title: Kommissionens förordning (EG) nr 2278/1999 av den 21 oktober 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 3528/86 om skydd av skogarna i gemenskapen mot luftföroreningar

text: 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2278/1999 av den 21 oktober 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 3528/86 om skydd av skogarna i gemenskapen mot luftföroreningar EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING fatta vissa uppgifter för att förenkla bedömningen av utgifternas stödberättigande. med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 3528/86 av den 17 november 1986 om skydd av skogarna i gemenskapen mot luftföroreningar (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 307/97 (2), särskilt artiklarna 2 och 4 i denna, och av följande skäl: 1. 2. 3. 4. 5. 6. I förordning (EEG) nr 3528/86 föreskrivs att gemen- skapen skall bidra gemenskapens ekonomiskt åtgärder för skydd av skogar mot luftföroreningar. till I artikel 12 i den förordningen föreskrivs att detta bidrag skall omfatta en periodisk inventering av skador på skogarna, särskilt skador orsakade av luftföroreningar, ett nät av observationspunkter för en intensiv och fortlö- pande övervakning av skogarnas ekosystem, experiment och pilot- och demonstrationsprojekt för att förbättra skyddet av skogarna mot luftföroreningar. För att medlemsstaternas och gemenskapens förfaranden skall vara effektiva, enkla och rationella bör medlems- staten i form av ett nationellt program årligen samman- ställa de åtgärder för vilka en ansökan om finansiellt stöd från gemenskapen har gjorts. För det nationella programmet bör det fastställas före- skrifter för hur bidragsansökan skall utformas samt vilka uppgifter som den skall omfatta för att förenkla hand- läggningen. Det bör fastställas ett förskottssystem för gemenskapens finansiella bidrag så att medlemsstaten kan se till att det nationella programmet administreras på ett bra sätt i finansiellt hänseende. De ansökningar om förskott och betalningar av restbe- lopp inom det nationella programmet som görs till kommissionen av de behöriga myndigheterna skall inne- (1) EGT L 326, 21. 11. 1986, s. 2. (2) EGT L 51, 21. 2. 1997, s. 9. 7. 8. 9. 10. 11. 12. Kommissionen måste underrättas om att programmen genomförs enligt de villkor och inom de tidsramar som fastställts i beslutet om stöd. Medlemsstaterna bör anta nödvändiga bestämmelser för att säkerställa en effektiv kontroll av att åtgärderna i det nationella programmet genomförs. Enligt artikel 14 i förordning (EEG) nr 3528/86 och rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 (3) av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemen- skapernas finansiella intressen skall medlemsstaterna dels kontrollera att den verksamhet som finansieras är effektiv och regelrätt och dels återkräva belopp som försvunnit på grund av felaktigheter eller underlåtenhet. Sådana belopp är oberättigade utgifter enligt gemen- skapsbudgeten och skall sålunda återbetalas till gemen- skapen. Om det under kommissionens kontroller som föreskrivs i artikel 14 i förordning (EEG) nr 3528/86 upptäcks någon felaktighet bör medlemsstaten ges möjlighet att yttra sig om denna händelse. Om det bekräftas att felak- tigheten har inträffat och att beloppen utgörs av oberät- tigade utgifter enligt gemenskapsbudgeten bör de återbe- talas till kommissionen. Således bör kommissionens förordning (EEG) nr 526/ 87 (4) upphävas, och likaså artikel 2 i kommissionens förordning (EEG) nr 1696/87 (5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1398/95 (6), och artikel 2 i kommis- sionens förordning (EG) nr 1091/94 (7), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1545/1999 (8). Även kommissionens förordning (EEG) nr 1697/87 (9) bör upphävas. Den förordningen bör dock tillämpas på de utbetalningar av gemenskapens finansiella bidrag enligt förordning (EEG) nr 3528/86 som beslutas före den 1 november 1999. 13. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- liga med yttrandet från Ständiga kommittén för skogs- bruket. (3) EGT L 312, 23. 12. 1995, s. 1. (4) EGT L 53, 21. 2. 1987, s. 14. (5) EGT L 161, 22. 6. 1987, s. 1. (6) EGT L 139, 22. 6. 1995, s. 4. (7) EGT L 125, 18. 5. 1994, s. 1. (8) EGT L 180, 15. 7. 1999, s. 9. (9) EGT L 161, 22. 6. 1987, s. 23. L 279/4 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 De åtgärder som föreskrivs i artiklarna 2 och 4 i förord- 1. ning (EEG) nr 3528/86 skall ingå i programmen och skall utarbetas varje år på nationell nivå. Det nationella programmet skall innefatta alla ansökningar om stöd som görs inom ramen för dessa artiklar. Det skall omfatta de uppgifter och underlag som anges i bilaga I till denna förordning och även de uppgifter som avses i artikel 2. Före den 1 november varje år skall medlemsstaten översända programmet för följande år i två exemplar till kommissionen. 2. Genomförandet av det nationella program som avses i punkt 1 i denna artikel skall vara avslutat senast tre år efter dagen för anmälan av kommissionens beslut om programmets finansiering, utan möjlighet till förlängning. Artikel 2 Det program som avses i artikel 1 skall omfatta: — En översikt över de bestyrkande handlingar som stödmotta- garna skall lägga fram. Med bestyrkande dokument avses alla dokument som upprättas antingen enligt den berörda medlemsstatens lagar och andra författningar eller enligt åtgärder beslutade av den behöriga myndigheten som bestyrker att de villkor som tillhör varje enskild ansökan har uppfyllts. Översikten skall innehålla en beskrivning av de bestyrkande handlingarna och ange de bestämmelser eller åtgärder som ligger till grund för dessa, samt en kort beskrivning av handlingarnas innehåll. — Förlagan till det formulär som stödmottagarna använder för att göra sin betalningsansökan. Formulären skall minst omfatta en sammanfattning av verkställda utgifter och en jämförande tabell över planerade och genomförda åtgärder, både kvantitativt och kvalitativt. — En beskrivning av de kontroll- och förvaltningsmetoder som upprättats för att säkerställa ett effektivt genomförande av programmets åtgärder, i enlighet med artikel 14 i förord- ning (EEG) nr 3528/86. Medlemsstaterna skall också meddela kommissionen senare uppdateringar av de underlag som avses i denna artikel. Artikel 3 1. I enlighet med artikel 13 i förordning (EEG) nr 3528/86 skall medlemsstaten utnämna den behöriga myndighet som ansvarar för genomförandet av programmet. Den behöriga myndigheten får begära ett andra förskott 3. på högst 30 % om bevis kan läggas fram på att 60 % av det första förskottet har använts för det programmet. 4. Betalningen av återstoden skall verkställas efter det att kommissionen har mottagit och godkänt det nationella programmets slutrapport, dess slutliga finansiella redovisning och begäran om slutlig betalning. Artikel 4 1. Den behöriga myndigheten skall för varje halvår från och med den 1 juli året efter dagen för anmälan av kommissionens beslut om finansiering av programmet, översända en samman- ställning över de betalningar som gjorts till stödmottagarna inom ramen för programmet, i enlighet med bilaga II, åtföljd av en rapport om verksamhetens utveckling. Ansökningarna om betalning av förskotten och restbe- 2. loppen för det nationella programmet skall läggas fram för kommissionen i två exemplar av den behöriga myndigheten, i enlighet med bilaga III i denna förordning. Artikel 5 När en medlemsstat återkräver de belopp som har 1. försvunnit till följd av felaktigheter eller underlåtenhet, skall dessa återbetalas till gemenskapen. Om kommissionen inom fyra år efter betalningen av 2. restbeloppet konstaterar en felaktighet i en verksamhet som har finansierats av gemenskapen och att beloppet i fråga inte har återbetalats till gemenskapen enligt punkt 1, skall kommis- sionen påtala denna situation för den berörda medlemsstaten och ge den tillfälle att yttra sig. 3. Om kommissionen efter en analys av situationen och av medlemsstatens eventuella yttranden kan bekräfta att en felak- tighet har begåtts skall medlemsstaten betala tillbaka beloppen i fråga. Artikel 6 Förordning (EEG) nr 526/87, artikel 2 i förordning (EEG) nr 1696/87 och artikel 2 i förordning (EG) nr 1091/94 skall upphöra att gälla. Artikel 7 Förordning (EEG) nr 1697/87 skall upphävas. Den skall dock tillämpas på utbetalningar av gemenskapens finansiella bidrag inom ramen för förordning (EEG) nr 3528/86 i de fall då beslut har fattats före den 1 november 1999. 2. Den behöriga myndigheten får begära ett förskott på högst 50 % av gemenskapens finansiella stöd i det nationella programmet tidigast den 1 januari året efter dagen för anmälan av kommissionens beslut om finansiering av programmet. Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Artikel 8 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/5 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 21 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen L 279/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 SKYDD AV SKOGARNA I GEMENSKAPEN MOT LUFTFÖRORENINGAR (FÖRORDNING (EEG) nr 3528/86) BILAGA I Uppgifter om det nationella programmet år 20. MEDLEMSSTAT: 1. Sammanfattande beskrivning av programmet: kontaktperson på den behöriga myndigheten (namn, adress, telefon, fax, e-postadress till kontaktpersonen eller organet), datum då programmet inleds och avslutas, programmets totala kostnader och ansökt stöd (procent av den totala kostnaden), uppdelning av kostader för olika åtgärder, preliminär planering för genomförandet och det organ dit gemenskapens finansiella bidrag för det nationella programmet skall översändas (namn, bankuppgifter), bekräftelse om att verksamheten börjar först då programmet har inletts, bekräftelse om att ingen ansökan om stöd inom ramen för programmet kommer att göras till andra gemenskapsfonder, finansiell programplanering för det nationella programmet: Formulär 1 och 1b skall användas. 2. Ansökan om enskilt stöd enligt artikel 2 i förordning (EEG) nr 3528/86 (intensiv och fortlöpande övervakning av skogarnas ekosystem): Formulär 2 och 2a eller 2b, 2e eller 2d skall användas. 3. Ansökan om enskilt stöd enligt artikel 4 i förordning (EEG) nr 3528/86 (experiment och pilot- och demonstrations- projekt): Formulär 3 och 3a skall användas. Förklarande anmärkningar De verksamheter som rör experiment och övervakning och som lagts fram för kommissionen för medfinansiering av gemenskapen enligt förordning (EEG) nr 3528/86 om skydd av skogarna i gemenskapen mot luftföroreningar skall omgrupperas varje år inom ramen för ett program i varje medlemsstat. Gemenskapen skall betala det finansiella bidraget per program till de behöriga myndigheter som har utsetts av medlemsstaterna och som sköter utbetalningarna till respektive ansvarigt organ. Alla de verksamheter som skall genomföras i enlighet med artiklarna 2 och 4 i förordning (EEG) nr 3528/86 och dess ändringar och för vilka en ansökan har gjorts om medfinansiering från gemenskapen skall ingå i programmet som enskilda ansökningar. Verksamhetstyp: Programmet omfattar två huvudtyper och fyra undertyper av verksamheter: Typ A: Övervakning av skogens ekosystem (artikel 2 i förordning (EEG) nr 3528/86). Undertyp A1: Systematiskt nät (16 x 16 km) som årlig observation av kronorna och en eventuell upprepning av undersökningen av jordarterna eller en undersökning av bladens kemiska sammansättning. Undertyp A2: Genomförande av observationer av punkterna för den intensiva övervakningen. Undertyp A3: All ytterligare verksamhet som behövs för programmet med systematisk eller intensiv övervakning (som metodologiska tester, specialundersökningar osv. ) Undertyp A4: Förslag till utvärdering av alla uppgifter från det systematiska nätet eller från den intensiva övervakningen på europeisk eller regional nivå (inbegripet extrem utvärdering). Typ B: Experimentell verksamhet (artikel 4 i förordning (EEG) nr 3528/86). Prioriteringar: Verksamheten delas upp i tre prioritetsnivåer: Prioritet 1: Obligatoriska observationer och analyser med den precision som krävs (QC/QA). Prioritet 2: Viktiga observationer eller analyser som inte är obligatoriska (till exempel analys av frivilliga parametrar). Ytterligare tillfälliga ansträngningar för att säkerställa kvaliteten ingår också i denna kategori. Prioritet 3: All övrig verksamhet som inte specificeras i handboken eller tillämpningsföreskrifterna. I denna kategori ingår också observationer och analyser som genomförts på ett annat sätt än det som beskrivs i tillämpningsföreskrifterna eller handboken samt experimentverksamheten (artikel 4). I programmen skall det finansiella stöd som ansökts om anges separat för de olika prioritetsnivåerna. 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/7 Formulär: Följande formulär skall användas när programmen läggs fram: — En sammanfattning av programmet (formulär 1). — En finansiell plan för programmet (formulär 1b). — Allmänna upplysningar (formulär 2 och 3). — Särskilda upplysningar (formulär 2a, 2b, 2c och 2d). Sammanfattningen av programmet skall innehålla administrativ information om den nationella behöriga myndigheten och sammanfattande information om enskilda ansökningar i programmet samt planerat genomförande. Sammanfattningen av programmet skall bära den nationella behöriga myndighetens stämpel samt dateras och undertecknas av denna myndighet. Undertecknandet skall följas av ett namnförtydligande. Programmets finansiella plan skall innehålla information om hur gemenskapens finansiella bidrag planeras användas. För varje enskild bidragsansökan skall allmänna upplysningar lämnas (formulär 2 för åtgärder enligt artikel 2, formulär 3 för åtgärder enligt artikel 4), med allmänna upplysningar om den enskilda ansökan samt särskilda upplysningar (formulär 2a eller 2b, 2c eller 2d) med teknisk information. De allmänna upplysningarna skall bära den sökandes stämpel samt dateras och undertecknas av en representant för den sökande. Undertecknandet skall följas av ett namnförtydligande. Formulär 1: Sammanfattning av programmet med administrativ information om den nationella behöriga myndigheten och sammanfattande information om samtliga enskilda ansökningar i programmet samt planerat genomförande. Formulär 1b: Finansiell planering för det nationella programmet Formulär 2: Formulär 2a: Formulär 2b: Formulär 2c: Formulär 2d: ansökningar om övervakningsverksamhet Alla A1/A2/A3/A4) (artikel 2): Allmänna upplysningar (verksamhet av typerna Ansökningar om verksamhet av typen A1: Särskilda upplysningar om verksamhet i samband med det systematiska nätet (nivå I) Ansökningar om verksamhet av typen A2: Särskilda upplysningar om verksamhet i samband med observationsom- råden för intensiv övervakning (nivå II) Ansökningar om verksamhet av typen A3: Särskilda upplysningar om verksamhet i samband med ytterligare aspekter när det gäller den intensiva övervakningen (nivå II) Ansökningar om verksamhet av typen A4: Särskilda upplysningar om verksamhet i samband med utvärdering av den intensiva övervakningen (nivå II) Formulär 3: Alla ansökningar om experimentell verksamhet (artikel 4): Allmänna upplysningar (verksamhet av typ B) Formulär 3a: Alla ansökningar om experimentell verksamhet (artikel 4): Särskilda upplysningar (teknisk sammanfattning) L 279/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 FORMULÄR 1 ÖVERSIKTSBLANKETT Sammanställning av de individuella ansökningarna Nationell behörig myndighet: år: 20. (medlemsstat) Namn Kontaktperson Gatuadress Postnummer och ort Tfn Fax E-post Myndighet till vilken stödet skall betalas ut (av Europeiska kommissionen) Namn Gatuadress Postnummer och ort Banknummer/kontonummer Verksamheter i programmet för vilka ansökan om stöd lämnas in i enlighet med förordning (EEG) nr 3528/86, även i dessa ändrade lydelser (kostnader i. /€ (*)) Individuella ansökningar Nr Typ Undertyp A1 A2 A3 A4 Ansvarigt organ Totala stödbe- rättigande kostnader (. /€) (*) Sökt stöd Prioritet 1 Sökt stöd Prioritet 2 Sökt stöd Prioritet 3 Sökt stöd Totalt (**) (. /€) (*) (. /€) (*) (. /€) (*) (. /€) (*) 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 Summa (*) Kostnaderna kan anges i nationell valuta eller i euro (€). (**) Det totala stöd som ansökan avser kan uppgå till högst 50 % av de totala stödberättigande kostnaderna. Härmed bekräftas att arbetet inte kommer att påbörjas före överlämnandet av programmet till kommissionen och att ingen förfrågan har eller kommer att överlämnas för annan gemenskapsfinansiering för del(ar) av programmets beståndsdelar enligt ovan. (datum). (underskrift och stämpel). (namnförtydligande) 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/9 Det nationella programmet. år 20. FORMULÄR 1b Finansiell programplanering för det nationella programmet År n + 1 (1) År n + 2 År n + 3 Första halvåret Andra halvåret Första halvåret Andra halvåret Första halvåret Andra halvåret Belopp för det första förskottet Belopp för det andra förskottet Betalning av restbelopp (1) Det nationella programmet läggs fram för ett visst år och ansökan för det första förskottet får, i förekommande fall, läggas fram från och med den 1 januari år n + 1. L 279/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999. 0 2. 0 2. 0 2. 0 2 D N O S A J J M A M F J D N O S A J J M A M F J D N O S A J J M A M F J D N O S A J J M A M F J D N l l e u d i v i d n I n a k ö s n a r n ) 1 r ä l u m r o f l l i t a g a l i b ( r e t e h m a s k r e v r ö f n a l p s d i T 1 2 3 4 5 6 7 8 9 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5 1 6 1 7 1 8 1 9 1 0 2 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/11 FORMULÄR 2 INDIVIDUELL ANSÖKAN (ARTIKEL 2) Blankett för individuell ansökan (typ A-verksamheter) Ansökan nr (*): (*) Fylls i av den nationella behöriga myndigheten Benämning:. Typer av verksamheter som ingår — Det systematiska rutnätet (nivå I) (typ A1) — Intensiv övervakning (bedömning) (typ A2) — Övervakning (ytterligare aspekter) (typ A3) — Övervakning (utvärdering (typ på europeisk nivå) A4) Sökande Institution Kontaktperson Gatuadress Postnummer och ort Tfn Fax E-post Ansvarigt organ Organ Kontaktperson Gatuadress Postnummer och ort Tfn Fax E-post Juridisk form L 279/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 Allmän information Allmän beskrivning. Genomförandeperiod fr. o. m. 1/. /. t. o. m. 31/. /20. Varaktighet. månader Total kostnad för verksamheterna Totala stödberättigande kostnader Ansökan om stöd Prioritet 1 Ansökan om stöd Prioritet 2 Ansökan om stöd Prioritet 3 Ansökan om stöd totalt       i. /euro (*) i. /euro (*) i. /euro (*) i. /euro (*) i. /euro (*) i. /euro (*) Anm. Det totala stöd som ansökan avser kan uppgå till högst 50 % av de totala stödberättigande kostnaderna Återstoden av de stödberättigande kostnaderna finansieras av:. med ett belopp på. euro (*). med ett belopp på. euro (*) (*) Kostnaderna kan anges i nationell valuta eller i euro (€). Organ till vilket stödet skall betalas ut (av den nationella myndigheten i medlemsstaten) Namn Gatuadress Postnummer och ort Banknummer/kontonummer. (datum). (underskrift och stämpel). (namnförtydligande) 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/13 FORMULÄR 2a BLANKETT FÖR DET SYSTEMATISKA RUTNÄTET Typ A1-verksamheter Åtgärd Antal områden i det systematiska rutnätet Totalkostnad (1) Total stödberöttigande kostnad (1) Sökt stöd Prioritet 1 (1) Prioritet 2 (1) Prioritet 3 (1) Totalt (1) Inrätta och underhålla områden för den intensiva övervakningen Utforma och genomföra en inventering av trädkronornas tillstånd Utforma och genomföra en inventering av skogsmarkens tillstånd Utforma och genomföra en undersökning av kemikalierna i barr och löv. Databehandling och utvärde- ring Summa (1) I nationell valuta eller i euro (€). L 279/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 FORMULÄR 2b BLANKETT FÖR DEN INTENSIVA ÖVERVAKNINGEN Typ A2–verksamheter Åtgärd Antalet områden i den intensiva övervakningen Total kostnad (1) Total stödberättigande kostnad (1) Sökt stöd Prioritet 1 (1) Prioritet 2 (1) Prioritet 3 (1) Totalt (1) Inrätta och underhålla områden för den intensiva övervakningen Utforma och genomföra en inventering av trädkronornas tillstånd Utforma och genomföra en inventering av skogsmarkens tillstånd Utforma och genomföra en kemisk undersökning av barr och löv Utforma och genomföra mätningar av förändringar i tillväxten Utforma och genomföra över- vakning av nedfallet Utforma och genomföra meteorologisk övervakning Utforma och genomföra över- vakning av jordlösning Utforma och genomföra undersökning av undervegeta- tionen Använda flygfotografering (2) Integrerad databehandling och utvärdering av data. Delsumma och procentuell andel Summa % % % % % % (1) I nationell valuta eller i euro (€). (2) Här hänvisas till handledningen i fjärranalys, utgiven av Europeiska kommissionen. 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/15 FORMULÄR 2c BLANKETT FÖR ÖVERVAKNINGEN Typ A3-verksamheter — metoder — provtagning — analyser — beräkning — interkalibrering — QC/QA — utvärdering Typ av bedömning och del av bedömningen — Urval och strukturering av områden — Trädkronornas tillstånd — Mark, jordlösning — Bladverk, förnafall — Skogens tillväxt — Nedfall och luftkvalitet i området — Meteorologi och fenologi — Undervegetation — Fjärranalys —. Kortfattad verksamhetsbeskrivning mål uppläggning förväntade resultat Kontaktperson: Telefon: Fax: E-post: Startdatum: Etapp 1: Etapp 2: Etapp 3:. /. / 20. /. / 20. för:. /. / 20. för:. /. / 20. för: Slutdatum:. /. / 20. L 279/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 FORMULÄR 2d BLANKETT FÖR ÖVERVAKNINGEN Typ A4-verksamheter Behov av data (*) Område(n) (*) År (ett el. flera) (*) Parametrar (*) Källa (*) Observationer (*) Allmän information om områderna Trädkronornas tillstånd Mark Bladverk Skogens tillväxt Nedfall Meteorologi Jordlösning Undervegetation (*) I kolumnerna anges de uppgifter som skall lämnas in i detalj. När det till exempel krävs markuppgifter för Medelhavsområdet/regionen för år 1994/1995 om pH, Ca och Mg kan detta specifieras. Om uppgifterna inte avser det intensiva övervakningsprogrammet skall källan till dessa anges (t. ex. EMEP etc. ). Planerade utvärderingsfaser Antal områden i den intensiva övervakningen Totalkostnad (1) Total stödberättigandet kostnad (2) Sökt stöd Prioritet 1 (1) Prioritet 2 (1) Prioritet 3 (1) Totalt (1) 1 2 3 4 5 Summa (1) I nationell valuta eller i euro (€). 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/17 FORMULÄR 3 BLANKETT FÖR ARTIKEL 4-VERKSAMHETER Typ B-verksamheter Ansökan nr (*): (*): fylls i av den nationella behöriga myndigheten Benämning:. (på engelska). Övergripande mål: — Att öka förståelsen för luftföroreningar i skogarna — Att öka förståelsen för effekterna av luftföroreningarna i skogarna — Att förbättra metoderna för att observera och mäta skador på skogen — Att ta fram metoder för att bevara och återställa skadad skog — Pilotprojekt för att bevara skadad skog — Intergrerade projekt Sökande Institution Kontaktperson Gatuadress Postnummer och ort Telefon Fax E-post Ansvarigt organ Organ Kontaktperson Gatuadress Postnummer och ort Telefon Fax E-post Juridisk form L 279/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 Genomförandeperiod fr. o. m. 1 /. /. t. o. m. 31 /. / 20. Varaktighet:. månader Totalkostnad Totala stödberättigande kostnader Totalt stöd som ansökan avser       i. /euro (*) i. /euro (*) i. /euro (*) Obs: Det totala stöd som ansökan avser kan uppgå till högst 50 % av de totala stödberättigande kostnaderna. Återstoden av de stödberättigande kostnaderna finansieras av. med ett belopp på. euro (*). med ett belopp på. euro (*) (*) Kostnader kan anges i nationell valuta eller i euro (€). Organ till vilket stödet skall betalas ut (av medlemsstatens nationella organ) Namn Gatuadress Postnummer och ort Banknummer/kontonummer. (datum). (underskrift och stämpel). (namnförtydligande) 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/19 FORMULÄR 3a BLANKETT FÖR ARTIKEL 4-VERKSAMHETER Individuella ansökningar Myndighetens namn Sökandens namn Kortfattad verksamhetsbeskrivning mål uppläggning förväntade resultat Kontaktperson: Telefon: Fax: E-post: Startdatum: Etapp 1: Etapp 2: Etapp 3:. /. / 20. /. / 20. för:. /. / 20. för:. /. / 20. för: Slutdatum:. /. / 20. L 279/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 BILAGA II Inledande förklaringar Ansökningar om förskott, betalning, halvårssammanställningar och rapporter om verksamhetens utveckling, samt eventu- ella ytterligare dokument skall läggas fram i två exemplar till Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för jordbruk Enhet VI FII 2 Rue de la Loi/Wetstraat 200 B-1049 Bryssel Halvårssammanställningar över utbetalningar Formuläret i tabell 1 skall användas Rapport om verksamhetens utveckling Formuläret i tabell 2 skall användas 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/21 Tabell 1 Det nationella programmet. År 20. HALVÅRSSAMMANSTÄLLNINGAR ÖVER UTBETALNINGAR FÖR DET NATIONELLA PROGRAMMET. ÅR 20. Halvåret 1/. /20. –1/. /20. (period t) (a) (b) (c) (d) (e) = (c) + (d) Totalt beviljat bidrag Kumulerade förskott från kommissionen för programmet. för år 20. Kumulerade betalningar från kommissionen till stödmottagarna fram till slutet av perioden t–1 (1) Betalningar till stödmottagarna från kommissionen under period t (2) Kumulerade betalningar från kommissonen till stödmottagarna fram till slutet av perioden t (1) Kolumn för föregående sammanställning. (2) Betalning som verkställts under det halvår som anges i rubriken. Tabell 2 Det nationella programmet. År 20. RAPPORT OM VERKSAMHETENS UTVECKLING Halvåret 1/. /20. –1/. /20. Ansökningsnummer Rubrik Sökande Genomförande (1) Genomförandegrad Anmärkningar (1) 1: under genomförande 2: avslutat 3: inställt. L 279/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 Begäran om betalning av det första förskottet för det nationella programmet. godkänt år 20. enligt artiklarna 2 och 4 i förordning (EEG) nr 3528/86 BILAGA III Det nationella programmets nummer: Begärt förskottsbelopp (1): euro Bankuppgifter: Bankens namn: Bankkontorets adress/nummer: Telefon/fax, telex, e-postadress: Kontonummer: Kontoinnehavare: Upprättat i. , den. För den behöriga myndigheten (underskrift och stämpel) (1) Högst 50 % av det belopp som beviljats genom kommissionens beslut till det nationella programmet. 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/23 Begäran om betalning av det andra förskottet för det nationella programmet. godkänt år 20. enligt artiklarna 2 och 4 i förordning (EEG) nr 3528/86 Det nationella programmets nummer: Begärt förskottsbelopp (1): euro Bekräftelse: Den behöriga myndigheten bekräftar följande: 1. Ett totalt belopp på. euro (minst 60 % av det första förskottet) har betalats ut till stödmottagarna på grundval av de bestyrkande handlingar som avses i artikel 2 i förordning (EG) nr. 2. Kontrollerna har utförts i enlighet med de kontrollmetoder som har meddelats kommissionen. Bankuppgifter: Bankens namn: Bankkontorets adress/nummer: Telefon/fax, telex, e-postadress: Kontonummer: Kontoinnehavare: Upprättat i. , den. För den behöriga myndigheten (underskrift och stämpel) (1) Högst 30 % av det belopp som beviljats genom kommissionens beslut till det nationella programmet. L 279/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 29. 10. 1999 Intyg för betalning av restbeloppet för det nationella programmet. år 20. i enlighet med artiklarna 2 och 4 i förordning (EEG) nr 3528/86 Det nationella programmets nummer: Kumulerade utbetalningar till stödmottagarna för kommissionens räkning:. euro Kumulerade utbetalningar från kommissionen:. euro Begärt restbelopp:. euro Den behöriga myndighet som ansvarar för genomförandet av de beslutade åtgärderna enligt förordning (EEG) nr 3528/86 om skydd av skogarna i intygar härmed följande i enlighet med artikel 13 i samma förordning: gemenskapen mot luftföroreningar, 1) De bestyrkande dokumenten som anges i den till kommissionen överlämnade förteckningen enligt artikel 2 i förordning (EEG) nr. har kontrollerats. 2) Det arbete som föreskrivs i programmet har startat den. vid det planerade området. 3) Hela programmet avslutades den. 4) Den totala kostnaden av de stödberättigade utgifterna var. 5) De kostnader som nämns ovan är uppdelade på olika typer av åtgärder i enlighet med bifogade tabell 3. 6) Det har konstaterats på platsen av. att arbetet utförts enligt vad som fastställs i de bifogade handlingarna till stödansökan på vilken kommissionens beslut grundade sig. 7) Beloppet av återbetalningsbar mervärdesskatt som ingår i de uppgivna kostnaderna är. 8) Bankuppgifter: Bankens namn: Bankkontorets adress/nummer: Telefon/fax, telex, e-postadress: Kontonummer: Kontoinnehavare: Upprättat i. , den. För den behöriga myndigheten (underskrift och stämpel) 29. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 279/25 Tabell 3 Fördelning av kostnaderna för det nationella programmet. år:. Individuell ansökan nr Nivå I (€) Artikel 2 Nivå II (€) Nivå I + II (€) Artikel 4 (€) Totalt (€) 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 Totalt


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eurooppalaista maatalousmallia lujittava politiikka"

eurovoc_concepts:
agricultural production
agricultural structure
common agricultural policy
consumer protection
international competition

formats: html pdf print

text: C 368/76 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Eurooppalaista maatalousmallia lujittava politiikka” (1999/C 368/21) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 23. helmikuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta ”Eurooppalaista maatalousmallia lujittava politiikka”. Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -jaosto antoi lausuntonsa 28. syyskuuta 1999. Esittelijä oli Rudolf Strasser. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 21. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 76 ääntä puolesta, 5 vastaan 15:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Euroopassa on historiallisista ja kulttuurisista syistä kehittynyt yhteiskuntaelämän, etujen yhteensovittamisen sekä riitojen ratkaisun omapohjaisia muotoja. Tietyissä Euroopan maissa on monen vuoden ajan onnistuneesti nivottu yhteen poliittinen ja henkilökohtainen vapaus, talouden dynamiikka ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Tärkeänä perustana on sosiaa- linen markkinatalous, jota on viime vuosina yhä enemmän täydennetty ympäristönsuojelullisilla tekijöillä. Oikeutetusti puhutaan ”eurooppalaisesta mallista”. 1. 2. Omapohjaisen yhteiskunta- ja talouspolitiikan osina on pidettävä niin eurooppalaista maa-talousmallia kuin eu- rooppalaista yhteiskuntamallia. Eurooppalainen maatalous- malli on ymmärrettävä poliittiseksi periaatteeksi, joka vaikuttaa koko yhteiskunnan tärkeisiin peruskysymyksiin. Kyseisen peri- aatteen mukaisesti maanviljelijöille on edelleen taattava mah- dollisuus hoitaa jatkuvasti monenlaisia tehtäviä myös taloudel- listen puite-ehtojen muuttuessa. Tämä on suuri haaste yhtäältä maanviljelijöille, toisaalta maatalouspolitiikasta vastaaville ta- hoille. 1. 3. Maataloustuotannon edellytykset ovat EU:ssa luonnol- lisista ja rakenteellisista syistä hyvin erilaiset. Tästä huolimatta on olemassa yhtäläisyyksiä, jotka johtuvat alueen rajallisuudes- ta, väestön vaatimuksista sekä historiallisesta ja kulttuurisesta kehityksestä. Eurooppalainen maatalousmalli juontaa juurensa näistä tekijöistä, ja maataloudella on seuraavat perustehtävät ja ominaisuudet: – Maatalousyritykset ovat pääasiassa maataloutta harjoitta- vien perheiden omistuksessa tai hallinnassa ja yhteistyötä harjoitetaan esimerkiksi osuuskuntien muodossa. – Maataloustuotanto on voimakkaasti tuottajien aloitteiden ja yritystoiminnan mukainen eli myös kilpailukykyinen. – Maataloustuotannossa noudatetaan kestävän kehityksen periaatetta eli säilytetään luonnolliset elinehdot ja biologi- nen monimuotoisuus sekä vältetään tulevaisuuden kannal- ta epäedullisia viljelymenetelmiä. – Maatalous palvelee tuotantotoiminnan ohella muitakin tehtäviä, kuten maiseman, asutuksen, työllisyyden ja ym- päristön säilyttämistä eli on monitoiminen. Eurooppalainen maatalousmalli perustuu näin ollen useisiin, keskenään tasapainossa oleviin perustehtäviin, jotka ovat maanviljelijöiden vastuulla. Maataloudella on siten taloudelli- nen, alueellinen, ympäristöpoliittinen ja sosiaalinen tehtävä. 1. 4. EU:n maatalousministerien neuvosto korosti 18. mar- raskuuta 1997 pitämässään kokouksessa, että se on vakaasti päättänyt ”jatkaa nykyisen eurooppalaisen maatalousmallin kehittämistä ja ryhtyä toimiin sen ominaislaadun lujittamiseksi sekä Euroopan unionissa että sen ulkopuolella”. Neuvosto toteaa päätelmissään edelleen seuraavaa: ”Neuvosto katsoo, että Euroopan maatalouden on taloudel- lisena toimintana voitava täyttää sille asetetut moninaiset tehtävät, ja sen on oltava kestävä ja kilpailukykyinen ja sitä on harjoitettava koko Euroopan alueella (mukaan lukien epäsuotuisat ja vuoristoiset alueet). Euroopan maatalouden on kyettävä huolehtimaan maisemanhoidosta, säilyt- tämään luonnonympäristö ja edistämään olennaisesti maa- seudun elinvoimaisuutta, ja sen on kyettävä ottamaan huomioon elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta, ympä- ristönsuojelua ja eläinten hyvinvointia koskevat kuluttajien huolet ja vaatimukset. ” 1. 5. Myös valtion- ja hallitusten päämiehet kannattivat joulukuussa 1997 pidetyn Luxemburgin huippukokouksen yhteydessä eurooppalaista maatalousmallia ja halusivat jatkaa ”nykyisen eurooppalaisen maatalousmallin kehittämistä ja pyrkiä suurempaan sisäiseen ja ulkoiseen kilpailukykyyn”. Lisäksi he totesivat, että ”Euroopan maatalouden on yhtenä talouselämän aloista täytettävä sillä olevat moninaiset tehtävät ja oltava kestävä ja kilpailukykyinen, ja sitä on harjoitettava koko Euroopan alueella mukaan lukien alueet, joilla on erityisongelmia” (1). Lokakuussa 1998 Ljubljanassa pidetyn Euroopan maa- 1. 6. talouskongressin pääteemana oli käsite ”eurooppalainen maa- talousmalli”. Sekä Euroopan maanviljelijöiden suuret ammatil- liset organisaatiot että EU:n maatalousministerien neuvoston (1) Neuvoston päätelmät, SN 400/97, s. 14, 13. joulukuuta 1997. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/77 ja komission edustajat kannattivat kongressissa painokkaasti eurooppalaista maatalousmallia ja halusivat myös edistää ja puolustaa sitä (1). – – tiukat tuotantovelvoitteet osittain tiukat määräykset maaomistuksen siirtämisestä tai maankäyttöä koskevilla toimilla aikaansaadut rajoitukset. 2. Yritysrakenteen ja tuotantoedellytysten suuret erot 2. 1. EU:n 15 jäsenvaltion tuotannollisissa ja taloudellisissa edellytyksissä, tuotantomuodoissa ja -rakenteissa, mutta ennen kaikkea yritysrakenteissa on suuria eroja. Laajat alueet (yh- teensä 56 %) kuuluvat unionissa taloudellisesti epäsuotuisiin alueisiin, joilla on osittain huomattavia elinkeinoalueesta joh- tuvia haittoja. Tällaisia alueita ovat vuoristoalueet, arktiset alueet ja tietyt rannikkoalueet. 2. 2. Komitea muistuttaa, että kuluneiden 50 vuoden aikana EU:n maatalous on sopeutunut muuttuneisiin puite-ehtoihin näissä mittasuhteissa ainutlaatuisella tavalla. Teknisen kehityk- sen ja kasvavien työvoimakustannusten vuoksi pääoma on ennennäkemättömästi korvannut ihmistyövoiman (2). Saman- aikaisesti maataloustuotanto ja tuottavuus ovat lisääntyneet ennen tuntemattomalla tavalla. Näin ollen maataloustuotteiden hinnat eivät ole viimeisten 40 vuoden aikana nousseet puolia- kaan niin voimakkaasti kuin kuluttajahintaindeksi. Kuluttaja käyttää nyt EU:ssa aiemman kolmanneksen sijaan keskimäärin vain vajaat 14 % tuloistaan elintarvikkeisiin (3). Sopeutuminen ja rakennemuutos ovat muuttuvien ja 2. 3. kasvavien kansantalouksien välttämättömiä liitännäisilmiöitä. Tämä lainalaisuus koskee myös maataloutta ja siihen liittyviä aloja. EU:n maatalouden rakennemuutoksella on kuitenkin myös rajansa, jotka on otettava huomioon, kun sitä verrataan esimerkiksi Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan tai Australiaan. Ra- joittavia tekijöitä ovat esimerkiksi – Euroopan oleellisesti tiheämpi asutus, johon nivoutuvat maataloudelle, maisemalle, luonnolle ja ympäristölle ase- tettavat muut vaatimukset – maatalousrakenne, joka on syntynyt satojen vuosien ku- luessa – – vuoristoalueiden maatalous, jossa laaja-alaisen maanvilje- lyn harjoittaminen ei ole mahdollista yhteiskunnan asettuminen vastustamaan sellaista maata- loutta, jossa ei oteta riittävästi huomioon luonnon-, ym- päristön- ja maisemansuojelua – muut eettiset arvot, jotka määräävät karjankasvatukselle tiukat rajat (1) Raportti Euroopan maatalouskongressista 1998, julkaisija Euroo- pan maatalousliitto CEA, Bryssel. (2) 1960-luvun alussa 30 % yksittäisten jäsenvaltioiden työssä- käyvästä väestöstä sai elantonsa maataloudesta, kun taas nykyään maataloudesta tulonsa saavien keskimääräinen osuus EU:ssa on pudonnut 5 %:iin. Lähde: Eurostat. (3) Lähde: Eurostat. 2. 4. Eurooppalaisen maatalousmallin hyväksyminen edel- lyttää epäsuorasti, että myös edelleen muuttuvassa maatalous- rakenteessa on taattava maatalouden monitoimisuus. Yhä edullisempien tuotantomahdollisuuksien mahdollisista lyhyen aikavälin eduista ei saa koitua alakohtaisia, kokonaistaloudelli- sia ja pitkän aikavälin yhteiskunnallisia haittoja. Kuten muillakin talouden aloilla, myös maataloudessa 2. 5. kustannukset ovat EU:ssa entistä korkeammat, mikä johtuu – palkkojen noususta kokonaisuudessaan – – tuotantovälineiden osittain yhä korkeammasta hinnasta energian kallistumisesta – mahdottomuudesta hyödyntää kaikkia uusien tuotantotek- niikoiden ja -menetelmien (esim. geeniteknologia) tai tuo- tantovälineiden (esim. hormonit karjanruokinnassa) tarjo- amia mahdollisuuksia – entistä korkeampien ympäristönsuojelu-, hygienia- sekä eläin- ja luonnonsuojeluvelvoitteiden aiheuttamista lisä- kustannuksista. Komitea muistuttaa, että kyseinen ongelma esiintyy kaikilla aloilla. Sen mielestä on kuitenkin otettava huomioon, että maataloustuotteiden tuottajahinnat muodostuvat ainakin kor- kealaatuisiin teollisuustuotteisiin verrattuna markkinoiden kul- loinkin edullisimman hinnan mukaan. Koska myös yhteiskun- nan toivoma maatalouden monitoimisuus on maataloustuo- tannon tavoin sidoksissa maahan, olisi tuotannon tai tuotan- non osien siirtämisestä palkkakustannuksiltaan edullisiin tai ympäristönsuojeluvelvoitteiltaan ja työntekijöiden perusoi- keuksiltaan heikkotasoisiin maihin kauaskantoisia seurauksia EU:lle. 3. Euroopan maatalouden monitoimisuus 3. 1. Komitea muistuttaa, että oma-aloitteisen lausunnon tässä luvussa käsitellään Euroopan maatalouden monitoimi- suutta vain välttämättömässä laajuudessa, sillä komitea käsitte- lee aihetta erillisessä lausunnossaan aiheesta ”Maatalouden tärkeimmät ympäristötavoitteet Agenda 2000:n piiriin kuulu- van monitoimisen maatalouden yhteydessä”. Monitoiminen maatalous ja eurooppalainen maatalousmalli ovat toistensa edellytyksiä. Komitea viittaa myös lausuntoonsa aiheesta ”Eh- dotus neuvoston asetukseksi (EY) annettu Euroopan maatalou- den ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehit- tämiseen” (EYVL C 407, 28. 12. 1998). 3. 2. Komitean mielestä maatalouden yhteiskunnallinen rooli on muuttunut voimakkaasti viime vuosikymmeninä C 368/78 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 Euroopan maissa. Luonnollisten elinehtojen turvaaminen, kult- tuurimaiseman vaaliminen ja laadukkaan elintarviketuotannon (terveellisen ravinnon) varmistaminen ovat lisänneet merki- tystään tuotantoon ja elintarvikkeiden määrälliseen toimitus- varmuuteen nähden. maanviljelijöihin kohdistuvia vaatimuksia, toivomuksia ja odo- tuksia. Tämä lisää myös palvelujen kysyntää. Niitä voidaan kuitenkin tarjota vain, jos niistä saatava välttämätön korvaus on taattu. 3. 3. Toisin kuin suurissa valtamerentakaisissa maatalous- tuotteiden viejämaissa EU:n jäsenvaltioiden maataloudella on samalla alueella samanaikaisesti monenlaisia, myös yhteiskun- nan edellyttämiä tehtäviä. Komissio toteaa yhteisen maatalous- politiikan uudistusta koskevissa perusteluissaan (1) mm. seuraa- vaa: ”Eurooppalaisen mallin ja suurimpien kilpailijoidemme ajattelutavan välinen perusero koskee Euroopan maatalouden monia toimintoja hoitavaa luonnetta ja sen merkitystä talous- ja ympäristöasioissa, koko yhteiskunnassa ja maiseman säilyt- tämisessä. Tähän perustuu tarve säilyttää maatalous koko Euroopassa ja turvata viljelijöiden tulot”. 3. 4. Komitean mielestä on myönteistä, että OECD:n maata- louskomitea pääsi pitkien ministeritason keskustelujen jälkeen 6. maaliskuuta 1998 yksimielisyyteen monitoimisen maata- louden edistämis-tavoitteista (2). Kokouksessa saavutettiin ”laaja yhteisymmärrys siitä, että OECD:n jäsenvaltioiden halli- tusten on luotava soveltuvat puitteet, jotta maatalous- ja elintarviketuotannolla” mm. – – – – tarjotaan kuluttajille asianmukainen ja luotettava elintarvi- kevalikoima vaikutetaan osaltaan luonnonvarojen kestävään hyödyntä- miseen sekä ympäristön laatuun tuetaan maaseutualueiden sosiaalis-taloudellista kehitystä vaikutetaan osaltaan elintarvikkeiden toimitusvarmuuteen kansallisesti ja maailmanlaajuisesti. 3. 5. Monitoimiselta maataloudelta nykyään edellytettävien tehtävien kustannukset katettiin aiemmin enemmän tai vähemmän riittävästi tuotteiden hinnalla. Maatalousmarkki- noiden liberalisoinnin ja maataloustuotteiden tuottajahintojen alenemisen vuoksi tämä on mahdollista yhä harvemmin. Komitea esittääkin, että ne yhteiseksi hyväksi koituvat suori- tukset, joiden kustannuksia ei voida kattaa markkinoilta saata- villa tuloilla, korvataan periaatteessa tehtäväsidonnaisilla suo- joiden on tulevaisuudessa oltava osa yhteistä rilla tuilla, maatalouspolitiikkaa. Lisäksi joissa välittömät edunsaajat kuten matkailuala antavat oman panok- sensa. tulisi etsiä ratkaisuja, 4. 2. Euroopan maatalouden odotetaan myös parantavan kilpailukykyään sekä sisä- että maailmanmarkkinoilla. Jalostus- teollisuudessa, elintarvikekauppa-alalla ja kuluttajien parissa odotetaan, että tuottajahinnat mukautetaan entistä enemmän maailmanmarkkinahintoihin. Odotukset ovat kuitenkin yhä jyrkemmässä ristiriidassa maanviljelylle, karjankasvatukselle ja elintarviketuotannolle asetettavien yhä tiukempien vaatimus- ten kanssa. 4. 3. Komitea on sitä mieltä, että maatalousyrityksille on annettava kunnollinen mahdollisuus vastata yhteiskunnan yhä lisääntyviin vaatimuksiin tai täyttää tuotannolle asetettavat entistä tiukemmat velvoitteet. Tämä vetoomus kohdistetaan jalostusteollisuudesta tai elintarvike- maatalouspolitiikasta, kauppa-alasta vastaaville tahoille, jotka eivät voi vaatia korkein- ta laatua kulloinkin alhaisimpaan markkinahintaan, sekä ennen kaikkea kuluttajille, jotka voivat tukea ostokäyttäytymisellään tiettyjä tuotantomuotoja. 4. 4. Eheää maisemaa, asumisen arvoista ympäristöä ja asutuksen säilyttämistä pidetään yhä tärkeämpinä maaseudun resursseina. Maanviljelijät eivät aina hyväksy heiltä odotettuja tehtäviä kitkatta, varsinkin jos ne rajoittavat maataloustuo- tantoa. 4. 5. Komitea on tietoinen siitä, että maataloudelle tai YMP:lle asetettavat erilaiset vaatimukset ovat osittain kes- kenään ristiriitaisia. Ongelmaa on hyvin vaikea ratkaista. Maataloustuotannolle asetetaan – täysin ymmärrettävästi – yhtäältä yhä suurempia vaatimuksia ympäristön- ja eläinsuoje- lullisista, laadullisista tai terveydellisistä syistä. Toisaalta vaati- mus vahvistaa kilpailua maatalousmarkkinoilla ja käyttää YMP:hen nykyistä vähemmän varoja on yhtä voimakas. Komi- tea pitää ehdottoman välttämättömänä, että väestölle tiedote- taan kohdennetusti siitä, ettei korkeita kustannuksia voida aina vähentää rationalisoinnilla, vaan ne on otettava huomioon tuottajahinnoissa tai korvattava muulla tavoin. On myös selvitettävä, etteivät yhteisen hyvän puolesta suoritettavat tehtävät voi olla maksuttomia. 4. Yhteiskunnan/kuluttajien maataloustuotantoon koh- distamat odotukset ja YMP 5. Euroopan maatalous kasvavassa kilpailupaineessa Ympäristötietoisuuden lisääntyminen, terveelliselle ra- 4. 1. vinnolle asetettavien vaatimusten kasvaminen sekä väestön vapaa-ajanviettotapojen muuttuminen lisäävät tulevaisuudessa (1) KOM(1998) 158 lopull. , EYVL C 170, 4. 6. 1998, s. 93. (2) Virallinen tiedonanto OECD:n maatalouskomitean kokouksesta, 6. 3. 1998. 5. 1. Komitea on tietoinen siitä, että kansainvälisellä tavara- liikenteellä ja palvelujen tarjonnalla sekä vapaalla markkinata- loudella on tärkeä hyvinvointia lisäävä tehtävä. Teollisuusval- tioissa ne ovat välttämättömiä. Tämä yleistys pätee myös maatalouteen. Ratkaisevaa on, että yksittäisten maiden ja myös mannerten välinen kilpailu käydään rehdisti. Rinnan tavaranvaihdon kasvuun pyrkivän markkinoiden avaamisen 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/79 kanssa on luotava sitovat säännöt maataloustuotteiden kaupan rehdeistä kilpailuehdoista (esim. ympäristön- ja eläinsuojelu- standardit sekä työntekijöiden perusoikeudet). 5. 1. 1. EU on selkeästi suurin maataloustuotteiden tuoja ja toiseksi tärkein maataloustuotteiden viejä. Vuonna 1996 EU:n osuus maataloustuotteiden maailmanlaajuisesta viennistä (lu- kuunottamatta yhteisön sisäistä kauppaa) oli 14,6 % (1) ja tuonnista 19,8 %. Absoluuttisin luvuin ilmaistuna EU toi vuonna 1996 maataloustuotteita 83,9 miljardin USD:n arvosta ja vei maataloustuotteita unionin ulkopuolisiin maihin 62,2 miljardin USD:n arvosta. Komitean mukaan tämä tarkoit- taa, että EU:n maatalous kilpailee huomattavasti oletettua enemmän kansainvälisillä markkinoilla, eikä EU:n markkinoi- den sulkeutuneisuudesta voi puhua. Komitea on lausunnossaan aiheesta ”Komission tiedonannon ‘Agenda 2000‘ maata- lousnäkökohdat” (2) muistuttanut siitä, että ”EU:lla on jo nyt maailman avoimimmat markkinat”. 5. 1. 2. Maatalousmarkkinat lukeutuvat epäilemättä markki- noihin, joilla kilpailu on ollut jo monia vuosia – etenkin sisämarkkinoiden toteuduttua – enemmän tai vähemmän rajoittamatonta. Tämä aiheuttaa jatkuvaa painetta tuottajahin- toihin, mutta merkitsee myös entistä vahvempaa mukautumis- ta markkinoihin ja siten kansainvälisen kilpailukyvyn vahvistu- mista. Gattin Uruguayn neuvottelukierroksen myötä maata- 5. 2. loustuotteiden maailmankauppa on liberalisoitunut huomatta- vasti. Samalla maatalouspolitiikan toimintavara on kaventunut merkittävästi. Tämä ei koske vain rajasuojaa, vaan myös klassista vientitukea sekä sisäisiä toimenpiteitä. Komitea on tietoinen siitä, että tulevan WTO-neuvottelukierroksen ja itä- laajentumisen vuoksi EU:n maatalouden kilpailuedellytykset tiukentuvat entisestään. 6. EU:n maatalouden uudet haasteet 6. 1. WTO:n jäsenvaltiot ovat Gattin Uruguayn neuvottelu- kierroksella solmitun maataloussopimuksen 20 artiklassa (3) sopineet jatkavansa asteittaista tukien ja suojatoimien alenta- misprosessia vuotta ennen toimeenpanokauden päättymistä (Gattin Uruguayn neuvottelukierroksella sovittujen velvoittei- den täyttäminen). WTO:n maataloussopimuksen 20 artiklasta ei kuitenkaan voi selvästi päätellä, miten ja missä määrin liberalisointi on toteutettava tulevalla WTO-neuvottelukier- roksella. (1) Lähde: Maatalouden tila Euroopan unionissa, raportti 1997. (2) EYVL C 73, 9. 3. 1998, s. 71. (3) Vuonna 1994 solmitun WTO:n maataloussopimuksen 20 artik- lassa määrätään mm. tarkistamaan Gattin Uruguayn neuvottelu- kierroksen vaikutukset sekä asettamaan tavoitteeksi ”luoda tasa- puolinen ja markkinatalouteen perustuva maatalouskauppajärjes- telmä”. 6. 1. 1. EU kuuluu uuden laajan WTO-neuvottelukierroksen energisiin kannattajiin. EU:n mukaan uudella neuvottelukier- roksella on käsiteltävä maatalouden ohella mm. palvelujen tarjontaa, investointisääntöjä, monenvälisiä puitesääntöjä kil- pailuoikeudellisten määräysten soveltamisesta, kauppaa ja ym- päristöä sekä kaupan teknisiä esteitä. Kyseessä ovat hyvin moninaiset edut. Onkin odotettavissa, että maatalousneuvotte- tulevat olemaan hyvin vaikeat. Niitä vaikeuttaa myös lut se, että mielipide-erot periaatteellisissa maatalouspoliittisissa kysymyksissä ovat pikemminkin lisääntyneet Cairns-ryhmän maiden tai Yhdysvaltojen ja Euroopan maiden tai Japanin ja Korean välillä. Konflikti tulee syntymään kahden ajattelutavan välillä. Ensimmäinen ryhmittymä haluaa purkaa tukia tin- kimättömästi sekä liberalisoida maataloustuotteiden kaupan täysin. Toinen valtioryhmittymä kannattaa kestävän ja moni- toimisen maatalouden siten myös välttämättömän rajasuojan tai tiettyjen maatalouspoliittisten toimien säilyttämistä. Tätä lähtötilannetta ajatellen komission ja jäsenvaltioiden hallitusten on ponnisteltava puolustaakseen Euroopan maatalouden oikeutettuja etuja ja varmistaakseen maatalouden puite-ehdot, jotka takaavat myös tulevaisuudessa maatalouden monitoimisuuden. varmistamista ja 6. 1. 2. YMP:n uudistuksesta tekemiensä päätösten jälkeen Berliinissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto julisti päätel- missään seuraavaa: ”Nimenomaan tukihintojen alentamisena toteutetut pon- nistelut merkitsevät Euroopan yhteisön olennaista osallis- tumista maatalouden maailmanmarkkinoiden vakauttami- seen. Eurooppa-neuvosto katsoo, että YMP:n uudistamista koskevat Agenda 2000:n puitteissa tehdyt päätökset ovat olennaisia tekijöitä määriteltäessä komission neuvottelu- valtuuksia tulevia WTO:ssa käytäviä monenvälisiä kauppa- neuvotteluja varten. ” Komitea viittaa YMP:n uudistusta koskeviin TSK:n lausuntoi- hin, joissa on käsitelty myös WTO:n neuvottelukierrokseen liittyviä näkökohtia. Lausunnossaan aiheesta ”Komission tie- donannon ‘Agenda 2000‘ maatalousnäkökohdat” (2) komitea toivoi, ”ettei unioni luovu kaikesta välttämättömästä ulkoisesta suojelusta seuraavissa WTO-neuvotteluissa” ja korosti, että ”kansainvälisellä tasolla tarvittaisiin ympäristö- ja sosiaalistan- dardeja”. 6. 2. Komitea seuraa tiiviisti unionin aloitteita kahdenvälis- ten tai alueellisten sopimusten solmimisesta vapaakauppasopi- muksen luomiseksi. Paine liittää maatalous tällaisten vapaa- kauppa-aluetta koskevien sopimusten piiriin on valtava. On kuitenkin pohdittava kriittisesti, miten pitkälle maatalouden sisältävät vapaakauppa-aluetta koskevat sopimukset ja euroop- palaisen maatalousmallin varmistaminen voidaan sovittaa yh- teen. On otettava huomioon, että WTO:n puitteissa tai vapaa- kauppasopimuksella tapahtuva maataloustuotteiden kansain- välisen kaupan liberalisointi edelleen luo valtavia paineita myös tiettyjen kehitysmaiden maatalouteen. C 368/80 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 6. 3. EU:n laajeneminen Keski- ja Itä-Euroopan maihin luo unionille valtavia poliittisia ja institutionaalisia haasteita. Myös EU:n maataloudelle koituu laajenemisesta erityisiä haasteita. Komitea on ottanut asiaan seikkaperäisesti kantaa useissa lausunnoissaan, erityisesti ja Itä-Euroopan (KIE-) maiden liittymisen vaikutukset yhteiseen maatalous-politiikkaan (YMP)” (1). lausunnossa aiheesta ”Keski- 7. 2. Jotta tulevaisuutta varten voitaisiin tehdä oikeat joh- topäätökset, on ensin vastattava kysymykseen, miten YMP on tähän mennessä vastannut tavoitetta turvata eurooppalainen maatalousmalli tai missä määrin äskettäin uudistettu YMP vastaa kyseistä vaatimusta. Ennen kaikkea on kysyttävä, miten monitoimisen maatalouden erilaiset tehtävät voidaan taata myös tulevaisuudessa kilpailupaineen lisääntyessä. 6. 3. 1. Maatalous kuuluu ympäristönsuojelun, henkilöiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden sekä ydinturvallisuuden ohella vaikeisiin aloihin EU:n laajentuessa KIE-maihin. Vaiku- tukset tulevat olemaan molemmin puolin kauaskantoisia. Todelliset vaikutukset EU:n maatalousmarkkinoihin ja WTO:n velvoitteisiin tai unionin budjettiin riippuvat mm. – – ensimmäisten liittymisten ajankohdasta siirtymäajan säännösten muodosta ja siirtymäajan pituu- desta (esim. markkinajärjestelyn piiriin kuuluvat palkkiot) – määrää koskevien säännösten muodosta ja laajuudesta (kiintiöt, viitemäärät jne. ) – tuotantovaihtoehdoista ja niiden laajuudesta teollisiin tar- koituksiin käytettävien uusiutuvien energialähteiden ja raaka-aineiden osalta. 6. 4. YK on arvioinut, että maailman väestö tulee lisään- tymään nykyisestä kuudesta miljardista noin kahdeksaan mil- jardiin seuraavien 20 vuoden aikana. Elintarvikkeiden kysyntä tulee näin ollen luonnollisesti kasvamaan huomattavasti. On myös otettava huomioon tiettyjen maiden riittämättömään ostovoimaan liittyvät ongelmat. Euroopan maataloudessa on myös hyödynnettävä maailman- laajuisen kysynnän kasvua, mikä ei kuitenkaan saa tapahtua millä hinnalla hyvänsä. 7. Eurooppalaista maatalousmallia lujittava politiikka 7. 1. Eurooppalaisen maatalousmallin säilyttäminen ja Eu- roopan maatalouden välttämätön mukauttaminen muuttuviin taloudellisiin puite-ehtoihin eivät komitean mielestä ole kes- kenään ristiriidassa. Maanviljelijöiden lisäksi myös yhteiseen maatalouspolitiikkaan kohdistuu kuitenkin suuria vaatimuksia. Komitean mielestä ”eurooppalaista maatalousmallia lujittavalla politiikalla” vakiinnutetaan yleisesti toivottua maatalouspoliit- tista periaatetta ja jatketaan kehitystä konkreettisilla poliittisilla toimilla. Tämä kuitenkin edellyttää, että tulevien WTO- neuvottelujen jälkeenkin EU:lle ja sen jäsenvaltioille taataan edelleen riittävä maatalouspoliittinen toimintavara. 7. 3. Vuoden 1992 YMP:n uudistus 7. 3. 1. YMP:tä on historiansa aikana yhä uudelleen mukau- tettu muuttuneisiin tilanteisiin. Ensimmäinen laaja uudistus toteutettiin vuonna 1992. Sen tavoitteena oli mm. – – – – riittävän suuren maanviljelijämäärän ylläpitäminen ym- päristön ja perhejohtoisen maatalousyritysmallin säilyttä- miseksi tuotannon jarruttaminen markkinatasapainon saavuttami- sen vaatimassa määrin laajaperäisten tuotantomenetelmien käyttöönotto kilpailukyvyn ja alan tehokkuuden edistäminen, jotta Eu- roopan maatalous voi säilyttää asemansa maailmanmark- kinoilla. Komitea on käsitellyt oma-aloitteisessa lausunnos- 7. 3. 2. saan (2) vuoden 1992 YMP:n uudistuksen vaikutuksia. Komitea on mm. todennut, että osa tavoitteista, kuten ylijäämien vähentäminen, tuotannon entistä voimakkaampi mukauttami- nen ekologisiin vaatimuksiin sekä tulojen vakauttaminen, on saavutettu. Se kritisoi kuitenkin sitä, että suuntausta maataloustuotannon keskittymiseen edelleen ei ole voitu py- säyttää, ja työpaikkoja häviää jatkuvasti maatalouden parista. Komitean jo vuoden 1997 alussa antamassa oma-aloitteisessa lausunnossa esittämät seikat ovat kehityksen myötä vahvistu- neet. Sekä maatalousyritysten että maataloustyöntekijöiden määrä on vähentynyt suunnilleen yhtä paljon (keskimäärin 3,7 % vuosittain) kuin ennen uudistusta. 7. 3. 3. On myönteistä, että tulokehitys on YMP:n uudistuk- sen jälkeen edennyt parempaan suuntaan kuin ennen uudistus- ta. On kuitenkin muistettava, että nettoarvonlisäyksen (3) kasvu maataloudessa työskentelevää henkilöä kohden johtuu – uudis- tuksen myötä voimakkaasti nousseista suorista tuista huoli- matta – oleellisesti siirtolaisuudesta. Lisäksi on otettava huo- mioon, että maataloudesta ja muusta työstä saatavan keski- määräisen tulon välinen ero on edelleen suuri. (1) EYVL C 75, 10. 3. 1997, s. 4. (2) ”Arvio YMP:n uudistuksen kolmesta ensimmäisestä vuodesta”, EYVL C 89, 19. 3. 1997, s. 39. (3) Nettoarvonlisäys tuotannontekijähintaan = bruttoarvonlisäys markkinahintaan - poistot - verot + tukipalkkiot. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/81 7. 3. 4. Eurooppalaiseen maatalousmalliin nivoutuu tehtä- vien moninaisuus. Kun ajatellaan olemassa olevia ongelmia, kuten maatalouden monitoimisuuden osittaista heikentymistä maantalousyritysten omistajien vanhenemisen vuoksi, laaja- mittaista luopumista maanviljelystä tietyillä alueilla tai myös maataloustuotannon haittavaikutuksia ympäristöön, on todet- tava, etteivät nykyiset maatalouspoliittiset puite-ehdot turvaa eurooppalaista maatalousmallia riittävästi. Komitea muistuttaa kuitenkin, ettei tässä yhteydessä tule arvostella vain YMP:tä, vaan myös jäsenvaltioiden politiikkaa EU:n markkinajärjestely- toimia sekä tukiohjelmia toteutettaessa. 7. 4. Vuoden 1999 YMP:n uudistus 7. 4. 1. Berliinissä sovitut uudistukset astuvat voimaan ensi vuodesta alkaen. Vaikka uudistukset ovatkin komission ehdo- tuksia suppeampia, tulevat niiden vaikutukset olemaan selvästi havaittavia jo keskipitkällä aikavälillä. 7. 4. 2. Päätetyt hinnanalennukset vahvistavat yhtäältä EU:n maatalouden kilpailukykyä unionin ulkopuolisten kilpailija- maihin nähden, mutta toisaalta alentavat edelleen myyntitulo- jen osuutta maatalouden piirissä työskentelevien tuloista. Suorien tukien osuus maataloustulosta tulee olemaan yhä merkittävämpi, vaikkei niiden tasauttavaa tehtävää voidakaan toteuttaa kokonaisuudessaan. Maatalousyritysten taloudellisen kestävyyden kannalta kyseinen kustannusten kattaminen on kuitenkin välttämätöntä. 7. 4. 3. Suorien tukien takaamiseen nivotaan tai voidaan nivoa lisäehtoja. Tämä lisää byrokratiaa ja voi johtaa siihen, että vain osa mahdollisista suorista tuista voidaan hyödyntää. 7. 4. 4. Berliinissä tehty päätös siitä, että yhteisen maatalous- politiikan kustannukset vakiinnutetaan reaalisesti vuoden 1999 tasolle vuoteen 2006 asti tarkoittaa, että erilaisten tehtävien suorittamiseen on hyvin vähän rahoituksellista toi- mintavaraa. Komitean mielestä tämä vaikuttaa erityisesti yh- teisen maatalouspolitiikan toiseen pilariin, maaseudun kehittä- mispolitiikkaan. Komitea pelkää, että maaseudun kestävän kehittämisen myönteistä tavoitetta ei voida lopulta saavuttaa, kuten se totesi jo lausunnossaan aiheesta ”Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta” (EYVL C 407, 28. 12. 1998, s. 1156). 7. 5. YMP:n on tuettava omia aloitteita ja edistettävä kilpailukykyä 7. 5. 1. YMP:n uudistusta koskevan valtion- ja hallitusten päämiesten sopimuksen myötä määrättiin maataloustuotan- non ehdoista ainakin lähivuosiksi. Tulevan WTO-neuvot- telukierroksen, odotettavissa olevan liberalisointipaineen sekä EU:n itälaajentumisen vuoksi YMP:stä tai sen tärkeistä osista tullaan keskustelemaan edelleen. Ratkaisevaa on kuitenkin, että yksimielisyyteen ollaan päästy siitä, että eurooppalaisen maatalousmallin tai maatalouden monitoimisuuden turvaaminen edellyttää tiettyjä maatalous- poliittisia toimia. 7. 5. 2. Kuten johdannossa esitettiin, eurooppalaiseen maata- lousmalliin liittyy tiettyjä tehtäviä, joiden suorittamisesta huo- lehtivat maatalouden parissa työskentelevät henkilöt. Koska maatalouden monitoimisuus on EU:n jäsenvaltioiden kiistaton toivomus, on myös maanviljelyksestä tulonsa saavien riittävän elintason varmistamisen oltava kiistatonta Rooman sopimuk- sen 33 artiklan mukaisesti. 7. 5. 3. Komitea on sitä mieltä, että maanviljelijöiltä vaadi- taan tulevaisuudessa aiempia vuosikymmeniä enemmän. Heidän on – reagoitava ajoissa markkinoiden muutoksiin ja hyödyn- nettävä uusia menekkimahdollisuuksia – hyödynnettävä teknisen kehityksen mahdollisuuksia siinä määrin kuin se on aiheellista tuotannon optimoimiseksi ja sopusoinnussa kestävän kehityksen periaatteen tai ekolo- gisten vaatimusten kanssa – alennettava yhtäältä tuotantokustannuksia ja toisaalta pa- rannettava markkina-asemaansa toimimalla yhteistyössä muiden maatalousyritysten kanssa esimerkiksi osuuskun- tien muodossa – nostettava lisäarvoa eriyttämällä tuotantoa, tuottamalla laadukkaita tuotteita sekä hyödyntämällä kohdistetusti markkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia – käytettävä lisäansioiden hankkimismahdollisuuksia, niitä tarjoutuu ja niitä voidaan käyttää järkevästi. jos EU:n tai jäsenvaltioiden maatalouspoliittisten toimien tavoit- teena on myös oltava omien aloitteiden tukeminen. 7. 4. 5. Maatalousneuvosto ja myös valtion- ja hallitusten päämiehet halusivatkin uudistustoimilla yhtäältä vastata Eu- roopan maatalouden uusiin haasteisiin, ja toisaalta myös noudattaa Luxemburgin huippukokouksen asettamia periaat- teita. Komitea epäilee kuitenkin, että maanviljelijöiden tuloon kohdistuvat paineet voimistuvat huomattavasti ja paine keskit- tämiseen kasvaa edelleen. 7. 5. 4. Euroopan maataloudelta odotettu monitoimisuus vaatii YMP:n uusien välineiden, kuten sadon ja tulojen mene- tyksen korvaavien vakuutusten, ohella hinta- ja markkinapoli- tiikkaa, joka perustuu edelleen YMP:n kolmeen tärkeään osate- kijään: yhtenäismarkkinoihin, yhteisön tuotteiden suosituim- muusasemaan sekä solidaarisuuteen rahoituksessa. C 368/82 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 7. 5. 5. Eurooppalaisen maatalousmallin tärkeä osatekijä on – kuten jo useaan otteeseen on todettu – kilpailu- ja suoritusky- kyinen maatalous. Maanviljelijöiden on itse hyödynnettävä olevassa olevia mahdollisuuksia vahvistaakseen kilpailuky- kyään. Kilpailukyvyssä ei kuitenkaan ole kyse vain tuotteiden hinnasta, vaan myös maataloustuotteiden laadusta, imagosta tai alkuperästä. Komitea onkin sitä mieltä, että – kuten se lausunnoissaan on jo useasti vaatinut – maataloustuotannon kannalta tärkeät normit on turvattava myös kansainvälisesti sitovilla säännöillä, jotta vältetään muutoin ratkaisemattomia kilpailuvääristymiä. Määriteltäessä tuotantoa koskevia uusia säännöksiä tai mukau- tettaessa niitä uuteen tietoon tai uusiin edellytyksiin on myös sovellettava periaatetta, jonka mukaan tehdään vain välttämättömät muutokset ja jätetään ennalleen säännökset, joiden muuttamiseen ei ole asiallisia perusteita. Kuluttajat haluavat entistä enemmän tietoa tuotantotavasta, alkuperästä ja laadusta. Elintarvikkeiden merkintä ja mahdolli- suus niiden alkuperän selvittämiseen on yhä tärkeämpää. Näihin odotuksiin vastaavalla maataloustuottajalla on mahdol- lisuudet välttyä jonkin verran lisääntyvältä hintakilpailulta (joka johtuu ennen kaikkea elintarvikekaupan keskittymisestä) ja saada tuotteistaan aiempaa enemmän tuottoa. On myös hyödynnettävä mahdollisuutta määritellä tuotteet maatalous- tuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojaa (1) sekä erityisluonnetta koskevia todistuksia (2) käsittelevien säännösten puitteissa. Tässä yhtey- dessä on ratkaisevaa, että vähennetään mahdollisia hallinnolli- sia esteitä ja hakemusten tekijöiden rahoitustaakkaa. Tieteen ja myös maataloustekniikan kehittyminen on 7. 5. 6. mahdollistanut maataloustuotannon valtavan tehostumisen, jota ei vielä vuosikymmeniä sitten pidetty mahdollisena. Kehityksestä ovat hyötyneet maanviljelijöiden ohella etenkin kuluttajat, mutta myös yhteiskunta kokonaisuudessaan, sillä maatalouden kehittyminen on ollut merkittävä edellytys hyvin- voinnin lisääntymiselle. Komitea pitää välttämättömänä, että Euroopan maataloudessa voidaan hyödyntää myös tulevaisuu- dessa uutta teknistä kehitystä, erityisesti bioteknologiaa. On kuitenkin otettava huomioon, että samalla on noudatettava ekologisia vaatimuksia ja vastattava yhteiskunnan maatalous- tuotantoa koskeviin odotuksiin. Rajoituksin on myös vältettävä kilpailuhaittoja, tai niitä on korvattava ja tasattava. Euroopan on joka tapauksessa tehostettava maataloustutkimustaan tule- vaisuuden tekniikoiden kehittämiseksi. Tällaisia ponnisteluja tarvitaan myös omavaraisuusasteen nostamiseksi. Jotta noudatettaisiin luonnon-, ympäristön- ja eläin- 7. 5. 7. suojelulle, tuotteiden laadulle ja terveydensuojelulle asetettuja vaatimuksia, tarvitaan määräyksiä, joita on tarvittaessa mukau- tettava uuteen tietoon. Kuten kohdassa 2. 5 mainittiin, voivat EU:n usein tiukat säännökset tai tuotannolle asettamat velvoit- teet aiheuttaa EU:n maanviljelijöille huomattavia kilpailuhaitto- ja. Tämä on otettava erityisesti huomioon maatalouskaupan kansainvälistyessä yhä enemmän. Jotta myös sisämarkkinoilla taataan rehdit kilpailuehdot, on kaikissa jäsenvaltioissa sovel- lettava toisiinsa verrattavia laatu-, ympäristönsuojelu- ja eläin- suojelunormeja. (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92, annettu 14 päivänä heinä- kuuta 1992, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteel- listen merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta, EYVL L 208, 24. 7. 1992, s. 1. (2) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2082/92, annettu 14 päivänä heinä- kuuta 1992, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden erityisluon- netta koskevista todistuksista, EYVL L 208, 24. 7. 1992, s. 9. 7. 6. Markkinajärjestelyn perustehtävät on säilytettävä Komitea lähtee siitä, että maataloustuotteiden tuotan- 7. 6. 1. non markkinoiden tarpeita varten on oltava myös tulevaisuu- dessa maanviljelijöiden tärkein tulonlähde ja siten myös erotta- maton osa eurooppalaista maatalousmallia. Maatalousmarkki- nat ovat erityisen alttiita hintavaihteluille. Suuret hintavaihtelut aiheuttavat usein vääriä markkinasignaaleja sekä ajoittain suuria tappioita. Pitkällä aikavälillä niistä on haittaa myös kuluttajille (3). 7. 6. 2. On kuitenkin selvää, että – kuten aiemminkin – markkinajärjestelyjä on ajoittain mukautettava muuttuviin markkina- ja kilpailuolosuhteisiin. Tämä ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että luovutaan tietyn markkinajärjestelyn koko- naisesta osasta, kuten tuonti- tai interventio-säännöksistä tai tarjonnan ohjauksessa hyviksi osoittautuneista välineistä. On kuitenkin lähdettävä siitä, etteivät EU:n jäsenval- 7. 6. 3. tioiden maatalousyritykset kykene tulevaisuudessakaan – poik- keuksia ja erityisen edullisia markkinatilanteita lukuunottamat- ta – tuottamaan jatkuvasti maailmanmarkkinahintaan (ks. koh- dat 2 ja 4). Sitä vastoin Euroopan maatalouden monitoimisuu- desta entistä merkittävämpi. Koska jo esitetyt tuotanto-olosuhteiden erot yhteiskunnallisesti tulevaisuudessa tulee (3) Komission tutkimuksessa ”Towards a common agricultural and rural policy for Europe” (European Economy Nr. 5/97), jonka laatijoina on huomattavia maatalousekonomisteja, perustellaan julkissektorin toimia maatalousmarkkinoiden vakauttamiseksi seuraavilla seikoilla: — sääoloista sekä tuholaisten ja sairausten esiintymisestä johtuva suuri riski (etenkin pienellä alueella) — suuri pääoma- ja valuuttakurssiriski (koskee koko alaa – talous- ja rahaliiton voimaantulon myötä valuuttakurssiriski häviää sisämarkkinoilta) — monien sellaisten pienyritysten hyvin hajanainen levittäytymi- nen, joita rasittavat huomattava kiinteä käyttö- ja maaomai- suus sekä erittäin rajoitetut pääoman käyttömahdollisuudet — melko suuri riippuvuus vuodenajasta ja biologisista tekijöistä johtuvista kehitys- tai kasvuprosesseista. — yksittäisten tuottajien riittämättömät resurssit ja tiedot riskin- hallinnan suhteen — velvollisuus tarjota säännöllisesti päivittäiskulutukseen käy- tettäviä tuotteita. Markkinajärjestelyt toimivat tässä yhtey- dessä turvaverkkona. Ne eivät kuitenkaan saa aiheuttaa mark- kinavääristymiä. Maataloustuotanto on pitkällä aikavälillä suunnattava markkinaehtojen mukaan 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/83 tulevat pääasiassa säilymään ja EU tulee muuttamaan tai tiukentamaan maataloustuotannolle asetettavia vaatimuksia, komitea pitää riittävää rajasuojaa välttämättömänä myös tule- vaisuudessa. Siinä määrin kuin rajasuojaa vähennetään, on ehdottoman välttämätöntä, että Euroopan maatalouden monitoimisuutta ajatellen etenkin yhteiseksi hyväksi koituvista maatalousyritys- ten tehtävistä annetaan riittävä korvaus siten, että nostetaan vastaavasti suoria tukia ja säilytetään ne. Tämä seikka on otettava huomioon WTO-neuvottelukierroksen ohella myös EU:n ja unionin ulkopuolisten maiden tai valtioryhmien väli- sissä neuvotteluissa vapaakauppasopimuksen solmimiseksi. Komitea kehottaa komissiota toteuttamaan kaikki 7. 6. 4. toimet, jotta tulevissa WTO-neuvotteluissa käsiteltäisiin raja- suojan purkamisen lisäksi myös ympäristönsuojelua ja työnte- kijöiden perusoikeuksia koskevien vähimmäisnormien sito- vuutta rehtien kilpailuedellytysten luomiseksi, kuten komitea esitti myös oma-aloitteisessa lausunnossaan aiheesta ”Maail- man kauppajärjestö WTO” (1). Sitä mukaa kuin WTO:n puit- teissa saadaan aikaan rehtiä maatalouskauppaa koskevia sitovia sääntöjä, on myös kansainvälisen kaupan liberalisoinnin jatka- minen perusteltua. 7. 6. 5. Elintarvikkeiden turvallisuus ja laatu, ihmisten, eläin- ten ja kasvien terveys, mutta myös lainmukainen karjankasva- tus ovat väestön esittämiä vaatimuksia, jotka on entistä enemmän otettava huomioon EU:n maataloudessa. Ne on myös yhä enemmän ankkuroitava vastaaviin EU-säännöksiin. Komitea on tyytyväinen komission aikomukseen ottaa kyseiset seikat komission tärkeinä huolenaiheina esille neuvotteluissa. Tavoitteena on oltava sellaisten säännösten aikaansaaminen, joilla estetään ajautuminen absurdiin tilanteeseen tai kokonais- ten tuotantoalojen vaarantuminen tiukkojen EU-säännösten vuoksi, kun markkinoille tuodaan unionin ulkopuolisista mais- ta kilpailua vääristäviä tuotteita, joita eivät koske yhtä tiukat säännökset kuin EU:n tuotteita. Jokaisella valtiolla on oltava oikeus noudattaa kuluttajiensa keskeisiä toiveita. Komitean mielestä haluttuun tavoitteeseen päästään soveltamalla komis- sion ehdottamaa ja WTO:n yhtenäiseen riskiarviointiin perus- tuvaa ”ehkäisyperiaatetta” (SPS-sopimuksen 5 artiklan 7 kohta). 7. 6. 6. Komitea kannattaa liberalisoinnin jatkamista eriyte- tysti siten, että otetaan huomioon erilaiset tilanteet ja kunkin tuotantoalan vaatimukset. Lisäksi on luotava mekanismeja, joilla voidaan vastata valuuttakurssiheilahduksiin. Komitean mielestä on välttämätöntä jatkaa rauhanlausekkeen voimassa- oloa vuoden 2003 jälkeenkin. Sama koskee WTO:n maatalous- sopimuksen 5 artiklassa mainittua erityistä suojalauseketta. Työnjakoon perustuvassa maailmassa vientitoiminta 7. 6. 7. on välttämätöntä. Käsillä olevassa lausunnossa useaan esitetty- jen perusteiden nojalla komitea katsoo, että vientituet ovat (1) EYVL C 101, 12. 4. 1999, s. 43. markkina-järjestelyjen merkittävä väline myös tulevaisuudessa. Tavoitteena on kuitenkin, että solmitaan kansainvälisiä sopi- muksia, joilla vähennetään mahdollisimman paljon kaikenlai- sia vientiä tukevia toimia, jotta kansainvälisille markkinoille saataisiin luotua rehdit kilpailuolosuhteet. Komitea on kuiten- kin sitä mieltä, että – – – – Euroopan maataloudessa on tehtävä kaikki voitava, jotta hyödynnetään täysin olemassa olevia tuotantoalueen etuja omilla markkinoilla siten, että elintarvikkeiden kuluttajien odotuksiin vastataan täysin (vähennetään riippuvuutta viennistä) vientimahdollisuuksia on hyödynnettävä ennen kaikkea niiden tuotteiden suhteen, joista on Euroopan maataloudel- le tai jalostusteollisuudelle komparatiivisia etuja, joilla on maailmanlaajuisesti ostovoimainen kysyntä ja joiden vienti on osittain mahdollista myös tuitta tarjontaa ohjaavia välineitä on käytettävä paitsi tiettyjen WTO:n sääntöjen noudattamiseen, myös ”millä hinnalla hyvänsä” tapahtuvan viennin estämiseen. EU:n maataloustuotteiden vientipolitiikassa on otettava huomioon myös ostajamaiden, etenkin kehitysmaiden, maatalouksien erilaiset tilanteet. Vientitukien suhteen on tulevissa WTO-neuvot- 7. 6. 8. teluissa odotettavissa erityisen suuria mielipide-eroja. WTO:n maataloussopimuksen 10 artiklan 2 kohdassa on tosin yksise- litteisesti mainittu vientiluotot ja vientiluottojen takuut vienti- tukina, mutta siinä ei kuitenkaan määrätä menettelysääntöjä. Asiasta oli tarkoitus sopia Uruguayn kierroksen toteutusvai- heessa, mutta sopimusta ei saatu aikaan. Tulevalla neuvottelu- kierroksella vientitukia ei pidä rajoittaa uudelleen määritte- lemättä samalla vientiluottoja ja vientiluottojen takuita koske- via menettelysääntöjä. Koska maailmanmarkkinahinnat ovat myös tulevaisuudessa yleensä EU:n sisäisiä hintoja matalampia, ei vientitukien lopettamista koskevia sopimuksia tule tehdä. 7. 7. Tehtäväsidonnaiset suorat tuet 7. 7. 1. Monitoimiseen Euroopan maatalouteen sisältyy teh- täviä, joista aiemmin saatiin jokseenkin tyydyttävä korvaus myyntitulojen muodossa. Tämä pitää yhä harvemmin paik- kaansa, ja suorat tuet ovat yhä merkittävämpiä maanviljelijöi- den tulonmuodostuksessa. Vaikka suorilla tuilla on tärkeä tehtävä, ne voivat olla vain täydentäviä, sillä maanviljelijät ovat yrittäjiä, ja heidän on saatava tulonsa suurelta osin myynnistä. jotka tuottavat markkinoille, 7. 7. 2. Vuonna 1992 toteutetussa YMP:n uudistuksessa suo- ria tukia laajennettiin merkittävästi, ja tätä kehitystä halutaan nyt jatkaa. Maanviljelijöiden kannalta on – ei vähiten heidän itsestään muodostaman käsityksen vuoksi – ratkaisevaa, et- teivät suorat tuet ovat jatkuvasti poliittisten kiistelyjen kohtee- na ja että on selvää, minkä vuoksi suoria tukia maksetaan ja että ne on taattu pitkällä aikavälillä. C 368/84 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 7. 7. 3. Komitea kannattaa nimenomaan suorien tukien tehtäväsidonnaisuuden periaatetta sekä tämän yhä tärkeäm- mäksi muodostuvan YMP:n välineen kestävää takaamista. Tämän vuoksi on eriytettävä 7. 8. Maaseudun kehittämispolitiikka – – – suorat tuet, joita maksetaan yhteiseksi hyväksi koituvista tehtävistä, joilla ei ole markkinahintaa suorat tuet, määrin kuin se on perusteltavissa joilla kompensoidaan hintojen laskua siinä suorat tuet, joilla kompensoidaan jatkuvia ja muuttumatto- mia luonnonhaittoja. Koska kyseistä periaatetta ei Agenda 2000:n puitteissa toteutet- tavassa uudistuksessa osittain enää noudateta, on tästä komi- tean mukaan ainakin pitkällä aikavälillä odotettavissa kielteisiä seurauksia. Suuren yleisön hyväksyntää ajatellen komitea koros- 7. 7. 4. taa, että suoria tukia on perusteltava riittävästi. Jos mahdollis- ten suorien tukien maksuehtoja kuitenkin jatkuvasti tiukenne- taan, ja ehdot täyttävien maanviljelijöiden määrä vähenee, on kysyttävä, vastaavatko suorat tuet enää niille asetettuja tavoitteita. Tavoitteita tuskin saavutetaan siten, että tiukoin velvoittein yhtäältä vaikeutetaan mukautumista ja toisaalta estetään kan- sainvälisen kilpailukyvyn vahvistuminen. On myös otettava huomioon, että kuten muidenkin tukitoimien, suorien tukien hallinnoinnin on oltava mahdollisimman tehokasta ja sen yhteydessä on vältettävä liiallista byrokratiaa. 7. 7. 5. Yhteisön koetinkivenä tulee olemaan se, missä määrin se onnistuu tulevissa WTO-neuvotteluissa puolusta- maan YMP:n uudistusta. Komissio on toistuvasti vakuuttanut, että muuttuneet tai uudet markkinajärjestelyihin kuuluvat palkkiot ovat sopusoinnussa ”blue box” vaatimusten kanssa ja että niitä puolustetaan painokkaasti, jotta ne turvataan myös pitkällä aikavälillä. Komitea pitää tätä välttämättömänä, sillä ”blue box” -toimilla toteutettu tarjonnan ohjaaminen on osoittautunut onnistuneeksi. Myös ”green box” on turvattava, sillä ”green box” -toimien merkitys on lisääntynyt, niillä on vain vähän vaikutusta kauppaan ja ne ovat välttämättömiä tietyistä maatalouteen sisältyvistä tehtävistä annettavan kor- vauksen välineinä. 7. 8. 1. YMP:n toisen pilarin eli maaseutua koskevan integroi- dun kehittämispolitiikan puitteissa toteutettavat toimet ovat hyvin merkittäviä. Kyseisiin toimiin on pääosin koottu yhteen tähänastiset (ympäristöohjelma ja metsätalous), maatalouden rakennepoliittiset toimet (tähänastinen tavoite 5 a) sekä tähänastiset tavoitealueisiin rajatut tukiohjelmat. tukitoimet 7. 8. 2. Komitean mielestä toimien kokoaminen yhteen on järkevää, sillä näin voidaan ottaa entistä enemmän huomioon ohjelmallinen tavoite, jonka mukaan maaseutualueita koskevaa integroitua politiikkaa on vahvistettava etenkin maatalous huomioon ottaen. Maaseutualueita koskeva politiikka on välttämätön, mutta se ei voi korvata YMP:n klassisia välineitä. Komitea pahoittelee sitä, että suunnitellut määrärahat kattavat vain tähänastiset menot. Jotta voitaisiin noudattaa todellisia vaatimuksia etenkin maatalouden monitoimisuuden takaami- seksi kaikilla EU:n alueilla, tarvitaan nykyistä korkeampia määrärahoja. 7. 8. 3. Kiristyvä kilpailu vaatii maanviljelijöiden markkina- aseman vahvistamista erityisesti kilpailukykyisten markkinoin- ti- ja jalostusyritysten avulla; osuuskunnilla on tässä ratkaiseva tehtävä. Maaseudun kehitystä käsittelevässä asetuksessa maini- tuilla tämänsuuntaisilla tukitoimilla on tärkeä tehtävä. Komitea toivoo, että toimet toteutetaan kohdistetusti ja tehokkaasti. Se on myös sitä mieltä, että kohdennetut markkinointitoimet ovat tärkeitä markkina-aseman vahvistamiseksi sisämarkkinoilla ja unionin ulkopuolisilla markkinoilla. Keskeisenä tavoitteena on oltava se, että maanviljelijöille annetaan mahdollisuus tuotteiden arvonlisäykseen. Lisäksi olisi vahvistettava alueilla olevien resurssien hyödyntämistä ja siten parannettava kestävästi maaseutualueiden taloudellista kantokykyä. 7. 8. 4. YMP:n uudistuksen myötä kehitetään epäsuotuisilla alueilla maataloutta harjoittavien maanviljelijöiden kannalta tärkeitä tasausmaksuja. Tasausmaksut ovat väline, jolla vaiku- tetaan merkittävästi maatalouden harjoittamiseen kyseisillä alueilla. Näillä hyväksi havaituilla ja periaatteessa kiistattomilla suorilla tuilla tasataan jatkuvista epäsuotuisista luonnonoloista johtuvia haittoja. Komitea kannattaa kyseisen periaatteen säilyttämistä ja sen eriyttämistä YMP:n muista tavoitteista. 7. 7. 6. YMP:n piirissä on vuodesta 1992 vahvistunut suun- taus, jonka mukaan vähennetään hintatukea ja vastapainoksi kehitetään suoria tukia. Tämän vuoksi maanviljelijöiden tulot ovat yhä enemmän riippuvaisia unionin budjetista. Komitea korostaa, että suorien tukien rahoituspohja on turvattava pitkällä aikavälillä, jotta maanviljelijöille annetaan asiasta riittävä varmuus. 7. 8. 5. Mikäli epäsuotuisilla alueilla halutaan säilyttää katta- va maanviljely ja varmistaa maatalousyritysten monitoimisuus, niillä tarvitaan komitean mielestä myös tuotantotoimintaa. Komitea kannattaakin erityistoimia, jotka soveltuvat tuotan- non ylläpitämiseen myös vaikeissa oloissa. Tämä koskee erityisesti tuotteita, joille ei juurikaan ole vaihtoehtoja, kuten maidontuotanto tai nautojen ja lampaiden kasvatus tietyillä alueilla. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/85 7. 9. Maanviljelijöiden täydentävät tai vaihtoehtoiset tulonlähteet ja työmahdollisuudet 7. 9. 1. Ei ole suinkaan uusi ilmiö, että maanviljelijät lisäävät tulojaan eriyttäessään toimintaansa useille eri aloille. Yksittäi- sissä jäsenvaltioissa ilmiö on erityisen selkeä olemassa olevien rakenteiden ja elinkeinoalueesta johtuvien syiden vuoksi. Maanviljelijöiden on usein etsittävä ylimääräisiä tulonlähteitä, sillä maataloustoiminnasta saatavat tulot ovat laskeneet mo- nissa yrityksissä. Myös maanviljelijöiden henkilökohtaiset ansio-odotukset vaikuttavat asiaan. 7. 9. 2. Ylimääräiset ansiomahdollisuudet voivat osaltaan vaikuttaa maatalousyritysten taloudelliseen vakiintumiseen. Maaseudun kehittämisohjelmissa on määrä asettaa painopiste työllisyyteen yleensä sekä maanviljelijöiden ja heidän perhei- densä ylimääräisiin ansiomahdollisuuksiin. Komitea kannattaa tätä strategiaa, mutta kehottaa tehokasta toteutusta ajatellen poistamaan oikeudellisia esteitä ja epäkohtia, sillä pelkästään taloudellisella tuella ei asetettuja tavoitteita voi saavuttaa. 7. 10. Uusiutuvien raaka-aineiden haaste jo pitkään maa- Elintarvike- ja rehutuotannon ohella on energian 7. 10. 1. ja raaka-aineiden toimittaminen ollut ja metsätalouden tärkeä tehtävä. Biomassasta on uudistuvana tekijä. raaka-aineena muodostumassa yhä merkittävämpi Maanviljelijät pystyvät asettamaan biomassaa käyttöön ny- kyistä huomattavasti suurempia määriä. Kyseisen tehtävän voimistumisen mahdollisuutta on pidettävä paitsi osana Eu- roopan maatalouden monitoimisuutta, myös ympäristönsuo- jelun, työllistyvyyden ja ennen kaikkea eurooppalaisen maata- lousmallin vakiintumisen tärkeänä osatekijänä. 7. 10. 2. Biomassaa käytetään yhä enemmän vaihtoehtoisena raaka-aineena tietyillä teollisuudenaloilla. Biomassaan kuuluvat erilaiset kasvipohjaiset raaka-aineet, kuten pesuaineissa tai painoväreissä käytettävät korvikeaineet kemianteollisuudessa tai kasvikuidut autoteollisuudessa. Erityisen merkittävää on jätteiden hävittämiseen liittyvien ongelmien vuoksi tärkkelyk- sen yhä yleisempi käyttö pakkausteollisuuden raaka-aineena. Komitea pitää tätä kehitystä hyvin myönteisenä ja kannattaa näin ollen sen kohdennettua edistämistä, jossa otetaan huo- mioon myös ympäristönäkökohdat. Kioton EU on sitoutunut pöytäkirjassa (1) 7. 10. 3. vähentämään kasvihuonekaasuja 8 % ajalla 2008–2012 vuo- den 1990 tasoon nähden. Tämän velvoitteen mukaisesti komissio esittää tiedonannossaan ”Tulevaisuuden energia: uu- siutuvat energialähteet – Yhteisön strategiaa ja toimintasuunni- telmaa koskeva valkoinen kirja” (2) uusiutuvien energialähtei- den osuuden kaksinkertaistamista kuudesta kahteentoista pro- senttiin vuoteen 2010 mennessä. Biomassalla on tässä yhtey- dessä tärkeä merkitys. (1) YK:n ilmastoyleissopimusta täydentävä Kioton pöytäkirja, 11. jou- lukuuta 1997. (2) ”Komission tiedonanto – Tulevaisuuden energia: uusiutuvat ener- gialähteet – Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja”, KOM(97) 599 lopull. , 26. marraskuuta 1997. 7. 10. 4. Ympäristönsuojelun kannalta tärkeän tehtävänsä ohella biomassan lisääntyvä käyttö energiahuollossa vaikuttaa huomattavasti työllisyyteen. Komission valkoisessa kirjassa (tai Teres II -tutkimuksessa) (3) lähdetään siitä, että keskipitkällä aikavälillä vuoteen 2010 mennessä voidaan luoda 500 000 työpaikkaa (netto). Komitea kannattaa biomassan riittävää taloudellista 7. 10. 5. tukemista uusiutuvana raaka-aineena sekä soveltuvia sääntely- poliittisia toimia, joilla helpotetaan biomassan hyödyntämistä esim. energia-alalla ja materiaalisessa käytössä. Kyseisillä toi- milla tulisi – parantaa uusiutuvien energialähteiden kilpailuasemaa fos- siilisiin energialähteisiin nähden, kuten yksittäiset jäsenval- tiot jo tekevät verotuspoliittisin toimin – – luoda EU:n laajuiset säännökset biopolttoaineiden käytöstä, kun se on taloudellisesti ja ekologisesti järkevää edistää sähkön ja lämmön tuottamista biomassasta, joka on uusiutuva energialähde – poistaa Blair House -sopimuksen perusteella öljykasveille asetetut rajoitukset – poistaa hallinnolliset esteet muulta kuin ravinnoksi tarkoi- tetulta viljelyltä. Lisäksi komitea kannattaa tutkimuksen tehostamista tavoittee- na parantaa biomassan kilpailukykyä fossiilisiin raaka-aineisiin nähden sekä kehittää uusia hyödyntämismahdollisuuksia esim. kemian- tai ajoneuvoteollisuudessa. 8. Päätelmät Eurooppalaista maatalousmallia on tarkasteltava yh- 8. 1. teiskunta- ja talouspolitiikan itsenäisenä osana, joka on jo vuosikymmeniä ollut tunnusomainen Euroopan maissa. Sitä on pidettävä maatalouden poliittisena periaatteena, ja sille ovat tyypillisiä maatalouden parissa toimivat yrittäjäperheet, kestävän kehityksen periaatteen noudattaminen taloudelliselta, yhteiskunnalliselta ja ekologiselta kannalta sekä yhteiskunnan vaatimien erilaisten tehtävien suorittaminen eli monitoimisuus. 8. 2. Komitea on tietoinen komission, jäsenvaltioiden halli- tusten ja Euroopan maanviljelijöiden ammatillisten järjestöjen eurooppalaiselle maatalousmallille nimenomaan antamasta arvosta. Niin myönteistä kuin tämä arvonanto onkin, on muistettava, että ratkaisevaa loppujen lopuksi on, missä määrin konkreettinen politiikka on sopusoinnussa arvostuksen kanssa. Eurooppalaisen maatalousmallin säilyttämistä ei tule 8. 3. pitää vastakohtana vaatimuksille, joiden mukaan maanviljeli- jöiden on mukauduttava muuttuviin taloudellisiin puite- ehtoihin, maatalousyritysten on oltava kilpailukykyisiä ja tuo- tannossa on mukauduttava markkinoiden vaatimuksiin. (3) Teres II, Euroopan komissio, 1997. C 368/86 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 8. 4. Olisi kuitenkin oltava selvää, että eurooppalainen maa- talousmalli on ratkaiseva edellytys sille, että yhteiskunnan edellyttämä maatalouden monitoimisuus turvataan myös tule- vaisuudessa. Yksipuolisesti kansainväliseen kilpailukykyyn suuntautunut maatalous ei voi täyttää näitä vaatimuksia. Komitea pitää eurooppalaista maatalousmallia lujitta- 8. 5. vaa politiikkaa keinona varmistaa yleisesti hyväksytty maata- louspoliittinen periaate konkreettisilla poliittisilla toimilla. Mo- nitoimiseen maatalouteen kuuluvat erilaiset tehtävät on voitava taata myös tulevaisuuden yhä kovenevassa kilpailussa. 8. 6. Eurooppalaisen maatalousmallin tärkeä osatekijä on kilpailukykyinen ja tehokas maatalous. Komitea lähtee siitä, että maanviljelijöiden on tulevaisuudessa parannettava entistä enemmän kilpailukykyään sekä hyödynnettävä markkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia ja ylimääräisiä ansiomahdollisuuk- sia. Tässä yhteydessä omia aloitteita on tuettava riittävästi. Tehokkuuden parantamiseksi myös tekniikan kehittyminen on välttämätöntä. Komitea pitää kuitenkin soveltuvassa muodossa annettavia tasausmaksuja oikeutettuina ja välttämättöminä, jos ekologisista tai eettisistä syistä tai yhteiskunnan maatalousyri- tyksille asettamien vaatimusten johdosta määrätyt rajoitukset aiheuttavat kilpailuhaittoja, joita ei voi kompensoida hinnan- korotuksilla. Bryssel 21. lokakuuta 1999. 8. 7. Maatalouden monitoimisuus maailmanmarkkinaeh- doin ei ole mahdollista EU:n jäsenvaltioiden nykyisillä tuotan- toedellytyksillä. Markkinajärjestelyt, tehtäväsidonnaiset suorat tuet, maatalouden rakennepolitiikka ja maaseudun tukiohjel- mat ovat välttämättömiä. Suoritetut tehtävät on korvattava asianmukaisesti. Euroopan maatalouden painopisteen on jatkossakin 8. 8. oltava tuotannossa. Maatalouden on kyettävä tarjoamaan laadukkaita elintarvikkeita, mutta sillä tulee olemaan yhä merkittävämpi rooli muiden kuin elintarvikealan raaka- aineiden tuottajana. Sen on oltava ympäristöystävällistä ja sitä on harjoitettava kestävän kehityksen vaatimalla tavalla. Maataloudessa on myös kyettävä suorittamaan kannatettuja, yhteiseksi hyväksi koituvia tehtäviä. Maataloudessa on otettava huomioon muitakin vaatimuksia, esim. amerikkalainen maata- lous, ja sen on tultava toimeen suhteellisen kalliissa toimin- taympäristössä. Tämä tarkoittaa, että myös tulevaisuudessa tarvitaan riittävää rajasuojaa, eikä muistakaan tärkeistä markki- najärjestelyjen osista voida luopua. Eurooppalaisen maatalousmallin hyväksyminen vaatiikin sitä, tulevissa WTO-neuvotteluissa aseteta kyseenalaisiksi ettei YMP:n tärkeitä osatekijöitä. Tärkeänä periaatteena olisi oltava, että vain siinä määrin kuin maataloustuotteiden kansainväli- sessä kaupassa edistytään rehtejä kilpailuehtoja koskevien sitovien sääntöjen luomisessa, on kansainvälisen kaupan libe- ralisoinnin jatkaminen hyväksyttävää. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Regolamento (CE) n. 2239/1999 della Commissione, del 21 ottobre 1999, che fissa la restituzione massima all'esportazione d'orzo nell'ambito della gara di cui al regolamento (CE) n. 1701/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund
export tax

formats: pdf print

text: L 272/12 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 22. 10. 1999 REGOLAMENTO (CE) N. 2239/1999 DELLA COMMISSIONE del 21 ottobre 1999 che fissa la restituzione massima all'esportazione d'orzo nell'ambito della gara di cui al regolamento (CE) n. 1701/1999 LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1253/1999 (2), visto il regolamento (CE) n. 1501/95 della Commissione, del 29 giugno 1995, che stabilisce modalità di applicazione del regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, riguardo alla concessione delle restituzioni all'esportazione e alle misure da adottare in caso di turbative nel settore dei cereali (3), modifi- cato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2513/98 (4), e in parti- colare l'articolo 4, (1) (2) considerando che una gara per la restituzione e/o la tassa all'esportazione d'orzo verso qualsiasi paese terzo è stata indetta con il regolamento (CE) n. 1701/1999 della Commissione (5); considerando che, a norma dell'articolo 7 del regola- mento (CE) n. 1501/95, la Commissione può, secondo la procedura di cui all'articolo 23 del regolamento (CEE) n. 1766/92, decidere di fissare una restituzione massima all'esportazione, tenendo conto dei criteri precisati all'ar- ticolo 1 del regolamento (CE) n. 1501/95; che in tal caso sono dichiarati aggiudicatari il concorrente o i concor- renti la cui offerta sia pari o inferiore a detta restituzione massima, nonché il concorrente o i concorrenti la cui offerta verta su una tassa all'esportazione; (3) (4) considerando che l'applicazione degli anzidetti criteri all'attuale situazione dei mercati del cereale in oggetto induce a fissare la restituzione massima all'esportazione al livello di cui all'articolo 1; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Per le offerte comunicate dall'15 al 21 ottobre 1999, nell'am- bito della gara di cui al regolamento (CE) n. 1701/1999, la restituzione massima a 30,48 EUR/t. all'esportazione d'orzo è fissata Il presente regolamento entra in vigore il 22 ottobre 1999. Articolo 2 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 21 ottobre 1999. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 181 dell'1. 7. 1992, pag. 21. (2) GU L 160 del 26. 6. 1999, pag. 18. (3) GU L 147 del 30. 6. 1995, pag. 7. (4) GU L 313 del 21. 11. 1998, pag. 16. (5) GU L 201 del 31. 7. 1999, pag. 27


title: Propuesta de Reglamento del Consejo por el que se modifica el Reglamento (CE) n° 2505/96 relativo a la apertura y modo de gestión de contingentes arancelarios comunitarios autónomos para determinados productos agrícolas e industriales

eurovoc_concepts:
agricultural product
chemical product
industrial product
tariff quota

formats: html pdf

text: COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS Bruselas, 21. 10. 1999 COM(1999) 495 final Propuesta de REGLAMENTO DEL CONSEJO por el que se modifica el Reglamento (CE) n° 2505/96 relativo a la apertura y modo de gestión de contingentes arancelarios comunitarios autónomos para determinados productos agrícolas e industriales (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS 1. 2. Como resultado de varias solicitudes presentadas por distintos Estados miembros, los servicios de la Comisión, en colaboración con los expertos gubernamentales correspondientes, han tenido que examinar la oportunidad de abrir, aumentar y prorrogar los contingentes arancelarios para algunos productos industriales. Este examen, efectuado en una reunión del grupo "Economía arancelaria", permitió constatar que una solución que estableciera la apertura, el aumento y la prórroga de los contingentes arancelarios para los productos contemplados en esta propuesta de Reglamento podría recoger el acuerdo de los Estados miembros, sin perturbar el mercado de este producto. Tal es el objeto de la propuesta de Reglamento adjunta. 2 Propuesta de REGLAMENTO DEL CONSEJO por el que se modifica el Reglamento (CE) n° 2505/96 relativo a la apertura y modo de gestión de contingentes arancelarios comunitarios autónomos para determinados productos agrícolas e industriales EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y, en particular, su artículo 26, Vista la propuesta de la Comisión, Considerando lo siguiente: (1) Mediante el Reglamento (CE) n° 2505/961, el Consejo abrió contingentes arancelarios comunitarios para determinados productos agrícolas e industriales; que conviene atender a las necesidades de aprovisionamiento de la Comunidad para los productos en cuestión, y en las condiciones más favorables; que procede, por lo tanto, abrir contingentes arancelarios comunitarios con derechos reducidos o nulos en volúmenes apropiados, aumentar la cantidad y prorrogar la validez de algunos contingentes arancelarios ya existentes, sin perturbar por ello el mercado de estos productos. (2) Por estas razones, el Reglamento (CE) n° 2505/96 debe ser modificado. HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 Para el período contingentario que va del 15 de octubre al 31 de diciembre de 1999, el Anexo I del Reglamento (CE) nº 2505/96 quedará modificado como sigue. El contingente arancelario que figura en el Anexo del presente Reglamento se añadirán al Anexo I del Reglamento (CE) nº 2505/96. El presente Reglamento entrará en vigor el terciemo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Artículo 2 1 DO L 345 de 31. 12. 1996, p. 1. Reglamento cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) n° 1969/99 (DO L 244 del 16. 9. 1999, p. 38). 3 El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el Por el Consejo El Presidente 4 Número de orden Código NC Código TARIC Designación de las mercancías ANEXO 09. 2989 ex 1511 10 10 ex 1511 90 19 ex 1511 90 91 ex 1513 11 10 ex 1513 19 30 ex 1513 21 11 ex 1513 29 30 10 10 10 10 10 10 10 Aceite de palme, aceite de coco (copra) o aceite de palmiste, destinado a la fabricación - de ácidos grasos monocarboxílicos industriales de la subpartida 3823 19 10, -de mezcla de ésteres metilicos de ácidos grasos de la subpartida 3824 90 95 - de ésteres metilicos de ácidos grasos de la partida 2915 o 2916 o - de ácido esteárico de la subpartida 3823 11 00 Volumen del contingente Derecho contingentario (en %) Período contingentario 64. 000 t 0 15. 10. 1999- 31. 12. 1999 (a) El control de la utilización para esta destinación en concreto se realiza aplicando las disposiciones comunitarias que existen en la materia. 5 FICHA FINANCIERA 1. DENOMINACIÓN DE LA ACCIÓN Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo por el que se modifica el Reglamento (CE) n° 2505/96 relativo a la apertura y modo de gestión de contingentes arancelarios comunitarios autónomos para determinados productos agrícolas e industriales. 2. LÍNEA PRESUPUESTARIA Cap. 12, art. 120 3. FUNDAMENTO JURÍDICO Art. 26 del Tratado 4. 4. 1 5. 5. 1 DESCRIPCIÓN DE LA ACCIÓN Objetivo general Garantizar la cobertura, en condiciones favorables, de las necesidades de la industria transformadora comunitaria. INCIDENCIA FINANCIERA Método de cálculo del coste total (relación entre los costes unitarios y el coste total) Designación de los productos Volumen contingentario (toneladas) Precio considerado /unidad) € ( Derecho normal (en %) (AAC 1999) Derecho contingen tario (en %) Pérdida de los € ) ingresos (en Aceites 09. 2989 + 64. 000 t Precio: 558 9 0 3. 214. 080 (v. precedente: 0 t) Total de las pérdidas de ingresos: + 3. 214. 080 €. 6. DISPOSICIONES ANTIFRAUDE PREVISTAS Una serie de disposiciones relativas a la gestión de los contingentes arancelarios fija las medidas necesarias de prevención y protección contra los fraudes e irregularidades. 6


title: Verordnung (EG) Nr. 2237/1999 der Kommission vom 21. Oktober 1999 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Getreide, Mehle, Grobgrieß und Feingrieß von Weizen oder Roggen

eurovoc_concepts:
cereal flour
cereals
export refund
groat
meal

text: L 272/8 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 22. 10. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 2237/1999 DER KOMMISSION vom 21. Oktober 1999 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Getreide, Mehle, Grobgrieß und Feingrieß von Weizen oder Roggen DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1253/1999 (2), insbesondere auf Artikel 13 Absatz 2, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) Artikel 13 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 bestimmt, daß der Unterschied zwischen den Notie- rungen oder den Preisen auf dem Weltmarkt für die in Artikel 1 derselben Verordnung genannten Erzeugnisse und den Preisen für diese Erzeugnisse in der Gemein- schaft durch eine Erstattung bei der Ausfuhr ausgegli- chen werden kann. Bei der Festsetzung der Erstattungen sind die Faktoren zu berücksichtigen, die in Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gewährung von Ausfuhrerstattungen und bei treffenden Getreidesektor Störungen Maßnahmen (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2513/98 (4), aufgeführt sind. Festlegung zu zur der im Für Mehle, Grobgrieß und Feingrieß aus Weizen und Roggen muß die auf diese Erzeugnisse anwendbare Erstattung unter Berücksichtigung der zur Herstellung der betreffenden Erzeugnisse notwendigen Getreide- (4) (5) (6) (7) menge berechnet werden. Diese Mengen sind in der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 festgesetzt worden. Die Lage auf dem Weltmarkt oder die besonderen Erfor- dernisse bestimmter Märkte können die Unterteilung der Erstattung für gewisse Erzeugnisse gemäß ihrer Bestim- mung notwendig machen. Die Erstattung muß mindestens einmal monatlich festge- setzt werden; sie kann innerhalb dieses Zeitraums abge- ändert werden. Die Anwendung dieser Modalitäten auf die gegenwärtige Lage der Getreidemärkte und insbesondere auf die Notie- rungen oder Preise dieser Erzeugnisse in der Gemein- schaft und auf dem Weltmarkt führt zur Festsetzung der Erstattung in Höhe der im Anhang genannten Beträge. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Erstattungen bei der Ausfuhr der in Artikel 1 Buchstaben a), b) und c) der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 genannten Erzeugnisse, Malz ausgenommen, in unverändertem Zustand sind im Anhang festgesetzt. Diese Verordnung tritt am 22. Oktober 1999 in Kraft. Artikel 2 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 21. Oktober 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 18. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 313 vom 21. 11. 1998, S. 16. 22. 10. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 272/9 ANHANG zur Verordnung der Kommission vom 21. Oktober 1999 zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für Getreide, Mehle, Grobgrieß und Feingrieß von Weizen oder Roggen Erzeugniscode Bestimmung (1) Erstattungsbetrag Erzeugniscode Bestimmung (1) Erstattungsbetrag (EUR/t) (EUR/t) 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 — 01 — 03 02 03 02 — 03 02 — — — 03 02 — — (1) Folgende Bestimmungen sind vorgesehen: 01 alle Drittländer, 02 andere Drittländer, 03 Schweiz und Liechtenstein. — 0 — 23,50 0 53,50 0 — 20,50 0 — — — 35,00 0 — — 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 — 01 01 01 01 01 — — 01 — — 01 01 — 01 — — 45,80 42,75 39,50 36,50 34,00 — — 87,00 — — 15,00 (2) 13,40 (2) — 15,00 (2) — (2) Enthält das Erzeugnis gepreßten agglomerierten Grieß, wird keine Erstattung gewährt. NB: Die Zonen sind diejenigen, die in der geänderten Verordnung (EWG) Nr. 2145/92 der Kommission (ABl. L 214 vom 30. 7. 1992, S. 20) bestimmt sind