de la nouvelle rØforme du secteur, prØvue (cid:224) partir de janvier 2000. Pour le moment, la Commission n(cid:146)a pas proposØ la levØe de l(cid:146)embargo sur les exportations de bovins vivants en provenance du Royaume-Uni. Les animaux vivants constitueraient pour la santØ humaine et animale un risque plus ØlevØ que la viande, dans la mesure oø tous les (cid:201)tats membres ne bØnØficient pas d(cid:146)un niveau de protection au stade de l(cid:146)abattage, similaire (cid:224) celui en vigueur au Royaume-Uni, lequel prØvoit l(cid:146)Ølimination des matØriels (cid:224) risques spØcifiØs et l(cid:146)application de normes en matiŁre de traitement des rØsidus animaux. Jusqu(cid:146)(cid:224) la fin du mois de dØcembre 1999, le gouvernement britannique a la facultØ de rØactiver la prime, au taux prØvu par le rŁglement de la Commission, (cid:224) savoir le rŁglement (CE) no 2604/98 du 3 dØcembre 1998, modifiant le rŁglement (CEE) no 3886/92 Øtablissant les modalitØs d(cid:146)application relatives aux rØgimes de primes prØvus par le rŁglement (CEE) no 805/68 du Conseil portant organisation commune des marchØs dans le secteur de la viande bovine, et abrogeant les rŁglements (CEE) no 1244/82 et (CEE) no 714/89 (1), ou (cid:224) un autre taux (cid:224) fixer par la Commission. Il importe Øgalement de noter, qu(cid:146)(cid:224) partir de l(cid:146)an 2000, le Royaume-Uni bØnØficiera d(cid:146)un supplØment de 100 000 droits (cid:224) la prime spØciale pour la viande bovine jusqu(cid:146)(cid:224) la reprise des exportations d(cid:146)animaux vivants (cid:226)gØs de moins de six mois. (1) JO L 328 du 4. 12. 1998


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1970/1999 av den 15 september 1999 om ändring av bilaga III till rådets förordning (EG) nr 1294/1999 rörande frysande av tillgångar och ett investeringsförbud avseende Förbundsrepubliken Jugoslavien

eurovoc_concepts:
Yugoslavia
capital market
economic sanctions
international sanctions
investment
regulation of investments

text: 16. 9. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 244/39 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1970/1999 av den 15 september 1999 om ändring av bilaga III till rådets förordning (EG) nr 1294/1999 rörande frysande av tillgångar och ett investeringsförbud avseende Förbundsrepubliken Jugoslavien EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1294/1999 av den 15 juni 1999 rörande frysande av tillgångar och ett investe- ringsförbud avseende Förbundsrepubliken Jugoslavien och om upphävande av förordningarna (EG) nr 1295/98 och (EG) nr 1607/98 (1), särskilt artikel 8. 3 i denna, och av följande skäl: 1. 2. 3. 4. Tyskland har begärt att Landeszentralbank in Nordrhein- Westfalen läggs till de behöriga myndigheter som redan anges i förteckningen, att adressen till Landeszentralbank in Rheinland-Pfalz und im Saarland rättas och att förteckningen över behöriga myndigheter utformas så att den återspeglar behörighetsfördelningen. Italien har begärt att adressen till den behöriga myndig- heten ändras. Förenade kungariket har begärt att läggs till England. finansministeriet som behörig myndighet utöver Bank of Följaktligen är det nödvändigt att ändra bilaga III till förordning (EG) nr 1294/1999. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Bilaga III till förordning (EG) nr 1294/1999 skall ändras på följande sätt: 1. Under rubriken ”Tyskland”: — Följande skall införas i början: ”Landeszentralbank in Nordrhein-Westfalen Postfach 10 11 48 40002 Düsseldorf Tfn (49-2) 11/8 74-23 73/31 59 Fax (49-2) 11/8 74-23 78” — Adressen till Landeszentralbank in Rheinland-Pfalz und im Saarland skall rättas till följande: ”Landeszentralbank in Rheinland-Pfalz und im Saarland Postfach 30 09 55020 Mainz Tfn (49-61) 31/3 77-4 10/4 16 Fax (49-61) 31/3 77-4 24” — Följande skall införas före Bundesausfuhramt: ”2. För granskning avseende bolag, företag, enheter och andra institutioner än banker:” 2. Under rubriken ”Italien” skall adressen till den behöriga myndigheten ändras till följande: ”Ministero del Commercio Estero Direzione Generale per la Politica Commerciale e per la Gestione del Regime degli Scambi Divisione IV (UOPAT) Viale America, 341 I-00144 Rom Tfn (39-6) 59 93 24 39 Fax (39-6) 59 64 75 06” 3. Under rubriken ”Förenade kungariket” skall följande läggas till: ”HM Treasury International Financial Services Parliament Street London SW1P 3AG Tfn (44-171) 270 55 50 Fax (44-171) 270 43 65” Artikel 2 ”1. För granskning avseende bankerna:” — Följande skall införas före Landeszentralbank in Rhein- land-Pfalz und im Saarland: Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 15 september 1999. På kommissionens vägnar Leon BRITTAN Vice ordförande (1) EGT L 153, 19. 6. 1999, s. 63


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG nr. 1598/99 van Caroline JACKSON Transparantie van de werkgroepen van de Wetenschappelijke Comités van de EU

eurovoc_concepts:
scientific committee (EU)
transparency in decision-making


title: Kommissionens förordning (EG) nr 1967/1999 av den 15 september 1999 om ändring av förordning (EG) nr 1760/98 och om höjning till 2 838 000 ton av den stående anbudsinfordran för export av korn som innehas av det franska interventionsorganet

eurovoc_concepts:
France
award of contract
barley
export
intervention agency

formats: pdf print

text: L 244/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 16. 9. 1999 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1967/1999 av den 15 september 1999 om ändring av förordning (EG) nr 1760/98 och om höjning till 2 838 000 ton av den stående anbudsinfordran för export av korn som innehas av det franska interventionsorganet EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 4. lager. Bilaga I till förordning (EG) nr 1760/98 måste därför ändras. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Förvaltningskommittén för spannmål. med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av mark- naden för spannmål (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1253/1999 (2), särskilt artikel 5 i denna, och av följande skäl: 1. 2. förordning (EEG) nr 2131/93 (3), I kommissionens senast ändrad genom förordning (EG) nr 39/1999 (4), fastställs förfarandet vid och villkoren för försäljning av spannmål som innehas av interventionsorgan. Genom kommissionens förordning (EG) nr 1760/98 (5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1667/1999 (6), inleddes en stående anbudsinfordran för export av 2 538 000 ton korn som innehas av det franska inter- ventionsorganet. Frankrike underrättade kommissionen om dess interventionsorgans avsikt att öka den mängd som omfattas av en stående anbudsinfordran för export med 300 000 ton. Den totala mängden korn som innehas av det franska interventionsorganet för vilken en stående anbudsinfordran för export har inletts bör därför ökas till 2 838 000 ton. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Förordning (EG) nr 1760/98 ändras på följande sätt: 1. Artikel 2 skall ersättas med följande: ”Artikel 2 Anbudsinfordran skall omfatta högst 2 838 000 ton 1. korn som skall exporteras till tredje land med undantag av Amerikas förenta stater, Kanada och Mexiko. Lagringsorterna för 2 838 000 ton korn anges i bilaga 2. I till denna förordning. ” 2. Bilaga I skall ersättas med bilagan till denna förordning. Artikel 2 3. Denna ökning av anbudsinfordran nödvändiggör en ändring av förteckningen över områden och mängder på Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentlig- görs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 15 september 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 181, 1. 7. 1992, s. 21. (2) EGT L 160, 26. 6. 1999, s. 18. (3) EGT L 191, 31. 7. 1993, s. 76. (4) EGT L 5, 9. 1. 1999, s. 64. (5) EGT L 221, 8. 8. 1998, s. 13. (6) EGT L 197, 29. 7. 1999, s. 36. 16. 9. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 244/21 BILAGA ”BILAGA I Lagringsorter Amiens Châlons Dijon Lille Nantes Nancy Orléans Paris Poitiers Rouen Toulouse (ton) Mängd 109 500 254 000 167 000 622 554 37 000 89 000 551 500 151 500 232 000 622 546 1 400”


title: Reglamento (CE) n° 1973/1999 de la Comisión, de 15 de septiembre de 1999, sobre la expedición de certificados de exportación del sistema A1 en el sector de las frutas y hortalizas

eurovoc_concepts:
export licence
nut
pip fruit

text: L 244/42 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 9. 1999 REGLAMENTO (CE) No 1973/1999 DE LA COMISIÓN de 15 de septiembre de 1999 sobre la expedición de certificados de exportación del sistema A1 en el sector de las frutas y hortalizas LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 2190/96 de la Comisión, de 14 de noviembre de 1996, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en lo que respecta a las restituciones por exportación en el sector de las frutas y hortalizas (1), cuya última modificación la consti- tuye el Reglamento (CE) no 1303/1999 (2), y, en particular, el apartado 3 de su artículo 2, (1) (2) (3) Considerando que el Reglamento (CE) no 1926/1999 de la Comisión (3), fija las cantidades por las que pueden expedirse certificados de exportación del sistema A1 que no sean los solicitados al amparo de la ayuda alimen- taria; Considerando que el artículo 2 del Reglamento (CE) no 2190/96 establece las condiciones en que la Comisión puede adoptar medidas especiales para evitar que se sobrepasen las cantidades por las que pueden expedirse certificados del sistema A1; Considerando que, habida cuenta de la información de que dispone actualmente la Comisión, estas cantidades, tras restarles y sumarles las cantidades que figuran en el apartado 3 del artículo 2 del Reglamento (CE) no 2190/ 96, se rebasarían si se expedieran sin restricción los certificados del sistema A1 solicitados desde el 9 de septiembre de 1999 para las avellanas con cáscara y las manzanas; que, por consiguiente, conviene fijar un porcentaje de expedición de las cantidades de estos productos solicitadas el 9 de septiembre de 1999 y denegar las solicitudes de certificado del sistema A1 que se presenten posteriormente durante el mismo período de solicitud, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Los certificados de exportación del sistema A1 correspon- dientes a las avellanas con cáscara y las manzanas cuya soli- citud se haya presentado el 9 de septiembre de 1999 al amparo del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1926/1999 se expedirán por el 67,0 % para las avellanas con cáscara y el 22,5 % para las manzanas de las cantidades solicitadas. Se denegarán las solicitudes de certificado del sistema A1 correspondientes a este producto que se hayan presentado después del 9 de septiembre de 1999 y antes del 9 de noviembre de 1999. Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el 16 de septiembre de 1999. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 15 de septiembre de 1999. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión (1) DO L 292 de 15. 11. 1996, p. 12. (2) DO L 155 de 22. 6. 1999, p. 29. (3) DO L 238 de 9. 9. 1999, p. 20


title: Regolamento (CE) n. 1960/1999 della Commissione, del 15 settembre 1999, recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli

eurovoc_concepts:
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit
stone fruit

text: L 244/2 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 16. 9. 1999 I (Atti per i quali la pubblicazione è una condizione di applicabilità) REGOLAMENTO (CE) N. 1960/1999 DELLA COMMISSIONE del 15 settembre 1999 recante fissazione dei valori forfettari all'importazione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, (2) considerando che in applicazione di tali criteri, i valori forfettari all'importazione devono essere fissati ai livelli figuranti nell'allegato del presente regolamento, visto il regolamento (CE) n. 3223/94 della Commissione, del 21 dicembre 1994, recante modalità di applicazione del importazione degli ortofrutticoli (1), modificato da regime di ultimo dal regolamento (CE) n. 1498/98 (2), in particolare l'ar- ticolo 4, paragrafo 1, (1) regolamento (CE) n. 3223/94 considerando che il risultati dei negoziati prevede, in applicazione dei quadro dell'Uruguay commerciali multilaterali nel Round, i criteri in base ai quali la Commissione fissa i valori forfettari all'importazione dai paesi terzi, per i prodotti e per i periodi precisati nell'allegato; HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 I valori forfettari all'importazione di cui all'articolo 4 del rego- lamento (CE) n. 3223/94 sono fissati nella tabella riportata nell'allegato. Il presente regolamento entra in vigore il 16 settembre 1999. Articolo 2 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 15 settembre 1999. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 337 del 24. 12. 1994, pag. 66. (2) GU L 198 del 15. 7. 1998, pag. 4. 16. 9. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 244/3 al regolamento della Commissione, del 15 settembre 1999, recante fissazione dei valori forfettari all'importa- zione ai fini della determinazione del prezzo di entrata di alcuni ortofrutticoli ALLEGATO Codice NC Codice paesi terzi (1) (EUR/100 kg) Valore forfettario all'importazione 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 0809 30 10, 0809 30 90 0809 40 05 052 060 999 628 999 052 999 388 524 528 999 052 064 400 999 388 400 508 512 528 800 804 999 052 064 388 720 999 052 999 052 064 624 999 116,8 49,8 83,3 125,1 125,1 70,6 70,6 83,1 77,2 59,2 73,2 92,9 68,5 237,8 133,1 60,0 50,3 20,3 61,8 45,5 180,8 76,4 70,7 81,9 45,4 46,9 88,4 65,7 104,0 104,0 46,7 46,2 184,9 92,6 (1) Nomenclatura dei paesi stabilita dal regolamento (CE) n. 2645/98 della Commissione (GU L 335 del 10. 12. 1998, pag. 22). Il codice «999» rappresenta le «altre origini»


title: 1999/627/EG, EGKS, Euratom: Beschluß der Vertreter der Regierungen der Mitgliedstaaten der Europäischen Gemeinschaften vom 15. September 1999 zur Ernennung des Präsidenten und der Mitglieder der Kommission der Europäischen Gemeinschaften

eurovoc_concepts:
European Commission
European Commissioner
President of the Commission
appointment of staff

text: L 248/30 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 9. 1999 II (Nicht veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) KONFERENZ DER VERTRETER DER REGIERUNGEN DER MITGLIEDSTAATEN DER VERTRETER DER REGIERUNGEN DER MITGLIEDSTAATEN BESCHLUSS DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN vom 15. September 1999 zur Ernennung des Präsidenten und der Mitglieder der Kommission der Europäischen Gemeinschaften (1999/627/EG, EGKS, Euratom) DIE VERTRETER DER REGIERUNGEN DER MITGLIEDSTAATEN DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, Absatz 2 Unterabsatz 3 und Artikel 215, insbesondere auf Artikel 214 gestützt auf den Vertrag über die Gründung der Europäischen Gemeinschaft für Kohle und Stahl, insbeson- dere auf Artikel 10 Absatz 2 Unterabsatz 3 und Artikel 12, gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Atomgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 127 Absatz 2 Unterabsatz 3 und Artikel 128, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) (4) Angesichts des am 16. März 1999 erfolgten gemeinsamen Rücktritts des Präsidenten und der Mitglieder der Kommission, die bis zum 22. Januar 2000 ernannt waren, haben die Vertreter der Regierungen der Mitgliedstaaten mit einer anläßlich der Tagung des Europäischen Rates vom 24. März 1999 angenommen Erklärung im gegenseitigen Einvernehmen Herrn Romano PRODI als die Persönlichkeit benannt, die sie zum Präsidenten der Kommission zu ernennen beabsichtigen. Das Europäische Parlament hat mit Entschließung vom 5. Mai 1999 dieser Benennung zugestimmt. Herr Romano PRODI hat mit Erklärung vom 9. Juli 1999 das Ergebnis seiner Kontakte mit den Regierungen der Mitgliedstaaten mitgeteilt. Die Vertreter der Regierungen der Mitgliedstaaten haben in dem Beschluß 1999/499/EG, EGKS, Euratom (1) vom 19. Juli 1999 im Einvernehmen mit dem designierten Präsidenten der Kommission die anderen Persönlichkeiten benannt, die sie zu Mitgliedern der Kommission zu ernennen beabsich- tigen, und zwar sowohl zur Ersetzung der derzeitigen zurückgetretenen Kommissionsmitglieder für die Dauer ihrer verbleibenden Amtszeit bis zum 22. Januar 2000 als auch für die fünf nachfolgenden Jahre, d. h. vom 23. Januar 2000 bis zum 22. Januar 2005, seine Zustimmung erteilt. (1) ABl. L 194 vom 27. 7. 1999, S. 45. 21. 9. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 248/31 (5) (6) Mit den am 15. September 1999 erfolgten Abstimmungen hat das Europäische Parlament dem Präsidenten und den anderen auf diese Weise benannten Mitgliedern der Kommission sowohl für den Zeitraum vom 16. September 1999 bis zum 22. Januar 2000 als auch für die fünf nachfolgenden Jahre, d. h. vom 23. Januar 2000 bis zum 22. Januar 2005, seine Zustimmung erteilt. Es muß der neuen Kommission ermöglicht werden, ihr Amt so bald wie möglich anzutreten und ihre Arbeit mit einem vollständigen Mandat ab dem 23. Januar 2000 für die fünf nachfolgenden Jahre fortzuführen. Zu diesem Zweck empfiehlt es sich, die Ernennungen für die beiden Amtszeiten durch diesen Beschluß gleichzeitig vorzunehmen — BESCHLIESSEN: Artikel 1 Für die Kommission der Europäischen Gemeinschaften werden für den Zeitraum vom 16. September 1999 bis zum 22. Januar 2000 sowie für den Zeitraum vom 23. Januar 2000 bis zum 22. Januar 2005 ernannt: — als Präsident: — Herr Romano PRODI — als Mitglieder: — Herr Michel BARNIER — Herr Frits BOLKESTEIN — Herr Philippe BUSQUIN — Herr David BYRNE — Frau Loyola DE PALACIO DEL VALLE LERSUNDI — Frau Anna DIAMANTOPOULOU — Herr Franz FISCHLER — Herr Neil KINNOCK — Herr Pascal LAMY — Herr Erkki LIIKANEN — Herr Mario MONTI — Herr Poul NIELSON — Herr Christopher PATTEN — Frau Viviane REDING — Frau Michaele SCHREYER — Herr Pedro SOLBES MIRA — Herr Günter VERHEUGEN — Herr António VITORINO — Frau Margot WALLSTRÖM. Dieser Beschluß wird am 16. September 1999 wirksam. Artikel 2 Artikel 3 Dieser Beschluß wird im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht. Geschehen zu Brüssel am 15. September 1999. Der Präsident A. SATULI


title: Uredba Komisije (EZ) br. 1972/1999 od 15. rujna 1999. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 3600/92 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu prve faze programa rada iz članka 8. stavka 2. Direktive Vijeća 91/414/EEZ o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište

eurovoc_concepts:
exchange of information
marketing
marketing standard
pharmaceutical product
plant health product
standing committee (EU)

text: L_1999244HR. 01004101. xml 03/Sv. 45 HR Službeni list Europske unije 20 31999R1972 L 244/41 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE UREDBA KOMISIJE (EZ) br. 1972/1999 od 15. rujna 1999. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 3600/92 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu prve faze programa rada iz članka 8. stavka 2. Direktive Vijeća 91/414/EEZ o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 1999/1/EZ (2), a posebno njezin članak 8. stavak 2. , budući da: (1) Komisija organizira ponovnu procjenu aktivnih tvari koje su već na tržištu dvije godine od objave Direktive 91/414/EEZ na temelju članka 8. stavka 2. te Direktive u programu sudjelovanja i usklađivanja osnovanom Uredbom Komisije (EEZ) br. 3600/92 (3), kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1199/97 (4), u okviru kojega države članice poduzimaju posebne zadaće za doprinos znanstvenoj i tehničkoj procjeni koja je temelj za regulatorne odluke koje se donose na razini Zajednice. (2) Potrebno je da sve zainteresirane strane imaju što je prije moguće pristup ažuriranim informacijama o ispitivanjima i studijama za koje su podneseni zahtjevi za zaštitu podataka kao i ispitivanjima i studijama koje se mogu tražiti u kasnijoj fazi radi dovršenja procjene i donošenja odluke o predmetnoj aktivnoj tvari; budući da država članica izvjestiteljica treba te informacije dati na raspolaganje; (3) Uredbu Komisije (EEZ) br. 3600/92 trebalo bi stoga izmijeniti kako bi se svim zainteresiranim stranama osigurao pristup takvim informacijama; (4) Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za biljno zdravstvo, DONIJELA JE OVU UREDBU: Članak 1. Druga rečenica drugog podstavka članka 7. stavka 3. Uredbe (EEZ) br. 3600/92 mijenja se kako slijedi: „Država članica izvjestiteljica na poseban zahtjev daje na raspolaganje ili ima na raspolaganju za savjetovanje zainteresiranih strana sljedeće: — informacije iz točke (d) stavka 1. , osim onih dijelova koji su prihvaćeni kao povjerljivi u skladu s člankom 14. Direktive, — naziv aktivne tvari, — sadržaj čiste aktivne tvari i proizvedenog materijala, — popis svih podataka koji se traže za razmatranje mogućeg uvrštenja aktivne tvari u Prilog I. Direktivi, prvo u obliku u kakvom je u izvješću izvjestiteljice, a zatim u finaliziranom obliku nakon savjetovanja Komisije i stručnjaka iz idućeg podstavka. ” Članak 2. Ova Uredba stupa na snagu 1. listopada 1999. Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu 15. rujna 1999. Za Komisiju Franz FISCHLER Član Komisije (1)  SL L 230, 9. 8. 1991. , str. 1. (2)  SL L 21, 28. 1. 1999. , str. 21. (3)  SL L 366, 15. 12. 1992. , str. 10. (4)  SL L 170, 28. 6. 1997. , str. 19


title: Euroopa ühenduste liikmesriikide valitsuste esindajate otsus, 15. september 1999, millega nimetatakse ametisse Euroopa Ühenduste komisjoni president ja komisjoni liikmed

text: 01/3. kd ET Euroopa Liidu Teataja 133 41999D0627 L 248/30 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 21. 9. 1999 EUROOPA ÜHENDUSTE LIIKMESRIIKIDE VALITSUSTE ESINDAJATE OTSUS, 15. september 1999, millega nimetatakse ametisse Euroopa Ühenduste komisjoni president ja komisjoni liikmed (1999/627/EÜ, ESTÜ, Euratom) EUROOPA ÜHENDUSTE LIIKMESRIIKIDE VALITSUSTE ESINDAJAD, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 214 lõike 2 kolmandat lõiku ja artiklit 215, võttes arvesse Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 10 lõike 2 kolmandat lõiku ja artiklit 12, võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 127 lõike 2 kolmandat lõiku ja artiklit 128 ning arvestades järgmist: (1) võttes arvesse, et kuni 22. jaanuarini 2000 ametisse nimetatud komisjoni president ja komisjoni liikmed astusid kollektiivselt tagasi, on liikmesriikide valitsuste esindajad ühisel kokkuleppel nimetanud Euroopa Ülemkogu istungi raames vastuvõetud deklaratsiooniga Romano PRODI isikuks, kelle nad kavatsevad määrata komisjoni presidendiks; (2) Euroopa Parlament kiitis selle kandidatuuri heaks oma 5. mai 1999. aasta resolutsiooniga; (3) (4) Romano PRODI tegi oma 9. juuli 1999. aasta avaldusega teatavaks liikmesriikide valitsustega toimunud kontaktide tulemused; 19. juuli 1999. aasta otsusega 1999/499/EÜ, ESTÜ, Euratom (1) määrasid liikmesriikide valitsuste esindajad ühisel kokkuleppel komisjoni poolt ametisse määratud presidendiga kindlaks isikud, keda nad kavatsevad nimetada komisjoni liikmeteks praeguste tagasiastunud komisjoniliikmete asemel nende ametiaja lõpuni 22. jaanuarini 2000 ja järgmiseks viieks aastaks ajavahemikus 23. jaanuarist 2000 – 22. jaanuarini 2005; (1) EÜT L 194, 27. 7. 1999, lk 45. 134 ET Euroopa Liidu Teataja 01/3. kd (5) (6) 15. septembril 1999 toimunud hääletamisel kiitis Euroopa Parlament presidendi ja teised üles seatud komisjoniliikmete kandidaadid heaks nii ajavahemikuks 16. september 1999 – 22. jaanuar 2000 kui ka järgmiseks viieks aastaks ajavahemikus 23. jaanuar 2000 –22. jaanuar 2005; seepärast on asjakohane lasta uuel komisjonil võimalikult kiiresti ametisse asuda ja jätkata oma tööd terve ametiaja jooksul alates 23. jaanuarist 2000 järgmise viie aasta jooksul; seega tuleks nad käeoleva otsusega üheaegselt mõlema ametiaja osas ametisse nimetada, ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES: Artikkel 1 Käesolevaga määratakse ajavahemikuks 16. september 1999 – 22. 22. jaanuar 2005 Euroopa Ühenduste Komisjoni: jaanuar 2000 ja 23. jaanuar 2000 – — presidendiks — Romano PRODI — liikmeteks: — Michel BARNIER — Frits BOLKESTEIN — Philippe BUSQUIN — Mr David BYRNE — Loyola DE PALACIO DEL VALLE LERSUNDI — Anna DIAMANTOPOULOU — Franz FISCHLER — Neil KINNOCK — Pascal LAMY — Erkki LIIKANEN — Mario MONTI — Poul NIELSON — Christopher PATTEN — Viviane REDING — Michaele SCHREYER — Pedro SOLBES MIRA — Günter VERHEUGEN — António VITORINO — Margot WALLSTRÖM. Käesolev otsus jõustub 16. septembril 1999. Artikkel 2 Artikkel 3 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas. Brüssel, 15. september 1999 Eesistuja A. SATULI


title: Komission suositus, annettu 15 päivänä syyskuuta 1999, kiinteän radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmästä (SEK(1999) 1302 lopull.)

eurovoc_concepts:
classification
radioactive waste

text: 13. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 265/37 KOMISSIO KOMISSION SUOSITUS, annettu 15 päivänä syyskuuta 1999, kiinteän radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmästä (SEK(1999) 1302 lopull. ) (1999/669/EY, Euratom) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 155 artiklan sekä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 124 artiklan, sekä katsoo, että 1) Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 174 artiklassa edellytetään sellaisten toimenpiteiden edistä- mistä kansainvälisellä tasolla, joilla säilytetään, suojellaan ja parannetaan ympäristön laatua, 2) ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direk- tiivin 90/313/ETY (1) 7 artiklassa edellytetään, että ”jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpi- teet sen varmistamiseksi, että yleisölle annetaan yleistä tietoa ympäristön tilasta esimerkiksi määräajoin ilmestyvien kuvaavien kertomusten muodossa”, 3) radioaktiivisia jätteitä koskevan yhteisön toimintasuunnitelman uudistamisesta 15 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston päätöslauselman 92/C 158/02 (2) liitteessä 1 olevassa artiklassa, joka käsittelee tilanteen jatkuvaa seurantaa, edellytetään, että komissio toimittaa neuvostolle säännöllisesti jäsenval- tioiden jätehuollon tilannetta ja tulevaisuudennäkymiä koskevan selvityksen, jossa otetaan erityisesti huomioon turvallisuuteen, ympäristönsuojeluun, ydinvoimaohjelmiin sekä radioisotooppien käsittelyä sisältäviin toimiin liittyvät vaatimukset; komissio tiedottaa selvityksestä myös Euroopan parlamentille, 4) radioaktiivisia jätteitä koskevassa edellytetään koordinoivaa toimintaa jätteiden loppusijoituksen turvallisuutta koskevien kansallisten käytäntöjen ja sääntöjen lähen- tämiseksi niin, että eri jäteluokat otetaan erityisesti huomioon, yhteisön toimintasuunnitelmassa (2) 5) alueiden komitean aiheesta ”Ydinturvallisuus ja paikallis- ja aluedemokratia” antaman päätöslauselman 98/C 251/06 (3) 11 artiklassa sanotaan, että ”komitea katsoo, että monet seikoista, jotka liittyvät radioak- tiivisen jätteen käsittelyä koskevien ehdotusten pohdintaan, ovat monimutkaisia, eikä niitä yleisesti ymmärretä kovin laajasti. Tämän vuoksi komitean mielestä onkin ratkaisevaa, että tärkeimmät asiaan liittyvät tiedot ovat kokonaisuudessaan kansalaisten saatavilla ja että paikallis- ja alueviranomaiset sekä kansalaiset kutsutaan myös mukaan päätöksentekoon. Lisäksi on pyrittävä saamaan kansalaiset luotta- maan loppusijoituslaitosten turvallisuusperusteisiin ja jätehuolto-ohjelmiin”, ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN: Suosituksen perustana olevat selitykset annetaan liitteessä. Jäsenvaltioiden ja niiden ydinteollisuuden olisi otettava käyttöön yhteinen radioaktiivisen jätteen luokittelu- järjestelmä, joka helpottaisi kansallista ja kansainvälistä yhteydenpitoa ja alaa koskevan tiedon hallintaa. Tätä luokittelua olisi käytettävä annettaessa yleisölle, kansallisille ja kansainvälisille elimille ja kansalaisjärjes- töille tietoa kiinteistä radioaktiivisista jätteistä. Luokittelujärjestelmä ei korvaisi teknisiä vaatimuksia, joita tarvitaan turvallisuuden varmistamiseksi erityistilanteissa, esimerkiksi lupien myöntämisessä laitoksille tai muille toiminnoille. (1) EYVL L 158, 23. 6. 1990, s. 56. (2) EYVL C 158, 25. 6. 1992, s. 3. (3) EYVL C 251, 10. 8. 1998, s. 34. L 265/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 13. 10. 1999 Jäsenvaltiot voisivat käyttää tätä luokittelujärjestelmää. Tammikuun 1 päivään 2002 ulottuvan jakson aikana sitä voitaisiin käyttää rinnan nykyisten kansallisten järjestelmien kanssa. Yhteenveto ehdotetusta luokituksesta: 1. Siirtymävaiheen radioaktiivinen jäte Siirtymävaiheen jätettä on radioaktiivinen (pääasiassa lääketieteellisestä (tai lääkinnällisestä) käytöstä tuleva) jäte, joka hajoaa välivarastoinnin aikana ja joka voidaan sen jälkeen mahdollisesti käsitellä valvontajärjes- telmän ulkopuolella, jos vapauttamisrajat sen sallivat. 2. Matala- ja keskiaktiivinen jäte (LILW) Matala- ja keskiaktiivisessa jätteessä radionuklidien määrä on sellainen, että lämmöntuotto loppusijoituksen aikana on riittävän vähäistä. Hyväksyttävä lämpöteho määräytyy sijoituspaikan turvallisuusarvioinnin mukaan. 2. 1 Lyhytikäinen jäte (LILW-SL) Tähän luokkaan kuuluu lyhytikäinen radioaktiivinen jäte, jonka nuklidien puoliintumisaika on lyhyempi tai sama kuin Cs-137:n ja Sr-90:n (noin 30 vuotta) ja joka sisältää rajoitetusti pitkäikäisiä alfasäteilyä lähettäviä radionuklideja (pitkäikäisten alfasäteilyä lähettävien radionuklidien enimmäismäärä saa olla 4 000 Bq/g yksittäisessä jätepakkauksessa ja 400 Bq/g koko jätemäärässä). 2. 2 Pitkäikäinen jäte (LILW-LL) Pitkäikäinen jäte on jätettä, jonka radionuklidien ja alfasäteilijöiden pitoisuus ylittää lyhytikäisen jätteen raja-arvot. 3. Korkea-aktiivinen jäte Korkea-aktiivisessa jätteessä radionuklidipitoisuus on sellainen, että lämmöntuotto varastoinnin ja loppusi- joituksen aikana on otettava huomioon. (Lämmöntuoton taso on sijoituspaikkakohtainen, ja tällaista jätettä syntyy pääasiassa käytetyn ydinpolttoaineen käsittelystä ja pakkaamisesta. ) Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 15 päivänä syyskuuta 1999. Komission puolesta Ritt BJERREGAARD Komission jäsen 13. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 265/39 1. Johdanto LIITE Radioaktiivisiin jätteisiin kuuluu monenlaisia materiaaleja, joiden fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja radioaktiivisuus eroavat toisistaan. Tämän monimuotoisuuden takia myös mahdolliset vaarat ovat hyvin erilaisia. Euroopan unionin alueella käytössä olevat radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmät ovat myös lähtökohdiltaan ja soveltamiseltaan hyvin erilaisia. ja jotkin ovat käsittelytavan sanelemia. Joitakin käytetään pelkästään tiedonvälitystarkoituksiin, Jäsenvaltioiden radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmät perustuvat aktiivisuuspitoisuuteen, kokonaisaktiivisuuteen, jätteen lähteeseen tai loppusijoitustapaan. Yksi pääero vallitsee ydinsähköä tuottavien ja sitä tuottamattomien maiden välillä. Lisäksi luokkien rajoja ei aina ole helppo määritellä ja ne voivat vaihdella paljon maasta toiseen. Radioaktiivisen jätteen luokituksen erot voivat vaikeuttaa jäsenvaltioiden välistä toimintaa yhtenäismarkkinoilla ja tava- roiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Yhteiset termit, joilla määritellään radioaktiivisen jätteen eri luokat, voisivat olla erittäin hyödyllisiä esimerkiksi loppusijoituspaikkojen optimoinnissa ja jätteiden palauttamisessa käsittelyn, tai pakkaa- misen jälkeen. Euroopan unionin luokittelujärjestelmä olisi hyödyllinen myös vertailevan tiedon antamiseksi kiinteästä radioaktiivisesta jätteestä yleisölle, kansallisille ja kansainvälisille elimille sekä kansalaisjärjestöille. Tässä selitysosassa kuvataan yhdenmukaistamisen syitä ja tarpeita, käsitellään vaatimuksia ja tehdään ehdotus luokittelu- järjestelmäksi. 2. Taustaa Radioaktiivisia jätteitä koskevassa yhteisön toimintasuunnitelmassa (1) edellytetään radioaktiivisten jätteiden turvallista huoltoa varten koordinoivaa toimintaa, jonka avulla pitäisi voida 1. kehittää yhteinen lähestymistapa radioaktiivisten jätteiden huoltostrategioihin ja -käytänteisiin (käytäntöihin) ja pyrkiä yhdenmukaistamiseen yhteisön tasolla mahdollisuuksien mukaan 2. lähentää loppusijoituksen turvallisuuteen liittyviä kansallisia käytänteitä (käytäntöjä) ja sääntöjä ja kiinnittää erityishuo- miota eri jäteluokkiin 3. laatia suosituksia radioaktiivisen jätteen varastoinnin turvallisuuden arvioinnista ja määritellä asiaan liittyvät kriteerit 4. saavuttaa yhteisössä yhdenmukainen ja tyydyttävä väestön ja ympäristön suojelun taso, joka vastaa korkeinta käytän- nöllistä turvallisuustasoa. Radionuklideja sisältäviä jäännösmateriaaleja syntyy yleisesti ottaen teollisuudessa, tutkimuksessa ja lääketieteellisessä toiminnassa. Mahdollisen lajittelun, ydinteollisuudessa tapahtuvan uudelleenkäytön ja käsittelyn jälkeen jäljelle jäävät materiaalit voidaan periaatteessa jakaa kahteen luokkaan. Näiden luokkien pääero voidaan määritellä seuraavasti: Luokka 1: materiaalit, joiden huolto voidaan järjestää säännöksiin perustuvan (=viranomais-) valvonnan ulkopuolella Luokka 2: materiaalit, joille ei ole enää käyttöä ja jotka edellyttävät erityisiä huoltotoimia radioaktiivisuutensa takia. Kansalliset viranomaiset voivat vapauttaa luokkaan 1 kuuluvat materiaalit, jos ne täyttävät direktiivin 96/29/Euratom (2) liitteessä I määriteltyjen peruskriteerien mukaisesti määritellyt vapauttamisrajaehdot. Kansallisten viranomaisten on otet- tava huomioon yhteisön antamat tekniset ohjeet. On kuitenkin huomattava, että toistaiseksi ei ole olemassa yhteistä perustaa luokan 1 yhdenmukaistamiseksi. (1) Council Resolution of 15 June 1992 on the renewal of the Community plan of action in the field of radioactive waste (OJ C 158, 25. 6. 1992, s. 2). (2) Neuvoston direktiivi 96/29/Euratom, annettu 13 päivänä toukokuuta 1996, perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta (EYVL L 159, 29. 6. 1996, s. 1). L 265/40 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 13. 10. 1999 Vain luokkaan 2 kuuluvia aineita pidetään ”radioaktiivisina jätteinä”, ja tämä asiakirja koskee vain niitä. Näiden jätteiden huollossa voidaan erottaa seuraavat kaksi perusvaihtoehtoa: 1. varastointi rajoitetuksi ajaksi, jonka jälkeen jätteet voidaan luokitella luokkaan 1 ja loppusijoittaa 2. loppusijoitus tarkkaan määriteltyjen sääntöjen mukaisesti (sijoitus maanpinnalle, lähelle pintaa tai syvälle). Tärkeimmät tekijät, jotka on otettava huomioon radioaktiivisen jätteen luokittelussa ja huollossa, ovat radionuklidien tyyppi, kokonaisaktiivisuus, aktiivisuuspitoisuus, puoliintumisaika, annosnopeus, lämmöntuotanto ja muut fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet. Kansainväliset elimet, kansalliset viranomaiset ja jätehuoltolaitokset ovat laatineet radioaktiivisen jätteen luokittelujärjes- telmiä omalla toimi- tai vastuualueenaan (jätteen käsittely, kuljetus, loppusijoitus, tiedonvälitys kansainvälisen tiedeyh- teisön sisällä ja yleisölle jne. ). Näissä luokituksissa jätteet, joilla on samanlaisia vaaraominaisuuksia, on ryhmitelty samoihin ryhmiin jätehuollon helpottamiseksi ja siten turvallisuuden parantamiseksi. luku 4, Nykytilanne). Nämä Jäsenvaltioiden laatimat luokitukset vastaavat suurimmalta osin kansallisia tarpeita (ks. järjestelmät on kuitenkin luotu toisistaan riippumatta ja eri tarkoituksiin ja voivat siten olla hyvin erilaisia — jotkin perustuvat aktiivisuuskonsentraatioon, toiset puolestaan jätteen lähteisiin tai käsittelytapaan. Kaikki maat käyttävät kansainvälistä IAEA:n radioaktiivisen jätteen pakkausluokitusta. Tämä on sopiva perusta yhteisen luokittelujärjestelmän laatimiselle Euroopan unionin jäsenvaltioille. Viiteluokittelujärjestelmä voi toimia hyödyllisenä ohjeena maiden kehittäessä omia jätehuoltostrategioitaan, ja samalla se helpottaisi yleistä ja kaupallista tiedonvälitystä. Vaikka tällainen viiteluokittelu voi olla hyödyllinen yleisiä kysymyksiä ja perusasioita pohdittaessa, se ei voi turvallisuuden osalta korvata erityisiä turvallisuusarviointeja, joita tehdään tiettyjä jätehuoltotarkoituksia varten, esimerkiksi käsittelyta- pojen valitsemiseksi. 3. Euroopan unionin jäteluokituksen tarkoitus Luokittelujärjestelmän päätarkoituksena on parantaa tiedonvälitystä ja helpottaa tiedon hallintaa. Se on työkalu, jonka avulla radioaktiivisen jätteen säilytystä yhteisön alueella voidaan kuvata poliitikoille ja yleisölle vakiomuotoisella ja selkeällä tavalla. Vaikeampi kysymys on luokittelujärjestelmän ja jätteen käytännön käsittelytapojen sekä loppusijoituksen välinen suhde. Siksi komission yksiköt olivat yksimielisiä siitä, että luokittelujärjestelmän olisi oltava ohjeellinen mieluummin kuin velvoittava. Tärkein näkökohta on se, että tällainen ohjeellinen järjestelmä ei mitenkään heikennä kansallisten sääntelyviranomaisten asemaa radioaktiivisen jätteen käsittelyn ja loppusijoituksen valvonnassa. Näiden viranomaisten käyttämät, oman maan jätehuoltoon ja sääntelyyn liittyvät yksityiskohtaiset turvallisuusarvioinnit edellyttävät paljon yksityiskohtaisempia tietoja yksittäisistä jätevirroista kuin ne, joita luokittelujärjestelmä voi antaa. Jäsenvaltioissa käytössä olevia jätteen luokittelujär- jestelmiä ei juuri mainita kansallisessa lainsäädännössä tai säännöissä. jäsenvaltioiden suunnitelmat radioaktiivisen jätteen loppusijoitusta varten poikkeavat toisistaan, mikä osaltaan Eri mutkistaa jäteluokituksen soveltamista loppusijoituksessa. Joillakin valtioilla on päätetyt suunnitelmat sijoittamisesta sekä syvällä maaperässä että maan pinnalla oleviin laitoksiin jätteen tyypin mukaan. Jotkin maat valinnevat toisen näistä tavoista, ja muutamat eivät ole vielä päättäneet. Jotkin jäsenvaltiot katsovat, että sopiva luokittelujärjestelmä voisi toimia perusohjeena radioaktiivisen jätteen huollon ja varsinkin loppusijoituksen järjestämiselle entistä paremmin yleisellä tasolla. Esimerkiksi niissä maissa, joissa loppusijoitus on mahdollista sekä maan pinnalle että syvälle maan alle, luokittelu voisi antaa viitteitä siitä, mitkä jätevirrat ohjattaisiin mihinkin sijoituspaikkaan. Koska kansalliset jäteluokittelujärjestelmät eroavat toisistaan, voitaisiin Euroopan yhteisön jäteluokittelua käyttää aluksi rinnan nykyisten kansallisten järjestelmien kanssa 1. tammikuuta 2002 saakka. Luokituksen olisi myös oltava sellainen, että siinä voidaan ottaa huomioon kaikki nykyiset ja ennakoitavissa olevat tulevat jätevirrat, jotta niistä voidaan laatia kattavat raportit. Luokittelu helpottaa sääntelyä ja parantaa tiedonvälitystä yleisölle esimerkiksi ympäristöä koskevan tiedon vapaan saatavuuden osalta (direktiivi 90/313/ETY). 13. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 265/41 4. Nykytilanne Jäsenvaltioissa ja jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa käytössä olevia luokittelujärjestelmiä kuvataan Euroopan komission raportissa (1). Raportissa selvitetään laajasti (yksityiskohtaisesti) eri maiden luokitusjärjestelmät. Seuraavassa annetaan lyhyt kuvaus luokittelujärjestelmistä. 4. 1 EU:n jäsenvaltiot Belgia Belgiassa pakatut ja pakkaamattomat jätteet luokitellaan erikseen. Pakkaamaton jäte luokitellaan fysikaalisen olotilan, säteilijöiden luonteen, aktiivisuuskonsentraation ja sovellettavan käsittelytavan mukaan. Nämä ominaisuudet esitetään kolminumeroisella koodilla. Pakattu jäte luokitellaan käsittelytavan mukaan kolmeen ryhmään A, B ja C. Luokittelu perustuu jätteen soveltuvuuteen pinta- tai syväsijoitukseen ja sen lämmöntuotantoon. Parhaillaan harkitaan uuden luokan, radiumkontaminoituneen jätteen, käyttöönottoa. Muita muutoksia luokittelujärjestelmään ei ole odotettavissa. Tanska Järjestelmä perustuu pääasiassa jätteen alkuperään ja jossakin määrin mittaukseen ja lajitteluun. Tanskassa ei ole vielä harkittu radioaktiivisen jätteen loppusijoitusta, ja luokittelujärjestelmässä otetaan huomioon vain varastointi. Jätteen saapuessa varastointilaitokseen se luokitellaan ulkoisen säteilyn mukaan. Käsittelyn jälkeen jäteyksiköt varastoidaan matala-aktiivisen tai keskiaktiivisen jätteen varastointilaitokseen annosnopeuden ja fissiilisten aineiden pitoisuuden mukaan. Käytetyt umpilähteet varastoidaan Risø-laboratoriossa. Luokittelujärjestelmän muuttamista ei suunnitella. Suomi Radioaktiivinen jäte luokitellaan ensin kahteen pääryhmään, radioisotooppijätteeseen ja ydinjätteeseen. Radioisotooppijä- tettä tulee sairaaloista, tutkimuslaitoksista ja teollisuudesta ja ydinjätettä ydinvoimaloista. ja yhdestä tutkimusreaktorista. Radioisotooppijäte jaetaan edelleen aktiivisuuspitoisuuden mukaan vapautettuun jätteeseen tai laboratoriojätteeseen. Ydin- jäte jaetaan alkuperän ja aiotun käsittelytavan mukaan kolmeen luokkaan, korkea-aktiiviseen käytettyyn polttoaineeseen, ydinvoimaloiden käytöstä peräisin oleviin matala- ja keskiaktiivisiin jätteisiin sekä ydinvoimaloiden purkamisesta peräisin oleviin matala- ja keskiaktiivisiin jätteisiin. Matala- ja keskiaktiivinen jäte luokitellaan sitten edelleen vapautettuun, matala-aktiiviseen ja keskiaktiiviseen jätteeseen aktiivisuuspitoisuuden mukaan. Luokittelujärjestelmään ei ole odotettavissa muutoksia. Ranska Ydinteollisuudessa jätteet jaetaan tavanomaiseen jätteeseen ja ydinjätteeseen paikan ja toiminnan mukaisen alkuperän perusteella (laitosten vyöhykejako). Ydinjätteen luokittelussa käytetään matriisia, jossa yhdistetään jätteen myrkyllisyys ja käsittelytapa. Jätteen myrkyllisyys määritellään kahdella parametrillä, jotka ovat tärkeimpien radionuklidien elinikä (alle tai yli 30 vuotta) ja aktiivisuuskonsentraatio (hyvin pieni, pieni, keskisuuri ja suuri). Näillä perusteilla luokittelujärjestelmä jakaa jätteet kahdeksaan luokkaan, joista kullekin on yksi tai useampi jätehuoltotapa. Joitakin näistä tavoista tutkitaan vielä. Saksa Saksan radioaktiivisten jätteiden luokittelujärjestelmä perustuu loppusijoituspaikkaan. Toiminnan harjoittaja tekee luoki- tuksen paikkakohtaisten turvallisuusarviointien perusteella ottaen huomioon oikeudellisesti sitovat lait, määräykset ja säännökset. Säilytyspaikalle asetetaan sitten määrälliset vaatimukset, jätesäiliöiden luokat ja radionuklidispesifiset aktiivisuusrajat. Luokittelujärjestelmän perusteisiin ei ole odotettavissa muutoksia. joihin sisältyy jätteiden ryhmittely, Kreikka Kreikassa ole virallista radioaktiivisten jätteiden luokittelujärjestelmää, sillä jätteitä syntyy vain tutkimuslaitoksissa, sairaa- loissa ja teollisuudessa. Sellaisen toiminnan harjoittamiseksi, jossa syntyy radioaktiivista jätettä, tarvitaan kuitenkin sääntelyviranomaisten lupa. Säteilysuojeluasetusta ollaan parhaillaan muuttamassa, ja muutokset voivat vaikuttaa luokittelujärjestelmään. Irlanti Koska Irlannissa ei ole ydinvoimaloita eikä ydinpolttoaineen käsittelylaitoksia, radioaktiiviset jätteet luokitellaan yksinker- taisesti puoliintumisajan mukaan ja sitten sen mukaan, onko kyseessä umpi- vai avolähde. Nykyiseen järjestelmään ei ole odotettavissa muutoksia. (1) Radioactive Waste Categories. Current Position (98) in the EU Member States and in the Baltic and Central European Countries. 1998 EUR-OP Luxembourg EUR 18324. L 265/42 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 13. 10. 1999 Italia Pakatun jätteen luokittelu perustuu Italiassa käsittelytapaan. Radioaktiiviset jätteet jaetaan kolmeen luokkaan radioisotoop- piominaisuuksien ja aktiivisuuskonsentraation mukaan. Luokkaan I kuuluvat jätteet, jotka hajoavat muutamassa kuukau- dessa vapautusrajojen alapuolelle. Loput jätteet luokitellaan puoliintumisajan ja aktiivisuuden mukaan luokkiin II ja III. Luokka II jaetaan edelleen kahteen alaluokkaan sen mukaan, mitkä ovat jätteen pakkausvaatimukset ennen käsittelyä. Ainoat odotettavissa olevat muutokset koskevat teknistä ohjetta nro 26, korkea-aktiivisia, lasitettuja ja keskiaktiivisia (lämpöä tuottamattomia) jätteitä. jota muutetaan niin, että se koskee myös Alankomaat Radioaktiivisen jätteen käsittelytavasta ei ole vielä tehty päätöksiä, joten luokittelujärjestelmä koskee vain radioaktiivisen jätteen käsittelyä ja pakkaamista ennakoimatta mitään loppusijoitusvaihtoehtoa. Jäteluokkia on kolme, ja kussakin on joukko alaluokkia. Luokkaan 1 kuuluvat kaikki matala- ja keskiaktiiviset jätteet, joiden annosnopeus on tietyn rajan alapuolella. Luokka on jaettu alaluokkiin alkuperän, radionuklidipitoisuuden ja puoliintumisajan mukaan. Luokat 2 ja 3 perustuvat lämmöntuotantoon, ja ne on jaettu edelleen alaluokkiin jätteen alkuperän ja tyypin mukaan. Järjestelmään ei ole odotettavissa muutoksia. Portugali lyhytikäinen matala-aktiivinen jäte Radioaktiivisten jätteiden luokittelu perustuu käsittelytapaan. Luokkia on kolme: (tutkimuksesta, lääketieteellisestä toiminnasta ja teollisuudesta; myös eri tavoin pakatut beta- tai gammasäteilijöitä sisäl- tävät käytetyt umpilähteet, joiden puoliintumisaika on alle 30 vuotta), alfajäte (pääasiassa radiumia ja amerikiumia sisältävät käytetyt umpilähteet) sekä uraanin kaivannaistoiminnasta ja käsittelystä syntyvät jätteet. Järjestelmään ei ole odotettavissa muutoksia. Espanja Espanjassa jätteet jaetaan kahteen luokkaan käytetyn tai suunnitellun loppusijoitusvaihtoehdon mukaan. Luokat ovat matala- ja keskiaktiivinen jäte, joka soveltuu sijoitettavaksi lähelle maanpintaa, sekä kaikki muut jätteet. Lisäksi yksittäisille loppusijoituspaikoille asetetaan erityisvaatimuksia, jotka liittyvät jätepakkausten ominaisuuksiin, pakkaamiseen, tiettyihin radionuklideihin sekä paikkaan kokonaisuutena. Järjestelmään ei ole odotettavissa muutoksia, mutta saattaa olla tarpeen selkeyttää käytetyn polttoaineen (nykyisin korkea-aktiivista jätettä) huollon kuvauksen sanamuotoa käytetyn polttoaineen turvallista huoltoa koskevien Wienin yleissopimusten seurauksena. Ruotsi Radioaktiiviset jätteet jaetaan ydinjätteisiin ja muihin jätteisiin, jotka ovat peräisin esimerkiksi sairaaloista ja tutkimuslai- toksista. Joitakin matala-aktiivisia ydinjätteitä sijoitetaan mataliin pintasijoitustiloihin kriteereinä aktiivisuuskonsentraatio ja kokonaisaktiivisuus. Ydinjätteet, joita ei vapauteta tai sijoiteta mataliin pintasijoitustiloihin, luokitellaan kolmen käsitte- lytavan mukaan. Nämä ovat käytöstä syntyneen jätteen kalliosijoitus (käytössä), purkujätteen kalliosijoitus (suunnitteilla) sekä käytetyn polttoaineen ja muun pitkäikäisen jätteen sijoitustilat (suunnitteilla). Muu kuin ydinjäte, jota ei voida vapauttaa, pakataan ja loppusijoitetaan ydinjätteen mukana tai varastoidaan odottamaan suunnitteilla olevien laitosten rakentamista. Luokittelujärjestelmään ei ole odotettavissa muutoksia. Yhdistynyt kuningaskunta Yhdistyneessä kuningaskunnassa radioaktiiviset jätteet jaetaan neljään luokkaan, jotka perustuvat jätteen lämmöntuotan- toon ja aktiivisuuspitoisuuteen. Nämä neljä luokkaa ovat: hyvin matala-aktiivinen jäte, matala-aktiivinen jäte, keskiaktii- vinen jäte sekä korkea-aktiivinen jäte. Vuonna 1995 tehdyssä politiikan tarkistuksessa kävi ilmi, että jätteiden luokittelujärjestelmää voi olla tarpeen muuttaa EU:n sääntöjen mukaisiksi. Järjestelmän muutosten ajoitus voitaisiin sovittaa yhteen Euratomin uusien turvanormien käyttöönoton kanssa. 4. 2 Keski- ja Itä-Euroopan maat Bulgaria Bulgariassa on kolme radioaktiivisen jätteen luokkaa, jotka määritellään sen mukaan, mikä on gammasäteilyn ekvivalent- tiannosnopeus 0,1 metrin etäisyydellä pinnasta tai alfa- tai betasäteilyn ominaisaktiivisuusarvo. Laitosjätteet ja käytetyt umpilähteet luokitellaan tämän luokituksen mukaan. Tšekki Tšekissä ei ole säännöksissä määriteltyä luokittelujärjestelmää. Säännöksillä velvoitetaan kuitenkin jätteiden tuottajat laatimaan omat luokittelujärjestelmänsä käsittely- ja pakkaustavan ja käytetyn tekniikan mukaisesti noudattaen valtion ydinturvallisuusviraston kriteerejä. Kansallisessa tiedonvälityksessä käytetään luokkia matala- ja keskiaktiivinen jäte, korkea-aktiivinen jäte ja käytetty polttoaine. Näitä luokkia ei kuitenkaan ole määritelty. 13. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 265/43 Viro Viro on muuttamassa radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmää, ja uuden säännöksen on tarkoitus tulla voimaan vuoden 1998 loppuun mennessä. Siihen saakka Virossa käytetään vanhaa Neuvostoliiton aikaista luokittelua (SPORO-85). Siinä asetetaan radioaktiiviselle jätteelle vapauttamisrajat, jotka perustuvat ominaisaktiivisuuteen ja pintakontaminaatioon. Jätteet jaetaan sitten kolmeen ryhmään, kappaleisiin, biologiseen jätteeseen ja käytettyihin säteilylähteisiin. Nämä ryhmät jaetaan edelleen kolmeen ryhmään annosnopeuden mukaan. Unkari Unkarissa jätteiden luokittelujärjestelmä perustuu jätteen lähteeseen ja aktiivisuuskonsentraatioon. Radioaktiiviset jätteet jaetaan kolmeen luokkaan, matala-aktiivisiin, keskiaktiivisiin ja korkea-aktiivisiin, sen mukaan, mikä on aktiivisuuskon- sentraatio ja annosnopeus pinnalla. Latvia Latvian viranomaiset ovat laatimassa uusia säännöksiä radioaktiivisen jätteen huollosta. Uusi järjestelmä perustuu jätteen sijoitustapaan, ja jätteet luokitellaan puoliintumisajan ja aktiivisuuspitoisuuden mukaan. Nykyiset jätteet voidaan jakaa kolmeen luokkaan, jotka ovat vanhoihin holveihin sijoitetut jätteet, uusiin holveihin sijoitetut jätteet ja välivarastossa olevat käytetyt umpilähteet. Puola Puolassa on raja-arvot sille, onko jäte katsottava radioaktiiviseksi vai ei. Kun tämä on määritelty, radioaktiivinen jäte luokitellaan radionuklidipitoisuuden mukaan (beta/gamma tai alfajätteet), ja kolmas ryhmä on umpilähteet. Beta/gamma- jäte jaetaan edelleen matala-, keski- ja korkea-aktiiviseen jätteeseen aktiivisuuskonsentraation mukaan. Varastointiin ja loppusijoitukseen tarkoitetuille yksittäisille pakkauksille on olemassa lisäkriteerejä. Romania Romaniassa radioaktiiviset jätteet luokitellaan kolmeen ryhmään, matala-, keski- ja korkea-aktiiviseen jätteeseen, sen mukaan, mikä on ominaisaktiivisuus tai annosnopeus pinnalla. Kiinteä matala-aktiivinen jäte luokitellaan edelleen poltet- tavaksi soveltuvaan jätteeseen, poltettavaksi soveltumattomaan jätteeseen ja erikoisjätteeseen. Poltettavaksi soveltuva jäte jaetaan biologisesti hajoavaan ja biologisesti hajoamattomaan jätteeseen sekä poltettavaksi soveltumattomaan jätteeseen sen mukaan, voidaanko se puristaa. Uraanin kaivannaistoiminnasta ja käsittelystä syntyvä jäte luokitellaan erikseen fysikaalisten ominaisuuksien ja aktiivisuuskonsentraation mukaan. Radioaktiivisen jätteen huollon nykyistä järjestelmää aiotaan uudistaa lähitulevaisuudessa, ja tuleva luokittelujärjestelmä perustunee IAEA:n järjestelmään ja Euroopan komis- sion suosituksiin. Slovakia Slovakiassa ei vielä ole virallista luokittelujärjestelmää. Yleensä käytetään kvalitatiivista järjestelmää, jossa jätteet jaetaan matala-, keski- ja korkea-aktiivisiin, mutta luokkien tarkkoja rajoja ei ole määritelty. Nykyinen järjestelmä perustuu pääasiassa radioaktiivisen jätteen lähteeseen, mutta järjestelmää ollaan uudistamassa, ja uusi järjestelmä perustunee jätteen käsittelytapaan. Slovenia Sloveniassa radioaktiiviset jätteet jaetaan kolmeen luokkaan, matala-, keski- ja korkea-aktiivisiin jätteisiin. Jako perustuu jätteen lähteeseen ja ominaisaktiivisuudelle on asetettu raja-arvot. Matala- ja keskiaktiiviset jätteet jaetaan alfasäteilijöitä ja beta- tai gammasäteilijöitä sisältäviin jätteisiin. IAEA:n järjestelmään perustuvaa luokittelujärjestelmää ollaan laatimassa, ja siihen sisällytetään myös poikkeusmahdollisuus. L 265/44 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 13. 10. 1999 5. Euroopan komission ehdotus luokittelujärjestelmäksi Radioaktiivisen jätteen huoltojärjestelmät pitäisi laatia sen mukaan, mitkä ovat jätteen ominaisuudet ja mitä vahinkoa jäte voi aiheuttaa ihmisille tai ympäristölle. Kriteerit radioaktiivisen jätteen hyväksymiselle sijoituslaitoksiin saadaan turvalli- suusarvioinneista, joissa on otettava huomioon kuhunkin tapaukseen liittyvät erityisolosuhteet (sääntely, loppusijoitusme- netelmä, arviointi jne. ). Näiden olosuhteiden merkitys on erityisen tärkeä silloin, kun on kysymys lähellä maanpintaa sijaitsevista laitoksista. Kriteerejä ovat loppusijoitusmenetelmä, teknisten ja luonnollisten esteiden tyyppi ja merkitys, institutionaalisen valvonnan kesto ja tyyppi ja arvioinnissa käytettävät oletetut tapahtumankulut (skenaariot). Yleiseen käyttöön tarkoitettu loppusijoitukseen perustuva radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmä voi olla vain ohjeel- linen, ellei turvallisuusarvioinnin keskeisiä kohtia voida määritellä ennakolta erittäin realistisesti ja luotettavasti. Tällainen järjestelmä kuvaa eri jäteluokkia ohjeellisesti. Useimpia radioaktiivisen jätteen yleisiä ominaisuuksia käytetään luokittelukriteereinä. Kuitenkin myös numeroarvot, jotka kuvaavat (karkeita) vaihteluvälejä tai ”suuruusluokkia”, voivat olla hyödyllisiä. Euroopan komission luokittelujärjestelmä perustuu IAEA:n luokitukseen (1) muutamin muutoksin, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon Euroopan kansallisten asiantuntijoiden mielipiteet ja kokemukset. IAEA ehdottaa esimerkiksi LILW- jätteen lämmöntuotannolle raja-arvoa (2 kW/m3), mutta se jätettiin pois komission järjestelmästä. Asiantuntijat eivät löytäneet mitään perustetta tällaiselle arvolle ja olivat yleisesti sitä mieltä, että tämä arvo liittyy vain sijoituspaikkakohtai- jotka sisältävät radionuklideja tai ovat siin turvallisuusanalyyseihin. Tämä luokittelujärjestelmä koskee vain aineita, kontaminoituneet ja joille ei ole muuta käyttöä (neuvoston direktiivi 92/3/Euratom (2)). Luokittelujärjestelmä on tarkoitettu koskemaan vain kiinteää jätettä, mutta ehdotettuun siirtymävaiheen jätteen luokkaan voisi kuulua myös joitakin nestemäisiä jätteitä (pääasiassa sairaaloiden ja lääketieteellisen käytön tuottamaa jätettä). Luokittelujärjestelmää voitaisiin aluksi käyttää rinnan kansallisten järjestelmien kanssa 1. tammikuuta 2002 saakka. Kansallisia teknisiä luokittelukriteerejä ei pitäisi poistaa käytöstä, sillä ne perustuvat erityisiin turvallisuusnäkökohtiin, kuten laitosten tai muiden toimintojen toimilupiin. On muistettava, että yksinkertaisessa luokittelujärjestelmässä ei voida ottaa huomioon kaikkia soveltamiseen liittyviä kysymyksiä. Näitä olisi käsiteltävä erillisessä yksityiskohtaisessa ohjeistossa. Selkeä ja laajasti käytetty ohjeellinenkin jätteiden luokittelujärjestelmä voi kuitenkin antaa paljon tietoa, joka helpottaa radioaktiiviseen jätteeseen liittyvän tiedon hallintaa ja tehostaa tiedonvälitystoimia Euroopan tasolla. Seuraavissa kappaleissa kuvataan ehdotettu luokittelujärjestelmä, määrään ja elinikään sekä jätteen lämmöntuotantoon. joka perustuu jätteen sisältämään radioaktiivisuuden 5. 1 Siirtymävaiheen radioaktiivinen jäte Siirtymävaiheen jätettä on (pääasiassa lääketieteellisestä käytöstä tuleva) radioaktiivinen jäte, joka hajoaa välivarastoinnin aikana ja joka voidaan sen jälkeen mahdollisesti käsitellä valvontajärjestelmän ulkopuolella, jos vapauttamisrajat sen sallivat. Välivarastoinnin enimmäispituudeksi ehdotetaan viittä vuotta, jonka jälkeen jäte olisi voitava luokitella matala- tai keskiaktiiviseksi jätteeksi. Vapauttamisrajat ovat toimivaltaisten kansallisten viranomaisten vahvistamat aktiivisuuspitoi- suuksina ja/tai kokonaisaktiivisuutena ilmaistut arvot, joiden tasolle tai alapuolelle jäävät ilmoitusvelvollisuuden alaisista tai luvanvaraisista toiminnoista aiheutuvat radioaktiiviset aineet tai radioaktiivisia aineita sisältävät materiaalit voidaan vapauttaa direktiivin 96/29/Euratom vaatimusten noudattamisesta. Rajojen määrittelyssä noudatetaan peruskriteerejä, jotka on mainittu Euratomin perusturvanormien liitteessä I ja otetaan huomioon muut Euroopan yhteisön antamat tekniset ohjeet. (direktiivi 96/29/Euratom), 5. 2 Matala- ja keskiaktiivinen jäte (LILW) Matala- ja keskiaktiivisessa jätteessä radionuklidien määrä on sellainen, että lämmöntuotto loppusijoituksen aikana on riittävän vähäistä. Hyväksyttävä lämpöteho määräytyy sijoituspaikan turvallisuusarvioinnin mukaan. 5. 2. 1 Lyhytikäinen jäte (LILW-SL) Tähän luokkaan kuuluu lyhytikäinen radioaktiivinen jäte, jonka nuklidien puoliintumisaika on lyhyempi tai sama kuin Cs-137:n ja Sr-90:n (noin 30 vuotta) ja joka sisältää rajoitetusti pitkäikäisiä alfasäteilyä lähettäviä radionuklideja (pitkä- ikäisten alfasäteilyä lähettävien radionuklidien enimmäismäärä saa olla 4 000 Bq/g yksittäisessä jätepakkauksessa ja 400 Bq/g koko jätemäärässä). 5. 2. 2 Pitkäikäinen jäte (LILW-LL) Pitkäikäinen jäte on jätettä, jonka radionuklidien ja alfasäteilijöiden pitoisuus ylittää lyhytikäisen jätteen raja-arvot. (1) IAEA Safety Series 111-G-1. 1 Classification of radioactive waste, A safety guide. Vienna 1994. (2) EYVL L 35, 12. 2. 1992, s. 24. 13. 10. 1999 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 265/45 5. 3 Korkea-aktiivinen jäte Korkea-aktiivisessa jätteessä radionuklidipitoisuus on sellainen, että lämmöntuotto varastoinnin ja loppusijoituksen aikana on otettava huomioon. (Lämmöntuoton taso on sijoituspaikkakohtainen, ja tällaista jätettä syntyy pääasiassa käytetyn ydinpolttoaineen käsittelystä ja pakkaamisesta. ) 6. Päätelmät Komissio suosittelee jäsenvaltioille ja niiden teollisuudelle, että ne ottaisivat käyttöön ehdotetun luokittelujärjestelmän kansallisen ja kansainvälisen tiedonvälityksen parantamiseksi. Tätä luokittelujärjestelmää olisi käytettävä, kun annetaan yleisölle, kansallisille ja kansainvälisille elimille ja kansalaisjärjes- töille tietoja kiinteistä radioaktiivisista jätteistä. Komissio suosittelee jäsenvaltioille, että ne käyttäisivät tätä luokittelujärjestelmää. Sitä voidaan käyttää rinnan kansallisten järjestelmien kanssa 1. tammikuuta 2002 saakka. Edellä esitetyn vuoksi komissio osoittaa jäsenvaltioille suosituksen kiinteän radioaktiivisen jätteen luokittelujärjestelmästä