title: 1999/831/EG: Beschikking van de Commissie van 26 oktober 1999 inzake de kennisgeving door het Koninkrijk der Nederlanden van de nationale bepalingen inzake de beperking van het op de markt brengen en het gebruik van pentachloorfenol (PCP) (Kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 3419) (Voor de EER relevante tekst) (Slechts de tekst in de Nederlandse taal is authentiek)

eurovoc_concepts:
Netherlands
chemical product
dangerous substance
marketing restriction
national law

text: 22. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 329/15 BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 26 oktober 1999 inzake de kennisgeving door het Koninkrijk der Nederlanden van de nationale bepalingen inzake de beperking van het op de markt brengen en het gebruik van pentachloorfenol (PCP) (Kennisgeving geschied onder nummer C(1999) 3419) (Slechts de tekst in de Nederlandse taal is authentiek) (Voor de EER relevante tekst) (1999/831/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, inzonderheid op artikel 95, lid 6, Overwegende hetgeen volgt: a) voor de behandeling van hout. Behandeld hout mag echter niet worden gebruikt binnen gebouwen of voor de vervaardiging van kweekbakken of verpak- kingen die in contact kunnen komen met producten die voor de voeding van mens en/of dier bestemd zijn; b) voor het impregneren van vezels en zware textiel die niet voor kleding of stoffering bedoeld zijn; I. DE FEITEN c) als stof voor synthese en/of omzetting bij industriºle processen; 1. De communautaire wetgeving: Richtlijn 91/173/EG (1) In Richtlijn 76/769/EEG van de Raad van 27 juli 1976 betreffende de onderlinge aanpassing van de wettelijke en lidstaten inzake de bestuursrechtelijke bepalingen der beperking van het op de markt brengen en van het gebruik van bepaalde gevaarlijke stoffen en preparaten (1), laatstelijk gewijzigd bij Richtlijn 1999/77/EG van de Commissie (2), wordt het gebruik van bepaalde gevaarlijke stoffen en preparaten verboden of aan beperkingen onderworpen. Richtlijn 76/769/EEG wordt geregeld gewijzigd om in de bijlage nieuwe stoffen op te nemen die gevaarlijk zijn voor de mens of het milieu. (2) Richtlijn 91/173/EEG van de Raad (3) tot negende wijzi- ging van Richtlijn 76/769/EEG harmoniseert het op de markt brengen en het gebruik van pentachloorfenol hierna (cid:132)PCP(cid:148) genoemd en de zouten en esters daarvan. Richtlijn 91/173/EEG verbiedt het op de markt brengen en het gebruik van PCP en de zouten en esters daarvan in stoffen en preparaten in concentraties van 0,1 massapro- cent of meer. (3) Er worden echter vier uitzonderingen toegestaan. Het gebruik van PCP en de verbindingen daarvan in indus- triºle installaties is toegestaan: (1) PB L 262 van 27. 9. 1976, blz. 201. (2) PB L 207 van 6. 8. 1999, blz. 18. (3) PB L 85 van 5. 4. 1991, blz. 34. d) voor de behandeling in situ van gebouwen die van cultureel of historisch belang zijn (mits door de betrokken lidstaat per geval vergunning wordt ver- leend) om hout- en metselwerk te herstellen dat door droogrotschimmel en kubiekrotschimmel is aangetast. In elk geval moet PCP dat in bovengenoemde uitzon- deringsgevallen als zodanig of als bestanddeel van pre- paraten wordt gebruikt, een totaalgehalte aan hexachloor- dibenzoparadioxine (H6CDD) hebben van minder dan 4 ppm. Deze stoffen en preparaten mogen alleen in ver- pakkingen van 20 liter of meer op de markt worden gebracht, mogen niet aan het grote publiek worden ver- kocht en moeten naast de krachtens andere communau- taire bepalingen verplichte etikettering worden voorzien van de vermelding: industrieel en beroepsmatig gebruik(cid:148). (cid:132)Uitsluitend voor (4) In de richtlijn wordt bepaald dat deze uitzonderingsbepa- lingen uiterlijk drie jaar na de tenuitvoerlegging van de richtlijn in het licht van de ontwikkeling van de kennis en de techniek opnieuw moeten worden bezien. De eerste heroverweging van de richtlijn is in de loop van 1995 gebeurd. Besprekingen in de werkgroep inzake beperkin- gen voor het op de markt brengen en het gebruik van gevaarlijke stoffen en preparaten hebben tot de conclusie geleid dat Richtlijn 76/769/EEG voorzover het PCP betreft niet moest worden gewijzigd, omdat de werkgroep van mening was dat de evaluatie van mogelijke vervan- gingsmiddelen geen aanvaardbare resultaten had opge- leverd en nader onderzoek nodig was. L 329/16 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 22. 12. 1999 (5) Dit onderzoek is in de loop van 1998 beºindigd en na een tweede heroverweging is Richtlijn 1999/51/EG van de Commissie (4) vastgesteld waarin onder andere de bepalingen inzake PCP en de zouten en esters daarvan aan de vooruitgang van de techniek worden aangepast. Volgens deze gewijzigde bepalingen mogen PCP en de zouten en esters daarvan niet in een concentratie van 0,1 massaprocent of meer in stoffen en preparaten op de markt worden gebracht en gebruikt. Dit komt neer op een verbod van het gebruik van stoffen en preparaten waaraan PCP of zouten of esters daarvan met opzet zijn toegevoegd. De nieuwe bepalingen moeten met ingang van 1 september 2000 worden toegepast. In afwijking hiervan mogen Frankrijk, Ierland, Portugal, Spanje en het Verenigd Koninkrijk tot en met 31 december 2008 de oude wetgeving blijven toepassen. 2. Nationale bepalingen (6) De Nederlandse wettelijke regeling inzake PCP is opge- nomen in vier verschillende wetteksten: de Bestrijdings- middelenwet van 12 juni 1962 (5), hoofdstuk 9 ((cid:132)hout en kurk(cid:148)) van de Regeling verpakkingen en gebruiksartikelen van 1980 (6), het Besluit van 18 augustus 1992 krachtens artikel 24 van de Wet milieugevaarlijke stoffen (7) en de Warenwetregeling pentachloorfenol van 11 februari 1994 (8). (7) De wetgeving die is vastgesteld in de Bestrijdingsmidde- lenwet van 1962 en in de ter uitvoering daarvan vast- gestelde Beschikking samenstelling, indeling, verpakking en etikettering bestrijdingsmiddelen van 22 februari 1980, hierna (cid:132)SIVEB-beschikking(cid:148) genoemd (9), en de latere wijzigingen daarvan, voorziet in een algeheel ver- bod van de betrokken stoffen in combinatie met een ver- gunningsregeling op individuele basis. Onder de Bestrij- dingsmiddelenwet vallen gewasbeschermingsmiddelen en niet in de landbouw gebruikte bestrijdingsmiddelen (arti- kel 1, lid 1, onder f), en het is verboden een dergelijk middel af te leveren, voorhanden of in voorraad te heb- ben, binnen Nederland te brengen of te gebruiken tenzij lid 1). In het krachtens de wet is toegelaten (artikel 2, artikel 3, lid 1, worden de algemene voorwaarden gespe- cificeerd waaraan een bestrijdingsmiddel moet voldoen om te kunnen worden toegelaten (het mag onder meer geen schadelijke uitwerking op de gezondheid van de mens en het grondwater en geen voor het milieu onaan- vaardbaar effect hebben). toelaatbare gehalte aan werkzame stoffen van bestrij- dingsmiddelen bepaald. Op de grondslag hiervan kan ver- volgens door de bevoegde minister een vergunning (toela- ting) worden verleend voor het gebruik van de bestrij- dingsmiddelen die onder de Bestrijdingsmiddelenwet val- len. In het geval van PCP wordt in de SIVEB-beschikking een maximaal gehalte aan bepaalde verontreinigingen vastgesteld: hexachloorbenzeen (1 g/kg), hexachloordi- benzoparadioxines (10 mg/kg = 10 ppm), heptachloordi- benzoparadioxines (100 mg/kg), trichloorfenol (1 g/kg) en gechloreerde dibenzofuranen (500 mg/kg). Alle ver- gunningen voor de behandeling van hout met producten die PCP bevatten, zijn in 1989 verlopen. De laatste ver- gunning voor de behandeling van textiel is in 1992 ver- lopen. (9) In de Regeling verpakkingen en gebruiksartikelen van 1980 wordt onder meer bepaald dat hout en kurk, gebruikt als verpakking of gebruiksartikel, moeten wor- den vervaardigd met behulp van stoffen die in de bijlage bij het Verpakkingen- en gebruiksartikelenbesluit (10) zijn vermeld. Grondstoffen en hulpstoffen mogen niet op een andere dan de in de bijlage vermelde wijze worden gebruikt. PCP en de zouten en esters daarvan worden niet als houtverduurzamingsmiddel vermeld en mogen dus niet worden gebruikt. (10) In het besluit krachtens artikel 24 van de Wet milieu- gevaarlijke stoffen van 1992 worden het op de markt brengen en het gebruik van PCP en de zouten en esters daarvan in het algemeen voor alle toepassingen verboden wanneer de concentratie hoger is dan 0,1 %. Er worden uitzonderingen gemaakt voor het gebruik als tussenpro- duct in gesloten industriºle processen, mits er geen uit- stoot plaatsvindt en het gehalte aan hexachloordibenzo- paradioxine lager dan 4 ppm is, en voor laboratoriumon- derzoek. Bovendien behelst het besluit een volledig verbod op de verkoop aan particulieren, een minimale verpakkingsgrootte van 20 liter en het etiketteringsvoor- schrift: industrieel en beroepsmatig gebruik(cid:148). (cid:132)Uitsluitend voor (11) In de Warenwetregeling pentachloorfenol van 1994 wordt bepaald dat met PCP behandelde goederen niet in Nederland op de markt mogen worden gebracht wanneer zij meer dan 5 mg PCP/kg bevatten. 3. Vergelijking tussen de nationale bepalingen en Richtlijn 91/173/EEG (8) In de SIVEB-beschikking, een ministeriºle beschikking die op de Bestrijdingsmiddelenwet is gebaseerd, wordt het (4) PB L 142 van 5. 6. 1999, blz. 22. (5) Nederlands Staatsblad 1962, nr. 288, zoals gewijzigd bij de Wet van 15 december 1994, Nederlands Staatsblad 1995, nr. 4. (6) Nederlands Staatsblad 1980, nr. 18. (7) Nederlands Staatsblad 1992, nr. 455. (8) Nederlandse Staatscourant 1994, nr. 35. (9) Nederlandse Staatscourant 1980, nr. 43. (12) Uit een vergelijking tussen de communautaire wetgeving en de Nederlandse bepalingen blijkt dat de nationale maatregelen in ØØn essentieel opzicht stringenter zijn: het op de markt brengen en het gebruik van stoffen en pre- paraten die PCP of zouten of esters daarvan bevatten, voor de behandeling van hout en de impregnering van (10) Nederlands Staatsblad 1979, nr. 558. 22. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 329/17 vezels en zwaar textiel zijn in de communautaire richtlijn wel, maar in Nederland niet toegestaan. (18) Ierland deelt de Commissie mee dat het geen bezwaren heeft tegen het door de Nederlandse instanties ingediende verzoek. (13) Anderzijds zijn de Nederlandse bepalingen potentieel minder streng dan de richtlijn van de Gemeenschap, aan- gezien in de Bestrijdingsmiddelenwet van 1962 niet dui- delijk wordt afgebakend voor welke toepassingen vergun- ning kan worden verleend. Dit gebeurt in de individuele vergunningen. De Nederlandse instanties zouden derhalve vergunning kunnen verlenen voor het gebruik van PCP voor toepassingen die krachtens Richtlijn 91/173/EEG niet zijn toegestaan. Bovenden is de grenswaarde voor hexachloordibenzoparadioxine in PCP (die theoretisch voor gebruik zou kunnen worden toegestaan) vastgesteld op 10 ppm, hetgeen hoger is dan de grenswaarde van 4 ppm in de communautaire richtlijn. (19) Denemarken steunt het Nederlandse verzoek en deelt de Nederlandse beoordeling dat PCP gevaarlijk voor de mens en het milieu is. Een volledig verbod van PCP is voor Denemarken de enige aanvaardbare oplossing. Denemar- ken behoudt zich ook het recht voor strengere nationale voorschriften toe te passen. (20) Duitsland steunt het standpunt van Nederland en verwijst daarbij naar zijn eigen verzoek krachtens het voormalige artikel 100 A, lid 4. (14) Zoals reeds vermeld, zijn de bepalingen van Richtlijn 76/769/EEG ten aanzien van PCP gewijzigd bij Richtlijn 1999/51/EG, die met ingang van 1 september 2000 door Nederland moet worden toegepast. De Nederlandse wet- geving, waarvoor krachtens het voormalige artikel 100 A, lid 4, om goedkeuring is gevraagd, is in overeenstemming met de nieuwe communautaire bepalingen. (21) Frankrijk maakt bezwaar tegen het Nederlandse verzoek. Naar het oordeel van de Franse instanties is de door de Nederlandse ingediende motivering onvol- doende, wordt het evenredigheidsbeginsel in de nationale bepalingen niet in acht genomen en zijn de economische gevolgen voor de werking van de interne markt en de handel met derde landen aanmerkelijk. instanties II. PROCEDURE (15) Richtlijn 91/173/EEG is op 21 maart 1991 vastgesteld. De lidstaten moesten de nodige nationale bepalingen in werking doen treden om v(cid:243)(cid:243)r 1 juli 1992 aan de richtlijn te voldoen (artikel 2, lid 2). (16) Bij schrijven van 21 januari 1992 heeft de Nederlandse permanente vertegenwoordiger de Commissie meegedeeld dat Nederland het nodig achtte op grond van het voor- malige artikel 100 A, lid 4, van het EG-Verdrag nationale wettelijke bepalingen te handhaven of vast te stellen met stringentere maatregelen voor het gebruik van PCP voor de behandeling van hout en de impregnering van vezels en zware textiel (punt 23, onder a) en b), van de bijlage bij Richtlijn 91/173/EEG) teneinde het milieu en tevens de volksgezondheid te beschermen. Bij schrijven van 30 maart 1992 heeft de Nederlandse permanente vertegen- woordiger een kennisgeving ingediend voor de ontwerp- Warenwetregeling pentachloorfenol, waarin de verkoop en het gebruik van met PCP behandelde goederen worden verboden, en verzocht om een bevestiging krachtens het voormalige artikel 100 A, lid 4, dat deze wetgeving kon worden vastgesteld. (22) Spanje is van mening dat de bij Richtlijn 91/173/EEG opgelegde beperkingen volstaan om het milieu en de gezondheid van de consument te beschermen. Een posi- tieve beschikking op het Nederlandse verzoek zou het evenwicht verstoren, met nadelige gevolgen voor de vol- tooiing van de interne markt. Spanje is voorstander van een algehele herziening van de richtlijn als de meest zin- nige oplossing voor het probleem. (23) Griekenland is van mening dat Richtlijn 91/173/EEG door alle lidstaten naar behoren moet worden uitgevoerd, daar de gevolgen van nationale maatregelen voor de interne markt aanzienlijk zouden zijn. Nationale maatregelen zijn alleen gerechtvaardigd wanneer kan worden aangetoond dat de door de richtlijn geboden bescherming van het milieu of de consument niet afdoende is. (24) Portugal twijfelt eraan of de Nederlandse nationale maat- regelen in overeenstemming zijn met het evenredigheids- beginsel, daar de uitzonderingen in de richtlijn nodig werden geacht omdat er geen veiligere of even effectieve alternatieven bestonden. Portugal maakt bezwaar tegen een uitzondering voor Nederland, aangezien de Neder- landse instanties geen rechtvaardiging hebben gegeven die bij de vaststelling van de richtlijn nog niet bekend was. (17) De Commissie heeft bij schrijven van 27 april 1992, aan- gevuld met een schrijven van 26 juni 1992, de andere lidstaten geraadpleegd over het Nederlandse verzoek om strengere nationale bepalingen inzake PCP te mogen toe- passen. Zeven lidstaten hebben hierop gereageerd: Ier- land, Denemarken en Duitsland steunden het Nederlandse verzoek, terwijl Frankrijk, Spanje, Griekenland en Portu- gal bezwaar maakten. (25) Bij schrijven van 23 september 1993 heeft de Commissie de Nederlandse instanties meegedeeld dat de ontwerp- Warenwetregeling PCP, waarvan Nederland op 30 maart 1992 kennisgeving heeft gedaan, buiten het harmonise- ringsgebied van Richtlijn 91/173/EEG valt. De ontwerp- regeling heeft uitsluitend betrekking op met PCP behan- delde goederen. Nederland heeft bij schrijven van 4 maart L 329/18 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 22. 12. 1999 1994 bezwaar tegen deze uitlegging gemaakt. Het Hof heeft zich echter in zijn arrest van 1 oktober 1998 in zaak C-127/97 achter het standpunt van de Comissie geschaard. Hierin wordt gesteld dat (cid:132)artikel 1, lid 1, van Richtlijn 76/769/EEG, gewijzigd bij Richtlijn zoals 91/173/EEG, niet geldt voor producten behandeld met PCP, de zouten of esters daarvan of met een op basis van die stof bereid preparaat, zodat de lidstaten in beginsel vrij blijven voor die producten autonome grenswaarden vast te stellen(cid:148) (11). (26) Bij schrijven van 8 november 1995 heeft de Commissie de Nederlandse instanties meegedeeld dat de Comissie in verband met de kennisgeving van 21 januari 1992 het voornemen had een evaluatie van de risico’s voor de mens en het milieu van PCP en de vervangingsmiddelen daarvoor uit te voeren. Deze evaluatie zou naar verwach- ting in 1998 worden beºindigd en zou indien nodig tot een aanpassing van de communautaire richtlijn kunnen leiden. Onder deze omstandigheden leek het de Commis- sie niet juist een definitieve beslissing over de door Nederland ingediende kennisgeving te nemen. (30) Het Verdrag van Amsterdam bevat geen specifieke over- gangsbepalingen voor de regels die van toepassing zijn op de kennisgevingen die v(cid:243)(cid:243)r de inwerkingtreding van dit Verdrag zijn gedaan, zoals de Nederlandse kennisge- ving waarop deze beschikking betrekking heeft. (31) Aangezien er geen specifieke bepalingen zijn om hun toepassing te verlengen, worden de oude bepalingen van artikel 100 A, lid 4, van het EG-Verdrag geacht te zijn ingetrokken met ingang van de dag van inwerkingtreding van de nieuwe bepalingen (1 mei 1999). In plaats hiervan zijn de nieuwe bepalingen van het Verdrag met ingang van die datum onmiddellijk van toepassing op de behan- deling van deze kennisgeving. 2. Beoordeling van de ontvankelijkheid (27) De evaluatieprocedure is in 1998 beºindigd en heeft geleid tot een wijziging van de bepalingen van Richtlijn 76/769/EEG inzake PCP, bij Richtlijn 1999/51/EG (zie hoofdstuk I). In de wijzigingsrichtlijn wordt de uitzon- dering voor de behandeling van hout en textiel, die oor- spronkelijk in de communautaire richtlijn was opge- nomen, in beginsel ingetrokken. (32) De op 21 januari 1992 door de Nederlandse instanties ingediende kennisgeving is bedoeld om toestemming te krijgen voor de handhaving van nationale bepalingen die onverenigbaar zijn met Richtlijn 91/173/EEG, een har- monisatiemaatregel die op grond van het voormalige arti- kel 100 A (het huidige artikel 95) van het EG-Verdrag is vastgesteld. (28) Op 1 mei 1999 is het Verdrag van Amsterdam houdende wijziging van het Verdrag betreffende de Europese Unie, de Verdragen tot oprichting van de Europese Gemeen- schappen en sommige bijbehorende akten, op 2 oktober 1997 te Amsterdam ondertekend, in werking getreden. Het secretariaat-generaal van de Commissie heeft de Nederlandse instanties bij een schrijven van 22 september 1999 ervan in kennis gesteld dat hun kennisgeving inzake het op de markt brengen en het gebruik van PCP op grond van de nieuwe Verdragsbepalingen zou worden behandeld. III. DE BEOORDELING 1. Toepasselijke regels (33) Artikel 95, lid 4, van het Verdrag luidt als volgt: (cid:132)Wan- neer een lidstaat het, nadat de Raad of de Commissie een harmonisatiemaatregel heeft genomen, noodzakelijk acht nationale bepalingen te handhaven die hun rechtvaardi- ging vinden in gewichtige eisen als bedoeld in artikel 30 of verband houdend met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu, geeft hij zowel van die bepalingen als van de redenen voor het handhaven ervan, kennis aan de Commissie. (cid:148). (34) Richtlijn 91/173/EEG is op 21 maart 1991 vastgesteld. De lidstaten moesten de nodige nationale bepalingen in werking doen treden om v(cid:243)(cid:243)r 1 juli 1992 aan de richtlijn te voldoen. Nederland heeft de Commissie op 21 januari 1992, d. w. z v(cid:243)(cid:243)r de datum waarop de nationale bepalin- gen voor de omzetting van de richtlijn moesten worden toegepast, in kennis gesteld van de nationale bepalingen die het wilde handhaven. (29) Bij het Verdrag van Amsterdam zijn de bepalingen van het voormalige artikel 100 A van het Verdrag tot oprich- ting van de Europese Gemeenschap aanzienlijk gewijzigd: de leden 3, 4 en 5 zijn vervangen door acht nieuwe leden, genummerd van 3 tot en met 10. Als gevolg van de nieuwe nummering van alle artikelen is het gewijzigde artikel thans artikel 95 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap geworden. (11) Jurispr. 1998, blz. I-6005. (35) Deze Nederlandse bepalingen, opgenomen in de Bestrij- dingsmiddelenwet, zijn in 1962 vastgesteld. Alle toelatin- gen voor het gebruik van PCP voor de behandeling van hout waren al v(cid:243)(cid:243)r 1989 verlopen. Op 26 mei 1989 is besloten dat de laatste toelating voor de behandeling van textiel met een PCP-ester op 1 juli 1992 zou verlopen. Dit betekent dat de strengere wetgeving voor het gebruik van PCP voor de behandeling van hout en textiel al v(cid:243)(cid:243)r de vaststelling van Richtlijn 91/173/EEG was vastgesteld. 22. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 329/19 (36) De conclusie is dan ook gerechtvaardigd dat in dit geval aan de voorwaarden van artikel 95, lid 4, van het Ver- drag wordt voldaan, volgens hetwelk de aangemelde nationale bepalingen, waarvoor een lidstaat toestemming wil krijgen om deze na de tenuitvoerlegging van een te handhaven, communautaire harmonisatiemaatregel v(cid:243)(cid:243)r de vaststelling van die harmonisatiemaatregel moe- ten zijn vastgesteld. (37) Daarnaast hebben de Nederlandse instanties op 30 maart 1992 een kennisgeving ingediend voor de ontwerp-Wa- renwetregeling pentachloorfenol en krachtens het voor- malige artikel 100 A, lid 4, toestemming gevraagd om dit ontwerp te kunnen vaststellen. De regeling is uiteindelijk op 11 februari 1994 vastgesteld. In hoofdstuk II is echter reeds uiteengezet dat deze nationale regeling buiten het harmonisatiegebied van Richtlijn 91/173/EEG valt, zodat deze beschikking daarop niet van toepassing is. (38) In het licht van het voorgaande is de Commissie van oor- deel dat het verzoek van het Koninkrijk der Nederlanden te wijken van Richtlijn 91/173/EEG, waarvan om af krachtens het voormalige artikel 100 A, lid 4, op 21 januari 1992 kennisgeving is gedaan, krachtens artikel 95, lid 4, van het EG-Verdrag ontvankelijk is. 3. Inhoudelijke beoordeling (39) Overeenkomstig artikel 95 van het Verdrag moet de Commissie nagaan of aan alle voorwaarden is voldaan om een lidstaat in staat te stellen een beroep te doen op de in dit artikel opgenomen uitzonderingsmogelijkheden. De Commissie moet met name nagaan of de bepalingen waarvan door de lidstaat kennisgeving is gedaan, hun rechtvaardiging vinden in gewichtige eisen als bedoeld in artikel 30 of verband houden met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu. Bovendien moet de Com- missie, wanneer zij van mening is dat deze maatregelen gerechtvaardigd zijn, nagaan of zij al dan niet een middel tot willekeurige discriminatie, een verkapte beperking van de handel tussen de lidstaten of een hinderpaal voor de werking van de interne markt vormen (artikel 95, lid 6). (40) De Nederlandse instanties hebben hun verzoek gebaseerd op de eisen inzake de bescherming van het milieu en tevens de gezondheid van de mens. Om hun verzoek van 21 januari 1992 te onderbouwen, hebben zij een korte analyse ingediend van de uitwerking van PCP op de gezondheid en het milieu, korte samenvattingen in de vorm van toelichtingen op bestaande nationale wetgeving of ontwerpen daarvoor en de tekst van enkele parlemen- taire vragen en antwoorden daarop over het op de markt brengen en het gebruik van PCP. Na talrijke contacten met de Commissie heeft de Nederlandse regering om zijn verzoek om afwijking van Richtlijn 91/173/EEG nader te onderbouwen bij schrijven van 26 april 1994 vijf aanvul- lende studies (12) ingediend. (41) De Commissie heeft een extern adviesbureau opdracht gegeven voor een studie om de situatie in Nederland ten aanzien van de verontreiniging door dioxines en furanen en het gebruik van PCP te onderzoeken (13). Daarnaast is gebruikgemaakt van de resultaten van andere studies, die de Commissie naar aanleiding van soortgelijke verzoeken van Duitsland en Denemarken heeft laten uitvoeren. Bovendien heeft de Commissie tijdens de evaluatie van de bepalingen van Richtlijn 91/173/EEG een verslag over de toepassing van de richtlijn en over de vervangingsmoge- lijkheden voor PCP samengesteld (14) en heeft zij externe adviesbureaus opdracht gegeven tot andere studies over de risico’s van PCP (15) en mogelijke vervangingsmiddelen voor de behandeling van hout en textiel (16). De Commis- sie heeft op basis van de laatste studie over de risico’s van PCP het Wetenschappelijk ComitØ voor de toxiciteit, de ecotoxiciteit en het milieu geraadpleegd. Het comitØ heeft zijn advies op 27 november 1998 vastgesteld. (42) Er dient te worden opgemerkt dat deze intensieve inspan- ningen van de Commissie om aanvullende gegevens te verkrijgen ter rechtvaardiging van de handhaving van de Nederlandse nationale bepalingen in het licht van het tijd- schema dat is bepaald in artikel 95, lid 6, en niet bestond in het voormalige artikel 100 A, lid 4, op grond waarvan de kennisgeving van het Nederlandse verzoek heeft plaatsgevonden, niet als precedent voor de toekomst kan gelden. Bij het onderzoek of de krachtens artikel 95, lid 4, aangemelde nationale maatregelen hun rechtvaardiging vinden in gewichtige eisen, moet de Commissie uitgaan van (cid:132)de redenen(cid:148) die door de lidstaat zijn aangevoerd om de handhaving van zijn nationale bepalingen te rechtvaar- digen. Dit betekent dat de verantwoordelijkheid om aan te tonen dat deze maatregelen gerechtvaardigd zijn, (12) Integrated Criteria Document Chlorophenols. RIVM-verslag nr. 710401013, augustus 1991. Assessment of the Integrated Criteria Document Chorophenols. Adviesrapport van de Commissie voor de risicobeoordeling van stoffen van de Gezondheidsraad van Nederland. Basisdocument dioxinen. RIVM-verslag nr. 710401024, februari 1993. Emissies van dioxinen in Nederland. RIVM- en TNO-verslag nr. 770501003, april 1993. Besluit van bestuur met toelichting. luchtemissies afvalverbranding. Een algemene maatregel (13) C. Rappe, Concerning Pentachlorophenol and Dioxins. Eindverslag, Institute of Environmental Chemistry, Universiteit van Umea, Umea, december 1994. (14) Verslag aan de Commissie over pentachloorfenol (PCP), Brussel, 14 december 1994. Het verslag is samengesteld na raadpleging van alle lidstaten en andere betrokken belanghebbenden, die op de hoogte waren gebracht door een mededeling in PB C 315 van 12. 11. 1994, blz. 4. Tevens is rekening gehouden met drie studies die door externe adviesbureaus zijn uitgevoerd. (15) Environmental Resources Management, Assessment of the Risks Posed by Pentachlorophenol (PCP) through the Exposure of Man and the Environment to Dioxins, eindverslag, Londen, december 1997. (16) Het adviesbureau (cid:132)Cabinet Paracelse(cid:148) heeft risicobeoordelingen uit- gevoerd en verslagen opgesteld over de bruikbaarheid van vijf stof- fen als vervangingsmiddel voor PCP bij de behandeling van hout en textiel. De eindverslagen zijn in september 1998 ingediend. L 329/20 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 22. 12. 1999 krachtens de bepalingen van het Verdrag berust bij de lid- staat die het verzoek indient. Gelet op het bij artikel 95 ingestelde procedurele kader moet de Commissie zich normaal beperken tot een onderzoek van de relevantie van de gegevens die worden verstrekt door de lidstaat die het verzoek doet, zonder zelf naar mogelijke redenen ter rechtvaardiging te zoeken. 3. 1. Motivering met een beroep op gewichtige eisen 3. 1. 1. PCP (cid:151) Algemene informatie (43) Pentachloorfenol (PCP) is een chemische stof die synthe- tisch wordt vervaardigd en algemeen als gevaarlijk voor de mens en het milieu wordt beschouwd. De indeling en de etikettering van PCP zijn op communautair vlak geharmoniseerd overeenkomstig Richtlijn 67/548/EEG van de Raad van 27 juni 1967 inzake de indeling, de ver- pakking en het kenmerken van gevaarlijke stoffen (17), laatstelijk gewijzigd bij Richtlijn 99/33/EG van het Euro- pees Parlement en de Raad (18). PCP is: (cid:151) ingedeeld als kankerverwekkend categorie 3, d. w. z. een stof die in verband met mogelijke kankerverwek- kende eigenschappen reden geeft tot bezorgdheid voor de mens, maar waarvan de effecten door een tekort aan informatie niet voldoende kunnen worden bepaald. Er zijn aanwijzingen op grond van geschikte dierproeven, maar deze zijn niet voldoende voor indeling van de stof in categorie 2 van kankerverwek- kende stoffen. Een dergelijke stof wordt gekenmerkt met risicozin R 40: (cid:132)Onherstelbare effecten zijn niet uitgesloten(cid:148); zijn (45) Teneinde de verontreiniging van de verschillende delen van het aquatisch milieu door de lozing van PCP tegen te gaan, bij Richtlijn 86/280/EEG van de Raad van 12 juni 1986 betreffende grenswaarden en kwaliteitsdoelstellingen voor lozingen van bepaalde onder lijst I van de bijlage van Richtlijn 76/464/EEG vallende gevaarlijke stoffen (21). grenswaarden vastgesteld (46) Pentachloorfenol bevat een aantal gevaarlijke verontreini- gingen, zoals maximaal 0,1 % polychloordibenzoparadi- oxines en 1 tot 5 % polychloorfenolen. PCP zelf en deze verontreinigingen leveren een bijdrage tot de dagelijkse uitstoot van dioxines in het milieu. De dioxines komen vrij wanneer met PCP behandelde producten aan de zon worden blootgesteld of aan het eind van hun nuttige levensduur worden verbrand. Ook PCP in zuiveringsslib is een bron van dioxines. (47) PCP wordt gebruikt: (cid:151) voor de verduurzaming van hout (als fungicide en tegen blauwzwam), (cid:151) voor het impregneren van zware textiel (als fungi- cide), (cid:151) als bactericide bij het looien van leer en in de papier- industrie, (cid:151) als molluscicide (tegen slakken) bij de behandeling van industrieel afvalwater, met name koelwater, en soms (cid:151) als steriliseermiddel. (cid:151) ingedeeld als zeer vergiftig bij inademing en geken- (48) Wegens zijn giftigheid is PCP in meer dan 30 landen aan merkt met R 26: (cid:132)Zeer vergiftig bij inademing(cid:148); uiteenlopende beperkingen onderworpen. (cid:151) ingedeeld als vergiftig bij aanraking met de huid en bij opname door de mond en gekenmerkt met R 24/25: (cid:132)Vergiftig bij aanraking met de huid en bij opname door de mond(cid:148); (cid:151) ingedeeld als irriterend voor de ogen, de ademhalings- wegen en de huid en gekenmerkt met R 36/37/38: (cid:132)Irriterend voor de ogen, de ademhalingswegen en de huid(cid:148); (cid:151) ingedeeld als gevaarlijk voor het milieu en geken- merkt met R 50/53: (cid:132)Zeer vergiftig voor in het water levende organismen; kan in het aquatisch milieu op lange termijn schadelijke effecten veroorzaken(cid:148). (44) Als organische halogeenverbinding is PCP opgenomen in lijst I van de bijlage bij Richtlijn 76/464/EEG van de Raad van 4 mei 1976 betreffende de verontreiniging veroor- zaakt door bepaalde gevaarlijke stoffen die in het aqua- tisch milieu van de Gemeenschap worden geloosd (19), gewijzigd bij Richtlijn 91/692/EEG (20). Deze lijst bevat stoffen die vooral op basis van hun toxiciteit, persistentie en bioaccumulatie worden geselecteerd. (17) PB 196 van 16. 8. 1967, blz. 1. (18) PB L 199 van 30. 7. 1999, blz. 57. (19) PB L 129 van 18. 5. 1976, blz. 23. (20) PB L 377 van 31. 12. 1991, blz. 48. 3. 1. 2. Standpunt van Nederland (49) In hun kennisgeving van 21 januari 1992 motiveren de Nederlandse instanties de strengere nationale maatregelen met een beroep op gewichtige eisen in verband met de bescherminig van het milieu en de gezondheid van de mens. (50) Volgens de Nederlandse instanties is PCP (met inbegrip van de zouten en esters daarvan) in het milieu nauwelijks afbreekbaar en toxisch voor de mens en voor organismen in het aquatisch milieu. PCP is betrekkelijk bewegelijk en komt verspreid over alle milieucompartimenten voor. (51) PCP hoopt zich op in vetweefsel en derhalve in de voed- selketen. De esters en zouten worden afgebroken tot PCP en hebben dus een vergelijkbare uitwerking. PCP en de zouten en esters daarvan zijn verontreinigd met gechlo- reerde dibenzodioxines en dibenzofuranen. Deze verbin- dingen worden ook bij de verbranding van PCP in afval gevormd. Dit betekent dat het gebruik van PCP een belangrijke bron van de verontreiniging van het milieu met gechloreerde dibenzodioxines en dibenzofuranen vormt. (21) PB L 181 van 4. 7. 1986, blz. 16. 22. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 329/21 (52) De Nederlandse instanties herinneren eraan dat de geva- in 1976 op ren van PCP voor het aquatisch milieu al Europees vlak werden ingezien: in Richtlijn 76/464/EEG wordt bepaald dat de beste beschikbare technologie moet worden gebruikt om te voorkomen dat PCP in oppervlak- tewater terechtkomt. (53) In punt c van bijlage 1 B bij de slotverklaring van de derde Noordzeeconferentie wordt PCP vermeld als een stof waarvan het gebruik in bestrijdingsmiddelen strikt moet worden beperkt of moet worden gestaakt. (54) De Nederlandse instanties wijzen er ook op, dat met het oog op de drinkwatervoorziening de aanwezigheid van PCP in het grond- en oppervlaktewater in hogere concen- traties dan 0,1 pg/l niet aanvaardbaar is. In dit verband verwijzen zij naar de verontreiniging van de Rijn en de Maas, die in Nederland ook voor de productie van drink- water worden gebruikt. Daarom moet een meetbare uit- stoot in het water, de bodem of de lucht in alle gevallen worden voorkomen door deze stof door andere stoffen te vervangen. (55) In 1992 kwam PCP vooral in de lucht terecht (48 ton per jaar) en was dit grotendeels afkomstig van behandeld hout. Ongeveer 14 ton PCP per jaar, waarvan 11,5 ton afkomstig was van behandeld hout, kwam vanuit de lucht op de bodem en in het water terecht. (56) PCP werd voornamelijk als houtverduurzamingsmiddel gebruikt. Aan deze toepassing kwam een eind in 1989, toen de benodigde toelatingen niet werden verlengd. Al v(cid:243)(cid:243)r die tijd, in de periode van 1984 tot 1987, was het gebruik van 300 ton per jaar tot 0,2 ton gedaald. PCP werd in mindere mate gebruikt in lijm, textiel, leer, kleur- stoffen, papier en koelvloeisof. PCP is nooit in Nederland geproduceerd. (57) In een schrijven van 6 februari 1995 hebben de Neder- landse instanties berekeningen van de uitstoot van dioxi- nes aan de Commissie toegezonden, waaruit blijkt dat het gebruik van PCP in het verleden, ervan uitgaande dat het huidige verbod op het gebruik gehandhaafd blijft, in het jaar 2000 de belangrijkste uitstootbron van dioxines zal zijn (20 g van de 58 g uit alle bronnen, met inbegrip van de verbranding van afval). Wanneer het gebruik van PCP weer zou worden toegestaan, zou deze situatie nog ongunstiger worden. 3. 1. 3. Evaluatie van het standpunt van Nederland (58) Uit de in het vorige hoofdstuk naar voren gebrachte argumenten blijkt dat Nederland zijn verzoek om af te mogen wijken uitsluitend baseert op argumenten in ver- band met de algemene effecten van PCP en de verontrei- nigingen daarin op de gezondheid en het milieu. Het stelt niet dat er in Nederland in vergelijking met de andere lid- staten een specifieke situatie is op grond waarvan de strengere nationale maatregelen nodig zouden zijn. (59) Dit wordt bevestigd in de in opdracht van de Commissie door een extern adviesbureau uitgevoerde studie (22), waarin wordt geconcludeerd dat zich in Nederland in tegenstelling tot de situatie in Duitsland geen speciale omstandigheden voordoen. De Nederlandse nationale maatregelen kunnen niet worden gerechtvaardigd met een beroep op specifieke eisen in verband met de bescherming van de gezondheid van de mens, daar de blootstelling aan PCP in Nederland ruim onder de aan- vaardbare dagelijkse dosis ligt. Dit bleek ook uit de aan- vullende documentatie die door de Nederlandse instanties is ingediend. (60) De studie betwist ook de argumenten die door de Neder- landse instanties inzake de bescherming van het milieu worden gehanteerd: PCP is onderhevig aan vervluchtiging, fotochemische afbraak en biologische afbraak en is der- halve niet persistent (23). PCP wordt door alle dieren in de urine en de feces uitgescheiden en het accumuleert der- halve niet in vetweefsel en in de voedselketen. In de stu- die wordt ook gesteld dat de mate van verontreiniging van het aquatisch milieu, zoals deze in de Nederlandse documentatie (24) wordt vermeld, ruim onder de aan- vaardbare grenswaarde ligt. De studie kon ook geen cor- relatie vinden tussen de concentratie van dioxines en furanen in het milieu of in moedermelk en het gebruik van PCP in Nederland. Ook in meer algemene zin deed zich geen probleem voor (geen PCP-vervaardiging in het verleden en een zeer laag gebruik). (61) In Richtlijn 91/173/EEG wordt echter bepaald dat de uit- zonderingen op het algemene verbod op het gebruik van PCP en de zouten en esters daarvan in het licht van de ontwikkeling van de kennis en de techniek opnieuw moe- ten worden bezien. In de richtlijn worden alleen uitzon- deringen op het verbod toegestaan op gebieden waar ten tijde van de vaststelling niet gemakkelijk geschikte of vei- ligere alternatieven konden worden gevonden. In het algemeen waren de risico’s van PCP voor de mens en het milieu derhalve in het licht van de beschikbare kennis duidelijk ingezien en verdisconteerd. (62) Reeds in 1994 is de Commissie begonnen met een evalu- atieprogramma, waarin de aan het gebruik van vervan- gingsmiddelen voor PCP verbonden risico’s werden beoordeeld, teneinde de bij Richtlijn 91/173/EEG vast- gestelde beperkingen aan te scherpen in de richting van een algeheel verbod (25). Dit programma is in 1998 (22) Zie voetnoot 13. (23) Dit wordt ook bevestigd in het WHO-document: Environmental Health Criteria Document 71, Pentachlorophenol, WHO, GenŁve, 1987. (24) Zie voetnoot 12. (25) Dit werd aangekondigd in Beschikking 94/783/EG van de Com- missie inzake het door Duitsland aangemelde verbod op penta- chloorfenol (PB L 316 van 9. 12. 1994, blz. 43) en in de medede- ling die in PB C 315 van 12. 11. 1994 is gepubliceerd, teneinde de belanghebbenden v(cid:243)(cid:243)r de opstelling van het verslag over PCP te raadplegen. L 329/22 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 22. 12. 1999 beºindigd en leidde tot de conclusie dat er inderdaad minder gevaarlijke alternatieven beschikbaar waren. 3. 3. Ontbreken van een verkapte handelsbeperking (63) Daarnaast komt het wetenschappelijk comitØ in zijn advies van 27 november 1998 op basis van een grote hoeveelheid publiek toegankelijk informatie en de studie van ERM (26) tot de conclusie dat de blootstelling van de mens aan PCP in sommige gebieden zelfs na de staking van het gebruik nog doorgaat. Er is nog geen afdoende saneringsprocedure gevonden om de bodemverontreini- ging op te ruimen. In sterk vervuilde gebieden ((cid:132)hot spots(cid:148)), waar PCP plaatselijk in het milieu terecht kan komen, leveren PCP en verwante chemische stoffen risico’s voor het aquatisch milieu op. (64) In het licht van de uitgebreide heroverweging en evaluatie van alternatieven die in de periode van 1994 tot 1998 is uitgevoerd, hebben de Commissie en de lidstaten het in hun streven naar de bescherming van de gezondheid en het milieu op een hoog niveau nodig geacht in Richtlijn 1999/51/EG maatregelen voor de Gemeenschap vast te stellen die gelijkwaardig zijn aan de Nederlandse bepalin- gen. De lidstaten zullen deze communautaire bepalingen met ingang van januari 2000 toepassen. (65) De beperkingen voor het gebruik van PCP in de Neder- landse wetgeving worden in verhouding tot de nage- streefde doelstelling evenredig geacht, aangezien de uit- zonderingen op het verbod van PCP in Richtlijn langer aanvaardbaar worden geacht 91/173/EEG niet wanneer de bescherming van de gezondheid en het milieu op een voldoende hoog niveau moet worden gewaarborgd. Derhalve kan worden geconcludeerd, dat hoewel er in Nederland in vergelijking met de andere lid- staten geen specifieke omstandigheden zijn, de striktere nationale maatregelen als gerechtvaardigd kunnen wor- den beschouwd. (68) Stringentere nationale maatregelen op het gebied van de beperking van het op de markt brengen en het gebruik van producten die afwijken van de bepalingen van een richtlijn van de Gemeenschap, vormen normaal een belemmering voor de handel. Producten die in de rest van de Gemeenschap wettig in de handel mogen worden gebracht, mogen in de betrokken lidstaten niet in de han- del worden gebracht. Het in artikel 95, lid 6, van het Ver- drag vastgelegde beginsel is bedoeld om te voorkomen dat de op de criteria van lid 4 gebaseerde beperkingen om onjuiste redenen worden gehanteerd en in feite eco- nomische maatregelen vormen die worden ingevoerd om de invoer van producten uit andere lidstaten te belemme- ren teneinde de nationale productie indirect te bescher- men. (69) De Commissie heeft opdracht gegeven voor een stu- die (27) om na te gaan wat de uitwerking van de hand- having van de stringentere nationale bepalingen door Nederland op de handel en de mededinging zijn. Bij deze studie zijn gegevens verzameld over de omvang en de waarde van de handel met de andere betrokken lidstaten, het belang dat Nederland zou kunnen hebben bij het gebruik van de nationale bepalingen om een nationaal belang in vervangingsmiddelen voor PCP te bevorderen en het belang dat Nederland zou kunnen hebben bij het gebruik van de nationale bepalingen om een nationaal belang in vervangingsmiddelen voor PCP bevattende pro- ducten te bevorderen. (70) Volgens deze studie worden in de lidstaten van de Euro- pese Gemeenschap noch PCP noch de derivaten daarvan vervaardigd. Vervangingsmiddelen voor de behandeling van hout of textiel moeten volgens dezelfde wetgeving als PCP worden goedgekeurd, ongeacht of deze in Nederland of in andere lidstaten worden vervaardigd. Aan de natio- nale wetgeving voor PCP zijn geen rechtstreekse voor- delen voor de producenten van vervangingsmiddelen in Nederland verbonden. 3. 2. Ontbreken van willekeurige discriminatie (66) Krachtens artikel 95, lid 6, moet de Commissie nagaan of de nationale bepalingen al dan niet een middel tot wille- keurige discriminatie zijn. Volgens de rechtspraak van het Hof van Justitie houdt het ontbreken van discriminatie in, dat vergelijkbare situaties niet verschillend en verschil- lende situaties niet op vergelijkbare wijze mogen worden behandeld. (71) Er is reeds eerder vastgesteld dat het gebruik van PCP en behandeld hout reºle zorgen baart voor de gezondheid van de mens en het milieu. Bovendien maken de natio- nale bepalingen inzake PCP deel uit van een algemener beleid inzake dioxines en furanen. Derhalve zijn er geen aanwijzingen dat de bescherming van de gezondheid en het milieu niet het echte doel is van de handhaving van de nationale wetgeving. (67) De Nederlandse wetgeving geldt zonder onderscheid voor alle producten, ongeacht of deze in Nederland zijn ver- vaardigd of uit andere lidstaten zijn ingevoerd. Er zijn dan ook geen aanwijzingen dat de Nederlandse voor- schriften als middel tot willekeurige discriminatie tussen marktpartijen in de Gemeenschap zijn gebruikt. (26) Zie voetnoot 15. (72) Concluderend is de Commissie derhalve van mening dat er geen aanwijzingen zijn dat de Nederlandse wetgeving inzake PCP leidt tot een verkapte beperking van de han- del tussen de lidstaten. (27) S. J. Davis, The Effects of the Retention by The Netherlands of its the Rules National Rules on Pentachlorophenol Established by Directive 91/173/EEC, Londen (VK), mei 1995. in Place of 22. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 329/23 3. 4. Ontbreken van hinderpalen voor de werking van de interne markt meer zullen zijn, worden de algehele gevolgen voor de werking van de interne markt gering geacht. (73) Deze voorwaarde, die bij artikel 95, lid 6, eerste alinea is ingevoerd, is nieuw in vergelijking met de tekst van het voormalige artikel 100 A, lid 4, van het EG-Verdrag. Dit vereiste kan niet zodanig worden uitgelegd dat geen enkele nationale maatregel die gevolgen kan hebben voor de totstandkoming van de interne markt, kan worden goedgekeurd. Elke nationale maatregel die afwijkt van een harmonisatiemaatregel met het oog op de totstandko- ming en de werking van de interne markt, is namelijk in wezen een maatregel die gevolgen kan hebben voor de interne markt. Om de afwijkingsprocedure krachtens arti- kel 95 van het EG-Verdrag op een zinvolle wijze te kun- nen gebruiken moet het begrip (cid:132)hinderpaal voor de wer- king van de interne markt(cid:148) naar het oordeel van de Com- missie in de context van artikel 95, lid 6, dan ook wor- den opgevat als vergeleken met de nagestreefde doelstel- ling onevenredige gevolgen. (74) Sinds de laatste fabriek in 1992 in Frankrijk gesloten is, zijn er in de Gemeenschap geen producenten van PCP meer. De fabrikanten in Duitsland die in 1978 met de productie waren begonnen, hebben deze al in 1985 gestaakt. Wegens de beperkingen op Europees en natio- naal niveau worden slechts in drie lidstaten aanzienlijke hoeveelheden PCP voor de behandeling van hout gebruikt en daarnaast een kleine hoeveelheid voor de behandeling van textiel die in zeer beperkte mate in de militaire sector wordt toegepast. Het gebruik in de EG is gedaald van 8 000 ton in 1986 tot 2 000 ton in 1994. (75) Wereldwijd is de productie van PCP gedaald van 26 000 ton in 1986 tot 11 000 ton in 1994. De produ- centen zijn gevestigd in de VS, India en China. (76) De invoer in Nederland is al afgenomen tot ongeveer 2 (cid:224) 4 ton voor de behandeling van hout in 1987, dat wil zeggen v(cid:243)(cid:243)r het verlopen van de laatste toelating, en 37,5 ton pentachloorfenyllauraat voor de behandeling van textiel. Dit was al een zeer klein deel van de totale markt in de EG. De in opdracht van de Commissie uit- gevoerde studie (28) komt tot de conclusie dat de gevolgen van de Nederlandse wetgeving voor de markt vrijwel te verwaarlozen zijn. (77) Bovendien is, hoewel de Nederlandse instanties na 1 juli 1992 de nationale wetgeving in plaats van de com- munautaire wetgeving zijn blijven toepassen, nooit een klacht ingediend door een marktpartij binnen of buiten Nederland. Aangezien de communautaire wetgeving intussen aan de vooruitgang van de techniek is aangepast en er met ingang van 1 september 2000 geen verschillen tussen de Nederlandse en de communautaire wetgeving (28) Zie voetnoot 27. (78) Rekening houdend met de voorgaande opmerkingen is de Commissie van mening dat er geen aanwijzingen zijn dat de Nederlandse bepalingen waarop deze beschikking betrekking heeft, vergeleken met de nagestreefde doelstel- lingen een onevenredige hinderpaal voor de werking van de interne markt vormen. IV. CONCLUSIE (79) In het licht van bovenstaande overwegingen is de Com- missie van oordeel dat de bepalingen inzake het gebruik van pentachloorfenol waarvan het Koninkrijk der Neder- landen op 21 januari 1992 overeenkomstig het voor- malige artikel 100 A, lid 4, kennis heeft gegeven en die overeenkomstig artikel 95, leden 4 en 6, van het EG-Ver- drag zijn onderzocht: (cid:151) aan de formele vereisten van genoemde bepalingen voldoen en ontvankelijk zijn; (cid:151) kunnen worden geacht hun rechtvaardiging te vinden in gewichtige eisen verband houdend met de bescher- ming van de gezondheid van de mens en het milieu; (cid:151) niet een middel tot willekeurige discriminatie, een verkapte beperking van de handel tussen de lidstaten of een onevenredige hinderpaal voor de werking van de interne markt vormen. (80) De Commissie heeft derhalve redenen ervan uit te gaan dat de nationale bepalingen waarvan kennisgeving is gedaan, kunnen worden goedgekeurd. toepassingsgebieden duidelijk (81) Er zij opgemerkt dat de Nederlandse bepalingen inzake PCP een toelatingsregeling omvatten zonder dat de moge- lijke zijn afgebakend. Bovendien ligt de grenswaarde voor de verontreiniging met hexachloordibenzoparadioxine, die in de SIVEB-be- schikking van 1980 is vastgesteld, hoger dan in de richt- lijn van de Gemeenschap. Krachtens artikel 95, lid 4, kan alleen nationale wetgeving worden goedgekeurd die haar rechtvaardiging vindt in gewichtige eisen als bedoeld in artikel 30 of verband houdend met de bescherming van het milieu of het arbeidsmilieu. Dit betekent dat nationale maatregelen die minder bescherming dan de in de richt- lijn vastgestelde bepalingen bieden, niet kunnen worden goedgekeurd. De Nederlandse nationale wetgeving kan derhalve alleen worden goedgekeurd omdat bij de toepas- sing in de praktijk is gebleken dat PCP bevattende pro- ducten niet worden toegelaten wanneer deze worden gebruikt voor toepassingen die krachtens de communau- taire richtlijn niet zijn toegestaan of meer dan 4 ppm L 329/24 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 22. 12. 1999 hexachloordibenzoparadioxine bevatten. Een andere toe- passing van de nationale Nederlandse wetgeving kan krachtens artikel 95, lid 4, niet worden toegestaan. lijn 91/173/EEG ten aanzien van de uitzonderingen op het ver- bod van het gebruik van PCP of het gehalte aan hexachloordi- benzoparadioxine. (82) Deze beschikking laat de tenuitvoerlegging van de bepa- lingen van Richtlijn 1999/51/EG door het Koninkrijk der Nederlanden onverlet, Artikel 2 HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Deze beschikking is gericht landen. tot het Koninkrijk der Neder- Artikel 1 Gedaan te Brussel, 26 oktober 1999. De bepalingen van de Bestrijdingsmiddelenwet van 1962 wor- den goedgekeurd mits deze zodanig worden toegepast dat geen toelatingen krachtens artikel 2 van de Bestrijdingsmiddelenwet worden verleend die ruimer zijn dan de bepalingen van Richt- Voor de Commissie Erkki LIIKANEN Lid van de Commissie


title: Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle yhteisön osallistumisesta voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevaan velkahuojennusaloitteeseen (HIPC-aloite)

eurovoc_concepts:
EDF
EU aid
EU initiative
debt reduction
fourth Lomé Convention

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 26. 10. 1998 KOM( 1999) 518 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE. EUROOPAN PARLAMENTILLE JA TALOUS- JA SOSIAAUKOMITEALLE yhteisön osallistumisesta voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevaan velkahuojennusaloitteeseen (HIPC-aloite) EUROOPAN KOMISSIO. d]* * * *** Komission tiedonanto yhteisön osallistumisesta voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita. koskevaan velkahuojennusaloitteeseen (HIPC-aloite) llv1F ja Maailmanpankki käynnistivät syyskuussa 1996 voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan aloitteen (HIPC-aloite), jonka tarkoituksena on huojentaa niiden köyhien maiden velkataakk. aa, jotka toteuttavat yhtenäisiä sopeuttamistoimia ja jotka ovat sitoutuneet köyhyyden tor:_juntaan. Kyseessä on kaikkien rahoittajien, joihin kuuluvat erityisesti monenväliset luotonantajat, koordinoitu toimenpide. Aloite kattaa ne köyhät maat, jotka voivat saada Maailmanpankilta ja IMP:ltä avustusta erittäin edullisilla ehdoilla ja joiden velkataakka on kestämätön vielä sen jälkeen, kun kaikki muut velkahuojennustoimet on toteutettu. Yhteisö, joka on kehitysmaiden tärkeä kumppani, tukee kehitystä pääasiassa avustuksilla. Näin ollen se ei ole monenvälisistä luotonantajista merkittävimpiä. Yhteisön osuus on tuoreimpien arvioiden mukaan esimerkiksi HIPC-aloitteen kokonaiskustannuksista vain noin 2 prosenttia ja monenvälisten tuotonantajien kustannuksista noin 4,3 prosenttia (13 13 miljardia Yhdysvaltain dollaria). Yhteisö on alusta alkaen antanut vahvan tukensa HIPC-aloitteelle. Se on osallistunut aloitteesee. n täysin1ääräisesti erityisesti tukikelpoisille AKT -maille myöntämiensä lainojen osalta. Yhteisö on sitoutunut myöntämään sovittuna aikana kaikille HIPC aloitteen kelpoisuusehdot täyttäville AKT-maille velkahuojennuksia, kuten neuvoston 6. heinäkuuta 1998 tekemässä päätöksessä säädetään. Lisäksi se on pyrkinyt käsittelemään tiettyjä erityisongelmia, kuten siirtymäkauden apua, sille rahoillajana kuuluvien lisätoimien kautta (liite 1). G7-maiden Kölnin huippukokouksessa ministerit sopivat laajcnnetusta aloitteesta, jolla velkoja huojennetaan nopeammin,. \yvemmin ja /a,~ja-alaisemmin (liite 2). Ehdotetun tchostuksen myötä aloitteen kokonaiskustannusten arvioidaan yli. kaksinkertaistuvan 27,4 miljardiin Yhdysvaltain dollariin. Jos Kölnin G7-maiden huippukokouksessa asetettuja kunnianhimoisia tavoitteita aiotaan noudattaa, lisää ,rahoitusta tarvitaan tehostetun HIPC-aloitteen monenvälisen osuuden rahoittamiseen kokonaisuudessaan. Taulukko 1: HIPC-aloitteen rahoitustarpeet (mi(jardia Yhdysvaltain dollaria) kehityspankki Rahoituslaitokset (paitsi IMF) Maailmanpankki Afrikan (AIDB) Latinalaisen Amerikan kehityspankki (laDB) Muut luotonantajat (EY mukaan lue~tuna) Yhteensä (IMF mukaan luettuna) monenväliset Rahoitustarve yhteensä 5,1 2,0 1,0 2,9 13,3 Määritelty Jäljellä 2. 0 0,6 0,4 1. 8 3,1 1,4 0,6 1,1 6,2 joista lyhyellä aikavälillä 0,6 0,8 0,6 0. 6 2. 6 Llihteet: 'The Enhanced HIPC Framework: Financing the Wor/d Bank 's 11/PC Debt Relie}, IDA, 26. 8. /999, jonka tietoja on päivitelty Bretton Woods -järjestöjen edellisten vuosikokou~·ten tiedoilla. Monenvälisiin laitoksiin kohdistuu yhä enemmän paineita niiden tarvittavien varojen hankkimiseksi sisäisesti, joilla ne kattaisivat tehostettua HIPC-aloitetta koskevat rahoitusvajetta. Kaikissa sitoumuksensa monenvälisissä kehityspankeissa lisäavustuksien myöntämistä rajoittaa pääasiassa se, että näistä laitoksista. sisäisesti hankittu rahoitus tapahtuisi niiden tukiohjelmien kustannuksella. Afrikan kehityspankille AtDB:Ile lisäavustuksen myöntäminen on ja pienentäisivät näin kahdenvälistä lähes mahdotonta. Bretton Woods -järjestöjen edellisissä, Washingtonissa pidetyissä vuosikokouksissa rahoitusyhteisö teki muutamia kauaskantoisia päätöksiä, joilla uskotaan olevan merkittäviä seuraamuksia voimakkaasti velkaant~neiden köyhien kehitysmaiden ryhmälle. Näissä päätöksissä painotettiin ensimmäistä kertaa köyhyyttä lievittävien strategioiden, rakennesopeutusohjelmien ja velkahuojennusaloitteen välisen tiiviin yhteyden merkitystä. IMF:lle ja Maailmanpankille annettiin keskeinen tehtävä yhtenäisissä, tehokkaissa ja koordinoiduissa kehitysyhteistyön välineissä. Koyhille maille tarkoitettu, edullisin ehdoin toteutettava IMF:n tehostettu 2 rakenncsopeutusohjclma (ESAF) kohdennettiin köyhyyden totjuntaan ja muutettiin uudeksi köyhyyden torjuntaa ja kasvua edistäväksi ohjelmaksi (Povcrty Rcduction and Growth Facility, PRGF). Maailmanpankki ja IMF laativat tulevaisuudessa yhdessä uuden köyhyydentorjuntastrategian. Lisäksi kahden- ja monenväliset tuotonantajat ilmoittivat merkittävistä sitournuksista HIPC-aloitteen, ja erityisesti sen erityisrahaston, rahoittamiseksi. Näistä äskettäin annetuista vakuutuksista huolimatta HIPC-rahastoon maksetun kahdenvälisen avun määrä ( l ,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria) ei riitä kattamaan jäljellä olevaa lyhyen aikavälin, 2,6 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruista rahoitusvajetta (taulukko 2). Lisäksi Yhdysvaltojen kongressin on vielä vahvistettava maan hallinnon antama vakuutus, vaikka se olikin rahamäärältään melko pieni erityisesti, kun otetaan huomioon Yhdysvaltojen erittäin vähäinen rahoitusosuus tehostetun HIPC-aloitteen kahdenvälisestä velkahuojennuksesta. Vahvistus ei vielä ole varma. Taulukko 2: HIPC-rahaston kahdenvälinen tuki (miljoonaa Yhdysvaltain dollaria) Osuus Vanhat vakuutuk- sct Uudet vakuutuk- sct Yhteen- sä Osuus Vanhat vakuutuk- sct Uudet vakuu- tuksct Yhteen- sä Australia Belgia Kanada Tanska Ranska Suomi Saksa Kreikka Irlanti Italia Japani 5 4 27 26 14 16 10 8 21 27 70 54 5 12 27 26 21 14 81 1 16 70 JO 1 61 41 15 15 29 28 36 Luxemburg Alankomaat Norja Portugali Espanja Ruotsi Sveitsi Yhdistynyt kuningas- kunta USA 70 135 50 131 4/ 15 15 29 28 221 650? 650 Yhteensä 329 331 754 1414 Lähde: 'HIPC Initiative: Per. \pectives on the Current Framework and Optiom· for Change ·. IDA, 2. 4. 1999, jonka tietoja on osittain päivitelty komissiossa käytettävissä olevilla tiedoilla. Kun komission yksiköt olivat antaneet tiedotteen, joka koski yhteisön osallistumista tehostettuun HIPC-aloitteeseen, Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltio antoi kyseisessä huippukokouksessa seuraavan lausunnon: "EU on valmis ·käyttämään varoja olemassa olevien EKR:n välineiden puitteissa tarkoituksenaan osallistua merkittävästi niiden AKT -maiden velkataakan ' huojentamiseen, jotka täyttävät HIPC-aloitteen kelpoisuusehdot EU lähestyy AKT maita kyseistä tavoitetta koskevalla myönteisellä ehdotuksella. AKT -maiden 3 ulkopuolisia maita olisi kohdeltava oikeudenmukaisesti kansainvälisen yhteisön yhteisissä pyrkimyksissä. Tähän aloitteeseen sisältyisi miljardin euron suuruinen avustus velan anteeksiantamiseksi". Edellä mainittua tiedotetta seuraavaa komission ehdotusta on tarkasteltava tässä yhteydessä. * * Neuvoston 6. heinäkuuta 1998 tekemällä komission ehdotusta koskevalla päätöksellä vahvistettiin, että yhteisö osallistuu täysimääräisesti alkuperäiseen aloitteeseen sekä rahoittajana että luotonantajana: - rahoittaiana myöntämällä "päätösvaiheen" saavuttaneillc maille lisävaroja osana kahdeksannen EKR:n rakennesopeutusohjelmaa, tuotonantajana käyttämällä ensisijaisesti EKR:n varoista kertyneitä korkotuloja käsitelläkseen suoraan (monenvälisille rahoittajille sovitulla tasolla) "toteutusvaiheen" saavuttaneiden maiden velkoja. Nämä kaksi ulottuvuutta eivät koske AKT-maiden ulkopuolisia voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita, joten rahoitus (40 miljoonaa ecua) otettiin pelkästään EKR:n varoista. Tukikelpoisuusrajan alentaminen, uusien perusteiden taannehtiva soveltaminen, maiden aikaisempaa suurempi määrä ja päätöksenteon nopeuttaminen lisäävät tehostetun aloitteen kustannuksia niin, että EKR:n varoista kertyneet korot tai mahdollinen varojen takaisinvirtaaminen, joista säädetään ·neuvoston kesäkuussa 1998 tekemässä päätöksessä, eivät riitä kattamaan kustannuksia. jakamatta rahoittaa pääosin jääneillä EU:n osuus voidaan kokonaisuudessaan kahdeksannen ja sitäedeltävien EKR:n rakennesopeutusohjelmien varoilla. Aloitteen tehostamiseksi komissio ehdottaa kuitenkin, että myös AKT -maiden ulkopuolisten voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden ulkoista velkaantumista olisi käsit~ltävä ja tuettava budjettivaroista. AKT-maille myönnettävijt EKR:n yli miljardin euron suuruiset varat ovat peräisin eri lähteistä: sellaisille yhteistyömaille ohjelmoiduista varoista, jotka eivät ole täyttäneet varojen maksamiseen liittyviä ehtoja ja joille varoja ei näin ollen ole maksettu, sekä uuden neljännen Lomen yleissopimuksen mukaisesti ohjelmoiduista rahaeristä, joista toista ei useiden maiden kohdalla ole maksettu, kun maat eivät ole saavuttaneet erän maksamisen ehtona olevia tavöttteita. Lisäksi käyttämättä 4 jääneet Stabex-varat voivat vapautua käytettäviksi neljännen Lomen yleissopimuksen päättyessä 29. helmikuuta 1999. EKR:n varojen käyttöön ottamiseksi tarvitaan kuitenkin AKT-EY- ministerineuvoston päätös, sillä ehdotettu yhteisön toimi ei kuulu Lomen yleissopimuksen tavanomaisten menettelyjen piiriin. Tällaisen päätöksen laatimiseksi on aloitettava vuoropuhelu Euroopan yhteisön ja sen AKT -maiden kumppanien välillä lähitulevaisuudessa. Samoin yhteisön talousarviosta AKT-maiden ulkopuolisia voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan aloitteen tukemiseksi myönnettävät varat käytetään kyseisiä maita koskevien komission kehitysyhteistyöstrategioiden mukaisesti. Yhteisön toimen oikeusperusta on Aasiaaja Latinalaista Amerikkaa koskeva asetus N:o 443/92, jossa korostetaan uutta sitoumusta köyhyyden lievittämiseen (4 artikla) ja yhteisön tukea, jonka avulla EU:n kumppanimaat voivat ratkaista makrotaloudelliset ja rakenteelliset ongelmansa (5 artikla). * * Komission ehdotus perustuu kolmeen osatekijään: Yhteisön tehtävä luotonantajana: Tässä vaiheessa ei ole mahdollista esittää lopullisia lukuja kaikkien monenvälisten tuotonantajien aloitteeseen maksamista rahoitusosuuksista. Tietyt maat tulevat tukikelpoisiksi aikaisintaan vuonna 2001, jos silloinkaan, ja luotettavia analyysejä niiden velkatilanteesta on saatavilla vasta silloin. Näin ollen tulevan velkahuojennuksen määrästä voidaan antaa vain erittäin karkea arvio kaikkien tukikelpoisten maiden osalta (liite 3). Nykyisten laskelmien perusteella ja verrattuna yhteisön saataviin, joiden nettonykyarvo on rästit mukaan luettuina 1,3 miljardia euroa, yhteisön rahoitusosuus mahdollisesti tukikelpoisille maille myönnettävästä velkahuojennuksesta on noin 550 miljoonaa euroa (liite 4 ). Siitä 40 miljoonaa euroa on varmistettu kesäkuun 1998 päätöksellä, ja se maksetaan aiempien EKR:jen varoista kertyneistä koroista. Tarvittavan rahoituksen hankkiminen on osoituksena Euroopan yhteisön poliittisesta sitoutumisesta aloitteeseen. Nämä varat otetaan kuitenkin. käyttöön tapauskohtaisesti rästien tason perusteella sen jälkeen, kun EKR-komitea on antanut myönteisen 5 lausuntonsa siten, että kukin mukan" oleva mmt pystyisi "toteutusvaiheen" saavutettuaan maksamaan ennakolta osan yhteisön velkaansa nettonykyarvossa (liite 5). ·Yhteisön tehtävä rahoittajana: · Luotanantajana myönnettyjen varojen lisäksi komissio pyrkii toimimaan alkuperäisessä HIPC-aloitteessa yhteisölle määriteltyjen rahoittajan tehtävien mukaisesti. Tässä viitataan rakennesopeutuksen lisätukeen, joka myönnetään "päätösvaiheen" saavuttaneille tukikelpoisille maille, jotta ne pystyisivät rahoittamaan makrotaloudelliset uudistuksensa. Näiden uudistusten toteuttaminen puolestaan helpottaa "toteutusvaiheen" saavuttamista (liite 1). Lisätuen määrän arvioinnissa olisi tulevaisuudessa otettava huomioon edunsaajamaan aiempi suoriutuminen velkojen hoidossa yhteisölle. Lisätuen myöntäminen olisi yhdenmukainen Kölnin ehdotuksen kahden pääkohdan kanssa. Näitä pääkohtia ovat riittävän rahoituksen tarve voimakkaasti velkaantuneissa köyhissä maissa siirtymäkauden aikana ja koko toiminnan yhteiskunnallisen sisällön vahvistaminen (liite 6). Lisätuki rahoitettiin aiemmin jakamalla varoja uudelleen rakennesopeutusohjelmassa, eikä tuen kokonaismäärää korotettu. Jos tämä väline otetaan laaja-alaisesti käyttöön lähitulevaisuudessa, kyseisten maiden lisärahoituksen tarvetta ei voida täysin kattaa, kun otetaan huomioon HIPC-aloitteen kelpoisuusehdot seuraavien 24 kuukauden kuluessa täyttävien maiden suuri määrä. Ohjelmaan on siis myönnettävä lisää varoja. Varoja on lisättävä myös siksi, että seuraava EKR tulee todennäköisesti voimaan vasta vuonna 2002. Komissio arvioi, että yhteisön osuutta HIPC-aloitteesta luotanantajana tulisi verrata sen rahoittajana myöntämän osuuden kasvuun, joka olisi kokonaiset 150 miljoonaa euroa osana kahdeksannen EKR:n rakennesopeutusohjelmaa. Tämäkin summa on otettava kahdeksannen ja sitä edeltävien EKR:n rakennesopeutusohjelmien jakamatta jääneistä varoista. Rakennesopeutusohj~lman lisätuki otetaan käyttöön tapauskohtaisesti rakennesopeutusohjelman ohella, kun edunsaajamaa saavuttaa "päätös vaiheen". 6 Yhteisön tehtävä merkittävänä kehitysyhteistyön edistäjiinii: Yhteisö on tärkeä kehitysyhteistyökumppani. Sen lisäksi, että se osallistuu suoraan HIPC-aloitteen tehostamiseen, yhteisön olisi komission mielestä osallistuttava myös HIPC-aloitteen, ja erityisesti HIPC-rahaston, kokonaisrahoitukseen. Tällainen lisäpanos olisi yhteisön kehitysyhteistyötuen mukaista. Toimintamalli johtaa juurensa yhteisön strategiasta kehitysmaiden integroimiseksi tehokkaammin maailmankauppajärjestelmään sekä sen antamasta tuesta maailmanlaajuiseen velkahuojennukseen ja köyhyyden torjuntaan. Osallistumista tarkasteltaessa olisi kuitenkin otettava huomioon tarve taata vastuun jakaminen oikeudenmukaisesti osapuolten kesken. Yhteisö ei yksin voi rahoittaa koko jäljellä olevaa vajetta, joten muiden rahoittajien olisi osallistuttava tarkoituksenmukaisella tavalla aloitteen rahoittamiseen. Tällaista avustusta ei myöskään olisi järkevää rahoittaa pelkästään jakamatta jääneistä EKR:n varoista. Avustusta olisi piketnminkin tarkasteltava osana voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden, AKT-maiden ulkopuoliset maat mukaan lukien, maailmanlaajuista velkahuojennusta. Näin ollen siihen olisi sisällyttävä riittävästi EK. R:n varoja ja yhteisön talousarviosta maksettavaa tarkoituksenmukaista täydentävää rahoitusta sekä kaikkien osapuolten rahoitusosuudet siten, kuin EU:n osalta on sovittu. Samalla kun taattaisiin riittävä rahoitus nykyisille ohjelmille, yhteisön talousarviosta maksettava rahoitus merkitsisi varojen sijoittamista uudelleen sen rahoituksen puitteissa, joka on myönnetty kyseisille AKT-maiden ulkopuolisia maita koskeville maantieteellisille yhteistyöohjelmille. Ne puolestaan kuuluvat yhteisön talousarvion alaluokkaan B7 (ulkoiset toimet). Yhteisön HIPC-rahastoon maksama rahoitusosuus voisi olla suuruudeltaan 200-300 miljoonaa euroa oikeudenmukaista vastuun jakamista koskevista lopullisista päätöksistä riippuen. Siitä 82 prosenttia rahoitettaisiin jakamatta jääneistä EKR:n varoista (liite 4) ja loput yhteisön talousarviosta. Kun otetaan huomioon maantieteellinen jakautuminen ja kyseisten maiden tuki kelpoisuus, arvioiden mukaan varoista 15 prosenttia maksetaan luvusta B7-31 "Yhteistyö Latinalaisen Amerikan kehitysmaiden kanssa" ja 3 prosenttia luvusta B7-30 "Yhteistyö Aasian 7 kehitysmaiden kanssa" vuotta 1999 seuraavien kolmen vuoden aikana. Tarkkaa jakoa ei kuitenkaan vielä ole tehty, ja Maailmanpankin kanssa on vielä keskustellava ·yksityiskohtaisista säännöistä. Yhteisön HIPC-rahastoon ·maksama rahoitusosuus merkittäisiin erilleen. EKR:stä peräisin olevat varat varattaisiin AKT-maille ja periaatteessa AKT-maihin kuuluvien voimakkaasti velkaantuneiden Afrikan köyhien maiden velkojen maksuun Afrikan kehityspankille (AfBD) (johon sisältyvät ainoalle Afrikan ulkopuoliselle voimakkaasti velkaantuneelle köyhäJle AKT -maalle, Guyanalle, osoitettavat erityisjärjestelyt). Talousarviovaroilla rahoitettaisiin voimakkaasti velkaantuneiden Aasian tai Latinalaisen Amerikan köyhien maiden velkojen maksua. Erityisjärjestelyihin ryhdytään sen varmistamiseksi, että sen jälkeen, kun EU on rahoittanut monenvälistä velkahuojennusaloitetta (Multilateral Debt Relief lnitiative, MDRI), edunsaajamaat käyttävät kotimaiset varansa tulevaisuudessa yhteiskuntasektorin kehittämiseen EU:n rahoitettua). Tehostettuun HIPC-aloitteeseen maksettavan mahdollisen EU:n avustuksen yhteisrahoituksen yksityiskohtaisia teknisiä sääntöjä olisi luonnollisesti tarkkaan harkittava. Erityisjärjestelyillä varmistetaan erityisesti se, että EU:n aloitteeseen ja erityisesti rahastoon myöntämän osuuden avoimuus, valvonta ja taloudellinen seuranta on riittävää. Komission ehdotus on tiivistettynä seuraavanlainen: Luotanantajana aloitteeseen maksettu osuus: 550 miljoonaa euroa Rakennesopeutusohjelman varojen lisäys: 150 miljoonaa euroa HIPC-rahastoon maksettava osuus: 200--300 miljoonaa euroa Yhteensä 900--1000 miljoonaa euroa LIITTEET 8 Komission tiedonautoon yhteisön osallistumisesta voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevaan velkahuojennusaloitteeseen (HIPC-aloi!e) 1. LIITE HEINÄKUUN 6. PÄIVÄNÄ 1998 TEHDYN NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANO 1 PÄÄTÖKSEN 2. Kahdeksan AKT -maata saavutti "päätös vaiheen" vuosina 1997 ja 1998, ja ne kuuluvat näin ollen 6. heinäkuuta 1998 tehdyn päätöksen soveltamisalaan. Uusien perusteiden mukaan kaikki maat kelpuutettaneen lopulta velkahuojennuksen soveltamisalaan nykyisen kuuden maan sijasta. tekemän rahoituspäätöksen mukaisesti Ugandan Vain kolme näistä kahdeksasta maasta on tähän mennessä saavuttanut HIPC-aloitteen "toteutusvaiheen", ja ne ovat Uganda, Guyana ja Mosambik. Komission 24. heinäkuuta 1998 jäljellä olevat erityislainavelvoitteet annettiin anteeksi 4 590 000 ecuun saakka. Guyanaa koskevaa rahoitusehdotusta käsitellään pian EKR-komiteassa. Molemmissa tapauksissa toteutetaan Jisähuojennuksia heti, kun velkahuojennuksen uudet tavoitteet on määritelty. Mosambikin tapaus on vaikeampi, sillä riskipääomaa on maksettava paljon ennakkoon, ja tämä aiheuttaa useita teknisiä ongelmia. "Toteutusvaihe" on määritelty vastikään, ja siksi komissio ehdottaa, että olisi hyvä odottaa velkahuojennusta koskevien tavoitteiden uudistamista muutama viikko tai kuukausi, jotta voitaisiin siirtyä suoraan soveltamaan velkahuojennussuunnitelman lopullista versiota. kaikki Siitä lähti_en, kun yhteisö liittyi HIPC-aloittceseen, komissio on pitänyt luotanantajana annettujen sitoumusten täyttämistä riittämättömänä, kun otetaan huomioon AKT -maiden velkaongelman laajuus. Tästä syystä se päätti tarkistaa rakennesopeutusohjelman (SAF) varojen jakamista ja korottaa HIPC-aloitteen avustuksia siirtymäkauden aikana 15 prosenttia (tai 10 prosenttia niiden maiden kohdalla, jotka saavat jo 15 prosentin lisän alueellisen integraatiotuen muodossa). Liitteestä 3 voidaan nähdä, että useat maat tulevat hyötymään tästä_ toimenpiteestä vuosina 1999-2000 myönnettävissä varoissa. On muistettava, että tämä yhteisön aloite joudutti 07-maiden vetoomusta, jossa kehotettiin tukemaan HIPC-aloitetta siirtymäkauden alussa, sekä niiden aikomusta vahvistaa aloitteeseen liittyvän prosessin yhteiskunnallista sisältöä (katso liite 6). 9 LIITE TEIIOSTETIJN ALOITTE. :N PÄÄPIIRTEET 2 3. 4. Useiden jäsenvaltioiden tekemien aloitteiden jälkeen Kölnissä tämän vuoden kesäkuun alussa kokoontuneet G7-maat päättivät helpottaa voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden pääsyä HIPC-aloitteen piiriin. ja parantaa Kölnissä tehdyissä ehdo~uksissa, joita Bretton Woods -järjestöt ovat myöhemmin tukeneet, on kolme keskeistä kohtaa, joita voidaan kuvata lyhyesti sanoilla ". \yvemmin. laaja-alaisemmin ja nopeammin". • "Syvempi" velkahuojennus: * alennetaan tukikelpoisuusrajaa, joka perustuu nettonykyarvoisen velan Ja viennin suhteeseen, 200-250 prosentista 150 prosenttiin, * joustavoitetaan julkista sektoria koskevaa finanssikriteeriä ("fiscal window") alentamalla tukikelpoisuusehtojen kynnystä siltä osin kuin ne koskevat edunsaajamaiden talouksien avoimuutta ja tulojen osuutta BKT:sta 1 , * sovelletaan näitä uusia perusteita taannehtivasti niihin maihin, jotka ovat jo saavuttaneet "päätösvaiheen" tai ''toteutusvaiheen" niin, että ne eivät kärsi ehtojen täyttämisestä nopeammin, * asetetaan lopulliselle velan vähentämiselle tavoitteet, kun päätösvaihe on saavutettu eli kun päätetään, että maa täyttää kelpoisuusehdot (päätöstä ei ole aikaisemmin voitu tarkistaa enää toteutushetkellä, jolloin tunnustetaan, että maa on täyttänyt asetetut ehdot ja jolloin tuotonantajat tosiasiassa aloittavat maan velan vähentämisen), mikä tarkoittaa, että BKT:n tai viennin kasvusta ei ole kielteisiä seurauksia edunsaajalle. • "Laajempi" aloitteen soveltamisala: * näiden uudistusten ansiosta 41 :stä voimakkaasti velkaantuneesta köyhästä maasta aloitteen piiriin kelpuutetaan lopulta entisen 26 maan sijaan 33 maata, ja mahdollisesti jopa 36 maata, jos Liberia, Sudan ja Somalia otetaan mukaan. • "Nopeampi" apu: * kansainväliset rahoituslaitokset ja muut monenväliset tuotonantajat voivat halutessaan antaa velan hoitoon helpotusta siirtymäkaudella eli päätös- ja toteutusvaiheiden välisenä aikana, Maa voi nykyisin täyttää julkista sektoria koskevan finanssikriteerin, eli olla oikeutettu tukeen, vaikka velan nettonykyarvo on alle 150 prosenttia viennistä, jos velan nettonykyarvon suhde tuloihin on yli 250 prosenttia (aiemmin 280 prosenttia), että viennin osuus BKT:sta on vain 30 prosenttia (aiemmin 40 prosenttia) ja että tulot ovat yli 15 prosenttia BKT:sta (aiemmin 20 prosenttia). 10 * toteutusvaiheesta tarkoittaa sitä, että maat saavat lopullisen velkahuojennuksen heti, kun ne ovat täyttäneet kaikki asetetut ehdot, vaikka näin kävisi ennen kuin kolmen vuoden siirtymäkausi on kulunut. liikkuva, mikä tulee 11 5. LIITE 3: 6. LUETTELO MAHDOLLISESTI TUKIKELPOISISTA MAISTA Päätösvaiheen saavuttivat vuonna 1997: Benin, Bolivia, Burkina Faso, Guyana, Uganda Päätösvaiheen saavuttivat vuonna 1998: Norsunluurannikko, Mali, Mosambik, Senegal. Päätösvaiheen saavuttanevat vuonna 1999:· Tsad, Etiopia, Ghana, Guinea, Honduras, Laos, Malawi, Mauritania, Nicaragua, Niger, Tansania, Togo, Sambia. Päätösvaiheen saavuttanevat vuonna 2000: Kamerun, Kongo, Guinea-Bissau, Madagaskar, Ruanda, Sierra Leone. Päätösvaiheen saavuttanevat vuonna 2001 tai mvöhemmin: Keski-Afrikan demokraattinen tasavalta, Liberia, Somalia, Sudan. tasavalta, Burundi, Myanmar, Sao Tome ja Principe, Kongon 7. 8. 9. 10. 11. LIITE 4 12. YHTEISÖN RAHOITUSOSUUDEN LASKEMISESSA KÄYTETTY MENETELMÄ Jotta voidaan määritellä yhteisön rahoitusosuus sen perusteella, mitä liitteissä 3 ja 5 on esitetty, tarvitaan luotettava arvio hyväksyttävistä velkahuojennuksen prosenttimääristä. Tällaista arviota on kuitenkin mahdotonta tehdä siirtymäkaudella. • Niiden maiden kohdalla, jotka jo ovat saavuttaneet päätösvaiheen, jossa ne kelpuutetaan velkahuojennuksen piiriin, on päivitettävä aiemmin lasketut määrät uusien Kölnin periaatteiden perusteella. Tämä on vääjäämättä summittaista. 2 vastedes piUiWsvaiheessa Periaatteessa aloitteeseen osallistumisen kustannukset mUUritellään senhetkisen taloudellisen tiedon perusteella. Tilpa, jolla uusia perustci ta sovelletaan taanneht i vast i 12 • Muista tukikelpoisista maista, joita ei vielä ole kelpuutettu aloitteen piiriin, saatavat tiedot ovat vielä puutteellisemmat, si11ä käytettävissä ei ole luotettavia arvioita jota käytetään nettonykyarvon talouden laskemiseen. tietoa diskonttikorosta, suhteista tai Näin ollen arviot ovat summittaisia ja virhemarginaali on suuri. Bretton Woods -järjestöissä on laskettu, että aloitteen kokonaiskustannukset nousevat 6,2 miljardista Yhdysvaltain dollarista 13,3 miljardiin kaikkien monenvälisten tuotonantajien osalta. Tämä merkitsee sitä, että. kustannukset kaksinkertaistuvat Kölnissä hyväksyttyjen periaatteiden vuoksi. Alla olevasta taulukosta, joka on laadittu nykyisten laskelmien perusteella, voidaan nähdä, kuinka kokonaiskustannukset jakautuvat maantieteellisesti. Taulukko 3: kokonaiskustannusten maantieteellinen jakautuminen ( 0/o) % kokonaiskustannuksista, kaikki voimakkaasti velkaantuneet köyhät maat 86 62 1 11 2 AKT JOista AKT-maat (paitsi Somalia, Sudan ja Liberia) joista muut kuin Afrikan AKT-maat Aasia Amerikka Aasia ja Latinalainen Lähde: Maailmanpankki % kokonaiskustannuksista, kaikki voimakkaasti velkaantuneet köyhät maat paitsi Sudan, Somalia ja Liberia 113 82 2 15 3 Yhteisön osalta on huomattava, että "eurooppalaisia" saatavia on kolmenlaisia: erityislainoja, riskipääomaa ja EIP:n omista varoista myönnettyjä lainoja. HIPC aloitteeseen yhteisö· osallistuu kahdella ensinmainitulla lainatyypillä lainoilla ja EIP omista varoistaan myönnetyillä lainoilla (EIP hyväks:xi neuvoston 6. heinäkuuta 1998 tekemään päätökseen sisältyvän pyynnön). Vastuualueet on siis määritelty selvästi. Ongelmallista on se, että ei ole teknisesti mahdollista käyttää hyväksi Bretton Woods -järjestöjen arvioita3 sellaisinaan tai tehdä yksittäisiä maita koskevia, edes likimääräisiä arvioita. 4 päätösvaiheen saavuttaneisiin maihin, ei kuitenkaan ole vielä selvä. Epäselvää on, otetaanko huomioon makrotaloudellisten suhteiden ja tietojen muutokset - tulot, BKT ja ennen kaikkea diskonttikorko- vai sovelletaanko uusia suhteita mekaanisesti alkuperäisiin tietoihin. vienti, Arvioissa ei eritellä edellä mainittuja erityyppisiä eurooppalaisia velkoja, ja niiden ilmoitettu nettonykyarvo on lisäksi saatavilla olevien tietojen perusteella aivan liian suuri. Lisäksi Bretton Woods -järjestöjen arvioiden käyttäminen edellyttää dollariperusteisia laskelmia, ja komissio on tehnyt selväksi, että se käyttää vain euroja ja että sitä sitovat aloitteessa vain nettonykyarvoiset prosenttivähennykset (eivät yksiköt). Pääsyynä Bretton Woods -järjestöjen ja EIP:n arvioiden eroon näyttävät todellakin olevan käytettävät vaihtokurssit. 13 Näiden rajoitusten vuoksi oli otettava käyttöön pragmaattinen lähestymistapa. EIP:n Uoka on laatinut kullekin erityislaina- ja riskipääomatoimelle aikataulut ja nettonykyarvot) toimittamien epäsuotuisaa vähennysprosenttia, joka oli johdettu Bretton Woods -järjestöjen arvioiden ke. ,·kiaryosta. perusteella päätettiin soveltaa lukujen vähiten toimittamassa alustavassa asiakirjassa5 eurooppalaisen Laitosten rahoitusosuuden määräksi määriteltiin 731 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuoden 1998 hinnoissa ilmaistuna. Luku vastaa 41 prosenttia AKT-maiden yhteisön ja EIP:n velan ( 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria). nettonykyarvosta Suhteellisesti osallistuvien aloitteeseen monenvälisten tuotonantajien kokonaiskustannusten kasvun mukainen - 20 prosentin keskimääräistä velanvähennystä käytettiin alustavana hypoteesina aiemmassa yhteisön osallistumista aloitteeseen käsittelevässä kertomuksessa ( 1998). suuruusluokaltaan rästit mukaan rahoitusosuus luettuina on Kun tarkastellaan rästien sisällyttämistä saataviin, on hyvä muistaa, että sääntöjen soveltamista on höllennetty. Aiemmin HIPC-aloitteessa monenvälisille luotonantajille maksettavat rästit on pitänyt periaatteessa maksaa kokonaisuudessaan ennen kuin voimakkaasti velkaantuneesta köyhästä maasta on tullut aloitteen mukaan tukikelpoinen (päätösvaiheessa) niin, että kaikki rahoittajat voivat ottaa osaa velkahuojennukseen6. Näin on edelleen: lopullisesta velkahuojennuksesta ei päätetä ennen kuin kaikki rästit on maksettu monenvälisille arvtotssa vähennyssuhteen laskemisessa on otettu huomioon rästit, joita käsitellään osana velkaa. Tästä asiasta on päästy sopimukseen aloitteeseen osallistuvien monenvälisten tuotonantajien kanssa, ja sopimus vahvistettiin Washingtonissa pidetyssä monenvälisten kehityspankkien tapaamisessa 1. lokakuuta 1999. luotonantajille. Maailmanpankin nykyisissä ja riskipääoma olivat 31. laskelmien mukaan (katso taulukko 4 edellä) aloitteeseen kuuluvat EIP:n erityislainat joulukuuta 1998 4,5 prosentin nettonykyarvon mukaan 1 209 miljoonaa euroa rästejä lukuun ottamatta ja 1 3_40 miljoonaa euroa rästit mukaan luettuina. Soveltamalla 41 prosentin nettonykyarvoa jälkimmäiseen summaan saadaan 549 miljoonaa euroa (tai 516 miljoonaa euroa, kun Sudania, Somaliaa ja Liberiaa ei oteta lukuun). Kun otetaan huomioon arviointimenetelmän virhemarginaali7 , vaikka Sudan, Somalia ja Liberia eivät 4 6 Maail~anpankki, joka on koonnut yhteen osana HIPC-aloitetta kerätyt tiedot, on tehnyt tällaisia jonka arvioita. Niiden perusteella Maailmanpankki on perusteella se on laskenut kaikille tukikelpoisille maille velkavähennyksen. Se ei kuitenkaan halunnut julkaista matriisia tai muuta taulukkoa, jonka avulla päätelmiä voitaisiin tehdä, koska se ei halunnut herättää turhia toiveita tai virallistaa arvioita. Jos komissio keräisi tietoja omien arviointiensa tekemiseksi, sillä olisi sama ongelma. laatinut vähennyskertaimien matriisin, Kunkin monenvälisen ennakoidut kehityspankkien kokous, perjantai 25. kesäkuuta 1999. kehityspankin kustannukset EIP/EU, monenvälisten Ensisijaisena tuotonantajana pidetty yhteisö on noudattanut tiukasti tätä periaatetta myöntäessään apua kolmansille maille. HIPC-aloitteen mukaiseen apuun ei ole aikaisemmin tarvinnut soveltaa poikkeuksia (Uganda on ainoa AKT-maa, jolle on annettu yhteisön velkahuojennusapua ja jolla ei ole rästejä yhteisölle). laadulliset ongelmat huomioon ottaen Maailmanpankin arvioJsta Edellä mainitut johdetun "eurooppalaisen" keskimääräisen vähennysasteen soveltaminen EIP:n tietokantaan on ehdottomasti "toiseksi paras" vaihtoehto. Ensinnäkin omista varoista myönnettyjen lainojen (joita on vähemmän ja jotka on kohdennettu pieneen ryhmään maita) sekä erityislainojen ja riskipääoman maantieteellisen jakautumisen välillä on suuria eroja. Yksi EIP:n omista varoista myönnettyjen lainojen tärkeimmistä 14 todennäköisesti tästä turvamarginaali ja asettaa summaksi 550 miljoonaa euroa8 aloitteesta, hyödy hyvä • olisi varmistaa riittävä Tähän lukuun sisältyy arvio siitä, mikä yhteisön rahoitusosuus on Somalian, Sudanin ja Liberian sekä niiden maiden velkahuojennuksesta, joiden kanssa yhteisö on keskeyttänyt yhteistyön. Metodologian kannalta on merkittävää, että edellä mainitut luvut laskettiin 31. joulukuuta 1998. Toisin sanoen näistä luvuista on vähennettävä summat, jotka voimakkaasti velkaantuneet köyhät maat ovat maksaneet takaisin velkahuojennuksen alkuun mennessä. On vaikea määritellä, kuinka niihin maihin olisi suhtauduttava, joiden kanssa yhteistyö on keskeytetty. Komissio ei pysty sitoutumaan aloitteeseen näiden maiden osalta, ellei yhteistyötä jatketa. 9 Yhteistyön jatkumista näiden maiden kanssa jopa lyhyellä aikavälillä ei kuitenkaan voida sulkea pois. Näin ollen olisi viisasta huomioida mahdolliset kustannukset, liittyvät kelpoisuusehdot, vaikka yhteisö todennäköisesti osallistuukin niiden velkahuojennukseen huomattavasti myöhemmin kuin muut monenväliset tuotonantajat jotka aiheutuvat näiden maiden täyttäessä aloitteeseen Yleisesti ottaen yhteisön osallistuminen aloitteeseen porrastetaan useiden vuosien ajalle, ja sen kustannuksia olisi tarkasteltava liitteessä 3 esitettyä väliaikaista aikataulua pidemmälle. Koska toteutusvaihe on tästä lähtien liikkuva, kustannusten aikataulu on täyttävät kelpoisuusehdot arvt<?Itua entistä varovaisempi. Vaikka aikaisemmin, on erittäin todennäköistä, että vastaavasti muut maat täyttävät ne arvioitua myöhemmin. Toisin sanoen toteutusvaihe voidaan saavuttaa myöhemmin kuin kolmen vuoden kuluessa päätösvaiheesta. Lisäksi, vaikka geopoliittisia ongelmia ei otettaisi huomioon (jotkut mahdolliset edunsaajat ovat sodassa tai poliittisesti erittäin heikkoja), rästien tehostetusta käsittelystä huolimatta käytännössä on edelleen mahdollista, että useat maat eivät saavuta toteutusvaihetta ajoissa, koska eivät pysty maksamaan kaikkia rästejä takaisin. jotkin maat teoreettista velallisista on Norsunluurannikko, jonka kohdalla velkahuojennus on keskimääräistä pienempi. Näin ollen "eurooppalaisen" keskiarvon käyttäminen (eli EIP:n sisällyttäminen) kaikkien erityislainojen ja riskipääoman saatavien kohdalla johtaa siihen, että aloitteen mukaan tarpeellista velkahuojennusta aliarvioidaan helposti. Lisäksi EIP:n toimittamissa tiedoissa käytetään 31. joulukuuta 1998 voimassa ollutta nettonykyarvoa, mikä merkitsee sitä, että kaikki kyseisen päivän jälkeen mutta ennen nettonykyarvon laskulle päätösvaiheessa asetettua rajapäivämäärää maksetut uudet maksut on lisättävä siihen. Kun kaksi ensin mainittua tekijää johtaa usein aliarviointeihin, vuoden 1998 lopulla päätösvaiheen viitekorkoon soveltuvan diskonttikqron käyttäminen puolestaan johtaisi yhteisön velan nettonykyarvon yliarviointiin. Viitteellinen diskoottikorko on siis korkeampi ja nettonykyarvo matalampi niiden maiden kohdalla, jotka ovat jo saavuttaneet päätösvaiheen. Näin käy myös vuonna 2000 tai sen jälkeen kelpoisuusehdot täyttäville maille, jos korkojen nousu jatkuu. Lisäksi on otettava huomioon maksut, joiden maksamista jatketaan erityisnosto-oikeuksien mukaisesti kuten myös takaisinmaksut, jotka on maksettu toteutusvaiheessa ja jotka on vähennettävä yhteisön velkojen joulukuun 31. päivän 1998 arvosta. Koska käytettävissä ei ole tietoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, mikä tekijä näistä on hallitseva, on toimittava sen oletuksen mukaan, että ne kumoavat toinen toisensa. Tämä merkitsee kuitenkin sitä, että arvion tuloksia esitettäessä on sovellettava huomattavaa turvamarginaalia. 7 8 Summasta 40 miljoonaa euroa on jo varmistettu heinäkuussa 1998 tehdyllä päät<>kscllä, ja se maksetaan edellisten EKR:jen koroista. Tämä on selvää, kun ajatellaan, että näiden maiden velan vähentäminen vastaa eräällä tapaa talousarviota tukevaa apua, sillä siinä vapautetaan varoja, jotka osoitettaisiin muuten velanhoitoon. 15 Taulukko 4: Keskimääräisten vähennysten perusteella lasketut teoreettiset kustannukset (I·:UR) Kokonaissaatavat Nimelliset NNA (1) (a) joista crityislainoja Nimelliset NNA (1) 2 107 710 15 885 850 45 536 152 54 201 588 83 838 177 13 916 421 1 676 812 10 264 038 32 201 534 32 300 611 46 607 965 10 790 989 0 0 2 796 735 1 591 466 II 629 399 6 930 186 42 689 409 23 511 196 81 171 648 44 511 617 4 454 571 2 595 257 rästcjä (h) 978 881 10477 5 680 753 1 303 805 8 142 926 47 480 297 138 731 707 5 824 017 29 494 208 86 595 910 30913 5 331 606 3 601 913 37 085 907 21 376 347 16 323 192 108 529 321 63 171 978 44 378 977 Teoreettiset kustannukset (4) 1 088 8:\4 4 208 256 13 206 925 15 572 359 19 109 265 4 958 865 2 400 521 18785134 53 699 704 82 059 529 50 724 419 66 246 525 38 505 539 11400 20 801 686 81 595 071 47 409 459 145 616 087 5 610 600 55 827 759 33 638 739 94 177 740 5 610 600 32 650 644 18 248 946 29 437 474 18 416 877 63 971 201 35 123 489 II 000 4 402 095 902 140 " 22 893 891 13 791 883 40 417 732 2 670 223 4 403 616 3 346 207 2 602 258 2 438 871 51 096 680 144 989 180 6 400 453 49 098 029 89 070 772 57 263 432 59 223 561 45 115 734 34 272 625 35 652 251 1 103 932 93 860 217 34 368 124 19 022 338 37 676 792 75 067 684 29 459 809 41 664 619 161 261 860 29 316 417 95 773 260 3 877 330 32 068 513 57 431 596 39 994 067 40 951 983 30 361 150 21140 877 23 535 877 941 410 58 439 695 22 078 084 16 403 094 30 105 038 51 887 432 19 489 507 36 089 050 100 477 562 5 828 853 43 174 114 23 072 409 87432193 51 447 287 3 305 730 30 170 338 16 967 571 31 088 890 17 418 722 26 078 948 14 742 812 28 176 598 15 692 864 7 687 004 3 235 408 24 256 962 13 051 789 23 735 701 13 886 726 0 0 1 596 039 1 286 313 23 733 1 205 131 6 169 543 7 073 035 24 762 2 243 708 5 558 634 7 878 929 23 340 592 569 059 1 166 281 66 365 451 37 302 249 17 479 696 9 745 864 0 0 12471873 36 289 449 22 940 210 23 005 303 14 484 995 4 590 000 136 403 621 80 297 394 3 558 294 (4) 12019731 39 921 413 2 117 094 13 148 090 23 556 685 16 397 567 16 790 313 12 942 175 11 197 272 12 549 654 385 978 23 970 427 9 971 935 9 004 308 21 912 708 21 507 161 8 468 873 14 796 510 42 654 701 Angola Benin Burkina Faso Burundi Kamerun Keski- Afrikan tasav. Tsad Kongo Kongo (tasavalta) Norsunluu- rannikko Etiopia Ghana Guinea Guinea- Bissau Päiväntasaa- jan Guinea Guyana Kenia Liheria Madagaskar Malawi Mali Mauritania Mosambik Niger Ruanda Säo Tome ja Principe Senegal Sierra Leone Somalia Sudan Tansania Togo Uganda (3) Samhia Yht. (2) Yht. - SSL Yhteensä 894 067 425 516 006 485 46 306 967 1 542 271 432 1 009 753 649 1 779 103 698 1 159 058 028 1 067 338 707 616 461 110 100 265 476 1 842 203 281 1 209 443 489 1 085 639 433 627 645 769 130 451 015 432 984 853 516 322 637 549 356 747 {1) NNA = nettonykyarvo (4,5 prosenttia tammikuussa 1999). (2) Yhteensä = Yhteissumma lukuun ottamatta maita, joiden kanssa yhteistyö on tällä hetkellä keskeytetty: Somalia, Sudan ja Liberia (SSL) + Kongon tasavalta, Niger, Sierra Leo ne ja Togo , (3) Uganda/la ei ole enää erityislainoja, sillä ne annettiin anteeksi osana yhteisön osallistumista HIPC-aloitteeseen. Taannehtivuuden periaatetta noudattaen saatavien nettonykyarvoon on' lisätty näiden erityislainojen arvo hetkenä, jolloin ne makr;ettiin takaisin aiottua aiemmin. (4) Yhteisön osallistumisen teoreettiset kustannukset, jotka on saatu soveltamalla 41 prosentin nettonykyarvoa yhteisön saataviin rästit mukaan luettuina. 16 13. LIITE:. 5 14. YHTEISÖN RAHOITUSOSUUTEEN LIITTYVÄT PE:. RIAATTEI<:T vähentämään Euroopan yhteisö osallistuu täysipainoisesti HIPC-aloitteeseen auttamalla aloitteeseen valittavia maita kohdistuvien maksuvelvoitteidensa nettonykyarvoa. Tätä varten yhteisö antaa kelpoisuusehdot täyttäville maille avustuksia, joilla ne voivat suorittaa maksamattomista veloista ja velanhoitomaksuista johtuvia maksuja yhteisölle. Tämä apu mahdollistaa yhdessä muiden velkojien myöntämien varojen kanssa sen, että kelpoisuusehdot täyttävät maat saavuttavat HIPC-aloitteessa vahvistetut hyväksyttävän velkaantumistason maakohtaiset tavoitteet. yhteisöön Edunsaajamaat käyttävät kyseisen avun ensisijaisesti maksamattomien erityislainojen maksamiseen ennakolta nettonykyarvon perusteella. Jos velan nettonykyarvoa ei näin pystytä vähentämään tasolle, edunsaajamaa käyttää myönnetyn avun maksamattorniin riskipääomavelvoitteisiin yhteisölle. sovitulle Komissio tekee tapauskohtaisesti erityiset päätökset kunkin kelpoisuusehdot täyttävän AKT-maan avusta sisäisen sopimuksen IV luvussa vahvistettuja sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. Komission päätös kussakin tapauksessa annettavan avun määrästä mahdollistaa kysei~en maan maksamattomien, yhteisöön kohdistuvien ulkoisten maksuvelvoitteiden nettonykyarvon tarvittavan vähentämisen ja. on yhdenmukainen HIPC-aloitteen menetelmien kanssa. Maakohtaisissa päätöksissä otetaan myös huomioon maan velan rakenne yhteisöön nähden, pyrkimys valita hallinnon kannalta yksinkertaisimmat ehdotukset ja tarve varmistaa kelpoisuusehdot täyttävien maiden oikeudenmukainen ja tasa-arvoinen kohtelu. Kutakin maata koskevassa päätöksessä ilmoitetaan 6. tarvittavat yksityiskohtaiset säännöt ja ehdot. sovcltamiscksi heinäkuuta päätöksen tehdyn 1998. 17 15. 16. LIITE 6 17. ALOITTEEN JA KÖYHYYDEN POISTAMISENVÄLINEN YHTEYS G7-maat eivät jääneet toimettomiksi "syvemmän, laaja-alaiscmman ja nopcamman" aloitteen suhteen vaan esittivät IMF:lle ja Maailmanpankille virallisen vetoomuksen keskittyä toimissaan ja velkahuojennusprosessissa huomattavasti enemmän köyhyyden torjumiseen. IMF:n tehostetut rakennesopeutusohjelmat mainittiin erityisesti. Vielä ei ole aivan selvää, mikä Bretton Woods -järjestöjen toiminnallinen vastaus tulee olemaan. Selvä suuntaus on kuitenkin havaittavissa kohti perusteellista muutosta siinä, kuinka rakennesopeutusohjelmat ja puiteasiakirjat jatkossa laaditaan. Yhteiskunnallisen asiayhteyden huolenaiheita sekä rakennesopeutusta koskevia komission uusia suuntaviivoja. lujittaminen vastaa täysin yhteisön pitkäaikaisia turvata sosiaalimenot Yhteisön rakennesopeutustukiohjelmat laadittiin IMF:n kanssa neuvoteftavien ohjelmien yhteiskunnallisen· ulottuvuuden tukemiseksi ja laajentamiseksi. Alusta alkaen tärkein toteuteta tavoite oli yhteiskunnallisten standardien kustannuksella. Toinen tavoite oli ulottaa välttämätön sopeutusprosessi puhtaasti raha- ja budjettipolitiikan ulkopuolelle, jotta sosiaalialan julkishallinto tehostuisi. Toisin sanoin komissio on aina pyrkinyt korostamaan sopeutuksen yhteiskunnallista ulottuvuutta jopa niin laajalti, että se on laatinut omat yhteiskunnallisia näkökohtia koskevat erityisehtonsa. Näin ollen G7 -maiden vetoomus on vastaus yhteisön pitkäaikaisiin huolenaiheisiin. ja varmista~, että muutoksia ei Vetoomus on myös yhdenmukainen rakennesopeutusta koskevien komission uusien suuntaviivojen kanssa. Suurten rahoittajien kanssa erityisavustusohjelman puitteissa käydyissä keskusteluissa paljastui entistä selvemmin, että ehdollisuutta on pyrittävä muuttamaan. Sen Burkina Fasossa toteuttaman kokeiluhankkeen tuloksena oli useita välineitä, joilla voidaan perin pohjin muuttaa koko rakennesopeutusohjelman käsitettä ennen kaikkea joilla keskitytään pääasiassa väestön sosiaalisiin tarpeisiin. tekemällä apu riippuvaiseksi suoritustason indikaattoreista, Tuoreimmassa rakennesopeutusta koskevassa komission tiedonannossa näistä toimista tehtiin johtopäätöksiä, ja hankkeen toteutus on jo päätetty aloittaa muun muassa Madagaskarissa ja Senegalissa. Perusajatuksena on keskittyä uudistusten tuloksiin itse uudistusten sijaan. Tämä tarkoittaa, että (i) uudistusohjelmissa keskitytään pitkäaikaisiin vaikutuksiin ja että (ii) kyseisten maiden on otettava suurempi vastuu toimenpiteiden valinnasta sekä siitä, kuinka nopeasti ja missä järjestyksessä uudistukset toteutetaan. Avoimuutta tuetaan, tavoitteista tulee selkeämpiä ja ohjelmia arvioidaan niistä saatujen tulosten perusteella. Näiden toimien ensisijaisina tavoitteina on vähentää köyhyyttä ja kehittää instituutioita. 18 Komissio toivoo, että Bretton Woods -jU~jcstöt kUyttävät hyvUksccn nUitU kokemuksia ja IHyHivUt toiminnallisen vastauksen U7-mai<. lcn aloitteeseen. sitii kautta erityisavustusohjclman periaatteiden mukaisen 19


title: Regulamento (CE) n° 2258/1999 da Comissão, de 26 de Outubro de 1999, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas

eurovoc_concepts:
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

formats: pdf print

text: 27. 10. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias L 276/1 I (Actos cuja publicação é uma condição da sua aplicabilidade) REGULAMENTO (CE) N. o 2258/1999 DA COMISSÃO de 26 de Outubro de 1999 que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Euro- peia, Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 3223/94 da Comissão, de 21 de Dezembro de 1994, que estabelece regras de execução do regime de importação dos frutos e dos produtos hortícolas (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 1498/98 (2), e, nomeadamente, o n. o 1 do seu artigo 4. o, Considerando o seguinte: (1) O Regulamento (CE) n. o 3223/94 prevê, em aplicação dos resultados das negociações comerciais multilaterais do «Uruguay Round», os critérios para a fixação pela Comissão dos valores forfetários de importação dos países terceiros, relativamente aos produtos e períodos que especifica no seu anexo; (2) Em aplicação dos supracitados critérios, os valores forfe- tários de importação devem ser fixados nos níveis cons- tantes em anexo, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1. o Os valores forfetários de importação referidos no artigo 4. o do Regulamento (CE) n. o 3223/94 são fixados como indicado no quadro constante do anexo. Artigo 2. o O presente regulamento entra em vigor em 27 de Outubro de 1999. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 26 de Outubro de 1999. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 337 de 24. 12. 1994, p. 66. (2) JO L 198 de 15. 7. 1998, p. 4. L 276/2 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27. 10. 1999 do regulamento da Comissão, de 26 de Outubro de 1999, que estabelece os valores forfetários de importação para a determinação do preço de entrada de certos frutos e produtos hortícolas ANEXO Código NC 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 Código países terceiros (1) Valor forfetário de importação (EUR/100 kg) 052 204 999 052 628 999 052 999 052 388 528 600 999 052 064 400 999 400 404 800 804 999 052 064 388 400 999 87,5 48,8 68,2 76,1 130,9 103,5 67,1 67,1 56,4 65,4 66,4 50,9 59,8 108,5 102,0 263,8 158,1 87,4 71,7 158,3 31,1 87,1 93,0 64,8 171,9 70,3 100,0 (1) Nomenclatura dos países fixada pelo Regulamento (CE) n. o 2645/98 da Comissão (JO L 335 de 10. 12. 1998, p. 22). O código «999» representa «outras origens»