title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «EU's udvidelse og konsekvenserne for Det Indre Marked (Markedsobservatoriet)»

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
accession to the European Union
economic statistics
enlargement of the Union
single market

text: 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/39 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »EU’s udvidelse og konsekvenserne for Det Indre Marked (Markedsobservatoriet)« (1999/C 329/11) Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. januar 1998, i henhold til bestemmelserne i forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om »EU’s udvidelse og konsekvenserne for Det Indre Marked (Markedsobservatoriet)«. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Bruno Vever til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 22. juli 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 366. plenarforsamling af 22. -23. september 1999, mødet den 22. september 1999, følgende udtalelse med 77 stemmer for, 3 imod og 1 hverken for eller imod. 1. Indledning 1. 1. Siden de 6 grundlæggere af Det Europæiske Fællesskab oprettede »fællesmarkedet«, er det vokset konstant i takt med udvidelsen af medlemskredsen, der steg til først 9, 10 og 12, og som i dag omfatter 15 medlemsstater. Tiltrædelsen af nye medlemsstater har haft en gunstig indflydelse på Det Indre Marked: det har ført til et større marked samt øget markedets betydning og stordriftsfordele uden dog at udvande den disciplin og det regelgrundlag, som markedet er baseret på. Udvidelsen af EU er gået hånd i hånd med en uddybning af samarbejdet foranlediget af de programmer, Kommissionen har forelagt, og som medlemsstaterne har sat i værk i forbindelse med fristerne for Det Indre Markeds gennemførelse i først 1993 og siden 1999. 1. 2. I løbet af denne periode har Det Indre Marked også haft stigende økonomisk og kommerciel betydning for lande uden for EU. Det skyldes de samarbejds- og associeringsaftaler, der er indgået i kølvandet på den frie bevægelighed, samt overtagelse af store dele af gældende EU-ret vedrørende Det Indre Marked. Samarbejdet gælder de lande, der er med i det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EU’s 15 medlemsstater samt Norge, Island og Lichtenstein) og Schweiz, der er tilknyttet via en bilateral ordning. Udover at samar- bejdsaftalerne knytter de 4 lande, som ikke er EU-medlemmer, til Det Indre Marked med dets fordele og krav, lettede de også i 1995 den umiddelbare optagelse af Østrig, Finland og Sverige i EU i den forstand, at EØS havde givet disse lande mulighed for gradvist at integrere de vigtigste dele af den gældende EU-ret. Det er værd at huske, at også Tyrkiet har været tilknyttet Det Indre Marked via en aftale om toldunion indgået i 1962. Slovenien, Rumænien og Bulgarien) og 2 sydeuropæiske lande (Cypern og Malta). Disse lande er i øvrigt allerede tilknyttet Det Indre Marked via associeringsaftaler, der indebærer en høj grad af frihandel og en gradvis integrering af gældende EU-ret. I fremtiden vil også andre lande, navnlig i Sydøsteuropa, som i de seneste år har været mærket af lokale konflikter (især Kosovokrisen i 1999), kunne tænkes at ansøge om EU- medlemskab. Desuden har Tyrkiet udsigt til at blive optaget, så snart landet opfylder de politiske betingelser, som EU har fastsat. I lyset af denne geopolitiske situation, som er i rivende 1. 4. udvikling, har ØSU to mål med sin udtalelse: — Baseret på tilkendegivelser fra samfunds- og erhvervsorga- nisationer såvel i EU som i ansøgerlandene vil man gøre status over forberedelsen og udvidelsen og dens virkninger for Det Indre Marked, — samtidig vil man give anbefalinger til, hvilke midler der kan lette ansøgerlandenes integration i Det Indre Marked og sikre, at et udvidet Indre Marked kan fungere effektivt. Observatoriet for Det Indre Marked har baseret sine 1. 5. iagttagelser på 4 høringer med repræsentanter for samfunds- og erhvervsorganisationer. Høringerne fandt sted i Bruxelles den 13. og 14. juli 1998 med repræsentanter fra central- og østeuropæiske ansøgerlande, og den 15. september med repræsentanter fra EU. Yderligere to høringer fandt sted den 23. juni 1998 i Berlin med tyske repræsentanter og den 20. april 1999 i Prag med tjekkiske repræsentanter. Ligeledes har Markedsobservatoriet taget højde for den konference om udvidelsen af EU, som arbejdsmarkedsparterne afholdt den 18. og 19. marts 1999 i Warszawa. 1. 3. I dag står EU over for en ny udvidelse, som denne gang er langt mere omfattende: den igangværende proces vedrører 12 ansøgerlande, hvoraf 10 er fra Central- og Østeuropa (Polen, Ungarn, Tjekkiet, Slovakiet, Estland, Letland, Litauen, Den forestående udvidelse af Det Indre Marked fremby- 2. 1. der store muligheder, men selvsagt også nye udfordringer, hvis alle de påregnede fordele skal kunne indhøstes. 2. Nye perspektiver C 329/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 Helt nye muligheder 2. 2. På det politiske plan forekommer udvidelsen af EU af indlysende historisk betydning: den fredelige og demokratiske forening af kontinentet, som er en naturlig forlængelse af den proces, der blev indledt med Tysklands genforening i 1990, er en enestående begivenhed, der styrker de uigenkaldelige politiske og økonomiske forandringer i Øst, og som for de deltagende lande og deres naboer er en garanti for stabilitet og samarbejde. Udvidelsen af Europa gør det muligt at værne om et fundament af fælles værdier samtidig med, at der gives plads til kulturelle forskelle. Udvidelsen giver EU større vægt på internationalt plan, og det er en proces, der kan danne forbillede for andre områder i verden, som måske også vil opbygge et lignende politisk og økonomisk samarbejde. 2. 3. På det økonomiske plan medfører udvidelsen af Det Indre Marked utallige muligheder, navnlig øgede investerings- muligheder, et større marked og en øget handel, flere produ- center og forbrugere, nye muligheder for samarbejde, for underleverandører og stordrift, nye vækstpotentialer, nye infrastrukturprojekter i de øst- og centraleuropæiske lande og på tværs af de europæiske grænser, og endelig bedre mulighe- der for at skabe et Europa, der er konkurrencedygtigt på verdensplan. 2. 4. På det samfundsmæssige plan vil udvidelsen af Det Indre Marked ligeledes være en positiv faktor, der kun gradvist vil få fuld gennemslagskraft: den letter handlen, som via øget vækst skaber højere levestandard og nye job, den lader flere nyde godt af EU’s lovgivning på det sociale område, og hvis udvidelsen sker under kontrollerede forhold, vil den kunne skabe balance i migrationsstrømmene. Nye udfordringer Marked fremover kan fungere mest hensigtsmæssigt. Der er talrige udfordringer: øgede komplikationer ved beslutninger, der skal vedtages enstemmigt, kontrollen med gældende EU-ret lovgivning, nye behov for og dens omsætning til national toldharmonisering, hensyntagen til medlemsstaternes forskel- ligheder, administrationen af den gensidige anerkendelse, øget indsats for at opnå økonomisk og social samhørighed samt forebyggelse af nye nationale hindringer. 2. 8. Man skal særlig være opmærksom på de sociale aspekter for at imødekomme komplekse problemstillinger. På den ene side skal man undgå at fremprovokere store migratio- ner og skabe forstyrrelser på arbejdsmarkedet i EU i kraft af, at de sociale omkostninger er meget lavere i ansøgerlandene. Man skal også holde fast i det sociale niveau, der er opnået i EU. På den anden side skal den økonomiske vækst og beskæftigelsesudviklingen styrkes i ansøgerlandene, alt imens der tages højde for de behov, der opstår i forbindelse med overgangen til den gældende EU-ret på det sociale område. For at styre tilpasningsprocessen er det nødvendigt at fastsætte frister, således at overgangen kan ske gradvist og kontrolleret. Det er altafgørende, at udvidelsen ikke skader samhø- 2. 9. righeden i Det Indre Marked, navnlig i dag hvor EU ikke længere har en ny plan for færdiggørelsen af Det Indre Marked, men skal koncentrere sig om at få vedtaget eller omsat direktiver til national lovgivning, som følger af tidligere planer, eventuelt suppleret med konkrete nye tiltag. En dårlig forberedt udvidelse vil svække samhørigheden i Det Indre Marked. Den vil bringe de økonomiske og sociale forbedringer, som enhver europæisk borger i Vest som i Øst med rette kan forvente, i fare. En velforberedt udvidelse gør det derimod muligt at udnytte perioden før tiltrædelsen til fulde og få gennemført tilpasninger og omstruktureringer. Lidt efter lidt vil den tilføre Det Indre Marked den ekstra dynamik og størrelse, som berettiger alle de kræfter, der er investeret i at gøre denne historiske proces til en succes. 2. 5. En ny udvidelse af Det Indre Marked giver lige så store udfordringer som muligheder. Og udfordringerne vil være af en langt mere kompleks karakter, end de har været i forbindelse med tidligere udvidelser. 3. Den aktuelle situation 2. 6. For det første er integrationen i Det Indre Marked blevet stadig tættere for de 15 nuværende medlemsstater via traktatreformer, uddybning af EU-lovgivningen og euroens ikrafttræden; for de nye ansøgerlande bliver integrationen derfor langt mere krævende end tidligere. 2. 7. Dernæst er antallet af ansøgerlande af et hidtil uset omfang: antallet af medlemsstater bliver næsten fordoblet, og de mange små lande, de sproglige og kulturelle forskelle, samt betydelige forskelle i udviklingen gør det nødvendigt at overveje, hvordan organisationen og styringen af Det Indre 3. 1. Udvidelsen af Det Indre Marked med ansøgerlandene er allerede godt i gang. Der ses konkrete resultater af de indgåede aftaler og igangværende forhandlinger. I dag er den største del af ansøgerlandenes udenrigshandel stilet mod EU og er i vid udstrækning toldfri. Fremskridt 3. 2. Der er konstateret store fremskridt under høringerne; det første er accepten af, at der må skabes forandring i 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/41 ansøgerlandene. Dette er nødvendigt, hvis man vil indrette sig efter Det Indre Markeds opbygning samt de krav og den disciplin, som går hånd i hånd med de fordele og muligheder, markedet giver. Ligeledes er det gjort klart og accepteret, at hjælpen fra EU gives under visse betingelser. Der har i den forbindelse ikke været konstateret nogen modstridende interesser mellem Det Indre Marked og udvidelsen i Central- og Østeuropa. 3. 2. 1. De tiltag, der er sat i værk, drejer sig om økonomiske forbedringer, navnlig vækst og prisstabilitet. Handlen mellem Central- og Østeuropa og EU vokser konstant. Den tegner sig nu for gennemsnitligt 60 % af de pågældende landes udenrigshandel (en procentsats, der svarer til satsen for EU-medlemsstaternes indbyrdes samhandel), mens den kun udgjorde knapt 30 % i 1993. Set som en samlet blok har disse lande nu udviklet sig til at være EU’s andenstørste samhandelspartner efter USA. EU’s investeringer og den tekno- logiske og finansielle bistand til Central- og Østeuropa har allerede haft adskillige positive virkninger. De har bidraget til en større produktivitet, en ny virksomheds- og ledelseskultur samt en modernisering af infrastrukturen (bolig, transport, energiforsyning etc. ) og produktionsudstyret. De har mulig- gjort den igangværende udvikling af bank- og forsikringssekto- ren samt andre tjenesteydelser, såsom handel og audiovisuelle tjenester. Der er også en øget produktkvalitet og bedre tjenesteydelser, nye og mere decentrale fremgangsmåder, en allerede betydelig nedbringelse af forurening (vand, luft, indu- striaffald, atomkraft), et øget samarbejde vedrørende tekniske standarder, en forbedring af sundheds- og sikkerhedsstandar- der og en styrket forbrugerorganisering og -beskyttelse. 3. 2. 2. EU’s repræsentanter for samfunds- og erhvervsorga- nisationer har understreget, at de ønsker at blive inddraget aktivt og positivt i udvidelsen af Det Indre Marked, og at de er villige til at styrke deres tilstedeværelse og investeringer samt partnerskaberne og den gensidige handel. Problemstillinger 3. 3. Selvom parterne var enige om de gensidige fordele ved en udvidelse af Det Indre Marked og de fremskridt, der er sket, blev der også rejst spørgsmål om de problemer, der kan opstå. 3. 3. 1. For begge parter drejer det sig først og fremmest om de ukendte faktorer ved den igangværende politiske proces. Det vides ikke, hvorfor forhandlingerne skrider forskelligt frem afhængigt af det pågældende ansøgerland, hvad tidshorisonten er for tiltrædelsen, hvilken dimension den kommende udvidel- se antager, eller hvad processens globale eller endelige omfang bliver. Der er mange vanskeligheder ved processen, som har vist sig at vare længere end ventet, deriblandt tilegnelsen af den nye måde at tænke på, således at ansøgerlandene går fra planøkonomi til en økonomi med øget initiativ og ansvar. Det ville ganske givet være lettere for repræsentanterne for samfunds- og erhvervsorganisationerne at forberede sig, hvis der var klarhed over de operationelle betingelser for de fremtidige udvidelser. På det økonomiske plan gør begge parter sig navnlig 3. 3. 2. overvejelser vedrørende risici for ubalance i betingelserne for handel og konkurrence, vanskeligheder i forbindelse med vedtagelse af regler og strukturer, miljøbeskyttelsesproblemer, omkostningerne ved at skulle bringe ansøgerlandets uddannel- se og arbejdskraftens kvalifikationer op på rette niveau, behovet for modernisering af produktionsapparatet og de kommercielle systemer samt behovet for at tilpasse arbejds- kraften, der som oftest er for stor inden for landbruget og utilstrækkelig inden for de øvrige områder. Vanskelighederne synes størst for de ansøgerlande, der har udskudt reformerne. På trods af, at der er sket visse fremskridt i grænseregionerne, er det utilstrækkelige samarbejde mellem de central- og østeuropæiske lande også blevet nævnt (deres indbyrdes sam- handel forbliver relativt beskeden og dens andel af deres udenrigshandel er oven i købet faldet fra 15 % i 1993 til 13 % i 1997). Alt i alt er konklusionen den, at der er mange opgaver, der skal løses, og at man må træffe forholdsregler og skelne mellem de forskellige etaper i processen. 3. 2. 3. Repræsentanter for samfunds- og erhvervsorganisa- tioner i ansøgerlandene har tilkendegivet, at de ikke blot ønsker øget beskyttelse, men også bedre midler til at tilpasse sig åbningen mod Det Indre Marked og dets konkurrence samt bedre afsætningsmuligheder på Det Indre Marked. De er rede til at iværksætte de nødvendige tiltag, de har tillid til, at de fuldt ud vil kunne udfylde deres rolle i Det Indre Marked, og de understreger nødvendigheden af at udvikle deres komple- mentaritet med EU for at skabe et udvidet Indre Marked til gavn for begge parter. Ansøgerlandene ser derudover bl. a. følgende pro- 3. 4. blemer: 3. 4. 1. Generelt set nævnes vanskeligheder i forbindelse med omsætning af den komplekse og krævende gældende EU-ret, især når det tages i betragtning, at de central- og østeuropæiske lande har ca. 40 år at indhente. Ansøgerlandene lægger vægt på, at de ikke er rustet til den øgede konkurrence, at de har underskud på handelsbalancen, at EU-støtten er begrænset, at C 329/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 der er begrænsninger i adgangen for landbrugsprodukter til EU’s marked, at de er bekymrede for, at den kvalificerede arbejdskraft vil forsvinde ud af landet, og at der er risiko for, at en »sat økonomi« opstår. Desuden er infrastrukturen ofte utilstrækkelig, hvilket skader handlen (f. eks. transport, tele- kommunikation, energi, vand). Det er også blevet nævnt, at den offentlige forvaltning bør moderniseres, da der er store lønforskelle mellem den offentlige og den private sektor. Ligeledes er der udtrykt bekymring for, at tiltrædelsesforhand- lingerne ikke vil skride lige hurtigt frem for de forskellige ansøgerlande. 3. 4. 2. Der er i særlig grad blevet fokuseret på de små og mellemstore virksomheders problemer. Størstedelen af dem har svært ved at udvikle sig, de er dårligt forberedt på den internationale konkurrence, lider af kapitalmangel og manglende kreditfaciliteter, får kun ringe hjælp fra EU og er ikke tilstrækkeligt informeret om tiltrædelsens betydning. De små og mellemstore virksomheder lider under den komplekse anvendelse af EU-lovgivningen og navnlig den del, der vedrører de sociale omkostninger ved tilpasningen. Man er også bange for, at de nationale offentlige monopoler blot vil blive erstattet af private monopoler eller oligopoler, navnlig af udenlandsk oprindelse, og for den negative indflydelse, dette vil have på visse sektorer. For at undgå dette må de lokale virksomheder have stillet de nødvendige midler til rådighed, så de kan udvikle sig tilstrækkeligt til at bevare deres markedsposition. 3. 4. 3. Man har noteret sig, at samfunds- og erhvervsorgani- sationer, virksomheder og forbrugere fortsat ikke har tilstræk- kelig adgang til oplysninger om de forandringer, der opstår som følge af integrationen i Det Indre Marked. Det drejer sig ikke i så høj grad om finansiel støtte som om bistand fra eksperter og konsulenter, der udsendes til eller udstationeres i ansøgerlandene, og endelig om anvendelse af nye kommunika- tionsmidler såsom Internettet. EU’s organisationer og virksom- heder burde tage flere initiativer i denne retning (i lighed med hvad USA gør). Navnlig er det vigtigt at skabe forståelse hos befolkningen i ansøgerlandene og få dens fulde opbakning til og deltagelse i udvidelsesprocessen. 3. 5. Også EU-landene peger på en række problemer: ejendom er begrænset, privatiseringen halter bagud navnlig i forsikringsbranchen, det finansielle system er ofte utidssvaren- de, hvilket også kan siges om distributionssystemet, de tekniske og regnskabsmæssige standarder er vanskeligt forenelige med EU’s, der er etableringsbegrænsninger (licenser, filialer) og mangler i beskyttelsen af intellektuel ejendomsret. Ligeledes nævnes det høje statsstøtteniveau med de negative konsekven- ser, det har for overkapaciteten i visse sektorer (f. eks. tekstil og stål) på europæisk og internationalt plan. Problemer i forbindelse med toldprocedurer omtales også, navnlig ved forsendelse af varer, der kommer fra det tidligere Sovjetunio- nen. Visse fremgangsmåder såsom dumping af priser, manglen- de respekt for miljøkrav eller anvendelse af illegal arbejdskraft betegnes som konkurrenceforvridende. Der konstateres også gnidninger på arbejdsmarkedet (navnlig i de nye tyske delstater og i de medlemsstater, der grænser op til ansøgerlande) med risiko for sociale spændinger og problemer i grænseregioner i Central- og Østeuropa, hvis man ikke sørger for at hjælpe dem. Spørgsmålet om, hvorvidt virksomheder og aktiviteter vil søge mod de central- og østeuropæiske lande, har også været rejst. i Vest 3. 5. 2. På grund af tilpasningsvanskeligheder og de unorma- le konkurrenceparametre sættes der ligeledes spørgsmålstegn ved den offentlige administrations egnethed i ansøgerlandene: procedurerne er for bureaukratiske, og der er ingen appelmu- ligheder, kontrolmyndighederne er ikke tilstrækkeligt kompe- tente og uafhængige, protektionisme i form af told er et tilbagevendende problem, visse regulerings-, standardiserings- og certificeringsinstitutter er ikke effektive nok, der er proble- mer med gensidig anerkendelse, og der har været tilfælde af svig og endda korruption. Fælles mål Det har høj prioritet at styrke dialogen og imødegå 3. 6. de bekymringer, parterne nærer, fordi disse bekymringer vedrører spørgsmål, der skal tages stilling til her og nu, mens mulighederne snarere opstår på mellemlang og lang sigt. ikke mindst Det vækker bekymring, at ansøgerlandene ikke er 3. 5. 1. nået tilstrækkeligt langt i omsætningen af gældende EU-ret og i omstillingen til markedsøkonomi: der er ikke- toldmæssige hindringer for samhandelen, man kan ikke frit etablere en virksomhed, de juridiske og skattemæssige rammer respekteres ikke til fulde, priserne bliver fortsat reguleret, der er ikke fri adgang til offentlige købsaftaler, det skattemæssige niveau er højt og systemet komplekst, erhvervelsen af fast fortsat 3. 7. Det er et fælles ønske at sikre, at udvidelsen af Det Indre Marked sker under ordentlige økonomiske og sociale betingelser med gensidig respekt for prioriteter, alt imens man opretholder presset for så vidt muligt at overholde tidsplanen. Udvidelsen må navnlig ikke medføre, at EU’s standarder på social-, miljø- og forbrugerområdet forringes, men skal deri- mod sikre, at standarderne kommer til at gælde i ansøgerlande- ne, således at en fælles udvikling vil forene det udvidede markeds økonomiske konkurrenceevne med en øget livskvali- tet for alle europæere. 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/43 3. 8. Med udsigt til udvidelsen af Det Indre Marked må man også rejse spørgsmålet om betingelserne for ansøgerlandenes integration i Den Økonomiske og Monetære Union. På den ene side forekommer det indlysende, at deltagelse i euroen må være sidste led i nye medlemsstaters integrationsproces, da det kræver en vis overgangsperiode efter optagelsestidspunktet. På den anden side er det et aspekt, man ikke kan se bort fra, når udvidelsen forberedes, og det bør være en del af de langsigtede målsætninger, selvom det endnu kan forekomme fjernt. Euroen udgør en væsentlig bestanddel af Det Indre Marked, og der foreligger en klar aftale om, at ingen af de fremtidige medlemsstater kan »vælge fra«, når de først opfylder betingel- serne for at tiltræde ØMU’en. Med dette endelige perspektiv for øje er EU berettiget til at føre en passende kontrol med ansøgerlandenes økonomiske retningslinjer og til at lade sin bistand være afhængig af, at visse minimale retningslinjer overholdes under hensyntagen til ansøgerlandenes udviklings- igennem forud for niveau og det medlemskabet af ØMU’en. lange forløb, de skal 3. 9. Samfunds- og erhvervsorganisationerne vil få et særligt ansvar for at få denne omfattende integrationsproces til at forløbe godt: udvidelsen af Det Indre Marked er noget, der vedrører dem direkte — hinsides det ansvar, der påhviler regeringer og administrationer. Udvidelsesprocessens succes afhænger i høj grad af deres aktive deltagelse. 4. 3. ØSU understreger, at der også skal ses på de problemer, der er blevet påvist, hvilket betyder, at der skal lægges vægt på reformerne inden for følgende områder: Den økonomiske liberalisering, som er en betingelse 4. 3. 1. for optagelse, skal sikres bedre gennem en række foranstalt- ninger. Reformen af stat og administration skal styrkes, decentraliseringen øges, samfunds- og erhvervsorganisationer, som kan indgå kontraktuelle forpligtelser, skal styrkes, antallet af privatiseringer skal øges, den frie prisansættelse skal udvikles, skattereformer, der er tilpasset markedskræfterne, skal sættes i værk, den monetære disciplin skal respekteres, og de økonomi- ske aktører skal have friere spil. Der skal indføres juridiske procedurer, der sikrer, at de økonomiske spilleregler overhol- des (f. eks. opkrævning af gæld osv. ), og det kræver, at retsmaskineriet i disse lande gøres mere effektivt. Konkurrence- politikken skal følge EU’s bestemmelser, hvilket især betyder, at der i alle ansøgerlande findes effektive nationale organer, der har til opgave at kontrollere konkurrencebetingelserne. Standardiseringen skal styrkes, og gennemførelsen af europæi- ske standarder, certificeringer og gensidig anerkendelse skal intensiveres. Toldprocedurerne skal harmoniseres med EU’s procedurer, og der skal føres en effektiv kontrol med forsendel- sen af varer fra tredjelande (navnlig lande fra det tidligere Sovjetunionen). 4. Ansøgerlandenes prioriteter 4. 1. Det kan ikke understreges nok, at ansøgerlandene ihærdigt skal fortsætte deres tilpasning til Det Indre Marked, som de allerede nyder godt af i form af økonomisk udvikling og højere levestandard. Målet med i fuldt omfang at overtage den gældende EU-ret er at sikre, at samhørigheden i et udvidet Indre Marked bevares, og at markedet fortsat fungerer godt. Det vil i visse tilfælde og under særlige betingelser være muligt at tillade en overgangsperiode, men omfanget og varigheden af sådanne overgangsperioder for de lande, der optages i EU, skal minimeres mest muligt. For at sikre, at den gældende EU-ret gennemføres under de bedste betingelser og inden for den kortest mulige frist, må man ikke blot vedtage de nødvendige nationale love og regler, men også fremme de økonomiske og sociale reformer, som reglerne forudsætter, og sørge for, at gennemførelsen af disse regler sker effektivt. Prioriterede opgaver 4. 3. 2. Moderniseringen af strukturerne skal fremskyndes. Navnlig skal man fortsat udvikle infrastrukturerne (transport, vand, energi, telekommunikation) og knytte dem tættere til den infrastruktur, der findes i EU, inden for rammerne af de transeuropæiske net. Ligeledes skal der gøres en stor indsats for at forbedre forskning og innovation. Endelig skal salgs- og servicenettet moderniseres yderligere for at styrke økonomien. 4. 3. 3. Ved hjælp af en række foranstaltninger skal de små og mellemstore virksomheders position styrkes. Man skal fremme iværksætterånden, uddanne ledelsen i moderne ledel- sesformer, tiltrække kapital og øge profitten, udvikle lånemu- ligheder, skabe et gunstigt skatte- og afgiftsmiljø, der ikke hindrer deres udvikling, forenkle reglerne, øge informationen og rette virksomhederne ind mod det internationale marked. På trods af, at det ofte er en langsigtet opgave, skal 4. 3. 4. miljøbeskyttelsen forbedres, navnlig med støtte fra Fælles- skabet. 4. 2. Først og fremmest skal man støtte de fremskridt, der allerede er konstateret. Det drejer sig især om bedre økonomisk styring, højere produktivitet, øget kvalitet af varer og tjeneste- ydelser, bedre virksomhedskultur og øget forbrugeroplysning. 4. 3. 5. Det sociale fremskridt skal sikres ved at udbygge arbejdsmarkedsdialogen ved lidt efter lidt at omsætte gældende EU-ret på det sociale område og ved at forbedre erhvervsuddan- nelserne. Man bør forsøge at kontrollere migrationsstrømme- ne, både for at ansøgerlandene kan beholde den arbejdskraft, C 329/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 de har uddannet, men også for at undgå et øget pres på arbejdsmarkedet i Vest, selvom det skulle medføre, at der må fastsættes længerevarende overgangsbestemmelser på arbejds- kraftområdet. Den sorte økonomi skal bekæmpes yderligere, og en betingelse for, at det lykkes, er, at der gennemføres økonomiske reformer. lighed med de »resultattavler«, der i de seneste år er blevet udarbejdet i EU for at vise, hvilke fremskridt de 15 medlemssta- ter har gjort med indførelsen af Det Indre Marked. Man bør konsultere samfunds- og erhvervsorganisationerne, og disse bør deltage i udarbejdelsen af oversigterne og den tilhørende kontrol. Det er vigtigt at kende deres vurdering af, hvordan reformerne rent faktisk opleves, og ikke kun hvordan de ser ud på papiret i form af lovtekster og regelsæt. Højtprioriterede initiativer 4. 4. For at gennemføre disse forskellige opgaver anbefaler ØSU, at ansøgerlandene vælger en pragmatisk holdning og støtter sig til operationelle initiativer inden for en række hovedområder. Disse initiativer må involvere de økonomiske og sociale aktører, som ofte er af den opfattelse, at deres regeringer og EU ikke indvier dem tilstrækkeligt i udvidelses- processen. 4. 5. Ansøgerlandenes tilpasning til Det Indre Marked af- hænger ikke udelukkende af bilaterale foranstaltninger i for- hold til EU. Frihandlen og samarbejdet mellem de central- og østeuropæiske områder skal også udvikles, såsom CEFTA (Central European Free Trade Agreement), der gennem flere år har organiseret et samarbejde omkring Visegrad-landene. Man bør støtte uddybningen og samarbejdet og frihandlen i CEFTA- ligesom CEFTA bør udvides til også at omfatte området, nabolande, der søger optagelse i EU. Rumæniens optagelse i CEFTA-samarbejdet er et meget opmuntrende eksempel. Det drejer sig især om at udvikle samarbejdet i grænseregionerne og at få de socioøkonomiske aktører til at tage initiativer i den retning. Dette behov burde indgå i de støtteprogrammer, EU sætter i værk, og som i højere grad burde fremhjælpe et tværgående samarbejde. 4. 6. Naturligvis skal al gældende EU-ret omsættes, men det kan ikke ske på een gang. I førtiltrædelsesperioden vil der være områder, der er vigtigere end andre. Fremfor at søge lovgivningen omsat ukritisk over én kam kunne det være en fordel at udvælge begrænsede udvidelsesområder, og få dem til at fungere hurtigt og effektivt. Hvert efterfølgende år kunne der så omsættes nye »lovpakker«. 4. 7. For at føre kontrol med omsætningen og EU-retten er det en forudsætning, at der udvikles stærke og uafhængige myndigheder i de central- og østeuropæiske lande, både på det administrative og det retslige område, som kan overvåge gennemførelsen og fremskridtet i reformprocessen. Dette bør ske i samarbejde med EU’s kontrolinstanser og med inddragelse af de berørte erhvervssektorer. 4. 8. For at følge udviklingen i ansøgerlandenes integration i Det Indre Marked foreslår ØSU, at der regelmæssigt, og mindst en gang om året, udarbejdes oversigter over, hvor langt ansøgerlandene er nået i omsætningen af gældende EU-ret, i 4. 9. ØSU henstiller også, at man foreslår ansøgerlandene, at der hos dem etableres nogle koordinationscentre for Det Indre Marked og skabes kontaktpunkter vedrørende Det Indre Marked, som virksomheder og borgere kan benytte sig af i lighed med dem, der er etableret i EU’s medlemsstater. Et sådant initiativ kan have mange fordele: 4. 9. 1. Generelt set ville det have en stor psykologisk og operationel effekt, idet det ville bekræfte ansøgerlandene i, at de allerede nu er inden for Det Indre Markeds rammer. De ville blive inddraget direkte i forvaltningen af dette udvidede Indre Marked, og rent praktisk ville det give dem større mulighed for at vænne deres administration, virksomheder og borgere til Det Indre Marked. En etablering af sådanne koordinationscentre for det 4. 9. 2. Det Indre Marked i ansøgerlandene ville gøre det muligt at finde mindelige og bilaterale løsninger på mange konkrete problemer, som skader handlen mellem EU’s medlemsstater og ansøgerlandene, og som ofte skyldes vanskeligheder af administrativ og bureaukratisk karakter (som kan findes i EU såvel som i ansøgerlandene). 4. 9. 3. Etableringen af kontaktpunkter vedrørende Det Indre Marked i ansøgerlandene ville give virksomheder og borgere mulighed for at få flere praktiske oplysninger om de mulighe- der, Det Indre Marked giver henholdsvis små og mellemstore virksomheder, forbrugere og erhvervslivets parter, og på den måde råde bod på den manglende information, der har været nævnt under høringerne. 4. 9. 4. Samfunds- og erhvervsorganisationerne ville kunne drage direkte fordel af, at der etableres koordineringscentre og kontaktpunkter vedrørende Det Indre Marked i deres lande, og kunne i høj grad medvirke til, at de fungerer efter hensigten. Helt generelt er det bestemt også vigtigt, som det blev 4. 10. fremhævet på den europæiske konference mellem arbejdsmar- kedets parter i Warszawa i marts 1999, at styrke dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i ansøgerlandene samt dialo- gen mellem EU-arbejdsmarkedsparterne og parterne i ansøger- landene. Oprettelse af institutter, der svarer til de økonomiske og sociale råd eller udvalg, der findes i mange medlemsstater, kunne også være nyttigt i denne sammenhæng. 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/45 4. 11. Det er meget vigtigt for samhørigheden i Det Indre Marked, at man uden at afvente en afstemning efter den fælles handelspolitik, udvikler et toldsamarbejde mellem de centraleuropæiske ansøgerlande og EU på alle områder: toldsta- tionernes virksomhed (øget kontrol over for tredjelande, samarbejde med EU), forbedring af toldprocedurer, større gensidighed i forbindelse med den behandling, EU har indrøm- met, overvågning af frizoner og -havne, bekæmpelse af svig og falskneri, kontrol med oprindelsesregler, udvikling af et pålideligt statistiksystem og gradvis afstemning efter den fælles handelspolitik. Samarbejdet bør bygge på aftaler om administrativ bistand, inspektioner og uddannelsesprojekter inden for toldområdet. Til det formål anbefaler ØSU, at der oprettes et observatorium for toldsamarbejde, som samfunds- og erhvervsorganisationer er tilknyttet, og som kunne få til opgave at følge samarbejdet. 4. 12. Man bør undersøge forskellige aspekter af spørgsmå- let om de økonomiske og handelsmæssige relationer mellem de central- og østeuropæiske ansøgerlande og deres naboer i det tidligere Sovjetunionen: den seneste og igangværende udvikling i handelen med disse lande, de central- og østeuro- pæiske landes integration i Det Indre Marked og dens konse- kvenser for denne handel, udsigterne for den fremtidige udvikling i de økonomiske relationer mellem et udvidet EU og landene fra det tidligere Sovjetunionen. 4. 13. Ligeledes bør man undersøge spørgsmålet om de økonomiske og handelsmæssige relationer mellem ansøgerlan- dene og de europæiske lande, der ikke er medlemmer af EU, men tilknyttet Det Indre Marked via associeringsaftaler (f. eks. de 3 parter i EØS, Schweiz og Tyrkiet). Det ville være nyttigt at udveksle erfaringer om de associerede landes metoder til og resultater af integrering af gældende EU-ret vedrørende Det Indre Marked. Ligeledes fortjener fremtidsudsigterne for de gensidige relationer efter udvidelserne også nogen overvejelse. 5. EU’s prioriteter Den forudgående reform af institutionerne 5. 2. I første omgang forekommer det afgørende, at EU reformerer sine institutioner og beslutningsprocedurer for at tilpasse sig den kommende udvidelse: det skal sikres, at enstemmighedsreglen, som med en fordobling af medlemssta- terne udgør en sand barriere for enhver beslutningstagning, kun gælder i meget begrænsede undtagelsestilfælde. Øget brug af flertalsafgørelser forekommer uundgåelig, hvis Det Indre Marked skal fungere med 20, 25 eller 30 medlemsstater. 5. 3. ØSU bifalder den beslutning, der blev truffet på topmødet i Køln, om at indkalde til en regeringskonference i 2000 med afslutning i samme år, for at revidere traktaten inden for de vigtigste institutionelle områder, således at man kan styrke EU’s samhørighed og beslutningsevne forud for de kommende udvidelser. Færdiggørelsen af Det Indre Marked 5. 4. EU bør fastholde presset for at få Det Indre Marked færdiggjort ved at følge op på den handlingsplan, der udløb i slutningen af 1998. Hvordan det skal ske, må fastlægges senere, men presset må for alt i verden ikke slækkes, da der endnu er meget at gøre. Harmoniseringen af regler er forsinket, og dette efterslæb må og skal indhentes. Det gælder specielt udformning af det endelige momssystem, afskaffelse af dob- beltbeskatning mellem landene, indførelse af en ordning, der fremmer virksomhedsfusioner, vedtagelse af en brugbar og attraktiv statut for Det Europæiske Selskab, liberalisering af finansielle tjenesteydelser, åbning af markedet for offentlige købsaftaler, transport, telekommunikation og statsmonopoler, harmonisering af reglerne for intellektuel ejendomsret med indførelse af et fællesskabspatent. Ligeledes skal EU tilpasse sig den nye situation med hensyn til elektronisk handel og online-tjenester, som vender op og ned på den traditionelle handel, og der skal tages højde for de øgede behov for harmonisering i forbindelse med indførelsen af euroen navnlig på det skattemæssige område. 5. 1. EU skal også forberede sig på udvidelsen af Det Indre Marked ved dels at reformere sine institutioner og dels øge indsatsen for at nå sine vigtigste mål, og endelig skal EU lade ansøgerlandene deltage i overvejelserne om den fremtidige styring af et udvidet Indre Marked. Ved at tage disse udfor- dringer op kan EU sikre, at udvidelsen ikke sker på bekostning af en uddybning af samarbejdet, men at de øgede krav, som udvidelsen stiller, tværtimod vil bidrage til at bære Det Indre Marked fremad og forbedre dets funktionsevne. 5. 5. ØSU understreger, at det samtidig nøje skal sikres, at medlemsstaterne omsætter direktiverne til national lovgivning inden for den aftalte frist. Dette er ikke altid tilfældet, idet 15 % af direktiverne vedrørende Det Indre Marked endnu ikke var gennemført i alle medlemsstater ved udgangen af 1998, således som det ellers var meningen. De pågældende medlemsstater må forstå, at de selv må og skal gå forud med det gode eksempel, hvis de vil have, at ansøgerlandene skal omsætte gældende EU-ret. C 329/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 5. 6. Hvis det udvidede Indre Marked skal fungere godt, er det nødvendigt at tilstræbe et mere afbalanceret valg mellem de retsinstrumenter, der ligger til grund for lovgivningen om Det Indre Marked, så EU-reglerne kan blive mere effektive. ØSU henviser i den forbindelse til sin tidligere udtalelse, hvor det anbefaler, at EU-lovgiverne i de tilfælde, hvor den tilstræbte sammenhæng på Det Indre Marked afhænger direkte af det, i større udstrækning gør brug af forordninger, som anvendes direkte og på ensartet vis, frem for systematisk at ty til direktiver. 5. 7. ØSU understreger også, at der nødvendigvis skal ydes en kraftanstrengelse for at sikre, at gensidige anerkendelser kommer til at fungere betydeligt mere effektivt. Disse an- erkendelser vil komme til at spille en endnu større rolle, når EU udvides, og allerede i dag er der alt for mange konkrete problemer med anvendelsen, hvilket Kommissionen meget belejligt selv har påpeget for nylig i en meddelelse om emnet. 5. 8. Efter ØSU’s mening er det også vigtigt at øge indsatsen for at forenkle EU-lovgivningen og omsætte den til nye og effektive regler. Det er særlig vigtigt for de små og mellemstore virksomheder i ansøgerlandene, som skal overtage den gælden- de EU-ret. 5. 9. Det bliver ligeledes nødvendigt at forebygge nye natio- nale hindringer, som vil være hyppigere forekommende med et større antal medlemsstater. ØSU minder om, at det i en tidligere udtalelse slog til lyd for et »regelsæt for god praksis i Det Indre Marked«, som skulle vedtages af medlemsstaterne for at sikre, at deres nationale regler har en højere grad af forenelighed med EU-lovgivningen. Denne forenelighed skal sikre, at landenes politiske, kulturelle og sociale forskelle, som der unægtelig vil være flere af i et udvidet Europa, bevares i størst mulig grad samtidig med, at betingelserne for, at Det Indre Marked fungerer, opfyldes. 6. EU’s og ansøgerlandenes fælles prioriteter Støtte til ansøgerlandene Det betyder, at deres effekt må evalueres systematisk, at de i højere grad skal øremærkes til de afgørende indsatsområder (især på at forbedre forholdene for virksomhederne og støtte de instanser, der sikrer og overvåger anvendelsen af gældende EU-ret), at det skal efterprøves, at de anvendes korrekt og i overensstemmelse med de stillede betingelser, at der skal holdes øje med konkurrenceforvridende elementer, og at kampen mod svig og bedrageri skal styrkes. Generelt skal støtten være udviklings- og ikke bistandsorienteret, og på sigt bør støtten sænkes snarere end holdes uændret eller ligefrem øges, ligesom man i større grad skal yde lån eller rentegodtgø- relser og fremme de private investeringer, som er en afgørende faktor for udviklingen. Endelig må også tendensen til at øge støtten til foranstaltninger på det sociale område, som man kunnet notere i forbindelse med PHARE-programmet, udbyg- ges og styrkes. 6. 2. EU’s og ansøgerlandenes samarbejde om at få integra- tionsprocessen til at lykkes bør ikke kun begrænse sig til stat, regering og administration. Processen bør involvere samfunds- og erhvervsorganisationer og virksomheder direkte. Hvis udvi- delsen af Det Indre Marked skal lykkes, er det især altafgørende, at man i ansøgerlandene fremhjælper stærke og repræsentative samfunds- og erhvervsorganisationer, som bidrager aktivt til en liberalistisk og ansvarsbevidst økonomi, således som det er tilfældet i den europæiske samfundsmodel. 6. 2. 1. Med støtte fra fællesskabsprogrammer som f. eks. PHARE skal EU’s samfunds- og erhvervsorganisationer for det første opfordres til at hjælpe deres ligestillede i ansøgerlandene til uddannelse og tilpasning i forbindelse med integrationen i Det Indre Marked. Der bør i den forbindelse udvikles partnerskabsaftaler, som kan danne grundlag for samarbejde og gensidig bistand og bl. a. lette udvekslingen mellem disse organisationer. 6. 2. 2. Der bør lægges særlig vægt på støtten til små og mellemstore virksomheder. EU’s vigtigste programmer for virksomheder (rammeprogram for forskning, støtteprogram for små og mellemstore virksomheder samt håndværksbran- chen, finansieringsmuligheder fra Den Europæiske Investe- ringsbank osv. ) skal blive mere tilgængelige for ansøgerlande- nes virksomheder; de skal bidrage til, at disse finansieres under de bedst mulige betingelser (adgang til risikovillig kapital, rentegodtgørelse, garantier fra de europæiske finansieringsin- stitutter osv. ); de skal tilskynde dem til at bruge de EU- retsinstrumenter, som kan gøre det lettere for dem at blive en del af Det Indre Marked (f. eks. det europæiske patent, EF- mærket og EF-certificering, mv. ); og de skal favorisere de transnationale partnerskaber med virksomheder i EU. 6. 1. EU’s støtte til ansøgerlandene er af stor betydning. Det må konstateres, at det planlagte flerårige budget, der løber frem til 2006 som følge af Berlin-aftalen om Agenda 2000, kun afsætter meget begrænsede midler i forhold til, hvad ansøgerlandene har brug for, hvis deres integration i Det Indre Marked skal lykkes. ØSU understreger derfor, at det er afgørende at optimere anvendelsen af disse midler mest muligt. 6. 2. 3. Som opfølgning på det første møde mellem arbejds- markedets parter, der fandt sted i Warszawa i marts 1999, bør samfunds- og erhvervsorganisationerne med Kommissionens støtte finde et fælles fodslag i forbindelse med EU’s sociale dialog. 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/47 Fælles overvejelser om Det Indre Markeds fremtid 7. ØSU’s initiativer 6. 3. Det er ikke tilstrækkeligt at bede ansøgerlandene om at tilpasse sig Det Indre Marked i dets nuværende form. De skal også have mulighed for at forberede sig på den udvikling, der vil kendetegne Det Indre Marked i fremtiden, og give udtryk for, hvilke fælles mål vi skal sætte for Det Indre Marked om 10-20 år. Det er imidlertid indlysende, at indretningen af Det Indre Marked med 25 eller 30 medlemmer vil frembyde andre krav og karakteristika end tilfældet er i dag med 15 medlemmer. Derfor er det efter ØSU’s opfattelse nødven- digt: 6. 3. 1. at inddrage ansøgerlandene i overvejelserne vedrø- rende Det Indre Markeds fremtid, navnlig ved at indbyde dem til de møder, der afholdes i Rådet vedrørende Det Indre Marked, 6. 3. 2. at indbyde observatører fra ansøgerlandene til at deltage i de udvalg og organer, som skal sørge for, at Det Indre Marked fungerer hensigtsmæssigt, navnlig at inddrage ansøgerlandene og repræsentan- 6. 3. 3. ter for deres samfunds- og erhvervsorganisationer i spørgsmål vedrørende administrative forenklinger og forebyggelse af nye hindringer, at indlede en fælles diskussion om reformen af 6. 3. 4. de fællesskabspolitikker (herunder landbrugspolitikken), der fortsat skal udvikles også efter Agenda 2000, fra år 2006 og frem, at påbegynde mere langsigtede drøftelser vedrørende 6. 3. 5. sammenhængen og handelsstrømmene mellem det udvidede Indre Marked og dets regionale naboer, såvel i EØS og Schweiz som i det tidligere Sovjetunionen og i Middelhavsområdet. Bruxelles, den 22. september 1999. ØSU er klar over, at det har et særligt ansvar for at 7. 1. fremme ansøgerlandenes integration i Det Indre Marked og i EU. Som repræsentant for det organiserede civilsamfund er det ØSU’s vigtigste opgave at sørge for, at samfunds- og erhvervsorganisationer i såvel Øst- som Vesteuropa deltager effektivt i denne omfattende proces. Til det formål har ØSU til hensigt at sætte følgende 7. 2. initiativer i gang i løbet af de kommende år: 7. 2. 1. ØSU agter at videreudvikle de kontakter, som via bilaterale udvalg er blevet etableret med samfunds- og er- hvervsorganisationerne i ansøgerlandene, og i den forbindelse følge udviklingen og opfyldelsen af specifikke mål; 7. 2. 2. ØSU vil fortsat arrangere årlige møder med repræsen- tanter for samfunds- og erhvervsorganisationer i Central- og Østeuropa og herigennem gøre status over, i hvilken grad de forskellige anbefalinger i denne udtalelse er efterkommet; ØSU’s Observatorium for Det Indre Marked vil også 7. 2. 3. i de kommende år holde særligt øje med, at ansøgerlandene og deres samfunds- og erhvervsorganisationer på passende vis inddrages i udvidelsen af EU’s Indre Marked. Navnlig vil ØSU gradvist udvide rækkevidden af sin PRISM-undersøgelse (Progress Report on Initiatives in the Single Market) om de initiativer og den gode praksis, der udføres i praksis for at videreudvikle Det Indre Marked, til også at omfatte ansøgerlan- dene. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg C 329/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 BILAG till Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Udvidelse/Statistikker Tal fra år 1997 Tjekkiet Slovakiet Polen Estland Letland Litauen Ungarn Slovenien Bulgarien Rumæ- nien AL 10 EU15 10,3 5,38 38,64 1,5 2,5 3,7 10,3 2 8,3 22,75 105,37 374,565 78 866 49 034 312 685 45 227 64 589 65 301 93 030 20 253 110 994 238 391 1 078 370 3 236 180 45,9 17,2 119,7 45 63 23 1 104,4 337,4 4,7 32 47 17 6,5 105,4 274,6 11,6 31 40 16 6,9 112,6 302,0 11,2 4,2 28 37 15 11,4 89,3 249,5 10,5 4,9 20 27 10 6,5 8,4 23 30 12 5,7 102,5 203,4 14,4 106,1 255 14,1 39,6 16,1 9 11 23 6 −6,9 81 68 43 3,8 108,6 1 224 ,6 989,0 7,3 94,0 15 39 47 21 4,4 117,5 305,0 8,1 30,6 295,6 7 130 ,4 14 31 7 −6,6 249,7 118,0 6 28,1 189,83 — — — — — — — — — 157,1 — 10 20,084 7,754 22,707 2,567 1,429 3,382 16,842 7,382 3,126 7,434 92,707 10 737 8,6 59,90 61,50 — 6,1 45,00 39,51 — 15 63,50 63,00 — 11,2 48,60 59,10 18 8,4 48,90 53,20 — 8,8 36,70 47,70 18,3 69,90 62,40 — 25/12 8,3 1 082 ,3(1) 63,60 67,40 — 44,10 42,10 — 154,8 56,60 52,30 — — — — — — — — — Befolkning (i mio. ) Areal i km2 BNP (mia. EUR) BNP/capita (100 EUR) BNP/capita i købekraftsparitet (100 EUR) BNP/capita (% af EU’s 15 medlemsstater) BNP-vækst (% pr. år ) Fødevareprisindeks Gennemsnitlig månedsløn (USD) Arbejdsløshedsprocent Handelsbalance (MEUR) Inflation (%) Eksport til EU (%) Import fra EU (%) Moms (%) MEUR = million euro AL-10 = ti ansøgerlande i alt (Cypern er ikke med i statistikkerne) (1) 1996: 123 %


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 1646/99 von Alexandros ALAVANOS Anwendung der neuen Verordnung (EG) Nr. 1621/99

eurovoc_concepts:
EU law
Greece
amendment of a law
application of EU law
dried product
eligibility criteria


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-1676/99 från Marialiese Flemming (PPE-DE) till rådet. Jakttider för flyttfåglar.

eurovoc_concepts:
bird
hunting
hunting regulations
protected species
protection of animals
wildlife

formats: html pdf print

text: 20. 6. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 170 E/71 S(cid:229)som framg(cid:229)r av detta har kommissionen med Europaparlamentets st(cid:246)d under de senaste (cid:229)ren verkat f(cid:246)r en ut(cid:246)kning av en ansvarsfull sj(cid:228)lvmedicinering inom befolkningen, vilket st(cid:229)r i (cid:246)verensst(cid:228)mmelse med befolkningens beredvillighet att ta ett (cid:246)kat ansvar f(cid:246)r den egna h(cid:228)lsan. Detta har medf(cid:246)rt avsev(cid:228)rt minskade p(cid:229)frestningar p(cid:229) socialf(cid:246)rs(cid:228)kringssystemen. Har kommissionen f(cid:246)r avsikt att g(cid:229) vidare med denna politik och forts(cid:228)tta att f(cid:246)rb(cid:228)ttra ramvillkoren vad g(cid:228)ller receptfria l(cid:228)kemedel? (1) EGT C 141, 13. 5. 1996, s. 63. Svar avgivet p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar av David Byrne (26 oktober 1999) Kommissionen delar parlamentsledamotens (cid:229)sikt att ansvarsfull sj(cid:228)lvmedicinering och l(cid:228)mpliga best(cid:228)mmel- ser om receptfria l(cid:228)kemedel (cid:228)r viktiga fr(cid:229)gor som b(cid:246)r uppm(cid:228)rksammas. Kommissionen konstaterar att gemenskapslagstiftningen om l(cid:228)kemedel redan utg(cid:246)r en utf(cid:246)rlig r(cid:228)ttslig ram f(cid:246)r hur l(cid:228)kemedel f(cid:229)r sl(cid:228)ppas ut p(cid:229) marknaden i gemenskapen och att den nuvarande r(cid:228)ttsliga situationen kan anses vara tillfredsst(cid:228)l- lande. Det finns emellertid alltid utrymme f(cid:246)r f(cid:246)rb(cid:228)ttringar. Enligt artikel 71 i f(cid:246)rordning (EEG) 2309/93 av den 22 juli 1993 om gemenskapsf(cid:246)rfaranden f(cid:246)r godk(cid:228)nnande f(cid:246)r f(cid:246)rs(cid:228)ljning av och tillsyn (cid:246)ver humanl(cid:228)ke- medel och veterin(cid:228)rmedicinska l(cid:228)kemedel samt om inr(cid:228)ttande av en europeisk l(cid:228)kemedelsmyndighet (1) skall kommissionen offentligg(cid:246)ra en allm(cid:228)n rapport om de erfarenheter man erh(cid:229)llit av de nya systemen f(cid:246)r godk(cid:228)nnande f(cid:246)r f(cid:246)rs(cid:228)ljning av l(cid:228)kemedel. Denna allm(cid:228)nna rapport skall utg(cid:246)ra grunden f(cid:246)r en granskning av gemenskapens lagstiftning om farmaceutiska produkter, som (cid:228)ven omfattar de best(cid:228)mmelser som g(cid:228)ller receptfria l(cid:228)kemedel. I denna omfattande granskning av gemenskapslagstiftningen om farmaceutiska produkter m(cid:229)ste fr(cid:229)gor beaktas som (cid:228)r s(cid:228)rskilt viktiga f(cid:246)r receptfria l(cid:228)kemedel, bl. a. hur f(cid:246)rfarandena f(cid:246)r (cid:246)msesidigt erk(cid:228)nnande fungerar (s(cid:228)rskilt att den r(cid:228)ttsliga st(cid:228)llningen inkluderas i f(cid:246)rfarandena f(cid:246)r (cid:246)msesidigt erk(cid:228)nnande), vilka produkter som omfattas av det centraliserade f(cid:246)rfarandet, indelningen av l(cid:228)kemedel i receptfria l(cid:228)kemedel och receptbelagda (omfattas f(cid:246)r n(cid:228)rvarande av r(cid:229)dets direktiv 92/0026/EEG av den 31 mars 1992 om klassificeringen vid tillhandah(cid:229)llande av humanl(cid:228)kemedel) (2) och krav och villkor f(cid:246)r marknadsf(cid:246)ring av (omfattas f(cid:246)r n(cid:228)rvarande av direktiv 92/0028/EEG av den 31 mars 1992 om receptfria l(cid:228)kemedel marknadsf(cid:246)ring av humanl(cid:228)kemedel) (3). Vidare st(cid:246)der kommissionen insatser som fr(cid:228)mjar tillg(cid:229)ngen till goda r(cid:229)d samt spridningen av korrekt information, information om sj(cid:228)lvmedicinering inom ramen f(cid:246)r programmet f(cid:246)r fr(cid:228)mjande av h(cid:228)lsa, undervisning och utbildning. I detta sammanhang uppm(cid:228)rksammas framf(cid:246)r allt h(cid:228)lsov(cid:229)rdspersonalens betydelse f(cid:246)r h(cid:228)lsofr(cid:228)mjande, inbegripet sj(cid:228)lvmedicinering, och ett b(cid:228)ttre fastst(cid:228)llande vid vilka indikationer sj(cid:228)lvmedicinering (cid:228)r l(cid:228)mpligt. (1) (2) (3) EGT L 214, 24. 8. 1993. EGT L 113, 30. 4. 1992. EGT L 113, 30. 4. 1992. (2000/C 170 E/080) SKRIFTLIG FR¯GA E-1676/99 fr(cid:229)n Marialiese Flemming (PPE-DE) till r(cid:229)det (22 september 1999) ˜mne: Jakttider f(cid:246)r flyttf(cid:229)glar Genom r(cid:229)dets direktiv 79/0409/EEG (1) av den 2 april 1979 om bevarande av vilda f(cid:229)glar har Europeiska unionen tagit st(cid:228)llning f(cid:246)r att bevara samtliga vilda f(cid:229)gelarter som normalt f(cid:246)rekommer inom medlems- staternas territorier. C 170 E/72 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 20. 6. 2000 Medlemsstaterna skall vad g(cid:228)ller jakten p(cid:229) vissa f(cid:229)gelarter, se till att uppfylla principerna om ett f(cid:246)rnuftigt utnyttjande och en ekologiskt avv(cid:228)gd reglering av de aktuella f(cid:229)gelarternas best(cid:229)nd, s(cid:228)rskilt vad g(cid:228)ller flyttf(cid:229)glar. De skall (cid:228)ven se till att i synnerhet flyttf(cid:229)glar inte jagas under h(cid:228)ckningsperioden eller d(cid:229) de ruvar och f(cid:246)der upp sina ungar. I mars 1994 f(cid:246)reslog kommissionen en (cid:228)ndring av direktivet enligt vilken det (cid:246)verl(cid:228)ts (cid:229)t varje enskild medlemsstat att fastst(cid:228)lla jakttiderna f(cid:246)r flyttf(cid:229)glar. Detta f(cid:246)rslag fr(cid:229)n kommissionen, i vilket det inte f(cid:246)rekommer n(cid:229)gon enhetlig tidpunkt efter vilken jakten skall upph(cid:246)ra, diskuterades av Europaparlamentet. Europaparlamentets ledam(cid:246)ter tog i omr(cid:246)stning i februari 1996 st(cid:228)llning f(cid:246)r att jakttiden skulle ges en enhetlig slutpunkt i hela Europeiska unionen, n(cid:228)mligen den 31 januari. Vad har sedan dess gjorts av r(cid:229)det f(cid:246)r att beakta detta krav fr(cid:229)n parlamentet? N(cid:229)gra medlemsstater har fastst(cid:228)llt jakttiderna f(cid:246)r flyttf(cid:229)glar s(cid:229) att bevarandet av vissa f(cid:229)gelarter hotas. Exempelvis inleds jakttiden i Frankrike vid en tidpunkt d(cid:229) ungf(cid:229)glarna fortfarande (cid:228)r beroende av sina f(cid:246)r(cid:228)ldrar. Frankrike bryter d(cid:228)rigenom mot artikel 7. 4 i direktiv 79/409/EEG. Av denna anledning har man inlett ett f(cid:246)rfarande f(cid:246)r att v(cid:228)cka talan om f(cid:246)rdragsbrott. Vilket (cid:228)r det aktuella l(cid:228)get vad g(cid:228)ller detta f(cid:246)rfarande? Vilka (cid:229)tg(cid:228)rder kommer r(cid:229)det att vidta f(cid:246)r att s(cid:228)kerst(cid:228)lla att best(cid:228)mmelserna i direktiv 79/409/EEG till- l(cid:228)mpas i samtliga medlemsstater? (1) EGT L 103, 25. 4. 1979, s. 1. Svar (2 december 1999) Vid diskussionen om kommissionens f(cid:246)rslag som avser att klarg(cid:246)ra hur stor frihet medlemsstaterna har att sk(cid:246)nsm(cid:228)ssigt fastst(cid:228)lla i synnerhet datum f(cid:246)r jaktperiodens slut, (cid:246)verv(cid:228)gde r(cid:229)det bl. a. m(cid:246)jligheten att inf(cid:246)ra ett enda slutdatum som skulle kunna ligga mellan den 31 januari och den 10 mars. I detta sammanhang tog r(cid:229)det del av Europaparlamentets yttrande fr(cid:229)n 1996 till f(cid:246)rm(cid:229)n f(cid:246)r ett enhetligt slutdatum f(cid:246)r jakten p(cid:229) europaniv(cid:229), d. v. s. den 31 januari varje (cid:229)r. R(cid:229)det har emellertid (cid:228)nnu inte lyckats finna n(cid:229)gon enh(cid:228)lligt godtagbar l(cid:246)sning p(cid:229) alla de problem som tas upp i kommissionens f(cid:246)rslag. F(cid:246)r att fr(cid:228)mja en s(cid:229) bred (cid:246)verenskommelse som m(cid:246)jligt p(cid:229)g(cid:229)r kontakter mellan ber(cid:246)rda medlemsstater. (2000/C 170 E/081) SKRIFTLIG FR¯GA E-1679/99 fr(cid:229)n Marialiese Flemming (PPE-DE) till kommissionen (22 september 1999) ˜mne: Antibiotika i djurfoder Sedan (cid:229)rtionden anv(cid:228)nds antibiotika i djurfoder som tillv(cid:228)xtfr(cid:228)mjande medel vid slaktdjursuppf(cid:246)dning. Denna anv(cid:228)ndning tillsatser inneb(cid:228)r dock en risk genom att man vid sjukdomsutbrott inte kan s(cid:228)tta in antibiotika eftersom bakterierna redan blivit resistenta. H(cid:228)rtill kommer att rester av denna antibiotika genom konsumtion av (cid:228)gg, mj(cid:246)lk, k(cid:246)tt etc. kan leda till att dessa tas upp av m(cid:228)nniskokroppen, vilket kan utg(cid:246)ra en h(cid:228)lsorisk. I Sverige hade man redan den 1 januari 1986 (cid:129) f(cid:246)re intr(cid:228)det i Europeiska unionen- f(cid:246)rbjudit antibiotika som tillv(cid:228)xtfr(cid:228)mjande medel i djurfoder vid slaktdjursuppf(cid:246)dning. D(cid:229) (cid:214)sterrike innehade ordf(cid:246)randeskapet i r(cid:229)det f(cid:246)rbj(cid:246)ds ocks(cid:229) fyra antibiotikapreparat i hela EU


title: PERGUNTA ESCRITA E-1664/99 apresentada por Lucio Manisco (GUE/NGL) à Comissão. Formas de luta organizadas em França contra as pretensões norte-americanas de impor a carne bovina.

eurovoc_concepts:
Canada
United States
beef
common commercial policy
export tax
food safety
foodstuff
import restriction
trade dispute

text: 18. 7. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 203 E/17 (cid:201) ao pr(cid:243)prio produtor que incumbe a responsabilidade pelo pagamento dos excedentes quando a 4. quota Ø ultrapassada? A Comissªo dispıe de informa(cid:231)ıes de acordo com as quais a ItÆlia pagou, do seu or(cid:231)amento de 5. Estado, 3. 631 mil milhıes de liras em excedentes? 6. Caso tenham sido tomadas medidas (processos por infrac(cid:231)ªo), qual a situa(cid:231)ªo actual? Resposta dada pelo ComissÆrio Franz Fischler em nome da Comissªo (26 de Outubro de 1999) 1. A regulamenta(cid:231)ªo comunitÆria em matØria de quotas leiteiras aplica-se a todos os Estados-membros. Em diversos dom(cid:237)nios essa regulamenta(cid:231)ªo oferece op(cid:231)ıes quanto (cid:224)s regras de execu(cid:231)ªo concretas, o que permite aos Estados-membros ter em conta as condi(cid:231)ıes de produ(cid:231)ªo espec(cid:237)ficas dos seus territ(cid:243)rios. 2. 3. Sim. Sim, mas nªo a um n(cid:237)vel que comprometa o funcionamento do regime. Sim, mas no que diz respeito aos fornecimentos, a sua recolha fica a cargo da leitaria a que o 4. produtor entrega o leite. 5. A Comissªo cobrou a ItÆlia os montantes devidos a t(cid:237)tulo da supera(cid:231)ªo das quotas. Na sequŒncia dos trabalhos de uma «commissione di garanzia quote latte» (comissªo de garantia das quotas leiteiras), que examinou individualmente as quantidades de referŒncia de todos os produtores e comunicou os seus resultados em Fevereiro de 1999, a administra(cid:231)ªo italiana iniciou em Julho de 1999 a recupera(cid:231)ªo dessas somas junto dos devedores. A Comissªo aguarda informa(cid:231)ıes pormenorizadas sobre essa recupera(cid:231)ªo. Contudo, a resolu(cid:231)ªo de eventuais casos concretos releva da competŒncia dos tribunais italianos. 6. Encontra-se ainda pendente um procedimento por infrac(cid:231)ªo que tem por objecto o incumprimento por parte de ItÆlia no que diz respeito (cid:224) repercussªo definitiva da imposi(cid:231)ªo suplementar nos produtores que excederam a respectiva quota. No entanto, (cid:224) luz da evolu(cid:231)ªo referida no ponto anterior, verificada ap(cid:243)s a emissªo de um parecer fundamentado, a Comissªo nªo considerou necessÆrio recorrer ao Tribunal de Justi(cid:231)a nesta fase. Reserva-se, evidentemente, o direito de assim proceder se nªo se alcan(cid:231)ar uma solu(cid:231)ªo rÆpida e satisfat(cid:243)ria. (2000/C 203 E/021) PERGUNTA ESCRITA E-1664/99 apresentada por Lucio Manisco (GUE/NGL) (cid:224) Comissªo (22 de Setembro de 1999) Objecto: Formas de luta organizadas em Fran(cid:231)a contra as pretensıes norte-americanas de impor a carne bovina O sindicato francŒs Coordination paysanne europØenne (Coordena(cid:231)ªo Camponesa Europeia) organizou numerosas manifesta(cid:231)ıes pac(cid:237)ficas diante dos estabelecimentos do grupo norte-americano «McDonald» presentes no territ(cid:243)rio deste Estado-membro da Uniªo Europeia com o objectivo de protestar contra as medidas da Administra(cid:231)ªo de alØm-mar, que gravam de forma inconsiderada alguns produtos europeus como forma de retalia(cid:231)ªo face (cid:224) justa recusa da Uniªo Europeia em importar carne de bovino norte- -americana, produzida segundo mØtodos nªo consent(cid:226)neos com os critØrios de saœde pœblica em vigor nos nossos pa(cid:237)ses. 1. Nªo considera a Comissªo que as ac(cid:231)ıes simb(cid:243)licas promovidas pelo sindicato francŒs (cid:129) a distribui(cid:231)ªo gratuita dos produtos atingidos pelas medidas da Administra(cid:231)ªo norte-americana, como o «foie-gras», diante dos estabelecimentos da McDonald (cid:129) s(cid:237)mbolo da ant(cid:237)tese da cultura culinÆria europeia (cid:129) deverªo ser apoiadas? 2. Que ac(cid:231)ıes tenciona a Comissªo promover para resistir (cid:224)s injun(cid:231)ıes da OMC, organiza(cid:231)ªo sob tutela da Administra(cid:231)ªo norte-americana, no que se refere (cid:224)s importa(cid:231)ıes de alimentos tratados, no caso espec(cid:237)fico da carne de bovino, com produtos nocivos para a saœde dos cidadªos? C 203 E/18 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 18. 7. 2000 Resposta de Pascal Lamy em nome da Comissªo (5 de Novembro de 1999) De acordo com o previsto no direito comunitÆrio, nomeadamente, no no 3 do artigo 95o, no no 1 do artigo 152o e no no 1 do artigo 153o do Tratado que institui a Comunidade Europeia, a Comunidade deve assegurar aos consumidores um elevado n(cid:237)vel de qualidade e de seguran(cid:231)a dos produtos alimentares. Por conseguinte, na sequŒncia das observa(cid:231)ıes e recomenda(cid:231)ıes formuladas pelo organismo de resolu(cid:231)ªo de lit(cid:237)gios da Organiza(cid:231)ªo Mundial do ComØrcio, a Comissªo solicitou ao ComitØ Cient(cid:237)fico das Medidas VeterinÆrias relacionadas com a Saœde Pœblica (CCMVSP) a emissªo de um parecer sobre os potenciais efeitos nocivos para a saœde humana da administra(cid:231)ªo de seis hormonas utilizadas para estimular o crescimento dos animais. No final de Abril de 1999, o CCMVSP formulou o seu parecer sobre os potenciais riscos para a saœde humana derivados dos res(cid:237)duos das referidas hormonas na carne bovina e nos seus derivados. Tendo em conta os resultados desse parecer cient(cid:237)fico, a Comissªo concluiu que nªo seria poss(cid:237)vel solicitar aos Estados-membros que levantassem a proibi(cid:231)ªo imposta relativamente aos Estados Unidos. Os Estados Unidos e o CanadÆ iniciaram processos no (cid:226)mbito da OMC tendo em vista a suspensªo de concessıes, na medida em que o prazo concedido (cid:224) Comunidade para assegurar a conformidade com as conclusıes da OMC havia expirado em 13 de Maio de 1999. A Comunidade solicitou a arbitragem da OMC para determinar o montante dessas concessıes, tendo os Estados Unidos sido autorizados a suspender concessıes no montante de 116 milhıes de USD, em vez de 202 milhıes de USD que haviam solicitado. No que respeita ao CanadÆ esse montante foi limitado a 11 milhıes de d(cid:243)lares canadianos, em vez dos 75 milhıes que este pa(cid:237)s havia requerido. A Comissªo lamenta que os Estados Unidos e o CanadÆ tenham decidido impor direitos de 100 % sobre uma sØrie de produtos europeus, o que para alØm de prejudicar as exporta(cid:231)ıes de muitas empresas europeias priva os consumidores americanos de produtos alimentares de elevada qualidade produzidos na Europa. Enquanto se aguarda a resolu(cid:231)ªo desta questªo, a Comissªo continuarÆ a estudar os recentes dados cient(cid:237)ficos, a fim de avaliar, com base nesses dados e em eventuais novas informa(cid:231)ıes pertinentes, as medidas a adoptar dentro do respeito dos direitos e das obriga(cid:231)ıes da Comunidade no (cid:226)mbito da OMC. (2000/C 203 E/022) PERGUNTA ESCRITA E-1669/99 apresentada por Arlindo Cunha (PPE-DE) (cid:224) Comissªo (22 de Setembro de 1999) Objecto: Acordo CE/Gronel(cid:226)ndia Considerando que, no (cid:226)mbito do Acordo entre a Comunidade Europeia e a Dinamarca, em representa(cid:231)ªo do Governo Local da Gronel(cid:226)ndia, estatu(cid:237)do como Acordo de Pesca, se estabelecem possibilidades de pesca que nªo sªo utilizadas pelos Estados-membros, pretende a Comissªo manter este Acordo como Acordo de Pesca ou estÆ afinal a preparar um acordo de coopera(cid:231)ªo com a Gronel(cid:226)ndia? (2000/C 203 E/023) PERGUNTA ESCRITA E-1670/99 apresentada por Arlindo Cunha (PPE-DE) (cid:224) Comissªo (22 de Setembro de 1999) Objecto: Protocolo de Pesca CE/Gronel(cid:226)ndia O Terceiro Protocolo de Pesca entre a Comunidade Europeia e a Dinamarca e o Governo Local da Gronel(cid:226)ndia, em vigor desde 1985, contØm duas componentes distintas, a primeira centrada numa troca de quotas entre as Partes e a aquisi(cid:231)ªo de quotas suplementares e, a segunda, destinada ao apoio (cid:224) constitui(cid:231)ªo de sociedade mistas e associa(cid:231)ıes temporÆrias de empresas no sector da pesca da Gronel(cid:226)ndia. PoderÆ a Comissªo informar que tipo de Acordo de Pesca prevŒ negociar com a Gronel(cid:226)ndia, tendo em conta que tanto o Acordo de Pesca como o Terceiro Protocolo, actualmente em vigor, expiram em 31 de Dezembro de 2000?


title: European Foundation for the Improvement of Living and Working Conditions : Annual Report 1998.

eurovoc_concepts:
Eurofound
activity report


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 1667/99 af Roberta ANGELILLI Urimelig udelukkelse af en sopran fra Santa Cecilia- akademiet

eurovoc_concepts:
EU law - national law
Italy
artistic profession
dismissal
labour law

formats: pdf print

text: 29. 1. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 27 E/161 FN(cid:146)s Menneskerettighedskommission, og Unionen tog derefter fłringen, da den med held p(cid:229) den samling forsłgte at f(cid:229) gennemfłrt en resolution om udsendelse af et internationalt team, der skal undersłge p(cid:229)st(cid:229)ede kr(cid:230)nkelser af den humanit(cid:230)re folkeret af den type, som de (cid:230)rede medlemmer med rette henleder opm(cid:230)rksomheden p(cid:229). (2000/C 27 E/197) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1667/99 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (22. september 1999) Om: Urimelig udelukkelse af en sopran fra Santa Cecilia-akademiet til ans(cid:230)ttelse er blevet erhvervet p(cid:229) grundlag af artikel 1, stk. 3, Mar(cid:237)na Mauro, som i flere (cid:229)r har v(cid:230)ret ansat som sopran ved Santa Cecilia-akademiet, har ikke f(cid:229)et fornyet sin kontrakt uden en rimelig begrundelse, idet manglende forl(cid:230)ngelse af kontrakten kun er mulig, hvis personalet »har givet anledning til klager af kunstnerisk, professionel eller disciplin(cid:230)r karakter«. Sopranens i den nationale kollektive ret overenskomst, hvori det hedder, at det kunstneriske personale, som i tre p(cid:229) hinanden fłlgende (cid:229)r har deltaget i de (cid:229)rlige udv(cid:230)lgelsesprłver og er fundet egnet (cid:129) dvs. har v(cid:230)ret ansat i hver enkelt af de s(cid:230)soner, der er indeholdt i den tre(cid:229)rige periode (cid:129) har fortrinsret i de efterfłlgende s(cid:230)soner uden at skulle deltage i de (cid:229)rlige udv(cid:230)lgelsesprłver. Mauro har endvidere konstateret, at andre sopraner er blevet ansat og har f(cid:229)et kontrakt for den kommende tre(cid:229)rige periode, selv om de har ringere anciennitet. Mener Kommissionen ikke: 1. 2. 3. at Mauro er blevet udsat for en diskriminerende behandling? at Mauros uretf(cid:230)rdige udelukkelse fra arbejdet for det kommende akademiske (cid:229)r kr(cid:230)nker hendes erhvervede rettigheder og skader hendes professionelle image og hendes personlighed som kunstner? at Mauro hurtigst muligt błr genans(cid:230)ttes som korsanger uden at skulle gennemg(cid:229) yderligere udv(cid:230)lgelsesprłver for personale, som ikke har erhvervet nogen rettigheder? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (26. oktober 1999) Kommissionen kan meddele det (cid:230)rede medlem, at der ikke findes nogen g(cid:230)ldende retsbestemmelse i f(cid:230)llesskabslovgivningen, der fasts(cid:230)tter betingelser for fornyelse af tidsbestemte kontrakter. Det omtalte tilf(cid:230)lde hłrer heller ikke ind under anvendelsesomr(cid:229)det for EF-traktatens artikel 13 (tidligere artikel 6a) (bek(cid:230)mpelse af forskelsbehandling). Som fłlge af den manglende forbindelse til f(cid:230)llesskabslov- givningen er det p(cid:229)g(cid:230)ldende tilf(cid:230)lde udelukkende omfattet af de nationale bestemmelser, der m(cid:229)tte finde anvendelse. (2000/C 27 E/198) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL P-1686/99 af Antonios Trakatellis (PPE-DE) til Kommissionen (20. september 1999) Om: Overtr(cid:230)delse af Gr(cid:230)kenland f(cid:230)llesskabslovgivningen p(cid:229) omr(cid:229)det for forskning og konkurrenceforvridning i Gennemfłrelsen af f(cid:230)llesskabsbestemmelserne vedrłrende forsikring i den gr(cid:230)ske lovgivning er indtil for nylig foreg(cid:229)et p(cid:229) yderst mangelfuld vis med det resultat, at der er sket konkurrenceforvridning, og visse selskaber har lidt tab. Ikke desto mindre undlader tilsynsmyndigheden, dvs. den gr(cid:230)ske stat, selv i dag efter at lovgivningshullerne er blevet udfyldt, fortsat at gennemfłre reglerne og bestemmelserne i forsikrings- direktiverne, hvilket medfłrer s(cid:229)vel konkurrenceforvridning som risiko for at łdel(cid:230)gge forsikringsmarkedet ved at skabe enorme underskud, eftersom kun fire statslige selskaber og fire private selskaber tilsammen har et underskud i deres reserver p(cid:229) over 65 mia. drakmer