title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1642/99 af Monica Frassoni (Verts/ALE) til Rådet. Direktiv 95/29/EF, forordning (EF) nr. 411/98 og gennemførelse i Italien.

eurovoc_concepts:
Italy
common transport policy
transport of animals

formats: html pdf print

text: 18. 7. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 203 E/13 Til opfłlgning af R(cid:229)dets og Parlamentets beslutninger vil Kommissionen forts(cid:230)tte med gennemfłrelsen af Agenda 2000. Yderligere vil Kommissionens stillingtagen til den fremtidige udvikling af den f(cid:230)lles landbrugspolitik blive bestemt af en lang r(cid:230)kke m(cid:229)l, som f. eks. styrkelse af udviklingen i landdistrikterne, det generelle behov for at integrere forbrugernes łnsker om f. eks. levnedsmiddelsikkerhed, miljł eller dyrevelf(cid:230)rd, forsvar af den europ(cid:230)iske landbrugsmodel p(cid:229) den internationale scene, udfordringerne i forbindelse med udvidelsen samt behovet for en yderligere forenkling af f(cid:230)llesskabsbestemmelserne. I forbindelse med Agenda 2000 er der planlagt en r(cid:230)kke rapporter eller midtvejsrevisioner som skal analysere virkningen af reformen. I henhold til forordningerne er der planlagt en midtvejsrevision for markafgrłder (2002) en rapport om direkte betalinger for oliefrł (2002), en rapport om budgetsituationen (2002) og en revision af m(cid:230)lkekvoteordningen (2003). Efter afgłrelserne om olivenolie i juni 1998 er der ved at blive udarbejdet en reform, der skal tr(cid:230)de i kraft for produktions(cid:229)ret 2001/2002. Der er planlagt reformforslag for rissektoren og for hłr- og hampsektoren. I sukkersektoren vil kvoteordningen udlłbe i 2000/2001, og der skal frems(cid:230)ttes forslag til en reform af den f(cid:230)lles markedsordning. Desuden skal der forel(cid:230)gges en rapport om funktionen af den f(cid:230)lles markedsordning for frugt og grłnsager i slutningen af (cid:229)r 2000. (2000/C 203 E/015) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1641/99 af Monica Frassoni (Verts/ALE) til R(cid:229)det (22. september 1999) Om: Direktiv 95/29/EF og registrerede dyr af hestefamilien Direktiv 95/29/EF (1), kapitel VII, punkt 4, litra c), udelukker registrerede dyr af hestefamilien efter direktiv 90/426/E(cid:216)F (2) fra beskyttelse af dyr under transport, som for de łvrige hovdyr fasts(cid:230)tter en maksimal forsendelsestid p(cid:229) 24 timer, vanding og om nłdvendigt fodring hver ottende time. Błr man derfor betragte garantierne under transporten for registrerede dyr af hestefamilien som 1. mindre v(cid:230)sentlige? Skal de strukturelle krav til de midler, som finder anvendelse i 2. forbindelse med transport af registrerede dyr af hestefamilien for rejser over otte timer, anses for at v(cid:230)re de samme som for andre dyrearter, der er omtalt i direktivet? 3. Skal man under hensyn til punkt 5 i samme kapitel VII, hvormed der er fastsat krav om 24 timers hviletid efter hver rejse for registrerede dyr af hestefamilien, som normalt efter et v(cid:230)ddelłb vender tilbage til det oprindelige stutteri, udlede, at dette krav ogs(cid:229) skal g(cid:230)lde for denne kategori? (1) (2) EFT L 148 af 30. 6. 1995, s. 52. EFT L 224 af 18. 8. 1990, s. 42. (2000/C 203 E/016) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1642/99 af Monica Frassoni (Verts/ALE) til R(cid:229)det (22. september 1999) Om: Direktiv 95/29/EF, forordning (EF) nr. 411/98 og gennemfłrelse i Italien EU-bestemmelserne (direktiv 95/29/EF (1) og forordning (EF) nr. 411/98 (2)) fasts(cid:230)tter tildeling af autorisa- tion til at transportere dyr og bestemte krav til de anvendte transportmidler. De italienske bestemmelser p(cid:229) det veterin(cid:230)rpolitim(cid:230)ssige omr(cid:229)de (D. P. R. (pr(cid:230)sidentielt dekret) 320/54) fasts(cid:230)tter i artikel 37 en (cid:229)rlig fornyelse af denne autorisation. C 203 E/14 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 18. 7. 2000 Skal den autorisation, som er fastsat i det p(cid:229)g(cid:230)ldende direktiv, dermed anses for at v(cid:230)re uden 1. forfaldsdato? Skal de strukturm(cid:230)ssige krav til transportmidlerne kontrolleres, og i bekr(cid:230)ftende fald inden for 2. hvilken frist? (1) (2) EFT L 148 af 30. 6. 1995, s. 52. EFT L 52 af 21. 2. 1998, s. 8. (2000/C 203 E/017) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1643/99 af Monica Frassoni (Verts/ALE) til R(cid:229)det (22. september 1999) Om: Direktiv 95/29/EF Direktiv 95/29/EF (1) fasts(cid:230)tter i forbindelse med dyr, der skal indg(cid:229) i samhandelen mellem medlems- staterne, eller som skal eksporteres til tredjelande, og n(cid:229)r forsendelsens varighed overstiger otte timer, at transportvirksomheden opstiller en ruteplan. For nationale forsendelser af over otte timers varighed er der forskellige fortolkninger med hensyn til nłdvendigheden af at have en ruteplan eller ej. Vil R(cid:229)det p(cid:229) denne baggrund oplyse, om transportvirksomheden i forbindelse med nationale forsendelser af over otte timers varighed skal opstille en ruteplan eller ej? (1) EFT L 148 af 30. 6. 1995, s. 52. Samlet svar p(cid:229) skriftlige forespłrgsler E-1641/99, E-1642/99 og E-1643/99 (24. januar 2000) Ved direktiv 95/29/EF (1) (cid:230)ndres bestemmelserne om beskyttelse af dyr under transport efter R(cid:229)dets direktiv 91/628/E(cid:216)F (2), hvis artikel 13, stk. 1, i sin oprindelige udgave fastsatte, at Kommissionen skal forel(cid:230)gge en rapport, ledsaget af eventuelle forslag, om fasts(cid:230)ttelse af den maksimale transporttid, fodrings- og vandingshyppighed, hvileperioder, arealkrav samt de normer, som transportmidlerne skal opfylde med hensyn til transport af visse dyrearter. I anden betragtning i direktiv 95/29/EF pr(cid:230)ciseres det, at »af Kommissionens rapport, der er baseret p(cid:229) en udtalelse fra Den Videnskabelige Veterin(cid:230)rkomitØ, fremg(cid:229)r det, at der kan fasts(cid:230)ttes normer p(cid:229) oven- n(cid:230)vnte omr(cid:229)der for visse dyrearter p(cid:229) grundlag af den videnskabelige viden og de erfaringer, der er gjort«. Som det klart fremg(cid:229)r af fjerde betragtning, har R(cid:229)det lade sig lede af m(cid:229)let om at »harmonisere kłretid, fodrings- og vandingshyppighed, hvileperioder samt arealkrav, for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r bestemte dyrearter« for med henblik p(cid:229) det indre marked at kunne »fjerne de tekniske hindringer for handelen med levende dyr, og for at de p(cid:229)g(cid:230)ldende markedsordninger kan fungere efter hensigten, samtidig med at de p(cid:229)g(cid:230)ldende dyr sikres tilfredsstillende beskyttelse«. P(cid:229) dette grundlag har R(cid:229)det navnlig vedtaget bestemmelser: (cid:129) som medlemsstaterne skal overholde med hensyn til transport af enhovede husdyr (bilaget, kapitel VII, punkt 4, litra c) i direktiv 91/628/E(cid:216)F, som (cid:230)ndret ved direktiv 95/29/EF); (cid:129) som skal overholdes af enhver transportvirksomhed, der łnsker at foretage transport af dyr, herunder betingelserne for at f(cid:229) tildelt en autorisation (artikel 5 i direktiv 91/628/E(cid:216)F som (cid:230)ndret ved direktiv 95/29/EF; der er i forordning (EF) nr. 411/98 (3)) fastsat supplerende normer vedrłrende dyrebeskyt- telse for lastbiler, der benyttes til befordring af dyr ved over otte timers transporttid; (cid:129) som mere specifikt fasts(cid:230)tter, at transportfirmaet skal udarbejde en ruteplan, der skal fłlge dyrene under transporten (se is(cid:230)r ovenn(cid:230)vnte artikel 5, litra A, nr. 2, litra b), med hensyn til transport inden


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1676/99 von Marialiese Flemming (PPE-DE) an den Rat. Jagdsaison für Zugvögel.

eurovoc_concepts:
bird
hunting
hunting regulations
protected species
protection of animals
wildlife

text: 20. 6. 2000 DE Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften C 170 E/71 Wie daraus zu ersehen ist, ist mit Unterst(cid:252)tzung des Europ(cid:228)ischen Parlaments die Europ(cid:228)ische Kommission in den vergangenen Jahren f(cid:252)r die Ausweitung einer verantwortungsvollen Selbstmedikation eingetreten, was in Einklang steht mit der Bereitschaft der Bev(cid:246)lkerung mehr f(cid:252)r die eigene Gesundheit zu tun. Dies hat bereits zu erheblichen Entlastungen der Sozialversicherungseinrichtungen gef(cid:252)hrt. Beabsichtigt die Kommission, diese Politik fortzusetzen und die Rahmenbedingungen f(cid:252)r nicht- verschreibungspflichtige Arzneimittel weiter zu verbessern? (1) ABl. C 141 vom 13. 5. 1996, S. 63. Antwort von Herrn Byrne im Namen der Kommission (26. Oktober 1999) Die Kommission teilt die Meinung des Herrn Abgeordneten, da(cid:223) die Frage verantwortungsvoller Selbst- medikation und geeigneter Rahmen-bedingungen f(cid:252)r nichtverschreibungspflichtige (frei verk(cid:228)ufliche) Arzneimittel von gro(cid:223)er Bedeutung ist und besonderer Aufmerksamkeit bedarf. Die Kommission stellt fest, da(cid:223) die gemeinschaftlichen Rechtsvorschriften im Arzneimittelbereich bereits einen detaillierten Rechtsrahmen f(cid:252)r die Vermarktung von Arzneimitteln in der Gemeinschaft darstellen, und da(cid:223) die gegenw(cid:228)rtige Rechtslage als zufriedenstellend betrachtet werden kann. Verbesserungen sind nat(cid:252)rlich immer noch m(cid:246)glich. Gem(cid:228)(cid:223) Artikel 71 der Verordnung (EWG) 2309/93 vom 22. Juli 1993 zur Festlegung von Gemeinschaftsverfahren f(cid:252)r die Genehmigung und (cid:220)berwachung von Human- und Tierarzneimitteln und zur Schaffung einer Europ(cid:228)ischen Agentur f(cid:252)r die Beurteilung von Arzneimitteln (1) wird die Kommission bis Ende des Jahres 2001 einen allgemeinen Bericht (cid:252)ber die mit den neuen Zulassungssystemen f(cid:252)r Arzneimittel gewonnenen Erfahrungen ver(cid:246)ffentlichen. Dieser allge- meine Bericht wird die Grundlage f(cid:252)r eine (cid:220)berpr(cid:252)fung der gemeinschaftlichen Rechtsvorschriften im Arzneimittelbereich, einschlie(cid:223)lich der Vorschriften f(cid:252)r nicht-verschreibungspflichtige Arzneimittel, bilden. Bei dieser umfassenden (cid:220)berpr(cid:252)fung der gemeinschaftlichen Rechtsvorschriften im Arzneimittelbereich werden auch Fragen von besonderer Bedeutung f(cid:252)r nichtverschreibungspflichtige Arzneimittel ber(cid:252)ck- sichtigt werden m(cid:252)ssen. Dazu geh(cid:246)ren das Verfahren der gegenseitigen Anerkennung (insbesondere die Einbeziehung des Rechtsstatus im Verfahren der gegenseitigen Anerkennung), der Umfang der f(cid:252)r das zentralisierte Verfahren in Betracht kommenden Erzeugnisse, die Klassifizierung von Arzneimitteln als nichtverschreibungspflichtig bzw. verschreibungspflichtig (derzeit Bestandteil der Richtlinie 92/0026/EWG des Rates vom 31. M(cid:228)rz 1992 zur Einstufung bei der Abgabe von Humanarzneimitteln) (2) und die Anforderungen und Bedingungen f(cid:252)r die Werbung f(cid:252)r nichtverschreibungspflichtige Arzneimittel (derzeit Bestandteil der Richtlinie 92/0028/EWG des Rates vom 31. M(cid:228)rz 1992 (cid:252)ber die Werbung f(cid:252)r Human- arzneimittel). (3) Dar(cid:252)ber hinaus unterst(cid:252)tzt die Kommission im Rahmen des Aktionsprogramms zur Gesundheitsf(cid:246)rderung, -aufkl(cid:228)rung, -erziehung und -ausbildung Ma(cid:223)nahmen zur F(cid:246)rderung einer fundierten Beratung und der Verbreitung zuverl(cid:228)ssiger Informationen (cid:252)ber die Selbstmedikation. In diesem Zusammenhang richtet sich die Aufmerksamkeit insbesondere auf die St(cid:228)rkung der Rolle der im Bereich der Gesundheitsf(cid:246)rderung, einschlie(cid:223)lich Selbstmedikation, t(cid:228)tigen Angeh(cid:246)rigen der Heilberufe und eine bessere Definition der zur Selbstmedikation geeigneten Indikationen. (1) ABl. L 214 vom 24. 8. 1993. (2) ABl. L 113 vom 30. 4. 1992. (3) ABl. L 113 vom 30. 4. 1992. (2000/C 170 E/080) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1676/99 von Marialiese Flemming (PPE-DE) an den Rat (22. September 1999) Betrifft: Jagdsaison f(cid:252)r Zugv(cid:246)gel Mit der Richtlinie 79/0409/EWG (1) des Rates (cid:252)ber die Erhaltung der wildlebenden Vogelarten hat sich die Europ(cid:228)ische Union zur Erhaltung s(cid:228)mtlicher wildlebender Vogelarten, die im europ(cid:228)ischen Gebiet der Mitgliedstaaten heimisch sind, bekannt. C 170 E/72 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 20. 6. 2000 Die Mitgliedstaaten haben sich hinsichtlich der Jagd auf bestimmte Vogelarten zu vergewissern, da(cid:223) die Grunds(cid:228)tze f(cid:252)r eine vern(cid:252)nftige Nutzung und eine (cid:246)kologisch ausgewogene Regulierung der Best(cid:228)nde der betreffenden Vogelarten, insbesondere der Zugvogelarten, eingehalten werden. Sie haben daf(cid:252)r zu sorgen, da(cid:223) insbesondere Zugvogelarten nicht w(cid:228)hrend der Nistzeit oder w(cid:228)hrend der einzelnen Phasen der Brut- und Aufzuchtzeit bejagt werden. Im M(cid:228)rz 1994 hat die Kommission eine ˜nderung dieser Richtlinie vorgeschlagen, wonach es jedem Mitgliedstaat (cid:252)berlassen wird den Zeitraum f(cid:252)r die Jagdsaison auf Zugv(cid:246)gel festzulegen. Der Kommissions- vorschlag, der kein einheitliches Ende der Jagdsaison vorsieht, wurde im Europ(cid:228)ischen Parlament diskutiert. Die Mitglieder des Parlaments sprachen sich in der Abstimmung im Februar 1996 f(cid:252)r ein europaweit einheitliches Ende der Jagdsaison mit 31. Januar jedes Jahres aus. Was wurde seither vom Rat unternommen, um der Forderung des Parlaments nachzukommen? Einige Mitgliedstaaten haben individuell die Jagdsaison f(cid:252)r Zugv(cid:246)gel so festgesetzt, da(cid:223) die Erhaltung bestimmter Vogelarten in Gefahr ist. Die Er(cid:246)ffnung der Jagdsaison in Frankreich etwa f(cid:228)llt in Zeiten, in denen Jungv(cid:246)gel noch abh(cid:228)ngig von der Pflege ihrer Eltern sind. Frankreich verletzt damit Artikel 7 Absatz 4 der Richtlinie 79/0409/EWG. Es wurde aus diesem Grund bereits ein Vertragsverletzungsverfahren eingeleitet. Wie ist der Stand des Verfahrens? Welche Ma(cid:223)nahme wird der Rat ergreifen, damit die Bestimmungen der Richtlinie 79/0409/EWG in allen Mitgliedstaaten umgesetzt wird? (1) ABl. L 103 vom 25. 4. 1979, S. 1. Antwort (2. Dezember 1999) Bei der Pr(cid:252)fung des Kommissionsvorschlags, der darauf abzielt, den Ermessensspielraum der Mitglied- staaten vor allem hinsichtlich des Endes der Jagdsaison genauer zu fassen, hat der Rat insbesondere die M(cid:246)glichkeit eines einheitlichen Enddatums erwogen, das zwischen dem 31. Januar und dem 10. M(cid:228)rz liegen k(cid:246)nnte. Dabei hat der Rat die Stellungnahme des Europ(cid:228)ischen Parlaments von 1996 zugunsten eines europaweit einheitlichen Datums f(cid:252)r das Ende der Jagdsaison (cid:129) den 31. Januar eines jeden Jahres (cid:129) zur Kenntnis genommen. Der Rat konnte allerdings noch keine L(cid:246)sung erzielen, die ein allgemeines Einvernehmen zu allen durch den Kommissionsvorschlag aufgeworfenen Fragen h(cid:228)tte herbeif(cid:252)hren k(cid:246)nnen. Damit solch ein m(cid:246)glichst breites Einvernehmen erzielt werden kann, bestehen derzeit Kontakte zwischen den betreffenden Mitgliedstaaten. (2000/C 170 E/081) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1679/99 von Marialiese Flemming (PPE-DE) an die Kommission (22. September 1999) Betrifft: Antibiotika in Futtermittel Seit Jahrzehnten werden Antibiotika als Wachstumsf(cid:246)rderer in der Tiermast verwendet. Der Gebrauch dieser Zusatzstoffe birgt jedoch die Gefahr in sich, da(cid:223) auftretende Krankheiten unter Umst(cid:228)nden nicht mit Antibiotika behandelt werden k(cid:246)nnen, da die Bakterien bereits resistent sind. Hinzu kommt, da(cid:223) Reste dieser Antibiotika durch den Konsum von Eiern, Milch, Fleisch etc. in den menschlichen K(cid:246)rper gelangen k(cid:246)nnen, was eine erhebliche gesundheitliche Gefahr darstellt. Schweden hat bereits mit 1. 1. 1986 (cid:129) noch vor dem Beitritt zur EU (cid:129) die Verwendung von Antibiotika als Wachstumsf(cid:246)rderer in der Tiermast verboten. W(cid:228)hrend der (cid:246)sterreichischen Ratspr(cid:228)sidentschaft wurden auch EU-weit vier Antibiotika-Zus(cid:228)tze verboten


title: QUESTION ÉCRITE E-1670/99 posée par Arlindo Cunha (PPE-DE) à la Commission. Protocole de pêche CE/Groenland.

eurovoc_concepts:
Greenland
agreement (EU)
fishing agreement
protocol to an agreement

text: C 203 E/18 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 18. 7. 2000 RØponse donnØe par M. Lamy au nom de la Commission (5 novembre 1999) Selon le droit communautaire et notamment les articles 95, paragraphe 3), 152, paragraphe 1) et 153, paragraphe 1) du traitØ CE, la CommunautØ se doit de garantir des produits alimentaires de bonne qualitØ et qui ne comportent pas de danger pour la santØ des consommateurs. Par consØquent, (cid:224) la suite des observations et recommandations faites par l(cid:146)organe de rŁglement des diffØrends (ORD) de l(cid:146)Organisation mondiale du commerce (OMC), la Commission a priØ le ComitØ scientifique des mesures vØtØrinaires en rapport avec la santØ publique (CSMVSP) d(cid:146)Ømettre un avis sur la question des effets nocifs que l(cid:146)administration (cid:224) des animaux de six hormones de croissance peut avoir sur la santØ humaine. (cid:192) la fin du mois d(cid:146)avril 1999, le CSMVSP a rendu son avis sur l(cid:146)Øvaluation des risques que reprØsentent pour la santØ humaine les rØsidus de ces hormones dans la viande bovine et ses produits dØrivØs. La Commission a dØcidØ, au vu de cet avis scientifique, de ne pas proposer aux (cid:201)tats membres la levØe de l(cid:146)interdiction. Les (cid:201)tats-Unis et le Canada ont engagØ des procØdures auprŁs de l(cid:146)OMC visant (cid:224) suspendre des concessions, le temps imparti (cid:224) la CommunautØ pour se conformer aux observations de l(cid:146)OMC ayant expirØ le 13 mai 1999. La CommunautØ a demandØ l(cid:146)arbitrage de l(cid:146)OMC pour fixer le montant de ces concessions. En consØquence, les (cid:201)tats-Unis ont ØtØ autorisØs (cid:224) suspendre des concessions d(cid:146)un montant de 116 millions de dollars US, au lieu des 202 millions de dollars US qu(cid:146)ils avaient sollicitØ. Pour ce qui est du Canada, on a limitØ ce montant (cid:224) 11 millions de dollars canadiens au lieu des 75 millions de dollars que ce pays avait demandØ. La Commission dØplore que les (cid:201)tats Unis et le Canada aient choisi d(cid:146)imposer 100 % des droits sur de nombreux produits europØens, ce qui affecte non seulement les activitØs d(cid:146)exportation de bon nombre d(cid:146)entreprises mais privent aussi les consommateurs amØricains de produits alimentaires europØens de bonne qualitØ. En attendant, la Commission continuera (cid:224) Øtudier les donnØes scientifiques rØcentes mises (cid:224) sa disposition pour pouvoir dØterminer sur cette base et au vu de toute autre information nouvelle, les mesures qu(cid:146)il convient d(cid:146)adopter (cid:224) la lumiŁre des droits et obligations de la CommunautØ vis-(cid:224)-vis de l(cid:146)OMC. (2000/C 203 E/022) QUESTION (cid:201)CRITE E-1669/99 posØe par Arlindo Cunha (PPE-DE) (cid:224) la Commission (22 septembre 1999) Objet: Accord CE/Groenland ConsidØrant que l(cid:146)accord conclu entre la CommunautØ europØenne et le Danemark, au nom du gouverne- ment local du Groenland, qui est un accord de pŒche, prØvoit des possibilitØs de pŒche qui ne sont pas utilisØes par les (cid:201)tats membres, la Commission compte-t-elle maintenir cet accord en tant qu(cid:146)accord de pŒche ou prØpare-t-elle en dØfinitive un accord de coopØration avec le Groenland? (2000/C 203 E/023) QUESTION (cid:201)CRITE E-1670/99 posØe par Arlindo Cunha (PPE-DE) (cid:224) la Commission (22 septembre 1999) Objet: Protocole de pŒche CE/Groenland Le troisiŁme protocole de pŒche conclu entre la CommunautØ europØenne et le gouvernement local du Groenland, en vigueur depuis 1985, comporte deux ØlØments distincts, le premier axØ sur un Øchange de quotas entre les parties et l(cid:146)acquisition de quotas supplØmentaires et le deuxiŁme destinØ (cid:224) soutenir la constitution de sociØtØs mixtes et d(cid:146)associations temporaires d(cid:146)entreprises du secteur de la pŒche au Groenland. le Danemark et Quel type d(cid:146)accord de pŒche la Commission prØvoit-elle de nØgocier avec le Groenland, compte tenu du fait que l(cid:146)accord de pŒche et le protocole actuellement en vigueur expirent tous deux le 31 dØcembre 2000?


title: PREGUNTA ESCRITA E-1676/99 de Marialiese Flemming (PPE-DE) al Consejo. Temporada de caza de las aves migratorias.

text: 20. 6. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 170 E/71 Como se desprende de lo anterior, con el apoyo del Parlamento Europeo, la Comisi(cid:243)n ha abogado en los œltimos aæos por la ampliaci(cid:243)n de la automedicaci(cid:243)n responsable, lo que se corresponde con la disposici(cid:243)n de la poblaci(cid:243)n a ocuparse mÆs de su propia salud. Ello ya ha supuesto una descarga considerable para las entidades de seguridad social. ¿Tiene la Comisi(cid:243)n la intenci(cid:243)n de continuar esta pol(cid:237)tica y de seguir mejorando las condiciones marco para los medicamentos que no precisan receta mØdica? (1) DO C 141 de 13. 5. 1996, p. 63. Respuesta del Sr. Byrne en nombre de la Comisi(cid:243)n (26 de octubre de 1999) La Comisi(cid:243)n comparte los puntos de vista de Su Seæor(cid:237)a de que la automedicaci(cid:243)n responsable y la existencia de un marco normativo adecuado relativo a los medicamentos para los que no se precisa receta mØdica (los denominados «de venta libre») es un asunto importante que merece especial atenci(cid:243)n. La Comisi(cid:243)n observa que la legislaci(cid:243)n farmacØutica de la Comunidad ofrece ya un exhaustivo marco legal en materia de comercializaci(cid:243)n de productos farmacØuticos en la Comunidad y que la actual situaci(cid:243)n legal puede considerarse satisfactoria. No obstante, sigue habiendo margen para introducir mejoras. De acuerdo con el art(cid:237)culo 71 del Reglamento (CEE) 2309/93, de 22 de julio de 1993, por el que se establecen procedimientos comunitarios para la autorizaci(cid:243)n y supervisi(cid:243)n de medicamentos de uso humano y veterinario y por el que se crea la Agencia Europea para la Evaluaci(cid:243)n de Medicamentos (1), la Comisi(cid:243)n debe publicar, antes de que acabe el aæo 2001, un informe general sobre la experiencia obtenida de la aplicaci(cid:243)n de los nuevos sistemas de autorizaci(cid:243)n de la comercializaci(cid:243)n de medicamentos. Este informe general serÆ el punto de partida para revisar la legislaci(cid:243)n farmacØutica comunitaria, incluidas las normas aplicables a los medicamentos de venta libre. importancia relativos a los medicamentos de venta libre, En esta revisi(cid:243)n de conjunto de la legislaci(cid:243)n farmacØutica comunitaria se tendrÆn que abordar problemas incluidos el funcionamiento del de especial procedimiento de reconocimiento mutuo (en particular, la inclusi(cid:243)n del estatuto jur(cid:237)dico en el proceso de reconocimiento mutuo), la clasificaci(cid:243)n en medicamentos de venta libre y en medicamentos vendidos œnicamente con receta (incluidos actualmente en la Directiva 92/26/CEE del Consejo, de 31 de marzo de 1992, relativa a la clasificaci(cid:243)n para su dispensaci(cid:243)n de los medicamentos de uso humano) (2) y los requisitos y condiciones en materia de publicidad de medicamentos de venta libre (actualmente incluidos en la Directiva 92/28/CEE del Consejo, de 31 de marzo de 1992, relativa a la publicidad de los medicamentos para uso humano) (3). la gama de medicamentos elegibles para el procedimiento centralizado, Por otra parte, en el marco de su programa de promoci(cid:243)n, informaci(cid:243)n, educaci(cid:243)n y formaci(cid:243)n en materia de salud, la Comisi(cid:243)n apoya medidas para promover un asesoramiento sensato y la publicaci(cid:243)n de informaci(cid:243)n precisa en lo que se refiere a la automedicaci(cid:243)n. En ese contexto, se presta especial atenci(cid:243)n al refuerzo del papel que desempeæan los profesionales de la sanidad en el Æmbito de la promoci(cid:243)n de la salud, incluida la automedicaci(cid:243)n, y a una mejor definici(cid:243)n de las indicaciones necesarias para la automedicaci(cid:243)n. (1) DO L 214 de 24. 8. 1993. (2) DO L 113 de 30. 4. 1992. (3) DO L 113 de 30. 4. 1992. (2000/C 170 E/080) PREGUNTA ESCRITA E-1676/99 de Marialiese Flemming (PPE-DE) al Consejo (22 de septiembre de 1999) Asunto: Temporada de caza de las aves migratorias Con la Directiva 79/409/CEE (1) del Consejo relativa a la conservaci(cid:243)n de las aves silvestres, la Uni(cid:243)n Europea se comprometi(cid:243) con la conservaci(cid:243)n de todas las especies de aves silvestres que viven en el territorio europeo de los Estados miembros. C 170 E/72 Diario Oficial de las Comunidades Europeas ES 20. 6. 2000 Los Estados miembros deben cerciorase, en relaci(cid:243)n con la caza de determinadas especies de aves, de que se respetan los principios de una explotaci(cid:243)n razonable y de una regulaci(cid:243)n ecol(cid:243)gicamente equilibrada de las poblaciones de las especies de aves en cuesti(cid:243)n, en particular, de las aves migratorias. Deben velar por que no se cace en particular a las aves migratorias durante el per(cid:237)odo de nidificaci(cid:243)n o las distintas fases de incubaci(cid:243)n y cr(cid:237)a. En marzo de 1994, la Comisi(cid:243)n propuso una modificaci(cid:243)n de esta directiva segœn la cual quedaba en manos de cada Estado miembro la fijaci(cid:243)n del per(cid:237)odo de levantamiento de la veda para las aves migratorias. La propuesta de la Comisi(cid:243)n, que no prevØ ninguna fecha unificada para el final de la temporada de caza, fue debatida en el Parlamento Europeo. Los diputados se pronunciaron en la votaci(cid:243)n celebrada en febrero de 1996 en favor de que la temporada de caza terminara a escala europea de manera unificada el 31 de enero de cada aæo. ¿QuØ medidas ha adoptado desde entonces el Consejo para satisfacer las exigencias del Parlamento? Algunos Estados miembros han establecido individualmente la temporada de caza de las aves migratorias de tal manera que la conservaci(cid:243)n de determinadas especies de aves se encuentra amenazada. El levantamiento de la veda en Francia, por ejemplo, tiene lugar en un per(cid:237)odo en el que las cr(cid:237)as todav(cid:237)a dependen de los cuidados de sus padres. Francia viola con ello el apartado 4 del art(cid:237)culo 7 de la Directiva 79/409/CEE. Por esta raz(cid:243)n se inici(cid:243) un procedimiento por infracci(cid:243)n del Tratado. ¿En quØ fase se encuentra dicho procedimiento? ¿QuØ medidas adoptarÆ el Consejo para que se apliquen en todos los Estados miembros las disposiciones de la Directiva 79/409/CEE? (1) DO L 103 de 25. 4. 1979, p. 1. Respuesta (2 de diciembre de 1999) Al examinar la propuesta de la Comisi(cid:243)n encaminada a precisar el alcance del poder de apreciaci(cid:243)n de los Estados miembros en lo que se refiere mÆs concretamente a la fecha de comienzo de la veda, el Consejo ha contemplado en particular la posibilidad de una fecha tope œnica, fecha que podr(cid:237)a situarse entre el 31 de enero y el 10 de marzo. A este respecto, el Consejo entr(cid:243) en conocimiento del dictamen del Parlamento europeo de 1996 a favor de una fecha uniforme a escala europea para el final del per(cid:237)odo de caza, que se fijaba al 31 de enero de cada aæo. El Consejo, sin embargo, no ha logrado obtener una soluci(cid:243)n que sea objeto de un acuerdo unÆnime sobre el conjunto de los problemas planteados en la propuesta de la Comisi(cid:243)n. Para facilitar un acuerdo lo mÆs amplio posible, se hallan en curso contactos entre los Estados miembros interesados. (2000/C 170 E/081) PREGUNTA ESCRITA E-1679/99 de Marialiese Flemming (PPE-DE) a la Comisi(cid:243)n (22 de septiembre de 1999) Asunto: Antibi(cid:243)ticos en los piensos Desde hace decenios se utilizan los antibi(cid:243)ticos como aceleradores del crecimiento en la alimentaci(cid:243)n animal. El uso de estos aditivos entraæa, sin embargo, el riesgo de que las enfermedades que se presenten ya no puedan en determinadas circunstancias tratarse con antibi(cid:243)ticos por haberse vuelto las bacterias resistentes a los mismos. A ello se aæade que los restos de estos antibi(cid:243)ticos pueden llegar al cuerpo humano como consecuencia del consumo de huevos, leche, carne, etc. , lo que supone un riesgo sanitario considerable. Suecia ya prohibi(cid:243) a partir del 1 de enero de 1986 (cid:129)todav(cid:237)a antes de su adhesi(cid:243)n a la UE(cid:129) la utilizaci(cid:243)n de antibi(cid:243)ticos como aceleradores del crecimiento en la alimentaci(cid:243)n animal. Durante la Presidencia austr(cid:237)aca del Consejo se prohibieron tambiØn a escala de la UE cuatro aditivos a base de antibi(cid:243)ticos


title: Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om «Kommissionens forslag til Rådets beslutning om Fællesskabets deltagelse i Det Europæiske Observationsorgan for Det Audiovisuelle Område»

eurovoc_concepts:
European audiovisual area
audiovisual industry
competitiveness
film production
industrial development

text: C 329/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets beslutning om Fællesskabets deltagelse i Det Europæiske Observationsorgan for Det Audiovisuelle Områ- de« (1) (1999/C 329/02) Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 5. juli 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 157, stk. 3, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne. Det forberedende arbejde henvistes til ØSU’s Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informations- samfundet, som udpegede Bernardo Herna´ndez Bataller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. september 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 366. plenarforsamling af 22. -23. september 1999, mødet den 22. september 1999, følgende udtalelse med 104 stemmer for og 2 imod. 1. Indledning 1. 1. Den audiovisuelle industri er, især inden for radio- og tv-spredning samt filmproduktion, én af de erhvervssektorer, der har stor strategisk betydning for Europa. Af væsentligste data skal følgende fremhæves: — av-sektoren tegner sig for mellem 1 og 2 % af det europæiske BNP, — den beskæftiger for øjeblikket ca. 1,8 mio. mennesker og har en årlig vækstrate på 7 %. Denne vækst, som er stærkt stigende og økonomisk set meget betydelig, byder på store kommercielle muligheder. 1. 2. Den europæiske av-industri er imidlertid splittet op på en række markeder, råder ikke over tilstrækkelige produktions- og distributionsinfrastrukturer, investerer for lidt i udvikling af av-projekter og lider desuden under det forhold, at fagfolk og producenter, idéudviklere og ledere ikke har de samme muligheder for at deltage i beslutningsprocessen. 1. 2. 1. En sammenligning af den europæiske og den ameri- kanske av-industri viser, at den amerikanske eksport af av- produktioner til Europa er ti gange større i markedsværdi. Ifølge Eurostat når EU’s handelsunderskud over for USA på dette område næsten op på 1,6 mia. euro. Og Det Europæiske Observationsorgan for Det Audiovisuelle Område har bereg- net, at salg og køb af programmer mellem EU og USA i 1997 udviste et underskud på over 5 mia. euro. Ud fra et europæisk synspunkt har av-industrien ikke 1. 3. blot en kommerciel betydning, men er også et redskab til fremme af vores kultur og vore demokratiske værdier. (1) EFT C 110 af 21. 4. 1999, s. 14. 1. 3. 1. Ud over at være en vigtig økonomisk sektor er av-industrien en kulturindustri, hvis produkt i sig selv er unikt. I Europa har av-strategien traditionelt sigtet mod at opretholde en ligevægt mellem: — retten til ytrings- og informationsfrihed, som er indbegre- bet af et demokratisk samfund, — og beskyttelse af almenvellet, som gør det nødvendigt at værne om mindretal, bekæmpe racisme og fremmedhad, sikre retten til privatlivets fred og fremme den sociale samhørighed. 1. 3. 2. som bygger på en række fælles værdier centreret om: Der eksisterer således i Europa en samfundsmodel, — dyb respekt for demokratiet og menneskerettighederne, — beskyttelse af retsstaten, — ligevægt mellem den offentlige og den private sektor, mellem økonomiske interesser og det samfundsmæssige ansvar. 1. 4. Man har i Europa aldrig forestillet sig, at av-sektoren skulle forblive stort set ureguleret, og at den af sig selv ville udvikle sig naturligt og sikre et pluralistisk samfund. Sektoren har altid taget afsæt i to fundamentale forhold, nemlig dens særlige karakter og dens sociale og kulturelle funktion. Ud over de rent kommercielle betragtninger har alle 1. 4. 1. audiovisuelle foranstaltninger i medlemsstaterne derfor været centreret om ikke blot at understrege mediernes informative opgave, men også deres rolle inden for uddannelse og oriente- ring af seerne (2). (2) EFT C 301 af 13. 11. 1995, s. 35, ØSU’s udtalelse om »Kommissio- nens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed«. 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/7 1. 5. EU’s politik har forfulgt to mål, nemlig: — skabelse af et egentligt europæisk audiovisuelt område med garanti for audiovisuelle tjenesteydelsers frie bevægelighed, — styrkelse og forbedring af den europæiske audiovisuelle produktions konkurrenceevne. Rådet vedtog for nylig en beslutning (1) om etablering 1. 6. af en fælles infrastruktur for statistisk information vedrørende industri og markeder inden for de audiovisuelle og dermed forbundne sektorer. 2. Kommissionens forslag 2. 1. Det Europæiske Observationsorgan for Det Audiovisu- elle Område blev oprettet af Europarådet på et møde i Strasbourg den 15. december 1992. Siden dette møde, som Kommissionen deltog i, er antallet af Observationsorganets medlemsstater vokset fra 29 til 34. Formålet var at forbedre informationsudvekslingen inden for av-industrien og at gøre markedet lettere at overskue og mere gennemsigtigt. Mere specifikt har Observationsorganet til opgave at indsamle og bearbejde oplysninger og statistisk materiale om visse grene af av-sektoren (især juridisk, økonomisk og programmæssig information). 2. 1. 1. Observationsorganet blev først oprettet som et pilot- projekt, og efter tre års aktiviteter blev der gennemført en evaluering. Derefter vedtog Europarådets ministerudvalg den 20. marts 1997 en resolution, som bekræftede den fortsatte drift af Observationsorganet. I den nye statut, som er vedlagt resolutionen, bekræftes Observationsorganets formål. Dets tjenester skal hovedsagelig sigte mod at tilfredsstille behovene blandt industriens fagfolk. Udelukket er udtrykkeligt enhver form for udarbejdelse af standarder og regler. 2. 1. 2. Kommissionen gennemførte en række pilotaktivite- ter under rammeprogrammet for prioriterede aktioner ved- rørende statistiske oplysninger (2). I den forbindelse blev det fastsat, at av-sektoren skulle behandles som en prioriteret sektor på fællesskabsniveau, og at der skulle oprettes et nyt informationssystem baseret på virksomhedsmetoden og funktionsopdelte statistikker. 2. 1. 3. tionsorganets aktiviteter supplerer og støtter hinanden, idet Der er bred enighed om, at Eurostats og Observa- — Eurostats hovedopgave er at opfylde brugernes behov for statistikker. Brugerne er Kommissionen og de andre EU-institutioner, medlemsstaternes regeringer, det indre markeds aktører og den brede offentlighed. (1) EFT L 117 af 5. 5. 1999, s. 39, Rådets beslutning af 26. april 1999 om »Etablering af en fælles infrastruktur for statistisk information vedrørende industri og markeder inden for de audiovisuelle og dermed forbundne sektorer«. (2) EFT L 19 af 18. 8. 1993, Rådets beslutning 93/464/EØF. — Observationsorganets arbejde, som ikke omfatter udarbej- delse af standarder og regler, er fokuseret på fremskaffelse af funktionsbaserede oplysninger, dvs. oplysninger som imødekommer virksomheders og fagfolks praktiske behov. Organets officielt anerkendte målgrupper er forskellige kategorier af fagfolk, hvorimod regeringer og offentlige myndigheder er lavere prioriteret. De detaljerede markeds- oplysninger, som aktørerne i marken har brug for, falder naturligt ind under Observationsorganets kompetence. 2. 2. Kommissionen har fremlagt nærværende forslag til beslutning for at skabe et solidt retligt grundlag for Fællesska- bets bidrag til og deltagelse i Observationsorganet, bl. a. motiveret af De Europæiske Fællesskabers Domstols dom af 12. maj 1998 (sag nr. C-106/96) vedrørende retsgrundlaget. 2. 2. 1. Fællesskabets bidrag til observationsorganet udgør 12,25 % af det samlede budget. Resten af budgettet dækkes af medlemsstaterne af Europarådet, som også er medlemmer af observationsorganet, i henhold til den vægtfordeling, der anvendes for Eureka på det audiovisuelle område (3). 3. Generelle bemærkninger 3. 1. ØSU støtter Kommissionens forslag til beslutning, fordi det vil bidrage til at styrke den europæiske av-industris konkurrenceevne ved at forbedre formidlingen af økonomiske og retlige oplysninger, give et bedre overblik over markedet samt fremme gennemskueligheden og investeringerne i infra- strukturer. Endelig mener ØSU, at vedtagelsen af det foreliggende forslag kan bidrage til at styrke den europæiske av-industri. Desuden vil Kommissionens forslag ikke indebære 3. 1. 1. øgede udgifter for virksomhederne eller mere statistisk arbejde for de forskellige institutioner og administrationer. 3. 2. ØSU deler Kommissionens holdning, fordi — denne foranstaltning bidrager til indsamling af sammenlig- nelige oplysninger mellem Observationsorganets forskelli- ge medlemsstater, som er af stor betydning for den audiovisuelle industri, EU-institutionerne, regeringerne, økonomiske og sociale beslutningstagere, forskningsinsti- tutioner, medie-brugerne, højere læreanstalter og medi- erne, — foranstaltningen supplerer de fællesskabsforanstaltninger, der omhandler etablering af en fælles infrastruktur for statistisk information vedrørende industrien og markeder inden for de audiovisuelle og dermed forbundne sektorer. Det statistiske materiale om av-sektoren, som EU indsam- ler, skal adskille sig fra de statistiske analyser, der udarbej- des af Det Europæiske Observationsorgan for Det Audiovi- suelle Område. (3) Se bilag. C 329/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 11. 1999 ØSU gentager (1), at adgang til information indebærer 3. 2. 1. adgang til arkiver og registre, lige adgang for alle aktører samt forpligtelse for det offentlige til at beskytte adgangsretten. Desuden bør prispolitikken for adgang til og udnyttelse af Observationsorganets oplysninger være rimelig, idet prisen må være baseret på omkostningerne ved trykning, ajourføring, datafremhentning og dataoverførsel. 3. 3. Det er efter ØSU’s mening vigtigt for EU’s egen industri og for brugerne at have adgang til pålidelige og ajourførte oplysninger, som desuden er væsentlige for at kunne overvåge, evaluere og udarbejde fællesskabsprogrammer. 3. 4. Under alle omstændigheder må de statistikker, der udarbejdes, være baseret på principperne om objektivitet, pålidelighed, relevans, cost-effectiveness, fortrolig behandling af private data og gennemskuelighed. EU bør vurdere det fremtidige behov for statistiske data 3. 5. om av-sektoren, især data, der er nødvendige for udbygningen af EU’s sociale dimension i form af udvikling og overvågning på beskæftigelses-, uddannelses- og ligestillingsområdet. (1) EFT C 169 af 16. 6. 1999, s. 30, ØSU’s udtalelse om »Information i den offentlige for Europa- Kommissionens grønbog om information i den offentlige sektor i informationssamfundet«. en vigtig ressource sektor: Bruxelles, den 22. september 1999. ØSU gentager, at den audiovisuelle sektor i EU (2) er af 3. 6. stor strategisk betydning og har en jobskabende effekt. Med den rivende udvikling, der gør sig gældende inden for av- industrien og -sektoren over hele verden, er det så meget desto vigtigere og strategisk rigtigt at råde over bedre statistiske oplysninger om denne sektor. 3. 7. ØSU udtrykker håb om, at Kommissionen vil fremme en audiovisuel politik, som kan sikre en ægte europæisk merværdi, og iværksætte fællesskabsprogrammer og -aktioner på av-området, især MEDIA III-programmet, samt generelt holde øje med, om EF-retten overholdes og anvendes, og i særdeleshed om Amsterdam-traktatens protokol om offentlig radio- og tv-virksomhed anvendes korrekt. ØSU gentager (3), at Kommissionen — for at kunne 3. 8. arbejde mere konkret på det kulturelle område, beskytte og fremme den »europæiske kulturelle identitet« og udforme en europæisk kulturpolitik — selv bør blive mere bevidst om den europæiske identitet og vække brugernes interesse herfor, samtidig med at den bakker industrien og medlemsstaterne op. Derfor bør Kommissionen oprette et europæisk agentur for informationssamfundet, som desuden kan bidrage til koordinering af de forskellige initiativer vedrørende konver- gens på multimedieområdet (4). (2) EFT C 204 af 15. 7. 1996, s. 5, ØSU’s udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Garantifond til Fremme af Produktionen af Biograf- og TV-film«. (3) EFT C 256 af 2. 10. 1995, s. 24, ØSU’s udtalelse om »Kommissio- nens forslag til Rådets afgørelse om et uddannelsesprogram for branchefolk inden for den europæiske audiovisuelle programindu- stri (MEDIA II — Uddannelse) (1996-2000)« og »Kommissionens forslag til Rådets afgørelse om et program til fremme af udvikling og distribution af europæiske audiovisuelle produktioner (MEDIA II — Udvikling og Distribution) (1996-2000)«. (4) Konvergens på multimedieområdet kan defineres som skærings- punktet mellem kommunikation, teknologi og medier. Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg 17. 11. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 329/9 BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse Bidrag til budgettet for Observationsorganet for Det Audiovisuelle Område Cypern Estland 0,049975 Irland 0,249875 Belgien 0,049975 Rumænien 0,249875 Schweiz Ex-Jugoslavien 0,049975 Slovakiet 0,349825 Sverige Island Letland 0,049975 Polen 0,49975 Nederlandene 0,049975 Tjekkiet 0,649675 Spanien Liechtenstein 0,049975 Finland 0,9995 Tyskland Litauen 0,049975 Grækenland 0,9995 Frankrig Luxembourg 0,049975 Norge 0,9995 Italien 2,248876 2,248876 2,498751 2,998501 5,497251 12,243878 12,243878 12,243878 12,243878 Malta Slovenien Bulgarien Ungarn 0,049975 Portugal 0,9995 Rusland 0,09995 Tyrkiet 0,9995 Det Forenede Kongerige 12,243878 0,249875 Østrig 1,49925 Kommissionen 12,243878 0,249875 Danmark 1,49925


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1668/99 af Roberta Angelilli (UEN) til Kommissionen. Støtte til unge europæiske kunstnere.

eurovoc_concepts:
EU aid
EU financing
artistic creation
artistic profession
cultural policy
young person

text: 20. 6. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 170 E/69 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Pedro Solbes Mira (3. november 1999) Hvad ang(cid:229)r det generelle spłrgsm(cid:229)l om p(cid:229)st(cid:229)et bedrageri i Rusland er Kommissionen fortsat af samme opfattelse som anfłrt i den erkl(cid:230)ring, den afgav i Parlamentet den 16. september 1999. Med hensyn til det (cid:230)rede medlems specifikke spłrgsm(cid:229)l videregiver Kommissionen herved de oplysninger, den er i besiddelse af i sin egenskab af EU(cid:146)s repr(cid:230)sentant i bestyrelsen for Den Europ(cid:230)iske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD). Ulovlig kapitalflugt er en strafbar handling, og de personer, der beg(cid:229)r den, vil derfor forsłge at skjule deres aktiviteter for myndighederne, herunder EBRD. EBRD har derfor en politik for bek(cid:230)mpelse af hvidvaskning og kr(cid:230)ver, at pengeinstitutter, som den yder kredit, afgiver erkl(cid:230)ringer, som skal tjene til at reducere sandsynligheden for, at Banken uforvarende bliver involveret i s(cid:229)danne aktiviteter. Desuden er alle EBRD-betalinger til og fra Rusland d(cid:230)kket af de nłdvendige tilladelser fra centralbanken. Ca. en fjerdedel af al EBRD-finansiering sker hos russiske modparter. EBRD(cid:146)s aktiviteter hos russiske modparter er begr(cid:230)nset finansiering af godkendte projekter, hvor brugen af midler er nłje defineret. EBRD fłrer streng kontrol med udbetalinger, hvilket betyder, at midlerne s(cid:229) vidt muligt betales direkte til kontrahenterne. N(cid:229)r der benyttes andre udbetalingsmekanismer, s(cid:229)som s(cid:230)rlige konti, afstemmes disse konti regelm(cid:230)ssigt for at sikre, at midlerne anvendes efter hensigten. til Personalet orienteres regelm(cid:230)ssigt om situationen af den person med ansvar for hvidvasknings- bek(cid:230)mpelse, som Banken udpegede i 1996. Efter den seneste sag med Bank of New York har EBRD foretaget sin egen kontrol af russiske engagementer og har bedt sine revisorer om at foretage en gennemgang af en r(cid:230)kke specifikke russiske projekter, som kunne blive udsat for hvidvaskningsaktiviteter. Selv om den eksterne kontrol forts(cid:230)tter, er Bankens forelłbige vurdering efter dens egen kontrol, at der ikke er nogen projekter, som ved en umiddelbar betragtning rummer en adf(cid:230)rd eller transaktioner, som kunne tyde p(cid:229) hvidvaskning. Kommissionen har ingen grund til at betvivle ovenst(cid:229)ende oplysninger. (2000/C 170 E/078) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1668/99 af Roberta Angelilli (NI) til Kommissionen (22. september 1999) Om: Stłtte til unge europ(cid:230)iske kunstnere Den stłtte og de bevillinger, der er fastsat til kunstneriske aktiviteter i medlemsstaterne, er for en stor dels vedkommende udelukkende til r(cid:229)dighed for organisationer og aktiviteter, der udłves i samarbejde mellem flere medlemsstater. Imidlertid frembringes en stor del af kunstv(cid:230)rkerne, kulturarven og den enorme udvikling for Europa af enkeltpersoner, som udłver en funktion af ubestridelig betydning b(cid:229)de fra et kulturelt og socialt synspunkt. Men skal ikke glemme, at de enkelte kunstnere inden for de forskellige kunstarter udgłr en besk(cid:230)ftigelsesmulighed, som ikke skal undervurderes. De enkelte kunstneres v(cid:230)rker, som giver udtryk for den vestlige og europ(cid:230)iske filosofi, er et f(cid:230)lles gode for Den Europ(cid:230)iske Unions borgere. 1. Kan Kommissionen oplyse, om der findes programmer med henblik p(cid:229) at stłtte enkelte s(cid:230)rlige fortjenstfulde kunstneres arbejde? 2. Kan Kommissionen oplyse, om der for łjeblikket er ved at blive udarbejdet bestemmelser herom? C 170 E/70 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 20. 6. 2000 3. Kan Kommissionen oplyse, om der findes s(cid:230)rlige undersłgelser om kunsten inden for EU og dennes indvirkninger p(cid:229) besk(cid:230)ftigelsen? 4. Kan Kommissionen oplyse, hvad den generelt mener om emnet? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Vivian Reding (5. november 1999) EF-traktaten till(cid:230)gger F(cid:230)llesskabet en vis kompetence p(cid:229) kulturomr(cid:229)det. I henhold til artikel 151 (tidligere artikel 128) skal F(cid:230)llesskabet ved sin indsats fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne, bidrage til, at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig, idet det respekterer den nationale og regionale mangfoldighed, samt fremme det kulturelle samarbejde imellem medlemsstaterne og med tredjelande og internationale organisationer, der besk(cid:230)ftiger sig med kulturelle forhold. F(cid:230)llesskabets indsats p(cid:229) kulturomr(cid:229)det har hidtil v(cid:230)ret karakteriseret ved tre programmer (Kalejdoskop, Ariane og Raphael), og med henblik p(cid:229) fremtiden er et nyt rammeprogram (»kultur 2000«) nu til endelig behandling i institutionerne. I overensstemmelse med EF-traktaten og subsidiaritetsprincippet har de kulturprogrammer, der er fremme 1. baseret p(cid:229) artikel 151 (tidligere artikel 128) form(cid:229)l at samarbejdet mellem medlemsstaterne p(cid:229) kulturomr(cid:229)det. Det kommer ogs(cid:229) til at g(cid:230)lde fremover. i EF-traktaten, hovedsagelig haft til Det betyder derfor i praksis, at F(cid:230)llesskabets indsats ikke tager sigte p(cid:229) at stłtte individuelle kunstnere, men derimod projekter, som har en reel EU-merv(cid:230)rdi, og som indeb(cid:230)rer et samarbejde mellem flere parter (institutioner, organisationer, enkeltst(cid:229)ende grupper) fra mindst tre medlemsstater. Det er vigtigt at bem(cid:230)rke, at F(cid:230)llesskabets indsats kun tager sigte p(cid:229) at stłtte individuelle kunstnere i forbindelse med bestemte europ(cid:230)iske priser (f. eks. litteratur- og overs(cid:230)tterprisen Aristeion og den europ(cid:230)iske arkitekturpris »Mies van der Rohe«). 2. Da EF-traktatens artikel 151 ogs(cid:229) udgłr retsgrundlaget for det nye rammeprogram »kultur 2000« (cid:129) som er til endelig behandling i institutionerne (cid:129) er hovedform(cid:229)lene med programmet nłdvendigvis de samme. Den 14. maj 1998 offentliggjorde Kommissionen et arbejdsdokument med titlen »Culture, Industries 3. culturelles et emploi« (cid:129) kultur, kulturindustrier og besk(cid:230)ftigelse (1). 4. Kommissionen har fornylig udtalt sig om F(cid:230)llesskabets fremtidige indsats p(cid:229) kulturomr(cid:229)det i sin meddelelse til Europa-Parlamentet vedrłrende R(cid:229)dets f(cid:230)lles holdning til indfłrelse af et enhedsinstrument for planl(cid:230)gning og finansiering af samarbejdet p(cid:229) kulturomr(cid:229)det. F(cid:230)llesskabets fłrste rammeprogram for kulturen (2000-2004) (2). (1) (2) SEK(98) 837. SEK(1999) 1227 endelig udg. (2000/C 170 E/079) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1674/99 af Marialiese Flemming (PPE-DE) til Kommissionen (22. september 1999) Om: Medicinsk egenbehandling I Europa Parlamentets beslutning om en industripolitik inden for l(cid:230)gemiddelsektoren, som vedtoges af Europa Parlamentet den 16. april 1996 (A4-0104/96) (1), anses medicinsk egenbehandling for at v(cid:230)re et vigtigt element for en langsigtet sundhedspolitik. Dette er i overensstemmelse med Kommissionens holdning og navnlig med meddelelsen af 1. juni 1994 om F(cid:230)llesskabets handlingsprogram til fremme af sundhed, oplysning, uddannelse og undervisning i forbindelse med handlingsrammen inden for folke- sundhed


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kuudes kausikertomus Euroopan unionin alueiden sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteesta"

eurovoc_concepts:
Structural Funds
regional development
regional policy
socioeconomic conditions
structural policy

text: C 329/20 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 17. 11. 1999 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Kuudes kausikertomus Euroopan unionin alueiden sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteesta” (1999/C 329/08) Komissio päätti 1. syyskuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta ”Kuudes kausikertomus Euroopan unionin alueiden sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteesta”. Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -jaosto antoi lausuntonsa 1. syyskuuta 1999. Esittelijä oli Campbell Christie. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 22. ja 23. syyskuuta 1999 pitämässään 366. täysistunnossa (syyskuun 22. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 108 ääntä puolesta, 1 vastaan, 1:n pidättyessä äänestämästä. Valmisteluryhmä vieraili lausunnon valmistelutyön yhteydessä Skotlannin ylämailla ja saarilla (Highlands and Islands). 1. Johdanto 1. 1. Kuudes kausikertomus esitellään samaan aikaan kun Euroopan unioni tekee rakennerahastotoimien laajaa tarkistus- ta ja on juuri hyväksymässä uusia rakennerahastoasetuksia ohjelmakautta 2000–2006 varten. Kertomuksen julkaisemi- nen tarjoaa talous- ja sosiaalikomitealle mahdollisuuden kom- mentoida unionin rakennerahastotoimien saavutuksia EU:n alueiden sosiaalisessa ja taloudellisessa kehittämisessä vuodesta 1988 lähtien, jolloin rakennerahastoja uudistettiin edellisen kerran. Kuudes kausikertomus on viimeinen kertomuksista, 1. 2. joita on julkaistu kolmen vuoden välein vuodesta 1981 lähtien ja jotka kuvaavat Euroopan unionin alueiden sosiaalista ja taloudellista tilannetta ja kehitystä. Perustamissopimuksen 130 b artiklan mukaisesti tällaisen tiedon pääasialliset lähteet ovat jatkossa koko Euroopan unionin laajuiset, kolmen vuoden välein laadittavat koheesiokertomukset, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 1996. Talous- ja sosiaalikomitea käyttää tilaisuutta hyväkseen ja korostaa, että kausikertomukset ovat olleet erittäin tärkeä tietolähde rakennerahastotoimien suunta- viivoja ja laajuutta koskevissa keskusteluissa. On tärkeää, että koheesiokertomukset jatkavat kohdennetun ja luotettavan tiedon välittämistä kaikkien epäsuotuisassa asemassa olevien Euroopan unionin alueiden taloudellisesta ja sosiaalisesta tilan- teesta. Näin on tehtävä mm. siksi, että rakennerahastotoimintaa ohjattaisiin jatkossakin solidaarisuuden ja avoimuuden periaat- tein. 1. 3. Rakennerahastojen laaja-alaisesta uudistamisesta on nyt kulunut kymmenisen vuotta. On yleisesti tunnettua, että alueille myönnetyn taloudellisen tuen vaikutukset eivät näy välittömästi, vaan asteittain. Kuudennesta kausikertomuksesta käy kuitenkin selvästi ilmi, että Euroopan unionin eri alueiden välisiä taloudellisia eroja on onnistuttu kaventamaan, mikä voidaan lukea merkittävässä määrin rakennerahastojen ansi- oksi. Tätä kausikertomusta käsitellään samaan aikaan kun 1. 4. 1) komissio ja jäsenvaltiot valmistelevat päätöstä rakennera- haston määrärahojen jakamisesta vuosiksi 2000–2006 ja 2) komissio neuvottelee useiden valtioiden kanssa niiden liitty- misestä Euroopan unioniin. Kertomuksen arvokasta antia on mm. analyysi, jossa eritellään sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen tosiasiallisesti vaikuttavat tekijät (tai joiden puuttu- minen saataisi jarruttaa kyseistä kehitystä). Talous- ja sosiaali- komitea korostaa, että kertomuksen sisältämien ”oppien” so- veltaminen käytäntöön laajentuneen unionin alueilla ja niiden ilmentyminen rakennerahastojen toimintaa koskevissa asiakir- joissa ja uusien jäsenvaltioiden kanssa neuvotelluissa järjeste- lyissä on erittäin tärkeää. 1. 5. Lisäksi kuudes kausikertomus julkaistiin oivallisella hetkellä Euroopan unionin kokonaiskehitystä ajatellen. Euroo- pan talous- ja rahaliiton toteuttaminen ja sen vaikutukset rahapolitiikan hoitoon euroalueella sekä lähestyvä EU:n itälaa- jentuminen ovat merkkejä ratkaisevasta vaiheesta unionin historiassa, ja ne synnyttävät väistämättä koko joukon uuden- tyyppisiä taloudellisia ja institutionaalisia haasteita. Rakennera- hastotoimien ytimenä olevat koheesion ja solidaarisuuden periaatteet joutuvat tässä yhteydessä kovalle koetukselle. Tämä lausunto tarjoaa talous- ja sosiaalikomitealle tärkeän tilaisuu- den tehdä johtopäätöksiä viimeisen kymmenen vuoden aikana toteutettujen rakennerahastotoimien vaikutuksista sekä ennen kaikkea antaa Euroopan unionin toimielimille suosituksia tulevaisuuden haasteisiin vastaamiseksi. 2. Yleistä Talous- ja sosiaalikomitea toteaa, että kuudennen kau- 2. 1. sikertomuksen yksi tärkeimmistä johtopäätöksistä on EU:n eri alueiden välisten asukaskohtaisten tuloerojen kaventuminen vuodesta 1988 lähtien. Vaikka työttömyysaste on yhä kestämättömän korkea kaikkialla EU:ssa (etenkin epäsuotuisilla alueilla) ja työllisyystilanteen kohentamisessa saavutetut tulok- set ovat tuloerojen tasaamisessa saavutettuja tuloksia heikom- pia, kertomuksen taulukosta 28 käy ilmi, että työllisyyden kasvu on kuitenkin ollut positiivista rakennerahastotoimin tuetuilla unionin alueilla etenkin vuosina 1993–1997. Myön- teisen kehityksen taustalla on useita tekijöitä, mm. yhtenäis- markkinoiden luominen ja EU:hun suuntautuvat investoinnit, 17. 11. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 329/21 mutta rakennerahastojen rooli on kuitenkin ollut oleellinen. Talous- ja sosiaalikomitea käyttää tilaisuutta hyväkseen ja antaa tunnustusta rakennerahastotoimin saavutetuille huomattaville tuloksille vuodesta 1988 lähtien. Lisäksi komitea kiinnittää erityishuomiota rakennerahastotoimien jatkuvaan kehittämi- seen siten, että perustamissopimuksen yhtenä tavoitteena oleva taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus saavutettaisiin. 2. 1. 1. Taulukosta 31 ilmenee, että vaikka epäsuotuisilla alueilla on havaittu viime vuosina työllisyystilanteen yleistä kohentumista, jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin eroja. Esi- merkiksi tavoitteen 1 alueiden työllisyyden kasvu sekä Irlan- nissa että Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli erittäin voima- kasta vuosina 1988–1997. Muissa jäsenvaltioissa tavoitteen 1 alueiden työllisyyden kasvu on ollut heikompaa, vaikka se onkin ollut yleensä kyseisen jäsenvaltion keskimääräistä työlli- syyden kasvua voimakkaampaa. Toisen ääripään muodostaa Italia, jonka työllisyyden kasvu on ollut negatiivista tavoitteen 1 alueilla tarkastelun kohteena olevalla aikavälillä. Työllisyyden kasvu oli heikompaa rakennerahastotoimin tuetuilla alueilla Italian keskimääräiseen työllisyyskasvuun nähden. Talous- ja sosiaalikomitea painottaa, että jäsenvaltioiden välillä havaittuja eroja työpaikkojen luomisessa on tutkittava ja niistä on otettava oppia. Etenkin kunkin jäsenvaltion oman talouspolitii- kan roolin tutkiminen tässä asiassa saattaa osoittautua hyödyl- liseksi. 2. 2. Kuudennen kausikertomuksen sisältämä analyysi pe- rustuu taloutta koskeviin tilastoihin, joilla kuvataan eri tavoin alueiden talouskehitystä vuonna 1986 alkaneella kaudella. Kertomuksen sisältämät tilastotiedot ovat eittämättä korkealaa- tuisia ja mahdollistavat EU:n alueiden taloudellisten olojen arvioimisen ja vertailun. Komissio käyttää tiedonvälityksessä paikoin grafiikkaa yksityiskohtaisten tilastotaulukoiden sijaan, mikä heikentää kertomuksen käyttökelpoisuutta tutkimusväli- neenä. Tästä syystä talous- ja sosiaalikomitea kehottaa painok- kaasti komissiota ja Eurostatia julkaisemaan tulevissa kerto- muksissa kaavioiden perustana olevat yksityiskohtaiset tilasto- tiedot. Kertomuksen huomattava rajoite on se, että komissio 2. 2. 1. ei onnistu sijoittamaan alueiden sosiaalista ja taloudellista tilannetta koskevaa analyysia kunkin jäsenvaltion oman julki- sen politiikan (etenkin rahoitusvirtojen) kehykseen. Ei ole ollenkaan selvää, miksi komissio omistaa useita sivuja erityyp- pisten yksityisen sektorin rahoitusvirtojen (esim. suorat ulko- maiset investoinnit sekä tutkimus- ja kehittämismenot) aluei- den talouksille aiheuttamien vaikutusten arvioimiselle, mutta ei kommentoi julkisten rahoitusvirtojen vaikutuksia alueiden talouksiin, kuten finanssipolitiikan tavanomaisten kanavien kautta kulkevien valtion menojen vaikutuksiin. On hyvin todennäköistä, että tällaisten muuttujien suuruusluokassa ta- pahtuvien muutosten taloudelliset seuraukset vaikuttavat mer- kittävästi EU:n alueiden talouksien kehitysnäkymiin. Asia on erittäin tärkeä Euroopan talous- ja rahaliittoa ajatellen. Yksityis- ten rahoitusvirtojen vaikutuksen lisäksi tulisi arvioida edellä mainitun politiikan alueellisia vaikutuksia. 2. 2. 1. 1. Kunkin jäsenvaltion oman julkisen politiikan ar- viointi on sitäkin oleellisempaa kun otetaan huomioon, että tietyt alueet eivät enää ole rakennerahastokelpoisia (siirtymätu- kea lukuunottamatta) vuodesta 2000 eteenpäin. Useissa ta- pauksissa rakennerahastotuen ja sopivan (kumppanuuden puitteissa myönnettävän) kansallisen tuen yhdistelmä on mah- dollistanut epäsuotuisassa asemassa oleville alueille tulojen ja työllisyystilanteen merkittävän kohenemisen. Pitäisikö maiden oman aluetuen päättyä automaattisesti silloin kun alue ei ole enää rakennerahastokelpoinen silläkin uhalla, että edellä mainittuihin taloudellisiin ja sosiaalisiin saavutuksiin ei enää ylletä? On oleellista, että jäsenvaltiot jatkavat rakennerahasto- toimin saavutetun menestyksen perustalle rakentamista ja että ne ehkäisevät mahdolliset suunnanmuutokset kyseisten alueiden talousnäkymissä. 2. 2. 1. 2. Nykyisten jäsenvaltioiden alueiden oman talouspo- litiikan merkitys kasvaa laajentumisen yhteydessä, mikäli ra- kennerahastotuet kohdentuvat enenevässä määrin Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaihin. Talous- ja sosiaalikomitea suosit- taa, että jäsenvaltiot ja komissio tutkivat tulevissa koheesioker- tomuksissa laajentumisen vaikutuksia nykyisiin tuensaajiin. 2. 3. Alueiden talouden suorituskykyä mitataan pääasiassa asukaskohtaisen BKT:n perusteella (1). Tilastotiedoista käy ilmi, että asukaskohtaisessa alueellisessa bruttokansantuotteessa on tapahtunut selvää lähentymistä vuosina 1986–1996. Kymme- nellä köyhimmillä alueella asukaskohtainen bruttokansantuote kohosi 41 %:sta 50 %:iin EU:n keskiarvosta. Köyhimmillä 25 alueella asukaskohtainen bruttokansantuote kohosi 52 %:sta 59 %:iin EU:n keskiarvoon nähden. Neljässä koheesiovaltiossa asukaskohtainen bruttokansantuote kohosi kyseisenä ajanjak- sona 65 %:sta 76,5 %:iin EU:n keskiarvosta. 2. 3. 1. Komitea panee merkille, että EU:n köyhimpien aluei- den ja EU:n keskimääräisen asukaskohtaisen bruttokansantuot- teen välillä on alueiden välillä tapahtunut merkittävää lähenty- mistä vuodesta 1988 lähtien. Taulukosta 29 käy ilmi, että asukaskohtainen bruttokansantuote on kohonnut vakaasti vuosina 1988–1996 jäsenvaltioissa (Italiaa lukuun ottamatta) tavoitteen 1 alueilla EU:n keskiarvoon nähden. Vaikka jäsenval- tioiden ja niiden yksittäisten tavoitteen 1 alueiden välisessä kehityksessä on selvästi eroja, ainoastaan kuusi tavoitteen 1 aluetta ei ole onnistunut kohottamaan asukaskohtaista bruttokansantuotettaan vuosina 1988–1996 EU:n keskiarvoon verrattuna. Vaikka lukumäärä kohoaa 16:teen vuosina 1993–1996, on tärkeää huomata, että EU kärsi tuona aikana ankarasta talouslamasta, jolle on tyypillistä alueellisten talou- ksien suorituskyvyn välisten erojen kasvaminen. Huomatta- koon kuitenkin, että useimmilla tavoitteen 1 alueilla lähentymi- nen jatkui tänäkin aikana lamasta huolimatta. (1) Kaikki tässä lausunnossa esiintyvät BKT:ta koskevat tiedot perustu- vat ostovoimapariteettiin (Purchasing Power Standard), ja ne ovat Eurostatin laatimia. C 329/22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 17. 11. 1999 2. 3. 2. Vaikka viimeisestä rakennerahastojen uudistuksesta lähtien asukaskohtaisissa tuloissa on havaittu yleistä alueellis- ten erojen kapenemista, talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota antamaan tulevissa koheesiokertomuksissa yksi- tyiskohtaista tietoa siitä, miksi tietyt alueet eivät onnistu parhaalla tahdollaankaan kohottamaan asukaskohtaista tulota- soa. Kertomuksissa tulisi myös mainita selvästi, olisiko suhteel- linen tulotaso heikentynyt voimakkaammin kyseisillä alueilla ilman rakennerahastotoimia (eli onko rakennerahastojen avul- la onnistuttu saavuttamaan lähentymistä kyseisillä alueilla). 2. 3. 2. 1. Saattaa hyvinkin olla, että suorituskykyerot johtu- vat alueiden erilaisista talousrakenteista (maatalouden, teolli- suuden ja palvelujen jakautuminen tai talouden rakenneuudis- tusprosessi). Ne saattavat myös heijastaa tiettyjä maantieteelli- siä haittatekijöitä tai alueiden suhteellisen syrjäistä sijaintia tai maaseutumaisuutta. Kaikki edellä mainitut tekijät vaikuttavat merkittävästi tuottavuuden parantamismahdollisuuksiin. Vaik- ka julkisiin menoihin liittyvää tulosvastuuta painotetaan entistä enemmän, on tärkeää, että etenkin tavoitteista jäätäessä raken- nerahastojen tuloksia arvioidaan avoimesti ja objektiivisesti. 2. 4. Kuudennesta kausikertomuksesta käy ilmi, että epäsuo- tuisassa asemassa olevien alueiden työllisyystilanteen kohenta- misessa on onnistuttu melkoisesti huonommin. Kymmenellä työttömyydestä eniten kärsivällä alueella keskimääräinen tyött- ömyysaste oli 28,1 % vähiten työttömyydestä kärsivien kym- menen alueen 3,6 %:iin nähden vuonna 1997. Itse asiassa erot 25:n eniten ja vähiten työttömyydestä kärsivän alueen välillä kasvoivat vuosina 1986–1996. Työttömyysaste on pysynyt tasaisesti 4 %:ssa 25:llä suorituskykyisimmällä EU:n alueella, mutta se on kohonnut keskimäärin 20 %:sta 24 %:iin 25:llä työttömyydestä eniten kärsivällä alueella. Yksityiskohtaista tietoa tavoitteen 1 alueiden työttömyydestä tarjoavasta taulu- kosta 30 käy ilmi, että työttömyystilanne on koko ajan heikentynyt vuosina 1988–1997 (ja erityisesti vuosina 1993–1997) muutamaa poikkeusta lukuunottamatta epäsuo- tuisimmassa asemassa olevilla EU:n alueilla. Työttömyyden lisääntyminen epäsuotuisilla alueilla 2. 4. 1. on erityisen huolestuttavaa, kun otetaan huomioon pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyden suuri osuus kokonaistyöttömyydestä. Niiden osuus on 60 % kokonaistyöttömyysasteesta eniten työttömyydestä kärsivillä 25 alueella. Niihin yhdistyvät syvään jotka syntyvät juurtuneet haitalliset sosiaaliset vaikutukset, pitkän aikaa jatkuneen työelämästä syrjäytymisen seurauksena. Tällainen syrjäytyminen koskettaa ennen kaikkea naisia ja nuoria. On selvää, että tämä kokonaistyöttömyyden osatekijä ei muutu riittävästi EU:n tasolla havaittaviin talouskasvun muutoksiin nähden. Vaikka voidaan todeta, että tietyt pitkäai- kaistyöttömyyden torjuntatoimet saattavat edellyttää työmark- kinakäytäntöjen uudistuksia yksittäisissä jäsenvaltioissa (mah- dollisesti yhdessä muiden tarjontaan liittyvien toimien kanssa), rakennerahastot ovat jatkossakin – suorasti ja epäsuorasti – keskeinen väline työllisyyden edistämisessä sekä kehityksestä jälkeen jääneillä alueilla että taantuvilla teollisuusalueilla. 2. 5. Alueiden talouden suorituskykyä koskevista kertomuk- sen tiedoista käy ilmi, että alueellisessa, asukaskohtaisessa tulossa tapahtunut lähentyminen on voimakkainta silloin kun koko EU:n talouskasvu on keskimääräistä parempaa (kuten vuosina 1986–1991). Heikentymistä on vastaavasti havaitta- vissa lamakausina, jolloin talouskasvuaste laskee (esim. vuosina 1991–1994). Tämä tendenssi on epäilemättä havaittavissa myös jäsenvaltiotasolla. Tilastoista käy selvästi ilmi, että koko Euroopan unionin sekä yksittäisten jäsenvaltioiden makrota- louden suorituskyky on yksi epäsuotuisilla alueilla tapahtuvaan asukaskohtaisten tulojen lähentymisvauhtiin vaikuttava avain- tekijä. Näin ollen EU:n jäsenvaltioiden makrotalouspolitiikka (finanssi- ja rahapolitiikka) tulisi ohjata kohti jatkuvaa talous- kasvua sekä jäsenvaltioiden että EU:n tasolla siinä määrin kuin se voidaan sovittaa yhteen hintavakauden turvaamisen tarpeen kanssa. 2. 6. Talous- ja sosiaalikomitea antaa tunnustusta kuuden- nessa kausikertomuksessa mukana olleiden alueiden talouske- hitystä koskeville äärimmäisen yksityiskohtaisille selonteoille ja analyyseille, mutta pahoittelee, että komissio ei erittele missään vaiheessa yksittäisten jäsenvaltioiden tai niiden aluevi- ranomaisten alueellisen talouskehityspolitiikan alalla luomia yleisiä ja erityisiä parhaita käytänteitä, joista voitaisiin ottaa oppia. On oleellista, että tukea saavat alueet voisivat ottaa oppia toisistaan hyvin toimivien alueellisten talouskehitysoh- jelmien suunnittelussa ja toimeenpanossa. Aluekehitykseen liittyvät käytänteet vaihtelevat huomattavasti EU:n eri alueiden välillä. Tästä syystä komitea kehottaa komissiota erittelemään tekijät, jotka näyttävät vaikuttavan talouskehitysohjelmien onnistumiseen tai niiden epäonnistumiseen. Tulevat koheesio- kertomukset ovat sopiva foorumi tällaisten tutkimustulosten esittelylle. Komitea kannustaa komissiota myös lisäämään tietoi- 2. 7. suutta siitä, kuinka paljon Euroopan unioni tukee epäsuotui- sassa ja kehityksessä jäljessä olevia alueita. A¨ skettäisten euro- vaalien alhainen äänestysaste osoittaa, että Euroopan unionin kansalaiset eivät yleensä ottaen vieläkään osaa yhdistää yhteisö- jensä taloudellista hyvinvointia Euroopan unionin tukitoimiin. Myönteistä viestiä tulisi levittää, ja komission olisi arvioitava, vaatiiko se lisätoimia. 3. Alueiden tilanne 3. 1. Talous- ja sosiaalikomitea panee merkille, että vaikka neljän koheesiovaltion yhteenlaskettu keskimääräinen vuotui- nen talouskasvuaste ylittää koko EU:n keskiarvon vuosina 1986–1996 (2,9 % suhteessa 2,1 %:iin), tulos peittää näkyvistä sen, että Kreikan ja hieman vähemmässä määrin Espanjan keskimääräiset vuotuiset talouskasvuasteet ovat huomattavasti Irlannin ja Portugalin vastaavia lukuja alhaisemmat. Kahdessa 17. 11. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 329/23 koheesiomaassa saavutettujen hyvien tulosten perusteella ei siis pidä päätellä, että koheesiopyrkimyksissä on onnistuttu samanveroisesti kaikissa neljässä maassa. Komitean mielestä olisi erittäin myönteistä, jos komissio tekisi tulevissa koheesio- kertomuksissa selkoa eri koheesiomaiden välisistä eroista ja että se arvioisi etenkin rakennerahastojen ja koheesiorahaston erillisiä vaikutuksia alueelliseen talouskasvuun. 3. 2. Vaikka rakennerahastoilla onkin onnistuttu kaventa- maan asukaskohtaisen bruttokansantuotteen alueellisia eroja koko EU:n alueella vuosina 1986–1996 (kaavio 1), kuudennen kausikertomuksen tilastotietoliitteen taulukosta 3 käy ilmi, että asukaskohtaisen bruttokansantuotteen erot kasvoivat samassa maassa sijaitsevien alueiden välillä kyseisenä ajankohtana Portugalia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta. Tämä tarkoittaa sitä, että rakennerahastotoimet parantavat selvästi koheesiota Euroopan unionin tasolla, mutta jäsenval- tioiden talouspolitiikalla ei onnistuta ehkäisemään yksittäisten jäsenvaltioiden sisäisten ”koheesiokuilujen” kasvamista. Vaikka tämä saattaa johtua osittain dualististen taloussuuntausten voimistumisesta reuna- alueisiin verrattuna, työvoiman vähäinen liikkuvuus jne. ), bruttokansantuotteen alueellista kasvua kuvaavan kartan 2 perusteella on selvää, että alueiden väliset taloudellisen suorituskyvyn erot ovat suuremmat jäsen- valtioiden sisällä kuin niiden välillä. (keskuksien kasvun voimakkuus teollinen rakenneuudistus, 3. 2. 1. Talous- ja sosiaalikomitea toistaa viidennestä kausi- kertomuksesta antamassaan lausunnossa (1) esittämänsä näke- myksen, jonka mukaan komission tulisi liittää tuleviin kohee- siokertomuksiin yleiskommentti kansallisten talouspolitiikko- jen vaikutuksesta jäsenvaltioiden sisäiseen koheesioon. jossa Komitea on tyytyväinen komission analyysiin, 3. 3. EU:n alueet luokitellaan niiden suhteellisen vaurauden määritt- ävien piirteiden perusteella. Luokittelu perustuu etenkin taaja- mien ja maaseudun vastakkainasetteluun sekä alueen taloudel- lisen toiminnan eri sektorien eli esim. maatalouden, teollisuu- den ja palvelujen koostumukseen. Molemmat mainituista muuttujista vaikuttavat työn tuottavuuteen (työntekijäkohtai- nen lisäarvo), joka on alueellisen talouskasvuasteen määrittä- misen avaintekijä. 3. 3. 1. Esitetyn tiedon pohjalta näyttää ilmeiseltä muutamia poikkeuksia lukuunottamatta, että EU:n talouskehitykselle on tyypillistä keskusten ja reuna-alueiden väliset kehityserot. Tähän on useita syitä, joita ovat mm. keskittymisen edut, taloudellisen varauden ja paljon lisäarvoa tuottavien palvelujen välinen suora yhteys (esim. koulutus sekä tutkimus- ja kehittä- mistoiminta) sekä työvoiman vähäinen liikkuvuus kaikkialla Euroopan unionissa, mikä tuntuu syventävän alueellisen ta- louskehityksen ongelmia. (1) EYVL C 236, 11. 9. 1995, s. 24. 3. 3. 2. Analyysissä osoitetaan kunkin jäsenvaltion oman julkispolitiikan toimenpiteiden sekä rakennerahastotoimien tärkeys, koska ne kohdistetaan selvästi mainittuihin ongelmiin. Vaikka rakennerahastotoimet ovat vaikuttaneet ratkaisevasti alueelliseen talouskehitykseen, epäsuotuisassa asemassa ole- vien alueiden useita ongelmia voidaan käsitellä asianmukaisesti ainoastaan sopivin julkishallinnon toimin. Vaikka rakennera- hastotoimet ovat tärkeitä, niiden osuus on kuitenkin pieni verrattuna kaikkiin mikro- ja makrotaloudellisiin toimiin, joita tarvitaan kestävän kehityksen aikaansaamiseksi epäsuotuisilla alueilla. Tämä on sekä väistämätöntä että toivottavaa, koska jäsenvaltioiden alueellisen talouskehityksen institutionaaliset ja poliittiset perinteet ovat erilaiset. Saattaa kuitenkin olla tarpeen, että komissio antaa tulevissa koheesiokertomuksissa ohjeita ja tietoa jäsenvaltioille – läheisyysperiaatetta täysin noudattaen – julkishallinnon toimista, joilla näyttää olevan saavutettu parhaita tuloksia alueellisessa talouskehityksessä kulloisessakin maassa ja joilla on siis pyritty turvaamaan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kehitys. Kertomuksesta käy selvästi 3. 4. ilmi, että EU:n alueiden tilastollinen alueluokitus (NUTS-luokitus) saattaa johtaa siihen, että epäsuotuisassa asemassa olevia alueita jää tuen ulkopuolel- le. Tämä koskee erityisesti sellaisia epäsuotuisassa asemassa olevia alueita (asukaskohtaisella bruttokansantuotteella mitat- tuna), joiden erittäin epäsuotuisa taloudellinen tilanne kätkey- tyy muutaman alueella sijaitsevan ydinkaupungin poikkeuksel- lisen vaurauden taakse. Tällainen on tilanne Portugalin, Espan- jan ja Irlannin tietyillä alueilla, mutta ilmiö on havaittavissa myös EU:n muissa osissa (esim. Skotlannin ylämailla ja Pohjois- Irlannissa). On siis tärkeää, että rakennerahastotoimilla voidaan joiden tukea myös sellaisia tuen tarpeessa olevia alueita, suurissa keskuksissa on havaittavissa voimakasta talouskasvua kuten kertomuksen sisältämässä analyysissa todetaan. 3. 4. 1. Komitea ehdottaa, että komissio ja Eurostat tutkivat yhdessä NUTS-luokittelun muuttamistarvetta, jotta epäsuotui- sassa asemassa olevien alueiden talouskehitystuki ei joutuisi vaakalaudalle edellä mainituista vääristymistä johtuen. Muu- toin vaarana on talouden ”dualismin” vakiintuminen epäsuo- tuisassa asemassa olevien alueiden talouskehityksen ominais- piirteeksi. 3. 4. 2. Nykyisestä epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden luokittelusta mahdollisesti syntyvät vääristymät havainnollis- tettiin komitean valmisteluryhmälle sen vieraillessa Skotlannin ylämailla ja saarilla (Highlands and Islands). Alue on maantie- teellisesti laaja, ja sille on tyypillistä erittäin herkkä talous ja harva asutus. Alueella on kuitenkin taloudellisesti suhteellisen vahva asutuskeskus, joka kattaa Invernessin kaupungin ym- päristöineen ja jonka tulot ovat kohottaneet koko alueen keskimääräisen asukaskohtaisen tulon hieman yli tavoitteen 1 kynnyksen eli 75 %:n. Koko alueen kestävän talouskehityksen C 329/24 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 17. 11. 1999 kannalta yhä tarpeellinen talouskehitystuki on vaarassa päättyä alueella sijaitsevan keskuksen taloudellisen vahvuuden vuoksi. Vaikka keskuksella on tiettyjä myönteisiä taloudellisia vaiku- tuksia sitä ympäröivään maaseutuun, ne ovat kuitenkin hyvin heikkoja ja epäluotettavia ja niihin liittyy vaara uudentyyppisen talouden dualismin syntymisestä. mukaan lukien) kehityksen tukemista jatketaan ja että pk- yritysten tukeminen pysyy tärkeysjärjestyksen kärjessä. Uudet rakennerahastoasetukset eivät saa missään tapauksessa johtaa edellä mainittujen pyrkimysten vähenemiseen. 3. 5. Koulutus- ja harjoittelumahdollisuuksien kehittäminen on edelleenkin oleellista kestävän talouskehityksen näkymien parantamiseksi tavoitteen 1 alueilla. Kuten valmisteluryhmälle selvästi osoitettiin Skotlannin ylämailla ja saarilla, uusi tekniik- ka ja yhteisön lähestymistapojen omaksuminen elinikäisen oppimisen saralla tarjoavat houkuttelevia ja merkittäviä uusia mahdollisuuksia epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden tietopohjan laajentamiselle. Nämä toimet eivät auta pelkästään kehittämään taitoja ja lisäämään tuottavuutta, vaan ne vaikutta- vat myös paikallisväestön pysymiseen alueella ja uusien asuk- kaiden houkuttelemiseen etäalueille, mikä puolestaan vaikuttaa merkittävällä tavalla kestävän talouskehityksen saavuttami- seen. Talous- 3. 6. ja sosiaalikomitea painottaa, että talouden perusrakenteiden kehittäminen sanan laajassa merkityksessä on yhä epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden talouksien kehittämisen yksi pääedellytyksistä. Vaikka suuri osa rakenne- toimista on jo suunnattu perusrakenteisiin, on selvää, että huonot perusrakenteet jarruttavat yhä useiden epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden kestävää talouskehitystä. Talouden perusrakenteiden parantamisen tulisi näin ollen säilyä rakenne- rahastojen painopistealana. 3. 7. Kertomuksesta käy ilmi unionin tavoitteen 2 alueilla saavutettu hidas – mutta kuitenkin positiivinen – noin 0,1 %:n suuruusluokkaa oleva vuotuinen työllisyystilanteen kohenemi- nen vuosina 1989–1997. Tämä on pettymys, vaikka komitea toteaakin, että näiden alueiden yleinen työttömyysaste laski vuosina 1993–1997, kun taas EU:n kokonaistyöttömyys pysyi muuttumattomana kyseisinä vuosina. 3. 7. 1. Edellä mainitusta myönteisestä kehityksestä huoli- matta komitea panee merkille, että työttömyysaste kohosi huomattavasti tavoitteen 2 alueilla kolmessa jäsenvaltiossa (Saksa, Ranska ja Italia) vuosina 1989–1997. Komissio kom- mentoi tilastoja yleisesti, mutta ei esitä erityisiä syitä tavoitteen 2 alueiden heikoille saavutuksille kyseisissä maissa. Komitea suosittaa, että tuleviin koheesiokertomuksiin sisällytetään eri- tyiskommentti tavoitteen 2 tuen piiriin kuuluvien alueiden saavutuksista tietyissä jäsenvaltioissa. Laadullinen arvio on erittäin tärkeä nimenomaan tavoitteen 2 tukien osalta, koska määrälliset arviot eivät ole välttämättä luotettavia tällaisissa tapauksissa. 3. 8. Kertomuksesta käy ilmi, että työpaikkojen luominen on ollut huomattavasti voimakkaampaa tavoitteen 5 b alueilla verrattuna koko EU:n alueeseen, mikä voidaan lukea suuressa määrin pk-yritysten ansioksi. Komitean mielestä on oleellista, että EU:n maaseutujen ja syrjäisten alueiden (vuoristoalueet Komitea on hämmästynyt tutkiessaan kuudennen kau- 3. 9. sikertomuksen sisältämää alueiden talouskehitystä koskevaa tietoa, jonka mukaan rakennerahastotukea saavien tavoitteiden 1, 2 ja 5 b alueiden suhteellisessa talouden suorituskyvyssä on toisinaan suuriakin eroja. Komitean mielestä on tärkeää, että komissio pyrkii selittämään tulevissa kertomuksissa tällaisia suorituskykyä koskevia eroja. Vain siten voidaan määrittää parhaat käytänteet, joita voidaan sitten soveltaa heikommin onnistuneilla alueilla. Parhaita käytänteitä voidaan yksilöidä ja soveltaa kaikissa vaiheissa: erityisten aluesuunnitelmien suunnitelmien toimeenpanomekanis- suunnitteluvaiheessa, meissa ja -järjestelyissä sekä aluetasolla tehtävässä arvioinnissa. 3. 9. 1. Mikäli parhaita käytänteitä onnistutaan erittelemään, läheisyysperiaatetta noudattaen tapahtuva rakennerahastoase- tusten muuttaminen saattaa osoittautua aiheelliseksi, jotta rakennerahastot vaikuttaisivat parhaalla mahdollisella tavalla alueelliseen talouskehitykseen. Komitea painottaa jälleen kerran yhteisöaloitteiden 3. 10. merkitystä epäsuotuisassa asemassa olevien alueiden avustami- sessa. Komitealle tämän lausunnon valmistelun yhteydessä annetuista tiedoista ilmeni selvästi, että kumppanuuden ja ”alhaalta ylöspäin” -lähestymistavan periaatteet alueellisessa talouskehityksessä olivat ilmeisimmät yhteisöaloitteissa. Nämä aloitteet tarjoavat paikallisyhteisöille mahdollisuuden puuttua taloudellisista haittatekijöistä syntyviin ongelmiin ja löytää kunkin alueen olosuhteisiin soveltuvia ratkaisuja. 4. Kilpailukyky Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen komission 4. 1. pyrkimyksiin tarkastella yksityiskohtaisesti kilpailukyky-käsit- teen eri osatekijöitä. Pyrkimyksistä huolimatta kertomuksessa ei onnistuta määrittämään selvää kilpailukykyindeksiä tai muuta kilpailukyvyn mittaria, vaan siinä tyydytään määritte- laadullisesti. Tämä rajoittaa lemään kilpailukyky puhtaasti suuresti käsitteen käyttökelpoisuutta ja mahdollistaa väärintul- kinnat. Analyysin puutteet käyvät eritoten ilmi kertomuksen kohdasta, jossa esitetään joukko suunnitelmia alueellisessa kilpailukyvyssä esiintyvien erojen poistamiseksi. Näyttää siltä, että suunnitelmissa sekoitetaan voimakkaan alueellisen talous- kasvun syyt ja seuraukset. Käsitteen selkiyttäminen edellyttää lisätoimia. Näin ollen komitea esittää, että komissio kehittää – mahdollisesti yhteistyössä Eurostatin kanssa – selkeän tilasto- kehyksen, jonka puitteissa kilpailukykyä pystytään mittaamaan tai käyttämään indeksejä kilpailukyvyssä tapahtuvien muutos- ten arvioimiseksi. 17. 11. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 329/25 4. 1. 1. Komitea toivoo siis komissiolta jatkotoimia kilpailu- kyky-käsitteen selventämiseksi. Lisäksi se kaipaa lähestymista- paa, jossa keskityttäisiin tarkemmin eri tekijöiden (työvoima ja pääoma) tuottavuuteen ja syihin, jotka selittävät alueellisessa kasvussa ilmenevät sekä työvoiman että pääoman tuottavuu- den erot. Kuten kertomuksessa todetaan, tuottavuus on juuri se tekijä, joka yleensä määrittää alueellisen talouskasvun asteen ja vaikuttaa kilpailukykyyn. Voidaan kuitenkin olla yhtä mieltä siitä, että sellaiset 4. 1. 2. alueet menestyvät taloudellisesti, joilla on keskimääräistä pa- remmat palvelumarkkinat ja/tai teollisuus, paljon innovatiivis- ta toimintaa, hyvät ja tehokkaat perusrakenteet sekä pätevää työvoimaa. Komission ja jäsenvaltioiden tulee yhdessä luoda parhaisiin käytänteisiin pohjautuva julkishallinnon toiminta- periaatteet, jotka vaikuttavat mainittujen neljän tekijän (jotka vaikuttavat yhteisesti alueiden talouksien menestymiseen) maantieteelliseen jakautumiseen. Alueellisen talouskehityksen edistämisen yhteydessä 4. 2. havaituista kilpailukyky-käsitteen soveltamisen tietyistä heik- kouksista huolimatta kertomuksessa onnistutaan erittelemään useita avainteemoja, joita kannattaa tarkastella yksityiskohtai- sesti heikoimpien alueiden talouskehitystä tukevien politiikko- jen luomista ajatellen. Tutkimustyön ja teknologian kehittämis- toimien työpaikkojen voimakas keskittyminen EU:n vahvem- mille ns. ydinalueille on silmiinpistävää. Tämä vahvistaa sen, että heikompien alueiden tutkimus- ja kehittämistyöhön suun- natuille rakennerahastotoimille on annettava tärkeä rooli kai- kissa koheesiopyrkimyksissä. Komitea panee merkille, että yhteisöaloitteilla on tässä asiassa keskeinen tehtävä ja että niillä on onnistuttu tukemaan etenkin pk-yritysten ttk-toimia EU:n heikommilla alueilla. 4. 3. Kuudennessa kausikertomuksessa korostetaan oikeute- tusti pk-yritysten tärkeyttä työpaikkojen luomisessa ja teknolo- gisessa innovaatiossa kaikkialla EU:ssa. Komitea painottaa pk-yritysten tärkeää tehtävää siirryttäessä nopeasti tietoyhteis- tulee kuntaan. On selvää, että tälle alalle suunnattu tuki säilyttää nykyisellään ja että sitä tulee mahdollisesti lisätä, kun otetaan huomioon pk-yritysten mahdollinen myönteinen vaikutus talouskehitykseen. 4. 3. 1. Kertomuksessa todetaan kuitenkin, että pk-yritysten vaikutusten analysointia vaikeuttaa pk-yritysten vaihteleva merkitys eri toimialoilla ja jäsenvaltioissa. Tämä koskee ennen kaikkea pk-yritysten menestyksellisen toiminnan jakaantumis- ta teollisuus- ja palvelusektorien välillä. Kuten taulukosta 17 ilmenee, pk-yritysten työllistävä vaikutus vaihtelee toimialoit- tain. Komitea painottaa, että mahdollisimman suuri osa toimis- ta tulisi suunnata suoraan eniten työpaikkoja luovien pk- yritysten tukemiseen. ja tutkimustuloksista tulisi 4. 3. 1. 1. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä pk-yritysten täsmällistä roolia alueellisessa talouskehityksessä olisi tutkitta- va perusteellisemmin, julkaista tiivistelmä seuraavissa koheesiokertomuksissa. Tutkimuksissa tulisi keskittyä ensisijaisesti seuraaviin seikkoihin: a) pk- yritysten selviytymisaste ja niiden ”kuolevuuden” alueellisen vaihtelun syyt b) pk-yritysten mahdollinen panos tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminnassa ja alueellisen vaihtelun syyt c) samantyyppistä toimintaa harjoittavien pk-yritysten markkinaosuuksien alueellinen vaihtelu d) etenkin pk-yritysten oman tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiokapasiteetin kehittä- mistä varten myönnetyn rakennerahastotuen laajuus. Vastaa- vaa tutkimusta voitaisiin tehdä myös yritysverkostojen roolista. Perusrakenteita ja henkilöresursseja koskevat komis- 4. 4. sion tutkimustulokset olivat odotetun kaltaiset. Nämä kaksi seikkaa ovat avaintekijöitä heikompien alueiden talousnäkymiä parannettaessa ja suorituskykyä tehostettaessa. On myös selvää, että näiden tavoitteiden hyväksi suunnatuista merkittä- vistä rakennerahastomäärärahoista huolimatta koheesiomai- den perusrakenteet ja sosiaalinen pääoma pysyvät usein jopa huomattavan alhaisina EU:n keskiarvoon nähden. Komitea panee eritoten merkille, että kuilut ovat huomattavia tietyissä ja ympäristöasioissa (esim. vesivarannot koulutuksessa. Tämän pohjalta voidaan todeta, että näillä alueilla tarvitaan sekä yhteisiä EU-tason että jäsenvaltioiden omia lisätoimia. ja jätevesihuolto) 4. 5. Kertomuksessa tehdään tärkeä johtopäätös rakennera- hastomäärärahojen ”käyttöönotossa” käytettyjen mekanismien ilmi myönteisistä vaikutuksista. Kertomuksesta käy selvästi rakenteellisten toimintasuunnitelmien suunnittelussa, toimien toteuttamisessa ja niiden arvioinnissa harjoitetulla kumppa- nuudella saavutetut tulokset. Komitea on jatkuvasti tukenut komissiota sen moninaisissa pyrkimyksissä vahvistaa kumppa- nuutta, ja kertomus osoittaa tämän kannan selvästi hyväksi. Komitea toistaa jälleen kerran sitoutumisensa kumppanuuden periaatteeseen, joka tulisi sen mielestä lukea hyväksi käytän- teeksi. Komitea kehottaa jäsenvaltioita kiinnittämään huomio- ta tähän periaatteeseen ja vahvistamaan sitä tarvittaessa kaikissa rakennerahastotoimien suunnitteluun ja toimeenpanoon liitty- vissä näkökohdissa. 4. 5. 1. Komitean valmisteluryhmälle annettiin oiva esimerk- ki kumppanuuden vaikutuksesta kestävään talouskehitykseen sen vieraillessa Skotlannin ylämailla ja saarilla tämän lausun- non valmistelutyön yhteydessä. Mahdollisuuden tarjoaminen paikallisten talous- ja yhteiskuntaelämän edustajille osallistua kumppanuuteen takaa, että useat paikallistason ryhmät tulevat todellakin talouskehityspyrkimysten ”osakkaiksi”. Tämä ei pelkästään paranna ohjelmien laatua, vaan se valaa lisäksi epäsuotuisten alueiden yksilöihin ja ryhmiin päättäväisyyttä ja parantaa yhteistyökykyä sosiaalisen ja taloudellisen edistyksen saavuttamiseksi. On oleellista, että paikalliset kumppanit saavat resursseja tämäntyyppistä ”kykyjen parantamista” (capacity- building) varten. Tällä tarkoitetaan, että ne saavat relevanttia tietoa ymmärtääkseen paikallistalouden kehittämisohjelmiin liittyviä näkökohtia, millä taas taataan niiden kyky toimia C 329/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 17. 11. 1999 aktiivisesti julkishallinnon toimintaperiaatteiden suunnitte- lussa ja toimeenpanossa. Kumppanuuden muodossa tapahtuva osallistuminen on yksi talouskehityspyrkimysten onnistumisen avaintekijöistä, vaikka sitä saatetaankin aliarvioida. 5. Laajentuminen Komitea on tyytyväinen Euroopan unionin jäsenyyttä 5. 1. hakeneiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Kyproksen alueiden sosiaalista ja taloudellista tilannetta koskeviin komis- sion kommentteihin, joita se pitää hyödyllisenä lisänä keskuste- luun. Kommentit auttavat sijoittamaan oikeaan perspektiiviin edellä mainituissa maissa käynnistetyt laajat taloudelliset muu- tokset sekä alussa kielteiset vaikutukset, joita siirtymätoimilla oli asianomaisten maiden BKT:hen. Komission analyysi on erittäin hyödyllinen, kun otetaan huomioon EU-maissa laajalti esiintyvä huoli laajentumisesta todennäköisesti aiheutuvista lisäkustannuksista ja niiden kohdentumisesta koheesioon. 5. 2. Komission analyysi on yleisesti hieman positiivisempi kuin tietyt hakijamaiden alueellista tilannetta koskevat kom- mentit. Hätkähdyttävää on se, että hakijamaiden aluekehitys on hyvin pitkälle EU-maille tyypillisen ydin–periferia-mallin mukaista. Siksi on tärkeää, että komissio valmistautuu ajoissa voidakseen antaa hakijamaiden viranomaisille ohjeita aiemman rakennerahastotoiminnan perusteella saatujen kokemusten pohjalta, jotta parhaita käytänteitä voitaisiin soveltaa hakija- maissa. Kertomuksen sisältämistä tiedoista käy odotetusti ilmi, 5. 3. että kaikkien hakijamaiden BKT on huomattavasti EU-maiden keskiarvoa alhaisempi ja että näin ollen suurin osa hakijamai- den alueista kuuluisi tavoitteen 1 tuen piiriin nykyisten asetus- ten puitteissa. Komitea panee kuitenkin merkille, että hakija- maiden tietyillä ydinalueilla on ollut havaittavissa voimakasta talouskasvua vuodesta 1993 lähtien. Komission kertomuksessa Bryssel 22. syyskuuta 1999. todetaan, että eräissä tapauksissa hakijamaiden elinkeino- elämän keskusten tietyt lähialueet saattavat saavuttaa yli 75 %:n asukaskohtaisen BKT-tason (EU:n keskiarvoon verrattuna) laa- jentumiseen mennessä. Tämä on rohkaisevaa, vaikka EU- maiden kehityksen kiinniotto onkin ollut epätasaista ja sitä ei ole tapahtunut tietyissä valtioissa ollenkaan. KIE-maiden keskimääräinen asukaskohtainen BKT 5. 3. 1. on nykyisin vaihtokurssein laskettuna noin 13 % EU:n keskiar- vosta. Tämä on viite siitä, missä määrin yhteisön tuki on tarpeen sosiaalisen ja taloudellisen tilanteen parantamisessa ja kyseisten maiden liittymisvalmisteluissa. 5. 4. Hakijamaiden sisäiset alueelliset erot ovat hyvin suuria kuten oli otaksuttavissa. Hyvin epätasaiseen talouskehitykseen vaikuttanevat ensimmäisessä siirtymävaiheessa kaksi voimaa. Ensimmäiseksi mainittakoon siirtymämaiden julkistalouden erittäin huono tilanne, mikä tarkoittaa sitä, että paikallista pääomaa on vain hyvin vähän saatavana siirtymäprosessissa jäljessä olevia alueita varten. Toiseksi talousuudistuksen myötä alkanut ulkomaisten suorien investointien virta on keskittynyt voimakkaasti suppeahkoon määrään suosikkialueita, jotka sijaitsevat tavallisesti pääkaupunkien läheisyydessä. Näin ollen siirtymäprosessin epätasaisuus kaikissa hakijamaissa ja proses- sin käynnistämistä seuranneet taloudelliset mukautukset ovat kasvattaneet yksittäisten hakijamaiden alueiden välistä kuilua. 5. 5. On selvää, että laajentuminen on suuri haaste EU:n koheesiotoiminnalle. Haastetta ei voida kieltää eikä sen vaiku- tuksia EU:n talousarvioon aliarvioida. Komission analyysin pohjalta on kuitenkin myös ilmeistä, että itse laajentuminen tulee vauhdittamaan hakijamaiden talouskehitystä. Komitea painottaa, että laajentuminen tarjoaa todellisia etuja sekä hakijamaille että EU:lle. Edut on eriteltävä, jotta ylimääräisiä koheesiokustannuksia voitaisiin arvioida asianmukaisesti ja jotta niitä ei pidettäisi EU:n kannalta ”puhtaana tappiona”. Laajentumisesta syntyy todellista taloudellista etua, joka osit- tain korvaa todennäköiset ylimääräiset koheesiokustannukset. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: QUESTION ÉCRITE E-1649/99 posée par Benedetto Della Vedova (TDI) à la Commission. Acquisition par l'ENEL de 30 % de Telepiù.

eurovoc_concepts:
State aid
investment
pay television
public sector
restriction on competition

text: C 170 E/62 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 20. 6. 2000 sur la rØgion et ne doit pas nuire (cid:224) l(cid:146)intØgritØ de celle-ci. Lorsqu(cid:146)un projet a de tels effets, il ne peut Œtre autorisØ que si les autoritØs dØmontrent qu(cid:146)il n(cid:146)existe aucune solution de rechange et que sa rØalisation s(cid:146)impose pour des raisons impØrieuses fondØes sur un intØrŒt public supØrieur. De plus, les autoritØs sont tenues de prendre toutes les mesures compensatoires nØcessaires pour prØserver la cohØrence gØnØrale de Natura 2000. La Commission n(cid:146)ayant re(cid:231)u aucune information sur ce projet, elle ne peut affirmer qu(cid:146)il produira les effets mentionnØs dans la question. La Commission demandera ce lui projet, notamment en ce qui concerne sa conformitØ (cid:224) l(cid:146)article 6, paragraphes 3 et 4, de la directive 92/43/CEE. En outre, elle insistera sur le respect des directives 79/409/CEE et 92/43/CEE par les autoritØs nØerlandaises. aux Pays-Bas de renseignements au sujet de fournir des Les solutions de rechange permettant d(cid:146)Øliminer les boues de dragage doivent Œtre ØtudiØes conformØment (cid:224) la procØdure prØvue (cid:224) l(cid:146)article 6, paragraphes 3 et 4, de la directive 92/43/CEE (cf. supra). La Commission a entamØ une procØdure d(cid:146)infraction afin d(cid:146)amener les Pays-Bas (cid:224) notifier les zones qui doivent lui Œtre proposØes en application de la directive 92/43/CEE. Les Pays-Bas se sont exØcutØs rØcemment. Pour l(cid:146)instant, cette notification est en cours d(cid:146)Øvaluation dans le cadre de la rØunion consacrØe (cid:224) la biogØographie de la RØgion atlantique. (1) JO L 206 du 22. 7. 1992. (2000/C 170 E/070) QUESTION (cid:201)CRITE E-1649/99 posØe par Benedetto Della Vedova (TDI) (cid:224) la Commission Objet: Acquisition par l(cid:146)ENEL de 30 % de Telepiø (22 septembre 1999) L(cid:146)ENEL est une sociØtØ (cid:224) participation entiŁrement publique et les rØcentes mesures de libØralisation du secteur Ølectrique en Italie n(cid:146)ont pas portØ atteinte (cid:224) son r(cid:244)le de monopole (la loi attribue de toute maniŁre une rØserve lØgale de marchØ (cid:224) l(cid:146)ENEL pour ce qui concerne les utilisations domestiques). Cet organisme a fait part de sa volontØ d(cid:146)acquØrir 30 % du capital de la cha(cid:238)ne de tØlØvision (cid:224) pØage franco-italienne Telepiø. La Commission n(cid:146)estime-t-elle pas que l(cid:146)investissement d(cid:146)environ 1 milliard de lires dans le groupe franco-italien Telepiø-Canalplus laisse prØsager une altØration de la concurrence dans le marchØ europØen de la tØlØvision (cid:224) pØage? N(cid:146)estime-t-elle pas notamment que, compte tenu du caractŁre public de l(cid:146)ENEL et de sa situation monopolistique dans le secteur de l(cid:146)Ønergie, l(cid:146)acquisition de 30 % du capital de la sociØtØ susmentionnØe fait craindre l(cid:146)octroi d(cid:146)aides illicites de l(cid:146)(cid:201)tat, incompatibles avec l(cid:146)article 87 du traitØ? RØponse donnØe par M. Monti au nom de la Commission (26 octobre 1999) La politique de la Commission dans un secteur caractØrisØ par de fortes innovations technologiques, tel que celui de la tØlØvision (cid:224) pØage, consiste, en cas de demande suffisante sur le marchØ, (cid:224) encourager le dØveloppement de plusieurs opØrateurs concurrents pour Øviter la constitution de monopoles. La Commis- sion Øvalue positivement le fait que deux concurrents opŁrent dans ce secteur en Italie et suit avec intØrŒt des opØrations qui visent (cid:224) accØlØrer la rØvolution numØrique et (cid:224) renforcer les services multimØdias et interactifs. L(cid:146)entrØe d(cid:146)une sociØtØ (cid:224) participation publique, telle qu(cid:146)ENEL, dans le capital d(cid:146)une sociØtØ privØe opØrant dans le secteur de la tØlØvision (cid:224) pØage, ne constitue pas, en soi, une distorsion de la concurrence sur ce marchØ. Quant (cid:224) la possibilitØ que l(cid:146)opØration puisse comporter une aide d(cid:146)(cid:201)tat au sens de l(cid:146)article 87 (ex-article 92), les rŁgles du traitØ CE applicables en la matiŁre autorisent les entreprises publiques (cid:224) utiliser leurs ressources propres pour effectuer des acquisitions, (cid:224) condition que la rØmunØration attendue de l(cid:146)investis- 20. 6. 2000 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 170 E/63 sement soit comparable (cid:224) celle qu(cid:146)aurait exigØe un investisseur privØ en Øconomie de marchØ (1). (cid:192) cet Øgard, la Commission a adressØ aux autoritØs italiennes une demande d(cid:146)information, afin de lui permettre de disposer des ØlØments nØcessaires pour examiner l(cid:146)investissement d(cid:146)ENEL et juger de l(cid:146)existence possible d(cid:146)une aide d(cid:146)(cid:201)tat. (1) Communication de la Commission aux (cid:201)tats membres (cid:129) Application des articles 92 et 93 du traitØ CEE et de l(cid:146)article 5 de la directive no 80/723/CJO C 307 du 13. 11. 1993. (2000/C 170 E/071) QUESTION (cid:201)CRITE E-1651/99 posØe par Nelly Maes (Verts/ALE) (cid:224) la Commission (22 septembre 1999) Objet: Discrimination de la colombophilie dans la zone frontaliŁre belgo-nØerlandaise il est impossible aux colombophiles belges de participer (cid:224) des compØtitions Depuis cinquante ans, colombophiles au-del(cid:224) de la frontiŁre. Les Øleveurs de pigeons des Pays-Bas ne peuvent pas participer (cid:224) des concours organisØs en Belgique, et inversement. C(cid:146)est dire tout le mØcontentement des frontaliers nØerlandais qui souhaiteraient mettre en corbeille en Belgique et des frontaliers belges qui voudraient faire l(cid:146)inverse. Il est permis de se demander si cette rØglementation respecte l(cid:146)article 59 du traitØ. Elle ne discriminerait pas le colombophile sous prØtexte que la colombophilie n(cid:146)est pas reconnue par le ComitØ international olympique. Le sport colombophile, combien populaire, rejette par principe une pareille fa(cid:231)on de voir. Il s(cid:146)y ajoute que l(cid:146)organisation de compØtitions colombophiles revŒt, outre son caractŁre sportif, un caractŁre Øconomique. Il les protestations contre la rØglementation en question apparaissent-elles comme justifiØes: interdire aux colombophiles nØerlandais de participer (cid:224) des compØtitions organisØes en Belgique revient (cid:224) les discriminer au sens de l(cid:146)article 59. faut payer des droits d(cid:146)inscription lors de la mise en corbeille. Aussi Cette interdiction n(cid:146)est pas dictØe, en effet, par des motifs liØs (cid:224) l(cid:146)ordre public, (cid:224) la sØcuritØ publique ou (cid:224) la santØ publique. L(cid:146)article 59 ne vaut pas uniquement pour les pouvoirs publics, mais s(cid:146)applique Øgalement (cid:224) la rØglementation collective des prestations de services. La Commission n(cid:146)estime-t-elle pas, dans ces conditions, qu(cid:146)une telle interdiction est contraire (cid:224) l(cid:146)article 59 et doit Œtre levØe? (cid:192) l(cid:146)heure oø l(cid:146)unification europØenne progresse, frontaliŁre semble avoir fait plus que son temps. la discrimination d(cid:146)un sport populaire dans une zone RØponse donnØe par M. Bolkestein au nom de la Commission (4 novembre 1999) Selon les informations (cid:224) la disposition de la Commission, l(cid:146)organisation de compØtitions colombophiles a lieu dans le cadre d(cid:146)associations et c(cid:146)est en fonction de sa rØsidence qu(cid:146)un colombophile pourra adhØrer (cid:224) une association colombophile dans une rØgion de Belgique ou des Pays-Bas. Dans la mesure oø cette activitØ sportive aurait un caractŁre Øconomique, elle pourrait relever des dispositions de l(cid:146)article 49 du traitØ CE (ex article 59). Cependant, la restriction de l(cid:146)accŁs aux compØtitions sur base de la rØsidence ne semble pas incompatible avec les dispositions de l(cid:146)article 49 du traitØ CE. En effet, il a ØtØ portØ (cid:224) la connaissance de la Commission que le critŁre de la rØsidence pour l(cid:146)adhØsion (cid:224) une association colombophile a pour but de tenir compte des distances (cid:224) parcourir. Ainsi, il semble que mŒme (cid:224) l(cid:146)intØrieur de l(cid:146)un de ces deux (cid:201)tats membres, un colombophile ne puisse s(cid:146)inscrire qu(cid:146)(cid:224) l(cid:146)association existante dans son ressort gØographique