title: Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om gemenskapens deltagande i initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder

eurovoc_concepts:
EDF
EU aid
EU initiative
debt reduction
fourth Lomé Convention

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 26. 10. 1998 KOM( l~) 518 slutlig MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET OCH EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMrrTEN om gemenskapens deltagande i initiativet för skuldlittnad flr krafti1t skuldtynada fattiaa Ilader EUROPEAN COMMISSION Meddelande från kommissionen om gemenskapens deltagande i initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder (hädanefter "HIPC") lades fram av IMF och Världsbanken i september 1996 i syfte att bidra till att lätta skuldbördan för ·de fattigaste länderna, förutsatt att dessa gör samordnade anpassningsinsatser och engagerar sig i kampen rnot fattigdom. Samordningen gäller alla givare men i sy,nnerhet de multilaterala kreditgivarna. Initiativet omfattar de allra fattigaste länderna, som är berättigade till ett mycket förmånligt stöd från Världsbanken och IMF och de vars skuldbördor inte bedöms vara hållbara efter det att alla andra skuldlättnadsågärder har vidtagits. Gemenskapen är en viktig partner för utvecklingsländerna och dess stöd till utvecklingen där sker främst i form av bistånd. Det betyder att gemenskapen är en mycket liten multilateral kreditgivare. Man kommer till exempel bara att stå för cirka 2 % av den senast beräknade kostnaden för HIPC-initiativet eller 4,3 % av de multilaterala kreditgivamas kostnader ( 13,3 miljarder USD). Redan från början har gemenskapen varit en stark anhängare till HIPC-initiativet och deltagit fullt ut vad avser krav på stödberättigade A VS-Iänder. Genom rådets beslut av den 6 juli 1998 gjorde man ett åtagande att vid lämplig tidpunkt ge skuldlättnad till alla A VS-länder som är berättigade till HIPC-stöd. Gemenskapen har också försökt 1 att komma tillrätta med vissa specifika problem som till exempel tillfällig lättnad genom ytterligare åtgärder som givare (bilaga l). Vid G7-mötet i Köln enades ministrarna om ett utvidgat initiativ som kan ge snabbare, djupare och bredare skuldlättnad (bilaga 2). Som ett resultat av de föreslagna förstärkningarna förväntas totalkostnaderna för initiativet nu mer än fördubblas, till 27,4 miljarder USD. Om man tar till sig de ambitiösa mål som sattes upp av G7 -mötet i Köl n, kommer det att krävas ytterligare finansiering för att fullt ut finansiera de multilaterala långivarnas andel av det förstärkta HIPC-initiativet. Tabell J: Finansieringsbehov för HIPC-initiativet (mifjarder USD) Institutioner (ex. IM F) Totalt finansierings- behov Redan l t> st Återstår varav på kort sikt Världsbanken Afrikanska. utvecklingsbanken In teramerikanska utvecklingsbanken Andra långivare (inkl. EG) multilaterala 5,1 2,0 1,0 2,9 2. 0 0,6 0,4 1. 8 Totalt (inklusive IM F) 13,3 3,1 1,4 0,6 1,1 6,2 0. 6 0,8 0,6 0,6 2,6 Källor: 'The Enhunced 11/PC Frumework: f'inam:ing the World ltcmk 's /1/I'C Deht Relief', IDA. 26 augusti 1999, samt uppdatering ejier de sena. v/e årliga sammanträdeneJ i /Jrellon Wood'l-institulionerna. Trycket vä~er på de mu~tilaterala institutionerna att internt ta fram de medel som krävs för att de skall kunna ge sitt bidrag till det förstärkta HIPC-initiativet och minska den bilaterala finansieringsklyftap. För alla multilaterala utvecklingsbanker är det största hindret mot ytterligare bidrag det faktum att större intern finansiering från dessa institutioner skulle ske på bekostnad av deras hjälpprogram. Vad gäller Afrikanska ·utvecklingsbanken skulle ett sådant tillvägagångssätt vara i princip omöjl~gt. 2 Vid de senaste årliga mötena i Bretton Woods-institutionerna i Washington, fattade givarsamfundet en del långtgående policybeslut, som förväntas få stor betydelse för de mest skuldtyngda fattiga länderna. För första gången har man nu pekat på den nära koppling som finns mellan strategier för att lätta på fattigdomen, strukturanpassningsprogram och ett skuldlättnadsinitiativ. Både IMF och Världsbanken har satts i centrum för en uppsättning mer samlade, effektiva och samordnade utvecklingsinstrument IMF:s strukturanpassningsinstrument med förmånliga villkor för fattigaste länderna (ESAF) har återigen koncentrerats på att bekämpa fattigdom o~h omvandlats till ett nytt verktyg, Poverty Reduction and Growth Facility (PRGF). Handlingar avseende New Poverty Reduction Strategy kommer att utarbetas gemensamt av Världsbanken och IMF. Dessutom har multilaterala och bilaterala kreditgivare meddelat att de avser lämna stora bidrag till finansieringen av HIPC-initiativet (och i synnerhet till dess särskilda fond (Trust Pund)). Trots dessa löften förblir de bilaterala bidragen till HIPC Trust Pund (1,4 miljarder) otillräckliga för att täcka den återstående kortsiktiga bristen på medel uppgående till 2,6 miljarder (tabell 2). Dessutom kräver det amerikanska åtagandet (även om det amerikanska bidraget t i Il bi lateral skuldlättnad inom ramen för det förstärkta HIPC-initiativet iir mycket blygsamt) fortfarande att kongressen godkänner det, vilket inte är säkert. Tabell 2: Bilateralt stöd· till HIPC Trust Fund (miljoner USD) Bidrag Gamla åtagand en Nya åtagand en Tote~lt Bidrag Gamla åtagand en Nya åtagand en Totalt 5 4 27 26 Australie n Belgien Canada Danmark Frankrike Finland 14 Tyskland Grekland 5 12 27 26 21 14 8/ 8 21 27 54 Luxemburg Nederländer n a Norge Portugal Spanien Sverige Schweiz Förenade kungariket 61 41 15 15 29 28 36 3 70 131 41 15 15 29 28 135 50 221 Irland 16 Italien 70 Japan 10 16 70 JO USA 650? 650 Totalt 329 331 754 1414 Kiilla: "H/PC lnitiative: Perspectives on the Current Framework and Options for Change ", IDA, 2 april /999, med deluppdatering med information som kommissionen haft t iii sitt förfogande. Under samma möte och efter ett "informationsmeddelande" från kommissionen om de bidrag som gemenskapen skulle kunna ge till det förstärkta HIPC-initiativet, gjorde rådets ordförande följande uttalande: EU är berett att använda medel inom ramen för existerande EUF-instrument för att lämna ett betydande bidrag till underlätlandet av skuldbördan för de A VS-stater som är berättigade enligt HIPC-initiativet och kommer att läggafram ett positivtförslag i den andan för A VS-staterna. Behandlingen av icke-A VS-stater hör vara rättvis i det internationella samfundets globala ansträngningar. Det här initiativet skulle omfatta bidrag till skuldavskrivningar i storleksordningen en miljard euro. Förslaget från kommissionen, som följer ovannämnda "informationsmeddelande", skall ses mot denna bakgrund. * * Det beslut som rådet fattade den 6 juli 1998 på förslag från kommissionen bekräftade gemenskapens fulla engagemang 'i det ursprungliga initiativet både som givare och kreditgivare. - som givare genom att ställa· nödvändiga extraresurser från åttonde EUF:s strukturanpassningsinstrument till förfogande för länder som kommit fram till sin "beslutspunkt", - som kreditgivare genom att för det första använda ränta från EUF-medlen till att direkt (och på den ni v å som man enats om för multi laterala givare) hantera skulderna för länder som nått sin "slutförandepunkt". 4 Eftersom dessa bägge aspekter inte berörde HIPC-Iänder utanför A VS-gruppen, kunde samtliga medel (40 miljoner ecu) tas frän EUF. De sänkta kraven för att bli berättigad, den retroaktiva tillämpningen av nya kriterier, det större antalet länder och de snabbare besluten kommer att öka kostnaden för det förstärkta initiativet så mycket att räntan på EUF-medel eller eventuella återflöden, enligt rådets beslut från juli 1998 inte kommer att förslå. EU:s totala åtagande kan i huvudsak finansieras med ej avsatta medel från ättonde EUF och tidigare EUF-medel. Mot bakgrund av förstärkningen av initiati_vet föreslår kommissionen dock att man även skall försöka komma ti Il rätta med den externa skuldsättningen för HIPC-Iänder utanför A VS-gruppen och detta med hjälp av budgetrnedel. När det gäller AVS-Iänderna har de tillgängliga EUF-medlen, som överstiger l miljard euro erhållits på följande sätt: samarbete med länder som inte kan betala och för vilka programmedel inte har satts av; en del av medlen är resultatet från delprogramarbetet under det reviderade fjärde Lomekonventionen, vilket betyder att den andra delen av programmedlen inte har avsatts för ett antal länder i svårigheter; slutligen kan oanvända Stabex-medel komma att bli tillgängliga efter det att Lome IV löpte ut den 29 februari 1999. För att EUF-medel skall kunna användas krävs dock ett beslut av ministerrådet A VS EU, eftersom den föreslagna gemenskapsåtgärden ligger utanför de normala förfarandena enligt Lomekonventionen. För att förbereda ett sådant beslut måste man mycket snart inleda en dialog mellan Europeiska gemenskapen och dess partner bland AVS-ländema. På liknande sätt kommer medel från den allmänna budgeten till stöd för initiativet för icke-A VS-Iänder att sättas in i samklang. med kommissionens samararbetsstrategier för de länderna. Den rättsliga grunden för gemenskapens åtgärder kommer att vara ALA-förordningen nr 443/92, i vilken betonas ett nytt engagemang för att lindra fattigdom (art. 4) och gemenskapsstöd till EU:s partnerländer för att dessa skall kunna lösa makroekonomiska och strukturella problem (art. 5). * * Kommissionens förslag bygger på tre grundstenar: Gemenskapens roll som kreditgivare: 5 För alla multilaterala kreditgivare är det omöjligt att i detta skede lämna definitiva siffror om bidragen till initiativet. Vissa länder kommer att komma i fråga först år 2001, om de någonsin gör det, och en tillförlitlig analys av deras skuldsituation kommer inte att finnas tillgänglig förrän då. Därför kan man bara grovt uppskatta graden av framtida skuldlättnad för samtliga berättigade länder (bilaga 3). Om man utgår från de nuvarande beräkningarna och jämför dem med gemenskapens fordran, inklusive obetalda förfallna skulder, på 1,3 , miljarder euro, skulle gemenskapens bidrag till de potentiellt berättigade länderna ligga kring 750 miljoner euro (bilaga 4), varav 40 miljoner euro redan satts av genom ett beslut från juli 1998, från räntor på tidigare EUF. Mobiliseringen av de nödvändiga medlen är en bekräftelse på Europeiska gemenskapens starka politiska engagemang för initiativet. Enligt ett positivt yttrande från EUF-kommiten kommer dessa resurser dock bara att mobiliseras från fall till fall och på ett sådant sätt att när vart och ett av de inblandade länderna når sin "fullbordandepunkt", kommer de att kunna betala tillbaka en del av sin nettonuvärdesskuld till gemenskapen (bilaga 5). Gemenskapens roll som givare: Utöver detta belopp, som motsvarar gemenskapens roll som kreditgivare, förespråkar kommissionen att man håller sig till den roll som gemenskapen har som givare enligt den ursprungliga HIPC-ramen. Däri ingår bonus för strukturanpassning till berättigade länder som uppnått sin "bes l utspunkt", så att de har t i liräcklig finansiering för sina makroekonomiska reformer, vilket i sin tur kommer att underlätta deras ansträngningar att komma fram till sin "slutförandendepunkt" (bilaga l). Bedömningen av storleken på bonusen bör i framtiden även beakta mottagarlandets tidigare förmåga att sköta sin skuld gentemot gemenskapen. Ett sådant bidrag skulle ligga i linje med de två nyckelfaktorerna i Köloförslaget - behovet av lämpligt stöd till HIPC-länder under en övergångsperiod och behovet av att förbättra det sociala innehållet för hela verksamheten (bilaga 6). Tidigare finansierades detta extra stöd genom omfördelning av medel inom strukturanpassningsinstrumentet utan att det totala beloppet höjdes. Om det instrumentet skall användas i större omfattning och inom en nära framtid kommer det, 6 med tanke på att många länder kommer att bli berättigade för initiativet under följande tvåårsperiod, inte att finnas tillräckligt med marginaler för att täcka de extra kraven i de berörda länderna. Instrumentet måste därför tillföras mer resurser. Ytte~ligare ett argument till förmån för en sådan ökning är au nästa EUF troligen inte kommer att träda i kraft före 2002. Kommissionen menar att gemenskapens bidrag som kreditgivare till HIPC-initiativet även bör avspeglas av en ökad givarroll, i storleksordningen 150 miljoner euro från åttonde EUF:s strukturanpassningsinstrument Detta belopp måste också hämtas från ej avsatta medel i åttonde EUF och tidigare EUF-medel. Ytterligare stöd från strukturanpas,sningsinstrumentet måste mobiliseras från fall till fall och utöver strukturanpassningsprogrammet, så snart ett land kommer fram till sin "beslutspunkt". Gemenskapens roll som en viktig biståndsaktör: Som en viktig biståndspartner anser kommissionen att gemenskapen, utöver sitt deltagande i stärkandet av HIPC-initiativet i strikt mening, bör lämna ett bidrag till HIPC-initiativets aJlmänna finansiering och då särskilt till HIPC Trust Pund. Ett sådant bidragstillskott skulle ligga i linje med gemenskapens biståndsstöd allmänhet. Politiken omfattar allt från gemenskapens strategi att bättre integrera utvecklingsländerna i världshandelssystemet ti Il dess stöd för global skuldlättnad och kamp mot fattigdom. I denna process får man dock inte tappa bort behovet av att se till att de olika aktörerna delar på bördorna på ett någorlunda rättvist sätt. Gemenskapen kan inte på egen hand finansiera den skillnad som återstår. Andra givare måste också bära sin rättvisa andel av finansieringen av initiativet. Dessutom vore det klokt att inte låta ett sådant här bidntg finansieras enbart genom ej avsatta EUF-medel. Snarare bör det ses som ett bidrag till en global skuldlättnad för de mest skuldtyngda fattiga länderna, vilket även omfattar icke-A VS-stater. Som sådant skulle bidraget 'innehålla en lämplig blandning av medel från EUF och lämplig kompletterande finansiering över den allmänna budgeten, och bidrag från andra intressenter inom ett EV-sammanhang som man enats om. 7 Samtidigt som man behåHer tillräcklig finansiering för existerande program, skulle den här finansieringen från den allmänna budgeten innebära en omfördelning av resurser inom den budgetram som avsatts för de berörda geografiska samarbetsprogrammen utan A VS-koppling, som täcks av underavsnitt B7 (externa åtgärder) i gemenskapens budget. Gemenskapens bidrag ti 11 HIPC Trust Pund skulle kunna bli i storleksordningen 200 till 300 miljoner euro, beroende på vilka beslut som slutligen fattas om en rättvis fördelning av bördorna. 82% skulle finansieras med ej avsatta EUF-medel (bilaga 4) och resten genom gemenskapens budget. Om man beaktar geografisk fördelning och berättigande när det gäller skuldlättnad hos de berörda länderna, skulle en fördelning över en treårsperiod med början 1999 vara 15% från kapitel B7-31 "Samarbete med utvecklingsländer Latinamerika" och 3 % från kapitel B7-30 "Samarbete med utvecklingsländer Asien". Exakt hur fördelningen skulle ske återstår dock att besluta, och detta skulle ingå i detaljdiskussionen med Världsbanken. Gemenskapens bidrag till HIPC Trust Fund skulle vara öronmärkt. Medel från EUF skulle öronmärkas för A VS-länderna och i princip för Afrikanska utvecklingsbankens krav på HIPC-länder från A VS-gruppen (med särskilda bestämmelser för det enda icke-afrikanska HIPC-landet ur A VS-gruppen: Guyana). Budgetmedel skulle kunna bidra till finansiering av sänkta krav på asiatiska eller latinamerikanska HIPC-Iänder. Särskilda åtgärder skall vidtas för att garantera att mottagarländer, efter EV finansiering av det multilaterala skuldättnadsinitiativet, använder ytterligare inhemska medel för att utveckla den sociala sektorn. De tekniska detaljerna kring en sådan kombinerad finansiering av eventuella ED bidrag till det förstärkta HIPC-initiativet måste naturligtvis övervägas mycket noga. I synnerhet måste m~n införa särskilda bestämmelser för att garantera tillräcklig öppenhet, övervakning och ekonomisk kontroll av EU:s bidrag till initiativet i allmänhet och Trust ,F und i synnerhet. I sammanfattning ser kommissionens förslag ut som följer: Bidrag till initiativet som kreditgivare: 550 miljoner curo Ökning av strukturanpassning~instrumentet 150 miljoner e u ro. ' D ~idrag till HIPC Trust Fund: 200-300 miljoner curo Totalt 900-1 CX>O mi l joner c u ro 9 BILAGOR TILL meddelandet från kommissionen om gemenskapens deltagande i initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder BILAGA l GENOMFÖRANDE AV RÅDETS BESLUT AV DEN 6 JULI1998 Åtta A VS-Iänder uppnådde "beslutspunkten" 1997 och 1998 och omfattas på så sätt av beslutet av den 6 juli 1998. Utifrån de nya kriterierna bör alla, snarare än bara sex av dem, kvalificera sig för skuldlättnad. Av dessa åtta är det hittills bara tre som kommit till "fullbördandepunkten" inom ramen för HIPC-initiativet: Uganda, Guyana och Mo~ambique. Efter ko~missionens finansieringsbeslut den 24 juli 1998 ströks Ugandas samtliga återstående skulder i form av speciallån upp till ett belopp av 4 590 000 ecu. Inom kmt kommer ett finansieringsförslag för Guyana att läggas fram för EUF-kommitten. Naturligtvis kommer ytt~rligare lättnader att införas så snart de nya skuldlättnadsmålen är kända. Mo~ambique är ett svårare fall eftersom ett stort riskkapital måste betalas i förskott, något som ger upphov till ett antal tekniska problem. ·Eftersom man just har fattat beslut om fullbordandepunkten, föreslår kommissionen att man väntar några veckor/månader medan man gör om lättnadsmålen, så att man kan gå direkt på den slutliga versionen av lättnadsplanen. Ända sedan kommissionen gick med i HIPC-initiativet har den ansett att det på grund av omfattningen av A VS-ländernas skuldproblem inte räcker med att bara uppfylla sina åtaganden som kreditgivare. Det är mot den bakgrunden som man skall se dess beslut att ändra andelen som kommer från strukturanpassningsinstrumentet och öka avsättningen till HIPC under övergångsperioden med 15 % (eller med 10 % för länder som redan åtnjuter 15 % bonus i form av regionalt integreringsstöd). Bilaga 3 visar att många länder kommer att tjäna på den här åtgärden i sina avsättningar under 1999-2000. Observera att det här gemenskapsinitiativet förutsåg G?:s uppmaning om stöd till HIPC initiativet i böt:jan av inteTrimsperioden liksom dess avsikt att förbättra det sociala innehållet i den processsom är kopplad till initiativet (se bilaga 6). · ',. 10 BILAGA 2 HUVUDDRAGEN l DET FÖRSTÄRKTA INITIATIVET Efter en serie initiativ från ett antal medlemsstater heslutade G7-mötet i Köln i hö~jan av juni i år att underlätta och förstärka de svårt skuldtyngda ländernas tillgång till HIPC initiati vet. De förslag som lades fram i Köln, och som sedan godkändes av Bretton Woods institutionerna, består av tre huvudpunkter, som kan sammanfattas med parollen "djupare, bredare och fortare". • "Djupare" skuldlättnad: * minska kravet för kva1ificering på grundval av förhållandet mellan skuldens nettonuvärde och exporten från 200-250% till 150 %. * göra tillgångsvillkoren för "skattefönstret'' mer flexibelt genom att sänka kvalificeringsgränserna för de mottagande ekonomiernas öppenhet och intäkterna som andel av BNP 1 ; * retroaktiv tillämpning av dessa nya kriterier på länder som redan har nått sin "besluts-/fullbordandepunkt", så att de inte bestraffas för att ha uppfyllt villkoren snabbare, * fasta och slutliga skuldminskningsmål när man uppnått beslutspunkten, dvs. då man beslutar att ett land kvalificerar sig (utan som hittills möjlighet till revidering vid fullbordandepunkten, dvs. när man erkänner att landet har uppfyllt de villkor som man ställt upp och kreditgivarna faktiskt börjar minska landets skulder), vilket innebär att en ökning av BNP eller exporten inte kommer att bestraffa mottagaren. • "Bredare" täckning för initiativet: * tack vare dessa förändringar bör andelen av de 41 HIPC-ländema som slutligen kvalificerar sig för initiativet stiga från 26 till 33 och till och med 36, om Liberia, Sudan och Somalia kommer med. • "Snabbare" lättnad: * de internationella finansiella instituten och andra multilaterala institutioner som så önskar, kommer att erbjuda skuldlättnadstjänster under en övergångsperiod, dvs. mel1an besluts- och fullbordandepunkterna. * Fullbordandepunkten kommer att bli flytande såtillvida att länderna får en slutlig lättnad av sina skuldbördor så snart de har uppfyllt alla uppstäJJda villkor, även om de gör detta innan de tre åren som ställts upp som övergångsperiod har löpt ut. För att kunna dra nytta av "skattefönstret", dvs. kvalificera sig även om nettonuvärdet av skulden ligger under 150% av exporten, räcker det att nettonuvärdet av skuldernas andel av intäkterna är över 250% (mot tidigare 280 %), att exporten bara svarar för 30 % av BNP (mot tidigare 40 (Jf,) och att intäkterna <>verstigcr 15% av samma BNP (mot tidigare 20 %). 11 LISTA ÖVER POTENTIELL T BERÄTTIGADE LÄNDER BILAGA3: Beslutspunkten uppnådd under 1997 Benin, Bolivia, Burkina Paso, Guyana, Uganda. Beslutspunkten uppnådd under 1998 Elfenbenskusten, Mali, Mo~ambique, SenegaL Beslutspunkten förväntad under 1999 Tchad, Etiopien, Ghana, Guinea, Honduras, Laos, Malawi, Mauretanien, Nicaragua, Niger, Tanzania, Togo, Zambia. Beslutspunkten förväntad under 2000 Kamerun, Kongo, Guinea-Bissau, Madagaskar, Rwanda, Sierra Leone. Beslutspunkten förväntad under 2001 eller senare Centralafrikanska republiken, Burundi, Myanmar, Sao Torne & Principe, Demokratiska republiken Kongo, Liberia, Somalia, Sudan. BILAGA 4 METOD FÖR ATT BERÄKNA GEMENSKAPENS Hl DRAG För att kunna bedöma storleken på gemenskapens bidrag utifrån vad som sagts bilagorna 3 och 5 skulle vi behöva en pålitlig uppskattning av de procentuella minskningar av skulderna som b~slutas, men det är inte möjligt eftersom vi befinner oss i en övergångsperiod. • När det gäller länder som redan har uppnått beslutspunkten, som kvalificerar dem för skuldlättnad, måste vi uppdatera de tidigare beräkningarna mot bakgrund av de nya Köln-principerna, och detta kan vi bara göra ungefårligt. 2 I princip är kostnaden för att delta i initiativet framledes fastlagd till beslutspunkten på grundval av aktuell ekonomisk information. Men det sätt på vilket kriterierna skall tillämpas retroaktivt pil Hinder som redan nått dit är inte klart. Skall man ta hänsyn till utvecklingen av makroekonomiska nyckeltal och siffror - export, intäkter, BNP och, framförallt, räntenivåer - eller kommer de nya nyckeltalen mekaniskt att tillämpas på de ursprungliga siffrorna? 12 • Den information som vi har tillgiing till r<lranue andra herHttigade men Unnu ej kvalificerade länder är ännu mer otillfredsställande eftersom vi inte har någon bra uppskattning av de. ekonomiska nyckeltalen och inte vet vilken räntesats som skall användas för att beräkna nettonuvärdet Därför kan vi inte hävda att vi lägger fram något annat än grova uppskattningar och att det måste ges rum för en bred felmarginal. Bretton Woods-institutionerna har försökt. De har beräknat att totalkostnaden för initiativet kommer att sdga från 6,2 miljarder USD till 13,3 miljarder USD för de multilaterala kreditgivarna, vilket innebär att de principer som antogs i Köl n mer eller mindre kommer att fördubbla kostnaderna. I tabellen nedan, som ställts upp på grundval av aktuella beräkningar, visas en geografisk uppdelning av denna totalsumma. Tabell 3: geografisk fördelning av totalkostnaden ( 0/o) o/o av totalkostnaden, samtliga HIPC %) av totalkostnaden, samtliga HIPC exkl. SSL AVS-Iänder varav A VS-länder exkl. SSL varav icke-afrikanska AVS-länder ALAT Asien Källa: Världsbanken 86 62 l 11 2 113 82 2 15 3 I det särskilda fall som gemenskapen utgör består de "europeiska" fordringarna av tre typer: speciallån, riskkapital och lån från Europeiska investeringsbankens egna medeL När det gäller deltagande i HIPC-initiativet kommer gemenskapen att ta på sig de två förstnämnda skuldtyperna och EIB den tredje typen (banken har accepterat rådets uppmaning från beslutet av den 6 juli 1998). De olika ansvarsområdena är således tydligt identifierade. · Problemet består i att man inte direkt ·kan använda Bretton Woods-beräkningarna3 eller göra beräkningar land för land, inte ens ungefärliga man än vill göra det. 4 De skiljer inte bara mellan olika typer av europeiska krav enligt ovan; deras beräkningar av nettonuvärdet är alldeles för högt mot bakgrund av den information som vi har till vårt förfogande. Om man använder Bretton Woods-beräkningarna innehUr det också att dessa g<>rs i dollar medan kommissionen alltid har gjort klart att detta hara fungerar i euro och att man inom ramen li'ir sitt deltagande i initiativet bara skulle vara bunden av procentandelsminskningar i ncttonuviirde (inte 13 På grund av dessa begränsningar måste man vara pragmatisk i sin inställning. Man beslutade att med utgångspunkt i siffrorna från EUB (som. anger tidsfrister och därmed nettonuvärdet av vart och ett av speciallåns- och riskkapitalåtgärderna) tiiHimpa den minst fördelaktiga minskningsprocenten, nämligen den som man erhöll frän dc genomsnittliga beräkningarna från Bretton Woods-institutionerna. I det preliminära dokumentet från dessa institutioner,5 uppgår det europeiska deltagandet till 731 miljoner USD i 1998 års siffror. Detta är 41 o/o av nettonuvärdet av A Vs ländernas skuld inklusive obetalda förfallna skulder till gemenskapen och EIB (1,8 miljarder USD). Relativt sett motsvarar den storleksordningen ökningen av den totala kostnaden för tjugoprocentig skuldminskning användes som arbetshypotes i den tidigare rapporten ( 1998) om gemenskapens deltagande i initiativet. initiativet för de multilaterala kreditgivarna - en När det gäller att inkludera obetalda förfallna skulder i fordringarna bör påpekas att tillämpningen av bestämmelserna har mildrats. Tidigare behandlades obetalda förfallna skulder till multilaterala kreditgivare inom ramen för HIPC-initiativet så att alla sådana skulder skulle betalas innan ett HIPC-land kunde bli stödberättigat enligt initiativet (vid beslutspunkten) så att samtliga givare skulle kunna ta del i skuldlättnadsarbetet6. Så är det fortfarande - den slutliga regleringen av den faktiska skulden beslutas inte förrän samtliga obetalda förfallna skulder betalats till alla multilaterala kreditgivare. I de senaste siffrorna från Världsbanken ingår dock dessa skulder som en del i minskningsunderlaget genom att de betraktas som en del av grundskulden. I den frågan har man uppnått ett samförstånd med alla multilaterala kreditgivare som deltar i initiativet och detta bekräftades åter vid de multilaterala utvecklingsbankernas möte i Washington den l oktober. Enligt EIB:s siffror (se tabell4 nedan) var nettonuvärdet per den 31 december 1998 vid 4,5 °/o för speciallånen och riskkapitalet som omfattades av initiativet l 209 miljoner euro exklusive obetalda förfallna skulder samt l 340 miljoner euro inklusive obetalda förfallna skulder. Om. man tillämpar 41 °/o på detta senare belopp, får man 549 miljoner euro (eller 516 miljoner euro exklusive Sudan, Somalia och Liberia). Med tanke på den felmarginal som uppstår på grund av den beräkningsmetod som vi använde 7 , och även om det är mycket osannolikt att 4 6 7 enheter). Den främsta källan till skillnaderna mellan Bretton Woods och EIB:s siffror verkar vara de växelkurser som använts. Världsbanken, som centraliserar den information som hämtats in under HIPC-initiativet, har sådana beräkningar. Utifrån den informationen skapade man en matris med minskningskoefficienter utifrån vilka man beräknade skuldminskningar för vart och ett av de potentiellt berättigade länderna. Banken ville dock inte offentliggöra den matrisen eller någon tabell som skulle kunna innebära att man utförde minskningar som gav upphov till falska förhoppningar och ge officiell status till någonting som enbart var uppskattningar. Om kommissionen skulle försöka samla in information för att göra sina egna beräkningar skulle den ställas inför samma problem. Preliminär kostnad för enskilda multilateråla utvecklingsbanker - mötet me!lan EIB/EU och multilaterala utvecklingsbanker fredagen den 25 juni 1999. Hittills har gemenskapen, som behandlas som förmånskreditgivare, strikt hållit sig till den principen i sitt bistånd till utomstående länder, och det bistånd som ges inom ramen för HIPC har_ hittills inte krävt att något land fått särskild behandling (Uganda är det enda A VS-Iand som fått skuldlättnadshjälp från gemenskapen, och det landet hade inga gamla upplupna ränteskulder till gemenskapen). Att på toppen av de ovannämnda problemen tillämpa Världsbankens beräkningar av de genomsnittliga "europeiska" minskningsandelarna är definitivt en sämre lösning. För det första är det dels stora skillnader mellan å ena sidan den geografiska fördelningen av lån med egna medel (färre i antal och 14 Sudan, Somalia och Liberia kommer att kunna dra nytta av initiativet, skulle det vara bättre att räkna med en tillräcklig säkerhetsmarginal och använda ett konservativt belopp kring 550 miljoner eurox. Den summan inkluderar en uppskattning av vad vår del av skuldlättnaden skulle bli för Somalia, Sudan och Liberia plus länder med vilka gemenskapen har ställt in samarbetet. Metodmässigt vill vi peka på att samtliga ovannämnda siffror gällde per den 31 december J 998. Med andra ord måste man dra av det belopp som dc skuldtyngda länderna har betalat tillbaka före inledningen av skuldlättnaden. Hur man skall handskas med länder med vilka samarbetet är inställt är en svårare fråga. Det är svårt att se hur kommissionen skulle kunna åta sig att delta i initiativet vad gäller dessa länder om samarbetet inte har återupptagits9. Men vi kan inte utesluta att samarbetet återupptas med dessa länder, ens på kort sikt, och därför vore det klokt att inkludera den potentiella kostnaden för att dessa länder blir berättigade, även om gemenskapens deltagande troligen kommer in mycket senare i deras fall än för andra multilaterala kreditgivare. Mer allmänt sett kommer gemenskapens deltagande att spridas ut över flera år och kostnaden bör ses i ett tidsperspektiv utöver de provisoriska beräkningarna i tabell 3. Eftersom slutpunkten därför blir flytande är kostnadsberäkningarna mer ungefårliga än någonsin och även om vissa länder kvalificerar sig tidigare än beräknat, är det mycket troligt att detta motverkas av att andra gör det senare. Med andra ord kan fullbordandepunkten komma senare än tre år efter beslutspunkten. Vidare, och trots den "förbättrade" hanteringen av obetalda förfallna skulder, kvarstår en praktisk risk, vid sidan av de geopolitiska växlingama (vissa potentiella mottagare är i krig och politiskt mycket ömtåliga) för att många kan misslyckas med att komma fram till sin teoretiska fullbordandepunkt i tid, eftersom de inte helt kan betala de obetalda förfallna skulderna. koncentrerade till ett litet antal länder) och speciallån och riskkapital å den andra. En av EIB:s största gäldenärer vad gäller lån med egna medel är Elfenbenskusten och i dess fall kommer skuldminskningen att ligga betydligt under genomsnittet. Därför tenderar användandet av begreppet "europeiskt" genomsnitt (dvs. inklusive EIB) för alla krav avseende speciallån och riskkapital att undervärdera den nödvändiga skuldminskningen enligt initiativet. Dessutom är de siffror som kommer från EIB nettonuvärdet per den 31 december 1998, vilket betyder att alla nya betalningar efter den dagen men före slutdagen för beräkning av nettonuvärdet vid beslutspunkten måste adderas. Men medan dessa bägge förstnämnda element tenderar att leda till underskattningar skulle valet av en räntenivå som passade vad som skulle vara en referensränta vid beslutspunkten i slutet av 1998 (4,5 %) överskatta nettonuvärdet av gemenskapens skuld. För länder som redan uppnått sin beslutspunkt är räntan i själva verket högre och nettonuvärdet alltså lägre. Om räntorna fortsätter att stiga, kommer samma sak att gäHa för länder som kvalificerar sig 2000 eller senare. Lägg till detta att man måste beakta återbetalningar som fortsatt sker enligt dragningsrätterna liksom återbetalningar fram till fullbordandepunkten som sedan måste minska värdet på gemenskapens fordringar per den 31 december 1998. Eftersom vi inte vet vilken faktor som kommer att vara viktigast får vi arbeta vidare under antagandet att de kommer att ta ut varandra, men det innebär att man måste ta tiiJ en ordentlig säkerhetsmarginal när man lägger fram resultaten av beräkningarna. 9 Varav mer än 40 miljoner EUR redan säkrats genom beslutet i juli 1998, tack vare räntor från tidigare EUF-medel. Detta står klart om man beaktar att en minskning av dessa länders skulder i viss mån motsvarar att ge dem budgetstöd eftersom det frigör resurser som annars skulle ha använts till återbetalning av skulder. 15 Tabel/4: Teoretisk kostnad på grundval av genomsnittliga minskningar (EUR) Totala fordringar Varav speciallån Obetalda mrrallna skulder Kostnad Nominellt NPV (1) Nominellt NPV (1) Teoretiskt( 4) (a) (b) 0. 41 x (a+b) Angola 2 107 710 l 676 812 o o 978 881 Ben in 15 885 850 10 264 038 2 796 735 l 591 466 l 088 834 4 208 256 Burkina Faso 45 536 152 32 201 534 l l 629 399 6 930 186 10477 13 206 925 Burundi 54 201 588 32 300 611 42 689 409 23 511196 5 680 753 15 572 359 Kamerun 83 838 177 46 607 965 81 171 648 44 511 617 19 109 265 Centra1afr. rep. Te h ad Kongo Kongo (ORK) Elfenb. kusten 13 916 421 10 790 989 4 454 571 2 595 257 l 303 805 4 958 865 8 142 926 5 824 017 5 331 606 3 601 913 30913 2 400 521 47 480 297 29 494 208 37 085 907 21 376 347 16 323 192 18 785 134 138 731 707 86 595 910 108 529 321 63 171 978 44 378 977 53 699 704 82 059 529 50 724 419 66 246 525 38 505 539 11400 20 801 686 Etiopien 81 595 071 55 827 759 32 650 644 18 248 946 Il 000, 22 893 891 Ghana 47 409 459 33 638 739 29 437 474 18 416 877 13 791 883 Guinea 145 616 087 94 177 740 63 971 201 35 123 489 4 402 095 40417732 Guinea-B 5 610 600 5 610 600 902 140 2 670 223 Ekv. guinea 4 403 616 3 346 207 2 602 258 2 438 871 Guyana 51 096 680 29 316 417 43 174 114 23 072 409 12 019 731 Kenya 144 989 180 95 773 260 87 432 193 51 447 287 l 596 039 39 921 413 Liberia 6 400 453 3 877 330 5 828 853 3 305 730 l 286 313 2 117 094 Madagaskar 49 098 029 32 068 513 30 170 338 16 967 571 13 148 090 Malawi 89 070 772 57 431 596 31 088 890 17 418 722 23 733 23 556 685 Mali 57 263 432 39 994 067 26 078 948 14 742 812 Mauretanien 59 223 561 40 951 983 28 176 598 15 692 864 16 397 567 16 790 313 Mo~ambique 45 115 734 30 361 150 7 687 004 3 235 408 l 205 131 12 942 175 Niger 34 272 625 21 140 877 24 256 962 13 051 789 6 169 543 11 197 272 16 Rwamla 35 652 251 23 535 877 23 7:15 701 13 886 726 7 on o. \ 'l 12 54-C) (J54- Sao T. & P l 103 932 941 410 o o 385 978 Senegal 93 860 217 58 439 695 66 365 451 37 302 24') 24 762 23 970 427 Sierra Leonc 34 368 124 22 078 084 17 479 696 9 745 864 2 243 708 9 971 935 Somali a 19 022 338 16 403 094 o o 5 558 634 9 004 308 Sudan 37 676 792 30 105 038 12 471 873 7 878 92') 23 340 592 21 912 708 Tanzania 75 067 684 51 887 432 36 289 449 22 940 210 569 059 21 507 161 Tog o 29 459 809 19 489 507 23 005 303 14 484 995 l 166 281 8 468 873 Uganda (3) 41 664 619 36 089 050 (4) 4 590 000 14 796 510 Zambia 161 261 860 100 477 562 136 403 621 80 297 394 3 558 294 42 654 701 Totalt HC (2) l 542 271 432 l 009 753 649 894 067 425 516 006 485 46 306 967 432 984 853 Totalt- SSL l 779 103 698 l 159 058 028 l 067 338 707 616 461 110 100 265 476 516 322 637 Totalt l 842 203 281 l 209 443 489 l 085 639 433 627 645 76') 130 451 015 549 356 747 {l) NPV=Nettonuvärde vid 4,5% per den /januari 1999. (2) Totalt HCS = Totalt exklusive de länder med vilka samarbetet för närvarande är inställt: ,\'omalia, Sudan och Liberia (SSL) + DRK, Niger, Sierra Leone och Togo. (3) När det gäller Ugandaflnns ingafler speciallån eftersom de annullerades som en del av gemenskapens deltagande i HIPC-initiativet. Men enligt retroaktivitetsprincipen har vi till nettonuvärdet av våra fordringar lagt till det värde som dessa speciallån hade vid tiden för deras återbetalning i förtid. (4) Teoretisk kostnad för gemenskapens deltagande vid 41 % av nettonuvärdet för gemenskapens lån inklusive obetalda förfallna skulder. 17 PRINCIPER SOM STYR GEMENSKAPENS BIDRAG BILAGA5 Europeiska gemenskapen skall deltaga fullt ut i HIPC-initiativct genom att tillhandahiilla stöd till de länder som är berättigade till stöd inom ramen för initiativet, i syfte att hjälpa dessa länder att minska nettonuvärdet av sina externa ekonomiska förpliktelser gentemot gemenskapen. För detta ändamål skall gemenskapen avsätta medel i form av gåvohistånd som de stödberättigade länderna skall använda för att betala räntor och amorteringar på utestående skulder till gemenskapen. Genom detta stöd och de medel som tillhandahålls av andra kreditgivare skall de stödberättigade länderna kunna uppnå den inom HIPC initiativet och för varje land fastställda målnivån för en godtagbar skuldbörda. Detta stöd skall företrädesvis användas av de stödmottagande länderna för att i förväg betala av utestående speciallån på nettonuvärdesbasis. Om denna åtgärd inte är tillräcklig för att den överenskomna minskningen av skuldens nettonuvärde skall uppnås skall det stödmottagande landet använda de tilldelade biståndsmedlen för att uppfylla sina förpliktelser gentemot gemenskapen vad gäller utestående riskkapital. Kommissionen skall, från fall till fall och för vart och ett av de stödberättigade A Vs länderna, fatta ett särskilt beslut om stödets omfattning, i enlighet med de regler och förfaranden som fastställts i kapitel IV i det inbördes avtalet. Kommissionens beslut om hur mycket stöd som skall beviljas i varje enskilt fall skall baseras på hur stora medel det krävs för att möjliggöra den nödvändiga minskningen av nettonuvärdet av landets utestående skuld gentemot gemenskapen, och beslutet skall fattas i enlighet med den metod som föreskrivs för HIPC-initiativet. I beslutet för varje enskilt land skall beaktas vilken struktur landets skuld till gemenskapen har, önskan att nå en administrativt enkel lösning i förslagen för varje enskilt fall samt behovet av att säkerställa att de olika länderna får en likvärdig och rättvis behandling. I vart och ett av besluten för de enskilda länderna skall anges enligt vilket tillvägagångssätt och på vilka villkor som beslutet av den 6 juli 1998 skall genomföras. 18. BILAGA 6: KOPPLINGEN MELLAN INITIATIVI<:T OCII ARHETl<:T Ml<:l> ATT MINSKA I'ATTIGI>OMEN 07 vilade inte på lagrarna i och med sitt initiativ "djupare, bredare och snabbare"; man begärde formellt att IMF och Världsbanken gav arbetet med att minska fattigdomen mycket högre prioritet både i sin verksamhet och i skuldlättnadsförfarandet. Man nämnde uttryckligen IMF:s förstärkta strukturanpassningsinstrument Det är ännu inte klart hur Bretton Woods-institutionerna tänker svara i organiseraodet av sin verksamhet, men vi är klart och tydligt på väg mot en radikal förändring av det sätt på vilket strukturanpassningsprogram och politiska ramdokument utarbetas i framtiden. Den här förstärkningen av den sociala kopplingen står i perfekt samklang med gemenskapens långvariga engagemang och med kommissionens nya riktlinjer för strukturanpassning. Gemenskapens strukturanpassningsprogram var ju avsedda för att förstärka och vidga den sociala dimensionen av de program som man förhandlade med IMF om. Från början var huvudsyftet att säkra socialutgifterna och att se till att anpassningen inte åstadkoms på bekostnad av social standard. Ett annat syfte var att utvidga den nödvändiga ,anpassningsprocessen utöver det rent monetära/budgetära området för att göra den offentliga förvaltningen av socialsektorerna mer effektiv. Med andra ord har kommissionen alltid försökt att understryka deri sociala dimensionen av anpassningen och gått så långt att man lagt fast sina egna former för villkorlighet med särskilda sociala överväganden. Mot denna bakgrund är G7:s uppmaning ett svar på gemenskapens långvariga engagemang. Den ligger också helt i linje med kommissionens nya riktlinjer för strukturanpassning. Diskussioner mellan de flesta större givare inom programmet för särskilt stöd till Afrika (SPA) har visat än tydligare att det måste till en reformering av villkoren. Kommissionen har spelat en nyckelroll i den processen. Ett pilotprojekt som genomförts i Burkina Faso iden med gav ett antal verktyg som radikalt skulle kunna strukturanpassningsprogram, av resultatindikatorer som huvudsakligen inriktas på befolkningens sociala behov. göra biståndet beroende förändra själva genom främst att I kommissionens senaste meddelande om strukturanpassning drogs slutsatser från dessa ansträngningar och man har redan beslutat att börja genomföra dem, till exempel i Madagaskar och SenegaL Grundiden är att koncentrera sig på resultatet av reformer snarare än själva reformerna. Det betyder att (i) reformprogrammen kommer att bli mer långsiktiga och (ii) de berörda länderna måste ta större ansvar för valet av åtgärder samt hur snabbt och i vilken ordning som reformerna skall genomföras. Öppenhet kommer att uppmuntras, målen kommer att bli tydligare och programmen kommer att utvärderas efter sina resultat. Dessa ansträngningar kommer att ha minskning av fattigdomen och skapande av institutioner som sina främsta mål. Kommissionen hoppas att Bretton Woods-institutionerna kommer att utnyttja dessa erfarenheter och förändra sin verksamhet enligt G7:s begäran, som står i samklang med SPA-principerna. 19