title: Verordening (EG) nr. 2223/1999 van de Commissie van 20 oktober 1999 tot vaststelling van de restituties bij uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm

eurovoc_concepts:
export refund
raw sugar
white sugar

formats: pdf print

text: L 271/6 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 21. 10. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 2223/1999 VAN DE COMMISSIE van 20 oktober 1999 tot vaststelling van de restituties bĳ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EG) nr. 2038/1999 van de Raad van 13 september 1999 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector suiker (1), inzonderheid op artikel 18, lid 5, tweede alinea, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) krachtens artikel 18 van Verordening (EG) nr. 2038/ 1999 kan het verschil tussen de noteringen of de prĳzen op de wereldmarkt voor de in artikel 1, lid 1, onder a), van die verordening genoemde producten en de prĳzen voor deze producten in de Gemeenschap overbrugd worden door een restitutie bĳ de uitvoer; krachtens Verordening (EEG) nr. 2038/1999 moeten de restituties voor witte suiker en ruwe suiker, welke niet gedenatureerd en in onveranderde vorm uitgevoerd zĳn, vastgesteld worden rekening houdend met de toestand op de markt van de Gemeenschap en op de wereldmarkt suiker, en vooral met de in artikel 19 van voor genoemde verordening bedoelde prĳs- en kosten- elementen; volgens dit artikel moet eveneens met het economische aspect van de voorgenomen uitvoertrans- actie rekening worden gehouden; voor ruwe suiker moet de restitutie vastgesteld moet worden voor de standaardkwaliteit die bepaald is in artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 431/68 van de Raad van 9 april 1968 houdende vaststelling van de stan- daardkwaliteit voor ruwe suiker en van de plaats van grensoverschrĳding van de Gemeenschap voor de bere- kening van de cif-prĳzen in de sector suiker (2), gewĳ- zigd bĳ Verordening (EG) nr. 3290/94 (3); deze restitutie werd bovendien vastgesteld overeenkomstig artikel 19, lid 4, van Verordening (EEG) nr. 2038/1999; kandĳ- suiker werd omschreven in Verordening (EG) nr. 2135/ 95 van de Commissie van 7 september 1995 inzake uitvoeringsbepalingen voor de toekenning van uitvoer- restituties in de sector suiker (4); het aldus berekende restitutiebedrag voor gearomatiseerde suiker en suiker waaraan kleurstoffen zĳn toegevoegd, moet gelden voor de hoeveelheid sacharose in de betreffende suiker en bĳgevolg worden vastgesteld per percent sacharosege- halte; de toestand op de wereldmarkt of de bĳzondere eisen van bepaalde markten kunnen het noodzakelĳk maken de restitutie voor suiker naar gelang van de bestemming te variëren; in bĳzondere gevallen kan het bedrag van de restitutie worden vastgesteld bĳ besluiten van verschillende aard; de restitutie moet elke twee weken worden vastgesteld; de restitutie kan tussentĳds gewĳzigd worden; de toepassing van deze regels op de huidige situatie van de suikermarkt en met name op de noteringen of prĳzen van suiker in de Gemeenschap en op de wereldmarkt voert tot het vaststellen van de restitutie ter hoogte van de in de bĳlage aangegeven bedragen; de in deze verordening vervatte maatregelen zĳn in over- eenstemming met het advies van het Comité van beheer voor suiker, (4) (5) (6) (7) (8) HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties bĳ de uitvoer in onveranderde vorm van de in artikel 1, lid 1, onder a), van Verordening (EEG) nr. 2038/1999 genoemde producten, welke niet gedenatureerd zĳn, worden vastgesteld overeenkomstig de bedragen aangegeven in de bĳlage. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 21 oktober 1999. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 20 oktober 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie (1) PB L 252 van 25. 9. 1999, blz. 1. (2) PB L 89 van 10. 4. 1968, blz. 3. (3) PB L 349 van 31. 12. 1994, blz. 105. (4) PB L 214 van 8. 9. 1995, blz. 16. 21. 10. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 271/7 bĳ de verordening van de Commissie van 20 oktober 1999 tot vaststelling van de restituties bĳ uitvoer van witte en ruwe suiker in onveranderde vorm BĲLAGE Productcode 1701 11 90 9100 1701 11 90 9910 1701 11 90 9950 1701 12 90 9100 1701 12 90 9910 1701 12 90 9950 Restitutiebedrag — in EUR/100 kg — 44,77 43,06 44,77 43,06 (1) (1) (2) (1) (1) (2) 1701 91 00 9000 0,4867 — in EUR/1 % sacharose × 100 kg — 1701 99 10 9100 1701 99 10 9910 1701 99 10 9950 — in EUR/100 kg — 48,67 49,65 49,65 1701 99 90 9100 0,4867 — in EUR/1 % sacharose × 100 kg — (1) Dit bedrag geldt voor ruwe suiker met een rendement van 92 %. Indien het rende- ment van 92 %, wordt het bedrag van de toe te passen restitutie berekend overeenkomstig het bepaalde in artikel 19, lid 4, van Verordening (EG) nr. 2038/1999. geëxporteerde van de afwĳkt suiker ruwe (2) Vaststelling geschorst door Verordening (EEG) nr. 2689/85 van de Commissie (EEG) gewĳzigd bĳ Verordening (PB L 255 van 26. 9. 1985, blz. 12), nr. 3251/85 (PB L 309 van 21. 11. 1985, blz. 14)


title: Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens arbetsdokument El från förnybara energikällor och den inre marknaden för el"

eurovoc_concepts:
electrical energy
electricity supply
energy industry
renewable energy
single market
technical standard

formats: html pdf print

text: C 368/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20. 12. 1999 Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ”Kommissionens arbetsdokument El från förnybara energikällor och den inre marknaden för el” (1999/C 368/03) Den 16 april 1999 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om Kommissionens ovannämnda arbetsdokument. Sektionen för transporter, energi, förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 5 oktober 1999. Föredragande var Peter Morgan. infrastruktur och informationssamhället, som ansvarat för det Vid sin 367:e plenarsession den 20–21 oktober 1999 (sammanträdet den 20 oktober) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 107 röster för, 1 emot och 4 nedlagda röster. 1. Inledning 1. 1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar kom- missionens arbetsdokument som det första konkreta initiativet sedan vitboken ”Energi för framtiden — förnybara energikäl- lor” (1) publicerades. (Kommittén gläder sig också åt att kom- missionens arbetsdokument ”Energi för framtiden: förnybara energikällor [gemenskapsstrategi och handlingsplan] — Startkampanj”, SEK(1999) 504, har publicerats. ) 1. 2. Arbetsdokumentet syftar till att harmonisera lagstift- ningen på den inre marknaden för el (2). Man är rädd att förekomsten av olika stödsystem skall ”leda till snedvridning av handel och konkurrens. Mot bakgrund av åtagandena från Kyoto kommer de förnybara energikällorna säkerligen att spela en allt viktigare roll inom EU under de kommande åren, och den potentiella snedvridningen av marknaden kommer att öka i motsvarande grad. För närvarande kan förekomsten av olika stödsystem för förnybar energi endast ge en tämligen begränsad snedvridning av marknaden vad gäller handel och konkurrens, eftersom endast en mindre del av elektriciteten på EU-marknaden kommer från förnybara energikällor. Denna negativa effekt kommer dock sannolikt att öka under de kommande åren. ” 1. 3. ESK anser att dessa farhågor kan vara befogade på en avreglerad energimarknad. För att man på bästa sätt skall uppnå EU:s målsättningar bör det finnas ett separat stödsystem för varje alternativ. 2. Kommissionens förslag: Huvudalternativ Gemenskapens och medlemsstaternas mål som fast- 2. 1. ställts i kommissionens dokument omfattar följande: — Upprättandet av ett regelverk som är i) rationellt och främjar effektivitet (och sålunda minskar kostnaderna och stimulerar innovation), ii) långsiktigt (d. v. s. bestämmelser- na ändras sällan) och iii) effektivt när det gäller att avsevärt öka produktionen av el från förnybara energikällor. — Genom att stegvis och fortlöpande styra utvecklingen mot ett sådant regelverk för att säkerställa att de framsteg som gjorts fram till i dag när det gäller att öka produktionen av el från förnybara energikällor inte äventyras och att de viktigaste målen inom miljöskydd uppnås. — Alla medlemsstater i gemenskapen trycker kraftigt på för att öka förnybara energikällors genomslagskraft på EU-marknaden, och ökar sålunda stordriftsfördelarna sär- skilt när det gäller produktionskostnader, vilket leder till att kostnaderna minskar. — Ett antal åtgärder för att underlätta tillgången på el från förnybara energikällor på den inre elmarknaden. Dessa åtgärder, som skulle kunna vidtas av alla medlemsstater, bör till exempel syfta till att säkerställa att bestämmelser om planering, administration och nätanslutning minimerar hindren inom dessa områden för tillväxten för el från förnybara källor inom EU. 2. 2. ESK samtycker i stort till dessa målsättningar. Det är mycket viktigt att det upprättas en fast ram. I dokumentet presenterar kommissionen följande två förslag till reglering: 2. 2. 1. A l t e r n a t i v 1 : A t t s u c c e s s i v t u p p r ä t t a e n i n r e m a r k n a d m e d h j ä l p a v b e s t ä m - m e l s e r n a i E U - f ö r d r a g e t (1) Energi för framtiden – förnybara energikällor. Vitbok för en gemenskapsstrategi och handlingsplan, KOM(97) 599 slutlig; ESK:s yttrande, EGT C 214, 10. 7. 1998. (2) Direktiv 96/92 om gemensamma regler för den inre marknaden för el, EGT L 27, 30. 1. 1997; se ESK:s yttrande, EGT C 73, 15. 3. 1993. Enligt detta alternativ skulle varje medlemsstat fortsättningsvis fritt kunna välja det stödsystem som den anser är det mest lämpliga med tanke på landets särskilda omständigheter, om 20. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 368/7 inte annat följer av den fortsatta tillämpningen av bestämmel- serna i EU-fördraget, särskilt bestämmelserna om statligt stöd. Fördelarna med detta alternativ är följande: — De fysiska omständigheter som är relevanta för utvecklan- det av el från förnybara energi-källor varierar avsevärt i olika delar av EU. Det är möjligt att man föredrar att begränsa det aktiva utvecklandet av en inre marknad inom detta område för att säkerställa att varje medlemsstat vidtar de åtgärder som lämpar sig bäst mot bakgrund av landets specifika situation. — Såsom nämns ovan, är en av fördelarna med ett system med fasta inmatningspriser att det eventuellt lämpar sig för att säkra att produktionen av el från förnybara energikällor snabbt kommer i gång redan vid mycket låga produktionsnivåer, vilket är situationen i de flesta av EU:s medlemsstater. 2. 2. 2. A l t e r n a t i v 2 : A k t i v t u p p r ä t t a n d e a v e n g e n o m g e m e n s k a p s - i n r e m a r k n a d å t g ä r d e r ”Enligt detta tillvägagångssätt skulle man anta en grundläggan- de gemenskapsram, sannolikt i form av ett direktiv. Medlems- staterna skulle vara tvungna att se till att deras system för direkt stöd för el från förnybara energikällor efter en lämplig övergångstid skulle uppfylla ett antal grundläggande krav för att de olika systemen i tillräckligt stor utsträckning skall vara förenliga med varandra och tillåta en effektiv handel och följaktligen konkurrens. ” instrument beaktar emellertid inte de omfattande rättsliga, kulturella och teknologiska förändringar som är nödvändiga för att programmet skall kunna genomföras. Utvecklingen av förnybara energikällor kommer i slutändan att bero på om denna typ av energiproduktion vinner förtroende i samhället som helhet — både i gemenskapen och hos planläggare. I detta avseende kan medlemsstaterna och EU:s institutioner spela en viktig roll när det gäller att samordna utbildningspro- gram och på så sätt hjälpa allmänheten att göra ett insiktsfullt val mellan miljöeffekter på lokal nivå och andra nivåer, till exempel global uppvärmning. 3. 4. Trots att kommittén stöder kommissionens målsätt- ning att eftersträva en effektiv handel och konkurrens inom ramen för en inre marknad för el, bör alltså alla förslag om harmonisering betraktas mot bakgrund av de skilda teknikerna. 3. 5. I första hand bör utvecklingen av produktionskapacite- ten av förnybar energi främjas för att hållbarhet skall uppnås. Dessutom bör regleringen av varje teknik harmoniseras så att fördelarna med en inre marknad för el kan utnyttjas. En annan viktig aspekt som är utmärkande för varje 3. 6. teknik är FoU. Stöd kan beviljas genom femte ramprogram- met (1), men detta stöd måste inriktas, förvaltas, utnyttjas och tilldelas på ett effektivt sätt som är lämpligt för varje teknik. 3. 7. För att man skall uppnå bästa resultat bör utvecklingen av ett flertal tekniker åtföljas av energibesparingsprogram, något som bör beaktas vid utformningen av regleringssystem. ESK föredrar alternativ 2. Kommitténs ståndpunkt 2. 3. presenteras under punkt 5. 3. 8. De främsta teknikerna 3. ESK:s förslag: teknologisk inriktning 3. 1. Vi är i allra högsta grad påverkade av de enorma skillnaderna mellan olika tekniker. ESK anser att det finns utrymme för ett separat regleringssystem för varje förnybar teknik. 3. 2. Det finns grundläggande skillnader mellan medlemssta- ternas möjligheter att utnyttja de olika teknikerna. Kommittén anser att det är viktigt att varje medlemsstat i första hand utvärderar möjligheterna att utnyttja de olika teknikerna. En undersökning av de främsta teknikerna visar de särskilda utmaningar som hänger samman med varje enskild teknik och behovet av harmonisering när det gäller sättet att möta dessa utmaningar. 3. 8. 1. V i n d k r a f t Beviljande av tillstånd från de lokala planeringsmyndigheterna är av avgörande betydelse för utvecklingen av vindkraftverk. Statliga, regionala och lokala myndigheter måste förenkla förfarandena för beviljande av tillstånd för elproduktion från vindkraft. Vidare är det nödvändigt att få stöd från miljörörel- serna. Såväl nätanslutningsavtal som bestämmelser om försörj- ningsavbrott måste harmoniseras. Arbetsdokumentet är inriktat på det olika reglerings- 3. 3. instrument som medlemsstaterna kan använda för att främja elproduktionen från förnybara energikällor i framtiden. Dessa (1) ”Femte ramprogrammet för FoTU (1998–2000) – Särskilda pro- gram”, ESK:s yttrande, EGT C 407, 28. 12. 1998, s. 123. C 368/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20. 12. 1999 3. 8. 2. B i o m a s s a 3. 9. 2. P r i s s ä t t n i n g Medlemsstaternas och EU:s behov att anpassa GJP till elproduk- tion från biomassa har noga övervägts. Med hänsyn till de tidsramar som gäller för odling av vissa grödor bör kontinuerli- ga avtal etableras mellan lantbrukare, elproducenter och elnätansvariga. När det gäller skogsprodukter bör förvaltning- en och produktionsprocessen tas i beaktande. På det hela taget är det viktigt att bevara en bördig jordmån av hög kvalitet. 3. 8. 2. 1. För att främja produktionen av kraftvärme (eller kombinerad produktion) (1) vid anläggningar som drivs med förnybar energi måste man undersöka hur man kan förenkla byggnadslovsförfarandet för utveckling inom industrin samt i och utanför städer. 3. 8. 3. S o l k r a f t Ur teknisk synpunkt utvecklas produktionen av solkraft stän- digt. Produktionen beror på planläggning, byggnadsföreskrifter och koppling till program för effektiv energianvändning. 3. 8. 4. S m å s k a l i g v a t t e n k r a f t Risken med kommissionens beslut att utesluta vattenkraftspro- jekt som överstiger 10 MW är att man på så sätt försvårar för nya vattenkraftssystem som överstiger 10 MW. Beslutet verkar godtyckligt och kommer sannolikt att medföra onödiga sned- vridningar av marknaden. Projektutvecklare kan till exempel uppmuntras att dela upp större projekt i mindre enheter som ligger under 10 MW för att komma i fråga för stöd. Skall man uppnå EU:s mål att 12 % av energiproduktionen skall komma från förnybara energikällor kan ytterligare vattenkraftsprojekt komma att bli nödvändiga. När det gäller större projekt kommer man med all säkerhet att tvingas ta ställning till vissa planerings- och miljöfrågor. Finansiering bör emellertid inte överstiga de extrakostnader som sådana projekt ger upphov till i förhållande till traditionella program. 3. 9. För varje energiteknik måste ett antal oklara punkter redas ut 3. 9. 1. B y g g l o v Varje energiteknik ger upphov till olika frågeställningar. EU bör uppmuntra medlemsstaterna att anta tydliga och auktoritativa ramar som kan ge vägledning till alla inblandade parter, vare sig de är projektutvecklare, planeringsansvariga myndigheter eller kontrollanter. Som alternativ skulle man kunna utveckla ett nationellt planeringssystem som främjar förnybara energi- källor genom att zonindela områden där teknik för förnybar energi skulle passa och där tillträdet till elnätet kostar mindre. (1) Se även: En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling (KOM(97) 514 slutlig); ESK:s yttrande, EGT C 157 från 25. 5. 1998. Varje energiteknik genererar elektricitet (och/eller värme) till olika kostnad och ger upphov till olika subventionsrelaterade frågor. Detta beror i synnerhet på att hastigheten med vilken priserna på förnybar el minskar kommer att variera mellan olika tekniker för förnybar el. 3. 9. 3. S t a t s s t ö d Utvecklingen av varje teknik har hittills subventionerats kraf- tigt. Det kommer att krävas mycket större offentliga investe- ringar och mer offentlig tillsyn innan elektriciteten från förnybara energikällor är helt konkurrenskraftig. För att främja utvecklingen av den inre elmarknaden behövs det troligen ett samordnat system för statsstöd för varje energiteknik. 3. 9. 4. N ä t a n s l u t n i n g Olika tekniker ger upphov till olika frågor. De två viktigaste frågorna gäller de avstånd som anslutningen måste sträcka sig över (vindkraft är ofta avlägset belägen) och risken för att tillgången på energi (exempelvis från vindkraft) skall drabbas av avbrott. Arbetsinsatserna varierar enormt mellan olika tekniker, exempelvis mellan vattenkraft och småskalig integre- rad solenergi. ESK stöder en öppen och överskådlig metod för nätanslutning och standardregler för anslutning av förnybara energikällor. 3. 9. 5. T i d s g r ä n s e r Innan ett projekt förverkligas och man får ekonomisk avkast- ning kan ett antal olika kontraktsrelaterade frågor uppstå för var och en av energiteknikerna. 4. Framtida frågor 4. 1. Alternativ för prissättning 4. 1. 1. D e f i n i t i o n e r I sitt dokument diskuterar kommissionen en definition av från förnybara energikällor som leder till att enbart de producenter av el från förnybara energikällor som behöver stöd också erhåller det. ESK är mån om att främja begreppet förnybara energikällor som en del av en allmän insats till förmån för hållbarhet. I enlighet med detta bör definitionen av förnybara energikällor inkludera alla förnybara värme- och elektricitets- källor, samtidigt som alla eventuella finansiella stödsystem utformas så att de bara ger stöd där så behövs, eftersom de bara är tillämpbar på förnybara elektricitetskällor. Detta kan åstadkommas när varje teknik har sitt eget system. 20. 12. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 368/9 4. 1. 2. S u b v e n t i o n e r / f a s t p r i s s ä t t n i n g 4. 2. Kriterier för genomförandet Användningen i vissa länder av subventioner genom garantera- de priser och köpåtaganden till fasta priser har givit upphov till ett stort antal projekt som rör förnybara energikällor och givit stöd till leverantörer, men till en relativt hög kostnad. I synnerhet uppnås inte alltid målet med minskade kostnader på bästa sätt på grund av prissubventioner. Kommissionen har visat att detta tillvägagångssätt inte i sig självt uppmuntrar effektivitet och långsiktig hållbarhet. Det finns en tendens till att färre nya projekt startas när subventionerna tas bort. 4. 1. 3. G r ö n a p r i s e r Att erbjuda gröna prisalternativ är förenligt med en konkur- rensutsatt marknad, eftersom det undviker snedvridning genom subventioner, det ökar kundernas medvetenhet om deras indirekta miljöpåverkan och konkurrerande priser sä- kerställer att man gör effektivitetsrelaterade vinster. Det kan dock vara svårt att få konsumenterna att acceptera gröna priser. 4. 1. 4. F ö r n y b a r a e n e r g i c e r t i f i k a t Om det i framtiden skall finnas subventioner eller undantag från energiskatter kommer det vara viktigt att ha någon form av övervakningssystem, inklusive certifikat. Detta skulle även att göra det möjligt för medlemsstaterna och EU att mer noggrant övervaka mängden elektricitet som produceras från förnybara energikällor, samtidigt som man inför en mekanism som i framtiden skulle kunna leda till handel. Ett certifikatsystem som är kopplat till en kvot för 4. 1. 4. 1. energi från förnybara källor skulle öka den internationella handeln med sådan energi och skapa ett enhetligt spelfält, eftersom det ger incitament till att genomföra projekt på de mest fördelaktiga platserna och medger en större flexibilitet för att uppnå de mål som fastställs. Ett sådant system skulle kräva vissa regler och viss central registrering, samtidigt som investeringsriskerna för de projektansvariga kan bli högre. 4. 1. 5. U p p h a n d l i n g s s y s t e m , e x e m p e l v i s S t o r - ” N o n F o s s i l F u e l O b l i g a - b r i t a n n i e n s t i o n ” ( N F F O ) Dessa system främjar effektivitet, pressar ner priserna och leder till större marknadskonvergens. Samlade anbudsförfaranden möjliggör stöd till ett antal olika energitekniker (se 3. 9. 2 ovan). Långfristiga (men definierade) kontrakt gör det möjligt för operatörer att förhandla om låneräntor med finansiella institu- tioner som ännu är obekanta med sådana nya energitekniker (som uppfattas som finansiellt riskabla). En framgångsrik upphandling garanterar dock inte att projekten blir godkända ur planeringssynpunkt (se 3. 9. 1 ovan) och beslut som rör elnäten försvåras av denna ovisshet (se 3. 9. 3 ovan). Mot bakgrund av ovanstående analys föreslår ESK följande kriterier som grund för ett slutgiltigt EU-system, att genom- föras gradvis: 4. 2. 1. I n r e k o n k u r r e n s För att uppnå kostnadseffektivitet bör det finnas någon form av inre konkurrens mellan producenter av förnybar energi. 4. 2. 2. K o n k u r r e n s k r a f t i g t k o s t n a d s l ä g e Stödet till en energiteknik bör minska med tiden för att leda till ett konkurrenskraftigt kostnadsläge för tekniken i fråga. Ett upphandlingssystem skulle naturligt medföra detta. Man skulle också kunna utnyttja lämpliga bestämmelser i andra system. 4. 2. 2. 1. Kostnaden för eventuell subvention av förnybara energikällor bör jämföras med hur mycket stödet till andra system för att minska koldioxidutsläppen kostar. Det är uppenbart att stödet till förnybara energikällor inte bör tillåtas att avvika i någon större utsträckning. 4. 2. 3. T i d s g r ä n s e r f ö r p r o j e k t f i n a n s i e r i n g Detta bidrar till en fortsatt förbättring av energiteknikerna och till att resurserna koncentreras på lovande tekniker. A¨ ven för enskilda projekt bör finansieringen inte sträcka sig utöver täckning av extra kostnader jämfört med konventionella anläggningar. 4. 2. 4. F o k u s p å d e m e s t l o v a n d e t e k n i k e r n a Systemet bör fokusera på de tekniker för förnybar energi som troligast kommer att kunna konkurrera med konventionella energikällor på kort eller medellång sikt. Mer långsiktiga alternativ bör hanteras genom forskning under Femte rampro- grammet. 4. 2. 5. F r i t t t i l l t r ä d e För att uppnå maximal genomslagskraft bör inga potentiella investerare och/eller operatörer utestängas från stödsystemen. Kommersiella och industriella energikonsumenter och särskilt storkonsumenter av energi bör uppmuntras att investera i system för förnybar energi för att uppfylla sina egna behov av energi, värme, kyla och luftkonditionering. C 368/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 20. 12. 1999 4. 2. 6. E t t m i n i m u m a v b y r å k r a t i För att undvika slöseri med den tillgängliga finansieringen bör stödsystemen vara icke-byråkratiska och överskådliga. 4. 2. 7. F r å g o r r ö r a n d e n ä t a n s l u t n i n g o c h f ö r s t ä r k n i n g a v n ä t e t Det finns ett tydligt behov av en harmoniserad, öppen och överskådlig metod för nätanslutning och standardregler för anslutning av förnybara energikällor. Generellt sett bör förny- bara energikällor omfattas av samma nättillgångsregler som alla andra energikällor. Producenter av förnybar energi bör inte undantagas från betalning av de nättjänster som de erhåller. Exempelvis bör inte nätanslutningen subventioneras, vare sig av andra nätanvändare eller av nätoperatörerna själva. I stället bör de faktiska kostnaderna inkluderas i de totala projektkostnader som skall få subventionsstöd. Nätoperatörer bör kunna täcka de extra kostnader de ådrar sig, exempelvis administrationskostnader, undersökningar av nätet och för- stärkningar av detsamma. 5. Slutsatser 5. 1. Kommissionen ställer två frågor i sina slutsatser: — Den första frågan lyder om en gemenskapsåtgärd i form av ett direktiv eller andra initiativ är nödvändiga för att EU skall uppnå målen inom detta område? — Om svaret är ja, gäller den andra frågan vilket tillvägagångs- sätt som skulle vara det bästa? ESK:s svar på den allmänna frågan om det lämpligaste 5. 2. systemet skall ses mot bakgrund av de två alternativ som beskrevs i avsnitt 2. — När det gäller alternativ 1 ställer sig kommittén positiv till en gradvis övergång till en inre marknad. Detta kommer dock sannolikt inte att ske, såvida man inte utvecklar ett marknadstäckande system för varje energiteknik. — Därför behövs en version av alternativ 2. Det finns behov av att aktivt skapa ett antal separata system för stöd till Bryssel den 20 oktober 1999. olika tekniker. Detta skulle driva utvecklingen av en inre marknad för varje teknik framåt, i den mån som deras relativa mognad redan har påvisats (se avsnitt 4. 2. 4). Vilket 5. 3. instrument kommissionen än väljer för att uppnå målen för alternativ 2, kommer detta i sig självt inte vara tillräckligt för att uppnå EU:s mål på 12 procents marknadsgenomslag av förnybara energikällor år 2010. För att göra det krävs också de åtgärder som beskrivs i avsnitt 5. 4, 5. 5 och 5. 6. 5. 4. Det behövs fortfarande en grundläggande bedömning av hur det 12-procentiga målet till år 2010 skall uppnås för varje teknik inom hela EU. 5. 5. EU, medlemsstaterna och leverantörsledet måste enga- gera sig i detta mål och i åtagandets omfattning, exempelvis på följande sätt: — Medlemsstaterna och kommissionen behöver tackla GJP- frågan. — Medlemsstaterna behöver införa bestämmelser och förfar- anden för planering som är anpassande till storleken på det tekniska genomslag som önskas. — EU och leverantörsledet behöver styra över finansiering under femte ramprogrammet till prioriterad utveckling som bestäms av medlemsstaterna och av det tekniska åtagandet. — Medlemsstaterna behöver, tillsammans med kommissio- nen, utveckla ramar för kontrakt och prissättning för att främja en inre marknad för varje teknik. — EU och leverantörsledet behöver inrätta tekniska standar- der för varje teknik så att den inre marknaden kan utvecklas. — De viktigaste faktorer som gör att värme och el från förnybara energikällor efterfrågas och accepteras kommer att vara medlemsstaternas marknadsföring och informa- tionsspridning. 5. 6. Samtidigt med det ovanstående behöver EU och med- lemsstaterna omformulera byggnadsreglerna för att uppfylla energieffektivitetsmålen och främja kraftvärme, solvärme och solcellstekniker. Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Verordnung (EG) Nr. 2226/1999 der Kommission vom 20. Oktober 1999 über die Festsetzung des Umfangs, in dem die im Oktober 1999 gestellten Anträge auf Einfuhrlizenzen für bestimmte Erzeugnisse des Schweinefleischsektors entsprechend der Regelung der Verordnung (EG) Nr. 774/94 des Rates zur Eröffnung und Verwaltung gemeinschaftlicher Zollkontingente für Schweinefleisch und bestimmte andere landwirtschaftliche Erzeugnisse genehmigt werden können

eurovoc_concepts:
import licence
pigmeat
tariff quota

text: L 271/12 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 21. 10. 1999 VERORDNUNG (EG) Nr. 2226/1999 DER KOMMISSION vom 20. Oktober 1999 über die Festsetzung des Umfangs, in dem die im Oktober 1999 gestellten Anträge auf Einfuhrli- zenzen für bestimmte Erzeugnisse des Schweinefleischsektors entsprechend der Regelung der Verordnung (EG) Nr. 774/94 des Rates zur Eröffnung und Verwaltung gemeinschaftlicher Zollkon- tingente für Schweinefleisch und bestimmte andere landwirtschaftliche Erzeugnisse genehmigt werden können DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1432/94 der Kommission vom 22. Juni 1994 mit den Schweinefleischsektor betreffenden Durchführungsbestimmungen zur Einfuhrregelung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 774/94 des Rates zur Eröffnung und Verwaltung gemeinschaftlicher Zollkontingente für Schweine- fleisch und bestimmte andere landwirtschaftliche Erzeug- nisse (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2068/ 96 (2), insbesondere auf Artikel 4 Absatz 4, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Die Mengen, die auf die für das vierte Vierteljahr 1999 gestellten Einfuhrlizenzanträge entfallen, sind kleiner als die verfügbaren Mengen. Es kann ihnen deshalb voll- ständig stattgegeben werden. Es ist angebracht, den Handel darauf hinzuweisen, daß Lizenzen nur für Erzeugnisse verwendet werden dürfen, die mit allen gegenwärtig in der Gemeinschaft gültigen Veterinärvorschriften übereinstimmen — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 (1) Den Anträgen auf Einfuhrlizenzen, die gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1432/94 für den Zeitraum vom 1. Oktober bis 31. Dezember 1999 gestellt wurden, wird entspre- chend dem Anhang stattgegeben. (2) Lizenzen dürfen nur für Erzeugnisse verwendet werden, die mit allen gegenwärtig in der Gemeinschaft gültigen Veteri- närvorschriften übereinstimmen. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am 21. Oktober 1999 in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 20. Oktober 1999 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 156 vom 23. 6. 1994, S. 14. (2) ABl. L 277 vom 30. 10. 1996, S. 12. 21. 10. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 271/13 ANHANG Nummer der Gruppe Prozentsatz der Genehmigung der gestellten Lizenzanträge für den Zeitraum vom 1. Oktober bis zum 31. Dezember 1999 1 100,00


title: Parere del Comitato economico e sociale sulla «Nona relazione annuale dei fondi strutturali (1997)"

eurovoc_concepts:
Structural Funds
activity report
job creation
small and medium-sized enterprises
use of aid

text: C 368/26 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 20. 12. 1999 Parere del Comitato economico e sociale sulla «Nona relazione annuale dei fondi strutturali (1997)» (1999/C 368/10) Il Comitato economico e sociale, dell’articolo 23, 3o paragrafo del Regolamento interno, di elaborare un parere sul tema di cui sopra. in data 29 aprile 1999, ha deciso, conformemente al disposto La Sezione «Unione economica e monetaria, coesione economica e sociale», incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Vasco Cal, in data 29 settembre 1999. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 20 ottobre 1999, nel corso della 367a sessione plenaria, con 80 voti favorevoli, 1 voto contrario e 1 astensione il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. La relazione annuale della Commissione ottempera all’obbligo sancito dal Regolamento del Consiglio (CEE) n. 2052/88, modificato dal Regolamento del Consiglio (CEE) n. 2081/93, sulla riforma dei fondi strutturali. Come stabilisce l’art. 16, entro il 1o novembre di ogni anno la Commissione deve presentare una relazione dettagliata sui progressi conse- guiti nel raggiungimento degli obiettivi dei fondi e sull’utilizza- zione degli aiuti concessi nel corso dell’anno precedente. L’art. 31 del Regolamento n. 2082/93 relativo al coordinamen- to tra i vari fondi strutturali specifica gli elementi che devono figurare nella relazione annuale e aggiunge che «ogni anno la Commissione consulta le parti sociali organizzate a livello europeo in merito alla politica strutturale della Comunità». Sempre in base all’art. 16 del Regolamento n. 2081/93, 1. 2. la relazione annuale è presentata al Consiglio, al Parlamento e al Comitato economico e sociale. Ogni anno, una volta ricevuta la relazione della Commissione, il Comitato elabora un parere con le osservazioni che giudica pertinenti. Per quanto i pareri del Comitato non possano influenzare le azioni citate nella relazione, le quali si riferiscono a un periodo precedente, essi hanno permesso di sviluppare uno scambio dinamico di punti di vista con la Commissione su aspetti concreti dell’utilizzazio- fondi strutturali. Nella parte finale delle relazioni ne dei annuali figura già da qualche tempo un capitolo sul «dialogo interistituzionale», in cui la Commissione riferisce e formula osservazioni in merito alle posizioni e ai pareri del Comitato economico e sociale, come anche del Parlamento europeo e, più recentemente, del Comitato delle regioni. 1. 3. Un esempio significativo dell’influenza di questo pro- cesso dinamico di consultazione è stato quello relativo alla partecipazione delle parti economiche e sociali nel quadro dei fondi strutturali, sancita dall’art. 4 del regolamento quadro, riveduto nel 1993. Durante i primi anni di applicazione della riforma dei fondi strutturali del 1988, il Comitato ha costantemente insistito, specie nei pareri inerenti alle relazioni annuali, sulla necessità di prevedere la partecipazione delle parti economiche e sociali a tutti i livelli e in tutte le fasi del processo. Per quanto l’art. 4 non accolga appieno questo punto di vista, in base ad esso le parti economiche e sociali hanno avuto dal 1994 la possibilità di partecipare a tale processo in tutti gli Stati membri e a livello comunitario, anche se con modalità diverse. Per tutti questi motivi non è dato comprendere la 1. 4. notizia diffusa dal Segretariato del CES, secondo cui la Commissione, per la prima volta dal 1989, non intenderebbe consultare il Comitato economico e sociale in merito alla nona relazione annuale. Questa circostanza ha obbligato il Comitato ad avviare la procedura di elaborazione di un parere d’iniziati- va, il che ha ritardato considerevolmente l’inizio dei lavori, tenuto conto delle difficoltà procedurali, finanziarie e operative che cio` comporta a tale fine (1). 1. 5. Questa situazione appare tanto più sorprendente quan- do si considera che la tematica comune a tutta la nona relazione è quella delle azioni in favore delle piccole e medie imprese, un settore ampiamente rappresentato nell’ambito del CES e sul quale il Comitato ha elaborato interventi di grande utilità, per far sı` che i diversi servizi della Commissione ne prendano più adeguatamente in considerazione gli interessi specifici. 2. La relazione annuale dei fondi strutturali del 1997(2) 2. 1. Con il 1997 si è entrati nella seconda fase del periodo di programmazione e nel terzo anno di attività, dopo la revisione dei regolamenti del 1993. Praticamente tutti i programmi erano già stati approvati, ivi comprese le iniziative comunitarie. Globalmente, alla fine dell’anno erano in fase di realizzazione 1 026 programmi, dei quali 580 a titolo dei vari obiettivi e 446 a titolo delle iniziative comunitarie. 2. 2. In conseguenza di questa «velocità di crociera», gli importi finanziari hanno recuperato i ritardi accumulati negli anni precedenti e fanno registrare valori in linea con le prospettive finanziarie fissate a Edimburgo. Solo in relazione alle iniziative comunitarie, gli impegni e i pagamenti restano insufficienti. (1) Per evitare che sussistano problemi d’interpretazione di questo tipo, è necessario precisare che, quando un regolamento del Consiglio fa obbligo di trasmettere al Comitato relazioni annuali inerenti a politiche comunitarie, e su cui il Comitato è consultato di diritto, il CES puo` dare il via alla procedura di elaborazione del parere senza che esso sia considerato «di iniziativa», cosı` come avviene per il Parlamento europeo e il Comitato delle regioni. (2) Questo capitolo si basa sulla sintesi generale che figura all’inizio della relazione. 20. 12. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 368/27 2. 3. La priorità dell’occupazione è stata tenuta in considera- zione nell’ambito dei nuovi programmi dell’obiettivo 2, e sono inoltre stati posti in atto 89 patti territoriali per l’occupazione. 2. 4. In materia di gestione sono state approntate 22 schede che definiscono le spese ammissibili al cofinanziamento comunitario dei fondi. Sotto il profilo tematico, inoltre, si è data la priorità ad 2. 5. argomenti come la società dell’informazione, lo sviluppo urbano e le interazioni tra politica regionale e politica della concorrenza. 2. 6. Sempre nel 1997 si è dato inizio alla preparazione della riforma della politica regionale, nel quadro della cosiddetta «Agenda 2000». 2. 7. Dopo le tematiche «orizzontali» affrontate nelle relazio- ni annuali del 1995 e del 1996, e cioè, rispettivamente, la dimensione ambientale degli interventi e lo sviluppo tecnologi- co delle regioni, la relazione annuale del 1997 ha per tema le misure a favore delle PMI. 2. 8. Secondo la relazione, le PMI occupano circa due terzi della forza lavoro privata e ad esse va ascritto il 60 % circa del fatturato totale dell’Unione europea. Inoltre, in base a studi citati dalla Commissione, sono le piccole e medie imprese che dispongono del maggior potenziale di crescita, ricco di nuovi posti di lavoro. 2. 9. Durante tutto il periodo di programmazione 1994- 1999, il 15-20 % delle risorse totali dei fondi è destinato in maniera specifica a misure per dinamizzare e migliorare l’impianto produttivo e il contesto economico delle PMI. Tale percentuale varia a seconda degli Stati membri, e raggiunge in alcuni casi il 40 %. 2. 10. Questi finanziamenti si traducono in una vasta gam- ma di azioni: aiuti all’investimento sotto forma di sovvenzioni dirette o tramite misure di ingegneria finanziaria, finanziamen- to di zone di insediamento di imprese, azioni di formazione, ivi incluse quelle in materia di gestione, servizi di consulenza e di informazione, azioni per potenziare la ricerca e lo sviluppo, azioni nel campo della società dell’informazione, aiuti all’inter- nazionalizzazione. 2. 11. Negli orientamenti della Commissione per l’adegua- mento intermedio dei programmi per le regioni dell’obiettivo 1, presentati il 30 maggio scorso, si raccomanda di utilizzare le risorse disponibili per sostenere le PMI e le iniziative di sviluppo locale e di occupazione. Per valutare l’impatto dei fondi strutturali sulle PMI 2. 12. oggetto di osservazioni da parte della Corte dei conti, la Commissione ha avviato una serie di azioni i cui risultati pero` non si sono resi disponibili che per la fine del 1998. 3. Osservazioni generali pilota e sulle misure di assistenza tecnica. Nella seconda parte del capitolo, la relazione annuale espone in forma sintetica gli elementi salienti per ciascuno Stato membro, scindendo gli obiettivi dalle iniziative comunitarie e mettendo in risalto le azioni in favore delle PMI. Tale esposizione è integrata dalle tabelle finanziarie allegate alla relazione. La Commissione avrebbe dovuto precisare a quale definizione di PMI si è attenuta nei vari capitoli, tanto più che i dibattiti svoltisi a livello comunitario sull’argomento hanno determinato un’evo- luzione dei concetti e dei parametri utilizzati ai fini di tale definizione. In diversi pareri (1), il CES si è pronunciato sui problemi derivanti dalla disparità delle definizioni esistenti non solo a livello comunitario ma anche all’interno degli Stati membri, e delle conseguenze per la concessione degli aiuti finanziari a tale settore. secondo la Commissione, 3. 2. Il terzo capitolo, relativo alla valutazione e all’analisi dell’impatto dei fondi strutturali, verte sull’esame dei risultati delle valutazioni intermedie per ciascun obiettivo, come anche sull’analisi delle valutazioni tematiche e orizzontali, e di quelle relative agli effetti sull’occupazione. Per esempio, in merito all’obiettivo 2, la revisione ex-post relativa al periodo 1989- 1993 indica, la creazione di 850 000 posti di lavoro lordi, corrispondenti a 450 000 posti di lavoro netti, con un costo medio di quasi 42 000 ECU per posto di lavoro netto (22 000 ECU per posto di lavoro lordo). Secondo la revisione ex-ante, sarebbero stati creati o mantenuti 650 000 posti di lavoro nel periodo 1994-1996 e 880 000 nel periodo 1997-1999, circa il 11 000 ECU per posto di lavoro. Tali cifre non sono compara- bili con quelle relative al periodo di programmazione prece- dente. equivarrebbe che a Nel capitolo che segue, 3. 3. la Commissione presenta i risultati inerenti all’esecuzione di bilancio, al controllo finan- ziario e alla verifica dell’addizionalità. 3. 4. Il capitolo successivo esamina il coordinamento con gli altri strumenti finanziari: Fondo di coesione, Banca europea per gli investimenti, Fondo europeo per gli investimenti, CECA, meccanismo finanziario dello Spazio economico europeo, programmi di istruzione e formazione e contributi finanziari alle reti transeuropee. 3. 5. Nel sesto capitolo, la Commissione affronta il tema della compatibilità e della sinergia con le altre politiche comunitarie, segnatamente l’occupazione e la politica sociale, l’ambiente, la promozione delle pari opportunità tra uomini e donne, la ricerca e lo sviluppo, le reti transeuropee, il turismo, la cultura, la politica della concorrenza, la trasparenza degli appalti pubblici, la politica agricola comune e la politica della pesca. Nel secondo capitolo, la relazione presenta i risultati 3. 1. per obiettivo, soffermandosi sulle azioni in favore delle PMI, sulle iniziative comunitarie, sulle azioni innovative, sui progetti (1) Cfr. , in particolare, il parere sulla «3a Relazione annuale dell’Osser- vatorio europeo delle PMI», in: GU C 82 del 19. 3. 1996, pag. 5. C 368/28 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 20. 12. 1999 3. 6. L’art. 31 del regolamento sul coordinamento tra i fondi strutturali afferma che le relazioni devono comprendere, tra l’altro, «l’elenco dei grandi progetti di investimenti produttivi che hanno beneficiato della concessione di un contributo a titolo dell’articolo 16, paragrafo 2; tali progetti devono forma- re oggetto di una valutazione succinta». Nella relazione annuale per il 1997, la Commissione si è limitata a riportare in allegato gli importi relativi agli impegni e ai pagamenti di tali «grandi progetti», senza fornire alcuna informazione aggiuntiva. Que- sto problema si potrà risolvere in futuro, in quanto la nuova formulazione dell’art. 26 del Regolamento generale impone agli Stati membri di trasmettere «preliminarmente» alla Com- missione le informazioni relative ai grandi progetti, laddove l’attuale regolamento si limita a ritenere necessario che esse siano trasmesse tempestivamente. L’ultimo capitolo verte sulle relazioni istituzionali e sul 3. 7. dialogo con le parti economiche e sociali a livello europeo. Nella parte relativa al Comitato economico e sociale sembra mancare ogni riferimento ad alcuni aspetti centrali dell’attività del CES nell’ambito e nel periodo considerato, in particolare la partecipazione attiva al Forum sulla coesione, il parere sulla Prima relazione sulla coesione e quello sull’Agenda 2000, adottato nell’ottobre 1997. Queste lacune sono tanto più sorprendenti quando si considera che il Comitato è l’unica istituzione ad essersi pronunciata sulla Prima relazione sulla coesione con un parere ampiamente diffuso durante il Forum sulla coesione, e la prima ad aver adottato un parere sull’Agen- da 2000. 4. Osservazioni specifiche Poco dopo essere stata pubblicata, la nona relazione 4. 1. annuale dei fondi strutturali per il 1997 è stata integrata dalla Relazione della Commissione sulla revisione intermedia dei programmi degli obiettivi 1 e 6. Dato che la revisione intermedia completa e precisa alcuni aspetti importanti della relazione annuale, il presente parere del Comitato prenderà in considerazione anche i risultati di tale revisione. 4. 1. 1. Come riconosce il documento della Commissione, «Il principale obiettivo dei QCS e dei DOCUP consiste nel ridurre le disparità tra Stati membri in termini di reddito pro capite». Afferma inoltre che, «analogamente, il problema della disoccupazione è stato riconosciuto come una delle priorità imperative dell’Unione, il che ha [portato ad] adeguamenti di programma come l’introduzione formale dei patti territoriali per l’occupazione (…) [e] a reincentrare l’interesse su alcune azioni di formazione». Questa confusione che, purtroppo, negli ultimi anni è andata aumentando e in base alla quale si è voluto misurare l’efficacia dell’utilizzazione dei fondi struttura- li non contribuisce a una valutazione corretta. L’efficacia si misura confrontando i risultati con gli obiettivi (mentre l’efficienza si misura raffrontando i risultati con le risorse utilizzate) e non si possono valutare correttamente i risultati mettendoli a confronto con obiettivi che non esistevano in quanto tali. riguarda le parti sociali, la relazione riconosce che «questo processo ha (…) visto il [loro] coinvolgimento (…) nella misura in cui esse hanno partecipato ai comitati di sorveglianza». Dato che in molti casi questa partecipazione continua a non esservi, non vi è stata partecipazione neanche al processo di valutazione. Cio` è da deplorare, tanto più che le conoscenze concrete di cui dispongono le parti sociali sui progetti attuati in loco sarebbero state molto utili ai fini della revisione intermedia che è stata effettuata. 4. 1. 3. Lo sviluppo delle risorse umane è uno degli argomen- ti che hanno subito le maggiori modifiche in sede di revisione intermedia, come si puo` notare anche dalla nona relazione annuale dei fondi strutturali. Non solo la situazione si evolve molto rapidamente, obbligando ad apportare continui adegua- menti, ma anche la concezione di molti programmi si caratte- rizza per un taglio trasversale e «dall’alto verso il basso» e, dato che si applica a realtà economiche e geografiche diverse, mal si inserisce tra le priorità a livello locale. L’iniziativa dei patti territoriali per l’occupazione è stata positiva e ha inteso sviluppare un approccio «dal basso verso l’alto», ma sembra che abbia sortito effetti pratici molto limitati, anche perché non sono state attribuite risorse aggiuntive sufficienti per far fronte a tali nuove iniziative. 4. 1. 4. La relazione sulla revisione intermedia non si soffer- ma abbastanza sulla questione della pesca e non consente di dar risposta alle problematiche del settore, che sembra essere tra quelli maggiormente esposti a ritardi, carenze e difficoltà. 4. 1. 5. Un problema comune a molti programmi operativi e iniziative comunitarie è quello dei criteri di selezione dei progetti. La relazione affronta tale questione, ma si limita a constatare che anche i sistemi di valutazione relativamente sofisticati non bastano a garantire che vengano selezionati i migliori progetti, dato il problema dell’attendibilità delle informazioni e delle previsioni fornite dai candidati. Il Comita- to richiama l’attenzione sul fatto che, in molti casi, i progetti presentati dalle parti sociali non godono di sostegno sufficiente e vengono scartati in favore di altri di cui in seguito, una volta terminati gli aiuti comunitari, si deve constatare la mancanza di continuità. 4. 2. Per quanto riguarda l’argomento scelto per la relazione annuale del 1997, ossia le azioni in favore delle PMI negli interventi dei fondi strutturali, il Comitato sottolinea che si tratta di una tematica importante che ha permesso di fare il punto sulle numerose iniziative esistenti. Il contributo delle PMI alla creazione di posti di lavoro è ampiamente riconosciu- to, ma non altrettanto si puo` dire dei sistemi di aiuti che molto spesso vengono posti in atto al fine di mantenere i posti di lavoro esistenti. Al contrario, stando alle conclusioni di alcune analisi effettuate negli Stati membri, di per sé i sistemi di aiuti non sono efficaci nella creazione di posti di lavoro e fanno registrare una sproporzione tra spese e risultati raggiunti. 4. 1. 2. La valutazione ha inoltre consentito una maggiore conoscenza dei programmi operativi da parte dei gestori e dei comitati di sorveglianza, facilitando la revisione intermedia di detti programmi e migliorandone la gestione. Per quanto 4. 3. Il Comitato suggerisce che il tema «orizzontale» della prossima relazione annuale per il 1999 sia la partecipazione delle parti economiche e sociali. L’art. 4 del Regolamento quadro in vigore fa cenno all’importanza di tale partecipazione 20. 12. 1999 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 368/29 e i nuovi regolamenti del 21 giugno 1999 rafforzano tale tipo di partenariato. Sarebbe importante che, nell’attuale fase di preparazione del prossimo periodo di programmazione, si raccogliessero le informazioni in merito e si mettessero in risalto i buoni esempi di partecipazione delle parti economiche e sociali, facendo altresı` riferimento a casi di progetti gestiti dalle parti sociali a livello locale, nazionale, transfrontaliero e comunitario. Riguardo agli insegnamenti da trarre dalla relazione 4. 4. annuale per il prossimo periodo di programmazione, il Comitato sottolinea l’importanza dell’attuale obiettivo 4, che industriali, e la è diretto ad anticipare le trasformazioni necessità di mantenere tale prospettiva. La relazione annuale è molto concisa riguardo agli obiettivi 3 e 4, e le esperienze realizzate dalle parti sociali e dai poteri pubblici necessitavano di maggiore divulgazione per poter essere utilizzate nel prossimo periodo di programmazione. In particolare, le misure per compensare gli effetti delle trasformazioni provocate dalla società dell’informazione o, più in generale, dalla società della conoscenza, non possono limitarsi ai giovani, per quanto cio` sia molto importante, ma devono riguardare anche i lavoratori attivi in questo momento. 4. 5. Nel prossimo periodo di programmazione, nessun passo indietro dovrebbe essere ammesso per quanto riguarda Bruxelles, 20 ottobre 1999. il coordinamento delle azioni dei fondi strutturali e degli altri strumenti finanziari; al contrario, andrebbe accentuato lo sforzo per coniugare gli interventi dei diversi fondi e degli altri strumenti finanziari. Per i gestori dei fondi puo` essere più facile elaborare pochi programmi su scala nazionale, ai quali i vari progetti dovrebbero adattarsi, ma per quanto riguarda le attività concrete, la semplificazione continua a essere l’aspetto preponderante. Bisognerebbe concedere più spazio all’approc- cio «dal basso verso l’alto» e effettuare il coordinamento dei fondi là dove esso appare più importante, e cioè sul campo, e non dove è più facile, ossia sui documenti. 4. 6. Sarebbe controproducente se, come è avvenuto tante volte in passato, i progetti finanziati da uno degli altri fondi non fossero accompagnati da misure adeguate sul piano della formazione professionale degli uomini e delle donne residenti nella stessa regione degli interventi. Il coordinamento del Fondo sociale europeo con gli altri fondi è tanto più importante in quanto, in questo scorcio di secolo, la qualificazione delle risorse umane costituisce la questione chiave per le sfide della società futura. In tale contesto, non si puo` giudicare positivamente il fatto che i timidi successi in materia di coordinamento conseguiti in passato nelle regioni dell’obietti- vo 1 non siano tenuti in considerazione per quanto riguarda le nuove regioni dell’obiettivo 2 né dal FEAOG «Garanzia», né dal Fondo sociale europeo nel prossimo periodo di program- mazione. La Presidente del Comitato economico e sociale Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Kommissionens förordning (EG) nr 2221/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av det maximala exportbidraget för vitsocker med avseende på den tolfte delanbudsinfordran som utfärdas inom ramen för den stående anbudsinfordran som föreskrivs i förordning (EG) nr 1489/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
export refund
white sugar

text: 21. 10. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 271/3 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2221/1999 av den 20 oktober 1999 om fastställande av det maximala exportbidraget för vitsocker med avseende på den tolfte delan- budsinfordran som utfärdas inom ramen för den stående anbudsinfordran som föreskrivs i förord- ning (EG) nr 1489/1999 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2038/1999 av den 13 september 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (1), särskilt artikel 18. 5 andra stycket i denna, och utvecklingen i gemenskapen och på världsmarknaden i fråga om socker. 3. 4. Efter en granskning av de anbud som har lämnats in till följd av den tolfte delanbudsinfordran bör de bestäm- melser som anges i artikel 1 fastställas. Förvaltningskommittén för socker har inte yttrat sig inom den tid som ordföranden har bestämt. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1. 2. I kommissionens förordning (EG) nr 1489/1999 av den 7 juli 1999 om en stående anbudsinfordran för att för fastställa skall vitsocker (2), utfärdas för export av detta socker. importavgifter och/eller att delanbudsinfordringar exportbidrag krävs I enlighet med artikel 9. 1 i förordning (EG) nr 1489/ 1999 skall ett maximalt exportbidrag fastställas för den aktuella delanbudsinfordran i förekommande fall, med till situationen och den förutsebara hänsyn särskilt Artikel 1 Med avseende på den tolfte delanbudsinfordran för vitsocker som utfärdas i enlighet med förordning (EG) nr 1489/1999 skall det maximala beloppet för exportbidrag fastställas till 52,750 EUR/100 kg. Denna förordning träder i kraft den 21 oktober 1999. Artikel 2 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 1999. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen (1) EGT L 252, 25. 9. 1999, s. 1. (2) EGT L 172, 8. 7. 1999, s. 27


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Yhdeksäs vuosikertomus rakennerahastoista 1997"

text: C 368/26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Yhdeksäs vuosikertomus rakennerahastoista 1997” (1999/C 368/10) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 29. huhtikuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta ”Yhdeksäs vuosikertomus rakennerahastoista – 1997. ” Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -jaosto antoi lausuntonsa 29. syyskuuta 1999. Esittelijä oli Vasco Cal. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 20. –21. lokakuuta 1999 pitämässään 367. täysistunnossa (lokakuun 20. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. A¨ änestyksessä annettiin 80 ääntä puolesta ja 1 vastaan 1:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1. 1. Komissio on laatinut vuosikertomuksen ja noudattanut rakennerahastouudistuksesta annetussa, neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/93 muutetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2052/88 säädettyä velvoitetta. Kuten asetuksen N:o 2081/93 16 artiklassa säädetään, komission on esitettävä vuosittain ennen marraskuun 1. päivää yksityiskohtainen kertomus siitä, miten rahastojen tavoitteiden suhteen on edistytty ja miten myönnetyt avustukset on käytetty kertomus- ta Yhteensovittamisasetuksen N:o 2082/93 artiklassa 31 täsmennetään, mitkä asiat vuosiker- tomuksessa on mainittava, ja lisätään, että ”komissio kuulee joka vuosi Euroopan tasolla järjestäytyneitä työmarkkinaosa- puolia yhteisön rakennepolitiikasta”. edeltäneenä vuonna. 1. 4. Edellä esitetyistä syistä oli käsittämätöntä saada TSK:n sihteeristöltä tieto, että ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1989 komissio ei pyydä talous- ja sosiaalikomitean lausuntoa yhdeksännestä vuosikertomuksesta. Kyseisen asenteen vuoksi TSK on joutunut käynnistämään prosessin oma-aloitteisen lausunnon antamiseksi, mikä on suuresti viivästyttänyt työs- kentelyn aloittamista menettelytapaan, talousarvioon ja proses- sin edellyttämien hallintoyksiköiden toimintaan liittyvien han- kaluuksien (1) takia. 1. 5. Tilanne on sitäkin kummastuttavampi nyt, kun yh- deksännen vuosikertomuksen läpi kulkeva teema on pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi tehtävät toimet. Kyseisellä sektorilla on TSK:ssa laaja edustus, ja komitea on esittänyt siitä erittäin hyödyllisiä kannanottoja, jotta komission hallintoyk- siköt ottaisivat sen erityisintressit aiempaa paremmin huo- mioon. 1. 2. Samaisen 16 artiklan mukaisesti vuosikertomus tulee osoittaa neuvostolle, parlamentille ja talous- ja sosiaalikomi- tealle. Komitea laatii vuosittain oman lausuntonsa komission kertomuksen saatuaan ja esittää tarpeellisiksi katsomansa huomiot. Vaikka TSK:n lausunnolla ei voidakaan vaikuttaa aiempaa ajankohtaa koskevassa kertomuksessa mainittuihin toimiin, se tarjoaa mahdollisuuden dynaamiseen näkemysten- vaihtoon komission kanssa rakennerahastojen käytön konk- reettisista näkökohdista. Vuosikertomusten loppuosaan on liitetty luku, jossa käsitellään ”suhteita muihin toimielimiin” ja jossa komissio viittaa TSK:n sekä Euroopan parlamentin ja nyttemmin myös alueiden komitean esittämiin kantoihin ja mielipiteisiin sekä kommentoi niitä. 1. 3. Eräs merkittävä esimerkki tällaisesta dynaamisesta kuu- lemisprosessista on asetuksen 4 artiklassa – sellaisena kuin se on tarkistettu vuonna 1993 – vahvistettu talous- ja yhteiskun- taelämän osapuolten osallistuminen rakennerahastoja koske- vaan yhteistyöhön. Kun vuonna 1988 tehtyä rakennerahas- touudistusta sovellettiin ensimmäisinä vuosina, komitea pai- notti alinomaan etenkin vuosikertomuksista antamissaan lau- sunnoissa, että talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolten osallistuminen oli otettava huomioon kaikilla tasoilla ja proses- sin kaikissa vaiheissa. Vaikka kyseinen näkökohta ei sisälly sellaisenaan 4 artiklaan, työmarkkinaosapuolilla on vuodesta 1994 lähtien ollut mahdollisuus osallistua yhteistyöhön kai- kissa jäsenvaltioissa ja yhteisötasolla, tosin eri tavoin. 2. Rakennerahastojen vuosikertomus 1997 (2) 2. 1. Vuonna 1997 käynnistyi ohjelmakauden toinen vaihe, ja vuoden 1993 asetustarkistusten voimaantulosta oli kulunut kolme vuotta. Käytännöllisesti katsoen kaikki ohjelmat oli jo hyväksytty, myös yhteisöaloiteohjelmat. Vuoden päättyessä oli käynnissä yhteensä 1 026 ohjelmaa, joista 580 liittyi eri tavoitteisiin ja 446 yhteisöaloitteisiin. 2. 2. Kiivaan tahdin seurauksena edellisvuosina havaittu rahoituksen viivästyminen korjattiin, ja rahoitus vastaa Edin- burghissa asetettuja rahoitusnäkymiä. Ainoastaan yhteisöaloit- teiden maksusitoumukset ja maksut olivat edelleen riittämättö- miä. (1) Jotta tulkintaongelmilta vältytään vastaisuudessa, on selven- nettävä, että milloin neuvoston asetuksessa säädetään toimitetta- vaksi TSK:lle sellaisten yhteisöpolitiikkojen vuosikertomukset, joista TSK:lla on oikeus tulla kuulluksi, komitea voi käynnistää lausunnon laatimisprosessin ilman, että lausunto katsotaan oma- aloitteiseksi, samaan tapaan kuin Euroopan parlamentti ja alueiden komitea tekevät. (2) Laadittu kertomuksen alussa olevan yhteenvedon pohjalta. 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/27 2. 3. Tavoitteen 2 piiriin kuuluvissa uusissa ohjelmissa otet- tiin huomioon työllisyyden painottaminen ja tehtiin lisäksi 89 ”alueellista työllisyyssopimusta”. 2. 4. joissa Hallinnon alalla suunniteltiin 22 lomaketta, määritellään rahastojen yhteisrahoitukseen oikeutetut menot. 2. 5. Teemoista asetettiin etusijalle muun muassa tietoyh- teiskunta, kaupunkien kehittäminen sekä alue- ja kilpailupoli- tiikan vuorovaikutus. 2. 6. Vuonna 1997 alettiin niin ikään valmistella aluepolitii- kan muutoksia sittemmin Agenda 2000:n nimellä tunnetussa asiakirjassa. 2. 7. Vuoden 1995 vuosikertomuksen läpi kulkeva teema oli tukitoimien ympäristöulottuvuus, ja vuonna 1996 tarkasteltiin alueiden teknologista kehittämistä. Vuoden 1997 vuosikerto- muksen teema on pk-yritysten hyväksi toteutettavat toimenpi- teet. Kertomuksen mukaan pk-yritykset työllistävät miltei 2. 8. kaksi kolmannesta yksityissektorin työvoimasta, ja niiden liikevaihto on lähes 60 % Euroopan unionin liikevaihdosta. Komission mainitsemien tutkimusten mukaan pk-yrityksillä on eniten työpaikkoja luovaa kasvupotentiaalia. Ohjelmakaudella 1994–1999 rahastojen kokonaisva- 2. 9. roista noin 15–20 % suunnataan erityisesti toimenpiteisiin, joilla edistetään pk-yritysten toimintaa sekä parannetaan tuo- tantokoneistoa ja taloudellisia toimintaolosuhteita. Osuus vaihtelee jäsenvaltioittain ja on paikoin jopa 40 %. 2. 10. Rahoituksen piiriin kuuluu useita eri toimia: inves- tointituet joko suorana tukena tai uusilla rahoitusjärjestelyillä, yritysten sijoittumisalueiden rahoitus, koulutus mukaan lukien tutkimusta hallintokoulutus, neuvonta- ja tiedotuspalvelut, ja kehittämistä edistävät toimet, tietoyhteiskuntaan liittyvät toimet sekä kansainvälistymistuki. Toukokuun 30. päivänä 1997 julkistetuissa komis- 2. 11. sion suuntaviivoissa, jotka koskevat tavoitteen 1 piiriin kuulu- ville alueille tarkoitettujen ohjelmien mukauttamista keski- pitkällä aikavälillä, kannatetaan ajatusta, että käytettävissä olevilla varoilla tulee tukea pk-yrityksiä sekä paikalliseen kehittämiseen ja työllisyyteen liittyviä aloitteita. 2. 12. Komissio käynnisti joukon toimia, joiden tarkoitukse- na on arvioida rakennerahastojen vaikutusta pk-yrityksiin tilintarkastustuomioistuimen huomautettua asiasta. Toimien odotettiin kuitenkin tuottavan tuloksia vasta vuoden 1998 lopussa. 3. Yleistä sekä tekniseen apuun liittyvät toimenpiteet. Luvun toisessa osassa tärkeimmät seikat esitellään lyhyesti jäsenvaltioittain siten, että tavoitteita ja yhteisöaloitteita tarkastellaan erikseen. Esityksessä korostetaan pk-yritysten hyväksi toteutettuja toi- mia, ja sitä täydentävät kertomuksen loppuun liitetyt rahoitus- taulukot. Komission olisi pitänyt selventää, mitä pk-yritysten määritelmää on käytetty eri luvuissa varsinkin, kun asiasta yhteisössä käydyissä keskusteluissa on tullut ilmi, että määritte- lyssä käytetyt käsitteet ja parametrit ovat kehittyneet. TSK on ottanut esille useissa lausunnoissaan (1) ongelmat, jotka johtuvat määrittelyjen eroista yhteisön ja jäsenvaltioiden tasol- la sekä niiden seurauksista alan rahoitustuen jakamisessa. 3. 2. Rakennerahastojen vaikutuksen arviointia ja analyysia käsittelevässä kolmannessa luvussa tarkastellaan väliarvioin- tien tuloksia tavoitteittain, teemakohtaisia ja horisontaalisia arviointeja sekä työllisyysvaikutuksia. Komissio katsoo esimer- kiksi kautta 1989–1993 koskevien jälkiarviointien osoittavan tavoitteen 2 osalta, että bruttotyöpaikkoja syntyi 850 000 ja nettotyöpaikkoja 450 000. Kunkin nettotyöpaikan keskihinta oli lähes 42 000 ecua (ja bruttotyöpaikkojen 22 000 ecua). Ennakkoarvion mukaan kaudella 1994–1996 luodaan tai säilytetään 650 000 työpaikkaa, ja kaudella 1997–1999 määrä jolloin kustannukset kohoavat noin 11 000 on 880 000, ecuun työpaikkaa kohden. Luvut eivät ole verrattavissa edelli- seen ohjelmakauteen. 3. 3. Seuraavassa luvussa komissio esittelee talousarvion toteuttamista, varainhoidon valvontaa ja tuen täydentävyyden tarkistamista. 3. 4. Viidennessä luvussa käsitellään tuen sovittamista yh- teen muiden rahoitusvälineiden kanssa, joita ovat koheesiora- hasto, Euroopan investointipankki, Euroopan investointira- hasto, EHTY, Euroopan talousalueen rahoitusjärjestelmä, kou- lutusohjelmat ja Euroopan laajuisiin verkkoihin suunnattu tuki. 3. 5. Kuudennessa luvussa komissio tarkastelee rakennera- hastojen yhteensopivuutta yhteisön muun politiikan kanssa ja niiden yhteisvaikutusta. Tarkasteltavia aloja ovat etenkin työllisyys ja sosiaalipolitiikka, ympäristö, naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen, tutkimus ja kehittä- minen, Euroopan laajuiset verkot, matkailu, kulttuuri, kilpailu- politiikka, julkisten tarjouskilpailujen avoimuus, yhteinen maa- talouspolitiikka ja kalastuspolitiikka. Kertomuksen toisessa luvussa esitetään saavutetut tu- 3. 1. lokset tavoitteittain, luetellaan pk-yritysten hyväksi toteutetut toimet, yhteisöaloitteet, uutta luovat toimet ja kokeiluhankkeet (1) Ks. erityisesti lausunto aiheesta ”Pk-yritysten eurooppalaisen tark- kailuelimen kolmas vuosikertomus”, EYVL C 82, 19. 3. 1996, s. 5. C 368/28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 20. 12. 1999 3. 6. Yhteensovittamisasetuksen 31 artiklassa todetaan, että kertomuksessa on oltava muun muassa ”luettelo suurista tuottavista sijoitushankkeista, joille on myönnetty tukea 16 ar- tiklan 2 kohdan mukaisesti; näistä hankkeista on tehtävä suppea jälkiarviointi”. Vuoden 1997 vuosikertomuksessa ko- missio luettelee ainoastaan liitteessä tällaisten ”suurhankkei- den” maksusitoumukset ja maksut antamatta niistä lisätietoja. Ongelmaan on odotettavissa ratkaisu, sillä yleisasetuksen uu- dessa muotoilussa suurhankkeita koskevassa 26 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan tarpeelliset tiedot ko- missiolle ”etukäteen”, kun taas nykyisessä asetuksessa katsottiin ainoastaan tarpeelliseksi toimittaa tiedot asianmukaisesti. 3. 7. Viimeisessä luvussa käsitellään toimielinsuhteita sekä talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolten kanssa Euroopan tasolla käytävää vuoropuhelua. TSK:ta koskevassa osiossa ei näytetä mainittavan komitean toiminnan keskeisiä näkökohtia kyseisellä alalla ja kyseisenä ajanjaksona eikä etenkään komi- tean aktiivista osallistumista koheesiofoorumiin tai ensimmäi- sestä koheesiokertomuksesta ja Agenda 2000:sta lokakuussa 1997 annettua lausuntoa. Maininnan puute ihmetyttää varsin- kin sen vuoksi että TSK oli ainoa toimielin, joka on ottanut kantaa ensimmäiseen koheesiokertomukseen, ja sen lausuntoa jaettiin laajalle kuulijakunnalle koheesiofoorumissa. Se oli myös ensimmäinen toimielin, joka antoi lausunnon Agenda 2000:sta. 4. Erityistä 4. 1. Yhdeksättä vuosikertomusta rakennerahastoista 1997 täydennettiin pian sen ilmestyttyä komission kertomuksella aiheesta ”Välitarkistuskertomus – Tavoite 1 ja 6 -ohjelmat”. Koska väliarvioinnissa täydennetään vuosikertomusta ja esi- tetään seikkaperäistä tietoa vuosikertomuksen merkittävistä näkökohdista, TSK:n lausunnossa otetaan huomioon myös väliarvioinnin tulokset. 4. 1. 1. ”yhteisön Kuten komission asiakirjassa todetaan, tukikehyksen ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen päätavoite on vähentää jäsenvaltioiden välisiä eroja tulojen määrässä asukasta kohti”. Lisäksi ”työllisyyden tunnustaminen ylivoimaisesti tärkeimmäksi EU:n toimintalinjaksi on johtanut muutamiin muutoksiin ohjelmissa, kuten alueellisten työllisyyssopimusten viralliseen käyttöönottoon – – ja on muuttanut joidenkin koulutustoimien painopistealueita”. Tämä viime vuosina vali- jolla pyrittiin mittaamaan lisääntynyt sekaannus, tettavasti rakennerahastojen käytön tehokkuutta, ei tue oikeanlaista arviointia. Tehokkuutta mitataan tavoitteisiin suhteutettuina tuloksina (tehoa mitataan käytettyihin määrärahoihin suhteu- tettuina tuloksina), eikä olemattomiin tavoitteisiin suhteutettu- ja tuloksia voida arvioida oikealla tavalla. työmarkkinaosapuolet ”osallistuivat myös tähän prosessiin seurantakomiteoissa tekemällään työllä”. Työmarkkinaosapuo- let eivät vieläkään monissa tapauksissa osallistu prosessiin eikä niiden ole annettu osallistua arviointiin. Tämä on valitettavaa varsinkin sen vuoksi, että työmarkkinaosapuolet tuntevat hankkeet tarkkaan käytännössä, mistä olisi runsaasti hyötyä niiden välitarkistusta tehtäessä. Henkilöresurssien kehittäminen herätti välitarkistuk- 4. 1. 3. sessa eniten ristiriitaisia tunteita, minkä voi todeta myös rakennerahastojen yhdeksännestä vuosikertomuksesta. Paitsi että todellisuus on kehittynyt hyvin nopeasti ja velvoittaa tekemään muutoksia, myös monien ohjelmien lähestymistapa on horisontaalinen ”ylhäältä alaspäin” suuntautunut, ja ohjel- mia sovelletaan erilaisiin taloudellisiin ja maantieteellisiin realiteetteihin, minkä vuoksi ne eivät nivelly kovinkaan hyvin paikallistason painopisteisiin. Alueellisia työllisyyssopimuksia koskeva aloite oli myönteinen, ja siinä pyrittiin kehittämään ”alhaalta ylöspäin” suuntautuvaa lähestymistapaa, mutta sen käytännön vaikutukset näyttävät jääneen rajallisiksi jopa sen vuoksi, ettei näihin uusiin aloitteisiin myönnetty riittäväsi lisävaroja. 4. 1. 4. Välitarkistuksesta annetussa kertomuksessa ei tarkas- tella riittävästi kalastusta eikä alan kysymykseen ole mahdollis- ta löytää vastausta kertomuksen perusteella, vaikka ala näyttää olevan eniten jälkeenjäänyt ja sillä on eniten puutteita ja vaikeuksia. Kysymys hankkeiden valintaperusteista koskee useita 4. 1. 5. toimintaohjelmia ja yhteisöaloitteita. Asiaa käsitellään kerto- muksessa, mutta tyydytään toteamaan, etteivät edes suhteelli- sen monimutkaiset pisteytysjärjestelmät riitä takaamaan par- haiden hankkeiden valintaa, ja ehdokkaiden antamien tietojen ja arvioiden uskottavuus tuottaa ongelmia. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että työmarkkinaosapuolten esittämät hank- keet eivät useinkaan saa riittävästi tukea ja jäävät sellaisten hankkeiden jalkoihin, jotka myöhemmin osoittautuvat kannat- tamattomiksi yhteisön tuen päätyttyä. 4. 2. Vuosikertomuksen osalta TSK korostaa, että tämän- vuotisen kertomuksen aiheeksi valittu pk-yrityksille annettava rakennerahastotuki on tärkeä, ja sen ansiosta lukuisat käyn- nissä olevat aloitteet ovat tulleet esiin. Pk-yritysten osuus työpaikkojen luomisessa tunnustetaan laajasti, mutta samaa ei voida sanoa tuista, joita myönnetään usein työpaikkojen säilyttämisen varjolla. Jäsenvaltioissa tehdyissä arvioissa on päin vastoin tultu siihen johtopäätökseen, että itse tukijärjes- telmät eivät tehoa työpaikkojen luomiseen ja niistä aiheutuu saavutettuihin tuloksiin nähden kohtuuttomia kustannuksia. 4. 1. 2. Arvioinnin ansiosta myös hallinnoijat ja seurantako- miteat ovat oppineet tuntemaan entistä paremmin toimintaoh- jelmansa, mikä on helpottanut ohjelmien välitarkistusta ja parantanut niiden hallinnointia. Kertomuksessa todetaan, että 4. 3. TSK ehdottaa seuraavan, vuotta 1999 koskevan vuosi- kertomuksen läpi kulkevaksi teemaksi talous- ja yhteiskun- taelämän osapuolten osallistumista toimintaan. Nykyisen pui- teasetuksen 4 artiklassa viitataan kyseisen osallistumisen mer- kitykseen, ja 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetuissa uusissa 20. 12. 1999 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 368/29 asetuksissa lujitetaan kyseistä kumppanuutta. Seuraavaa ohjel- makautta valmisteltaessa olisi tärkeää kerätä tietoa ja poimia hyviä esimerkkejä talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolten osallistumisesta sekä viitata työmarkkinaosapuolten hallinnoi- miin paikallis-, alue-, jäsenvaltio- ja yhteisötason sekä rajatylit- täviin hankkeisiin. Vuosikertomuksesta voidaan ottaa oppia seuraavalla 4. 4. ohjelmakaudella. TSK korostaa tässä yhteydessä nykyisen tavoitteen 4 merkitystä ja tarvetta säilyttää sen nykyinen tarkastelutapa, jossa pyritään ennakoimaan teollisuuden muu- tokset. Kertomuksessa tarkastellaan seikkaperäisesti tavoitteita 3 ja 4. Työmarkkinaosapuolten sekä julkishallinnon kokemuk- siin tulisi tutustua entistä paremmin, jotta niitä voitaisiin hyödyntää seuraavalla ohjelmointikaudella. Varsinkaan sellai- sia toimenpiteitä, joilla lievitetään tietoyhteiskunnan – ja laajemmin ottaen tietämykseen perustuvan yhteiskunnan – mukanaan tuomien muutosten vaikutuksia, ei tule rajoittaa nuoriin, vaikka heidän huomioimisensa onkin tärkeää, vaan ne tulee ulottaa myös nykyisin työelämässä oleviin työntekijöihin. 4. 5. Rakennerahastotoimien ja muiden rahoitusvälineiden koordinoinnissa ei saa perääntyä seuraavalla ohjelmointikau- della, vaan päinvastoin on ponnisteltava eri rahastojen ja muiden rahoitusvälineiden toimien niveltämiseksi yhteen. Ra- hastojen hallinnoijien lienee helpompi laatia muutama valta- eri hankkeet. kunnallinen ohjelma, Käytännön toimien kannalta yksinkertaistaminen on edelleen kaikkein tärkeintä. ”Alhaalta ylöspäin” suuntautuvalle lähesty- mistavalle olisi annettava nykyistä enemmän tilaa, ja rahasto- toimet olisi sovitettava yhteen siellä, missä se on kaikkein tärkeintä, eli käytännön tasolla eikä siellä, missä se on helpoin- ta, eli asiakirjatasolla. joihin mukauttaa Olisi haitallista, 4. 6. jos muiden rahastojen rahoittamiin hankkeisiin ei liitettäisi asianmukaisia toimia samalla alueella asuvien naisten ja miesten ammattikoulutuksen osalta, kuten aiemmin oli yleisesti tapana. Euroopan sosiaalirahaston sovit- taminen yhteen muiden rahastojen kanssa on erityisen tärkeää nyt vuosisadan vaihteessa, jolloin työntekijöiden pätevyys on tulevaisuuden yhteiskunnan haasteiden kannalta avainkysy- mys. Tässä mielessä on pidettävä kielteisenä sitä, että sen paremmin EMOTR:n takuurahasto kuin Euroopan sosiaalira- hasto eivät sovella tulevalla ohjelmakaudella tavoitteen 1 piiriin kuuluvilla alueilla tähän mennessä saavutettua hienoista koordinaatioedistymistä. Bryssel 20. lokakuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Alueet : Tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö: NUTS 1999.,Regio's : Nomenclatuur van territoriale eenheden voor de statistiek: NUTS 1999.,Regionen : Systematik der Gebietseinheiten für die Statistik: NUTS 1999.,Regioner : Nomenklatur for statistiske territoriale enheder: NUTS 1999.,Regioner : Nomenklaturen för statistiska territoriella enheter: NUTS 1999.,Regiones : Nomenclatura de Unidades Territoriales Estadísticas: NUTS 1999.,Regioni : Nomenclatura delle unità territoriali per la statistica: NUTS 1999.,Regions : Nomenclature of territorial units for statistics: NUTS 1999.,Regiões : Nomenclatura das unidades territoriais estatísticas: NUTS 1999.,Régions : Nomenclature des unités territoriales statistiques: NUTS 1999.,Περιφέρειες : Ονοματολογία εδαφικών στατιστικών μονάδων: NUTS 1999.

eurovoc_concepts:
EU Member State
nomenclature
regional and local authorities


title: Règlement (CE) n° 2221/1999 de la Commission, du 20 octobre 1999, fixant le montant maximal de la restitution à l'exportation de sucre blanc pour la douzième adjudication partielle effectuée dans le cadre de l'adjudication permanente visée au règlement (CE) n° 1489/1999

text: 21. 10. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 271/3 RÈGLEMENT (CE) No 2221/1999 DE LA COMMISSION du 20 octobre 1999 fixant le montant maximal de la restitution à l'exportation de sucre blanc pour la douzième adjudication partielle effectuée dans le cadre de l'adjudication permanente visée au règlement (CE) no 1489/1999 LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 2038/1999 du Conseil du 13 septembre 1999 portant organisation commune des marchés dans le secteur du sucre (1), et notamment son article 18, paragraphe 5, deuxième alinéa, point b), considérant ce qui suit: (1) (2) (CE) no 1489/1999 de la En vertu du règlement Commission du 7 juillet 1999 concernant une adjudica- tion permanente pour la détermination de prélèvement et/ou de restitutions à l'exportation de sucre blanc (2), il est procédé à des adjudications partielles pour l'exporta- tion de ce sucre. Selon les dispositions de l'article 9, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1489/1999, un montant maximal de la restitution à l'exportation est fixé, le cas échéant, pour l'adjudication partielle en cause en tenant compte notamment de la situation et de l'évolution prévisible du marché du sucre dans la Communauté et sur le marché mondial. (3) (4) Après examen des offres, il convient d'arrêter pour la douzième adjudication partielle les dispositions visées à l'article 1er. Considérant que le comité de gestion du sucre n'a pas émis d'avis dans le délai imparti par son président, A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Pour la douzième adjudication partielle de sucre blanc, effec- le montant tuée en vertu du règlement (CE) no 1489/1999, maximal de à fixé 52,750 EUR/100 kg. l'exportation est restitution à la Le présent règlement entre en vigueur le 21 octobre 1999. Article 2 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 20 octobre 1999. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 252 du 25. 9. 1999, p. 1. (2) JO L 172 du 8. 7. 1999, p. 27


title: Parecer do Comité Económico e Social sobre a «Proposta de directiva do Parlamento Europeu e do Conselho relativa às normas de eficiência energética para balastros de tubos de iluminação fluorescente»

eurovoc_concepts:
EC conformity marking
approximation of laws
electrical energy
lighting
lighting equipment

text: 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/11 Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a «Proposta de directiva do Parlamento Europeu e do Conselho relativa às normas de eficiência energética para balastros de tubos de iluminaça˜o fluorescente» (1999/C 368/04) Em 8 de Outubro de 1999, o Conselho decidiu, em conformidade com os artigos 175. o e 262. o do Tratado que institui a Comunidade Europeia, consultar o Comité Econo´ mico e Social sobre a proposta supramencionada. A Secça˜o de Transportes, Energia, Infra-estruturas e Sociedade da Informaça˜o, incumbida da preparaça˜o dos correspondentes trabalhos, emitiu parecer em 5 de Outubro de 1999. Foi relator G. Bernabei. Na 367. a reunia˜o plena´ria de 20 e 21 de Outubro de 1999 (sessa˜o de 20 de Outubro), o Comité Econo´ mico e Social adoptou por 103 votos a favor, com 1 abstença˜o o seguinte parecer. 1. Introduça˜o A proposta da Comissa˜o insere-se na estratégia que 1. 1. visa melhorar a eficiência do equipamento eléctrico de utili- zaça˜o final para cumprir os objectivos da polı´tica de energia: segurança do abastecimento, competitividade e protecça˜o ambiental. 1. 2. A iniciativa segue a abordagem ja´ adoptada para estabelecer requisitos mı´nimos de eficiência energética através de directivas, como foi o caso da Directiva «caldeiras para uso doméstico» de 1999 e da Directiva «frigorı´ficos domésticos» de 1996, ou através de acordos negociados volunta´rios como os que foram concluı´dos em relaça˜o aos televisores, aos videogravadores e às ma´quinas de lavar, sobre os quais o Comité teve ocasia˜o de se pronunciar (1). 1. 3. A Comissa˜o considera que os requisitos mı´nimos sa˜o essenciais para melhorar a eficiência dos balastros de tubos fluorescentes e explorou todas as possibilidades de celebrar um acordo negociado com a indu´ stria com vista à eliminaça˜o gradual dos balastros com baixa eficiência. Todavia, os fabri- cantes europeus receiam que a quota de mercado por eles libertada seja imediatamente ocupada por produtos importa- dos, pelo que preferem a harmonizaça˜o legislativa dos requisi- tos mı´nimos va´lida para todos os aparelhos colocados no mercado europeu, o que evitaria entraves ao comércio. 1. 4. Por outro lado, e de uma maneira geral, todas as partes interessadas reconhecem a necessidade de cumprir as metas fixadas na Conferência de Quito para reduça˜o das emisso˜ es de gases com efeito de estufa, o que, para a UE, implica uma reduça˜o das emisso˜ es de 8 % entre 1990 e 2010. A Comissa˜o sustenta que a aplicaça˜o dos requisitos mı´nimos de eficiência propostos para os balastros de tubos fluorescentes pode também dar um contributo positivo para tal, ainda que admita que «o impacto das normas no consumo de electricidade sera´ (menos de 5 %, prevendo-se que o relativamente lento» consumo total do sector em 2010 sera´ de aproximadamente 111 TWh/a). (1) JO C 155 de 21. 6. 1995, p. 18. JO C 102 de 18. 4. 1991, p. 46. 1. 5. No entender da Comissa˜o é, pois, necessa´rio promover os aparelhos de perda baixa correspondentes, no sistema de 47 classes e 4 tipologias adoptado pela Associaça˜o Europeia de Fabricantes de Aparelhos de Iluminaça˜o (CELMA), às tipologias A e B, retirando gradualmente do mercado europeu a tipologia D numa primeira etapa, para a qual se prevê um perı´odo transito´ rio de um ano. Para a segunda etapa, que deveria conduzir à retirada do mercado da tipologia C, o perı´odo transito´ rio previsto é de 4 anos. 2. Observaço˜ es na generalidade O Comité salientou por diversas vezes (2) — a u´ ltima 2. 1. das quais no seu parecer sobre a comunicaça˜o «Eficiência energética na Comunidade Europeia — Para uma estratégia de utilizaça˜o racional da energia» — a importância de soluço˜ es negociadas volunta´rias e de «trabalhar numa base positiva e premiar os fabricantes que promovam equipamentos de menor consumo com componentes recicla´veis». Ja´ no seu parecer sobre a directiva «frigorı´ficos» o Comité solicitara à Comissa˜o que promovesse a participaça˜o activa da indu´ stria e dos consumidores no processo de avaliaça˜o dos resultados e, se necessa´rio, no estabelecimento do segundo nı´vel de normas de eficiência energética. 2. 2. O Comité esta´ de acordo com as finalidades e o espı´rito da proposta de directiva, embora, dada a complexidade da matéria, tivesse preferido que a questa˜o fosse resolvida através de acordos volunta´rios da indu´ stria. 2. 3. Por outro lado, dadas as importaço˜ es maciças confir- madas pela pro´ pria Comissa˜o, a exclusa˜o dos balastros destina- dos à exportaça˜o, quer como peças individuais quer integrados em aparelhos de iluminaça˜o, e a possı´vel presença simultânea de «marcaço˜ es CE» referentes a outras directivas, o Comité (2) COM(1998) 246 final. Parecer do Comité Econo´ mico e Social sobre a comunicaça˜o da Comissa˜o «Eficiência energética na Comunidade Europeia — Para uma estratégia de utilizaça˜o racional da energia» — JO C 407 de 28. 12. 1998. Ver também o parecer de iniciativa do Comité sobre «Polı´ticas de utilizaça˜o racional da energia (URE) na Unia˜o Europeia e nos paı´ses candidatos a uma pro´ xima adesa˜o» — JO C 407 de 28. 12. 1998. C 368/12 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 20. 12. 1999 entende dever sublinhar a necessidade de controlos do mercado eficazes e de sistemas de controlo e garantia da qualidade adequados em todos os Estados-Membros, com efeito imediato e prazos concretos, por forma a que os esforços dos produtores europeus na˜o sejam contrariados pela concorrência desleal e pela comercializaça˜o de balastros na˜o conformes. 3. 1. 1. Desde Novembro de 1995, os fabricantes americanos na˜o podem produzir, importar ou vender tubos fluorescentes que na˜o cumpram as normas federais, sendo ao mesmo tempo incentivados a promover a adopça˜o de tais normas nos mercados externos, especialmente latino-americanos e asia´- ticos. 2. 4. O Comité entende que estes perı´odos transito´ rios devem ser considerados como os mı´nimos indispensa´veis para a adaptaça˜o e reconversa˜o das linhas de produça˜o e também para a repartiça˜o dos custos associados às novas tecnologias, à investigaça˜o e à formaça˜o do pessoal que se tornara˜o necessa´- rios, e que, na ausência de instrumentos comunita´rios de apoio adequados no domı´nio do financiamento, da formaça˜o e da informaça˜o destinados a este como a todos os outros sectores afectados por planos de melhoria dos requisitos mı´nimos de eficiência energética, podem repercutir-se negativamente na sua capacidade competitiva. O Comité concorda inteiramente com a necessidade de 2. 5. requisitos de eficiência energética suficientemente precisos para que possam constituir, na sua transposiça˜o para o direito nacional, obrigaço˜ es sujeitas a sanço˜ es, de acordo com as disposiço˜ es da «nova abordagem» da polı´tica de normalizaça˜o. Concorda igualmente com o procedimento de avaliaça˜o da conformidade baseado na auto-avaliaça˜o, evitando o recurso à verificaça˜o obrigato´ ria da conformidade ao tipo por «organis- mos notificados» externos. 2. 6. Na opinia˜o do Comité, importa que aos considera´veis esforços pedidos aos sectores produtivos afectados para garan- tia de elevados nı´veis de segurança e de qualidade e aplicaça˜o de tecnologias cada vez mais avançadas, sem todavia suprimir tecnologias de outro tipo, correspondam esforços mais consis- tentes e visı´veis — a exemplo do «US Green Lights Program» — em termos de sensibilizaça˜o e de difusa˜o, apoio à demonstraça˜o de tecnologias inovadoras (MTD — «Melhores Técnicas Disponı´veis»), campanhas de informaça˜o e formaça˜o, um empenhamento mais concreto nas acço˜ es-chave do Quinto Programa-Quadro Comunita´rio de Investigaça˜o e Desenvolvi- mento Tecnolo´ gico, a inclusa˜o dos reais objectivos desta iniciativa legislativa no âmbito de outras polı´ticas da procura, como por exemplo as normas de construça˜o, os contratos pu´ blicos e as normas de impacto ambiental a que esta´ sujeita a concessa˜o de autorizaço˜ es, mas também nas acço˜ es de apoio aos esforços a desenvolver pela UE no mercado global e uma polı´tica enérgica de promoça˜o da transposiça˜o das nossas normas ao nı´vel internacional. 3. A problema´tica no exterior e nos paı´ses candidatos 3. 1. Nos EUA, as disposiço˜ es relativas aos requisitos mı´ni- mos de eficiência energética dos tubos fluorescentes constam do «National Policy Act» de 24 de Outubro de 1992, que levou à retirada do mercado, em três anos, de três tipos de tubos fluorescentes (F40, F96 e F96/HO) que na˜o respeitavam as normas federais baseadas nos valores LPW (lu´ mens por watt) e CRI (Color Rendering Index). 3. 1. 2. Simultaneamente, a Agência Federal para a Protecça˜o do Ambiente (EPA) lançou, em finais de 1990, um programa de apoio denominado «Green Lights Program» que associa, de forma volunta´ria, grandes consumidores de electricidade, empresas de electricidade, sociedades de gesta˜o de electricidade e produtores e distribuidores de lâmpadas, com o objectivo de os vincular ao cumprimento de calenda´rios de eficiência energética da iluminaça˜o e assegurar apoio no domı´nio da informaça˜o, da sensibilizaça˜o e da promoça˜o. Graças a uma marcada expansa˜o do mercado, os custos dos diversos compo- nentes baixaram consideravelmente e o preço dos balastros electro´ nicos desceu para menos de metade em cinco anos. 3. 1. 3. Por u´ ltimo, a Agência Federal (EPA) lançou, em 28 de Junho de 1999, uma nova acça˜o destinada a proteger mais eficazmente a sau´ de pu´ blica e o ambiente da poluiça˜o pelo mercu´ rio, incentivando os consumidores a reciclarem volunta- riamente os tubos fluorescentes e outros produtos de uso corrente que contenham substâncias to´ xicas, impedindo assim que acabem nas descargas e nas incineradoras. Na opinia˜o do Comité, 3. 1. 4. importa que o programa europeu ana´logo ao «Green Lights Program» da EPA, que se encontra ainda em fase de estudo no CCI, seja adoptado quanto antes. E´ importante, com efeito, assegurar um quadro global coerente, fomentando a segurança ambiental da recicla- gem das substâncias to´ xicas, especialmente do mercu´ rio presente nos tubos fluorescentes, promovendo a eficiência energética e a protecça˜o do ambiente e apoiando, concomitan- temente, a competitividade da produça˜o europeia. 3. 2. Para o Comité, é igualmente importante que se tenha em conta a dimensa˜o externa da proposta de directiva, especialmente no que toca aos paı´ses candidatos à adesa˜o que esta˜o a preparar-se para a aplicaça˜o das normas técnicas do mercado interno e que possuem uma produça˜o desenvolvida no sector da iluminaça˜o — ainda que o nı´vel das normas de eficiência seja muito baixo — promovendo a sua adaptaça˜o através da transferência de tecnologia, da utilizaça˜o dos fundos de pré-adesa˜o e do Programa Phare e da extensa˜o do programa SAVE II, tendo em vista a formaça˜o de capacidades de gesta˜o e a sensibilizaça˜o para as medidas de eficiência energética propostas. 3. 3. Dever-se-ia adoptar medidas ana´logas de promoça˜o no âmbito dos programas de cooperaça˜o e assistência destinados aos paı´ses euromediterrânicos, ao Mercosul e à América Latina, bem como no quadro dos instrumentos de cooperaça˜o com os Estados ACP e das iniciativas relativas à A´ sia. 20. 12. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 368/13 4. Observaço˜ es na especialidade 4. 1. Aˆ mbito de aplicaça˜o Dado que os balastros na˜o sa˜o colocados em serviço 4. 1. 1. isoladamente, mas sim integrados em aparelhos de iluminaça˜o, o Comité considera indispensa´vel clarificar se e em que medida os limites e as obrigaço˜ es impostos aos balastros e aos seus produtores sa˜o transferidos para os aparelhos de iluminaça˜o em que os balastros sa˜o montados. Tal é necessa´rio para se poder estabelecer um controlo do mercado adequado, nomeadamente no que se refere aos aparelhos de iluminaça˜o importados para a UE. 4. 1. 2. Tendo em conta as diferenças entre as diversas verso˜ es linguı´sticas do texto proposto, é necessa´rio harmoniza´- las tomando por base a versa˜o em lı´ngua inglesa no que diz respeito ao segundo para´grafo do artigo 1. o A formulaça˜o «to be exported» corresponde correctamente às exigências da cadeia de produça˜o dos aparelhos de iluminaça˜o. Deve ser utilizada a mesma formulaça˜o na alı´nea c) do n. o 3 do artigo 3. o por razo˜ es de homogeneidade e coerência. 4. 1. 3. A exclusa˜o do âmbito de aplicaça˜o deve aplicar-se, no entender do Comité, tanto aos balastros directamente exportados como aos que sa˜o vendidos a um produtor de aparelhos de iluminaça˜o com vista à sua exportaça˜o. 4. 1. 4. A exclusa˜o do âmbito de aplicaça˜o prevista no segundo para´grafo do artigo 1. o deve aplicar-se sem prejuı´zo do disposto na alı´nea c) do n. o 3 do artigo 3. o (indicaça˜o dos aparelhos destinados à exportaça˜o). do regime actual para o novo regime se processe da forma mais homogénea possı´vel em toda a UE e com a necessa´ria progressividade. 4. 3. 2. O Comité salienta, em particular, que seria oportuno: — dilatar de 12 para 18 meses o prazo de transposiça˜o pelos Estados-Membros (n. o 1 do artigo 8. o); — adaptar, em consequência, o prazo de proibiça˜o de colo- caça˜o no mercado (segundo para´grafo do n. o 1 do artigo 8. o); — introduzir um prazo suplementar de 12 meses para a proibiça˜o de colocaça˜o em serviço (n. o 1 do artigo 2. o), a fim de permitir o escoamento das existências dos distribuidores e dos produtores de aparelhos de iluminaça˜o que integram os balastros objecto da directiva; — introduzir um prazo suplementar idêntico de 12 meses para permitir o escoamento das existências à data da entrada em vigor da segunda fase da directiva (n. o 1 do artigo 9. o). 4. 4. Controlo e revisa˜o 4. 4. 1. O Comité gostaria de salientar as preocupaço˜ es dos consumidores e dos produtores. Pretendem estes cı´rculos que, na transposiça˜o da directiva para a legislaça˜o nacional, sejam dadas garantias efectivas quanto à tempestividade e efica´cia do controlo do mercado em toda a UE. Com efeito, o Comité entende que a inexistência 4. 4. 2. de mecanismos de controlo do mercado poderia penalizar fortemente o sector num prazo relativamente breve (meses), seja ao nı´vel da produça˜o, seja ao nı´vel do emprego. 4. 2. Marcaça˜o «CE» e avaliaça˜o da conformidade 4. 5. Medidas de apoio 4. 2. 1. O Comité entende que importa clarificar as modali- dades de aplicaça˜o da marcaça˜o «CE» referida nos artigos 3. o, 5. o e 6. o nos seguintes aspectos: — respeito das directivas «nova abordagem» aplica´veis aos balastros ou aos aparelhos de iluminaça˜ o que os integram; — alinhamento das modalidades de declaraça˜o de conformi- dade ja´ aplicadas ao abrigo de outras directivas referentes aos balastros (Directivas Compatibilidade Electromagnética 89/336 e 93/68) e aos aparelhos de iluminaça˜o (Directivas Baixa Tensa˜o 73/23 e 93/68 e Directivas Compatibilidade Electromagnética 89/336 e 93/68). 4. 3. Prazos de aplicaça˜o A` luz da experiência adquirida no mercado com a 4. 3. 1. aplicaça˜o das anteriores directivas «nova abordagem», o Comité considera que é da maior importância assegurar que a transiça˜o O Comité considera que deve ser aditado um 20. o 4. 5. 1. «considerando» à proposta mencionando a oportunidade de prever, para além das ajudas estruturais e do BEI, dos programas de IDT e dos programas energéticos pertinentes, medidas de apoio e de promoça˜o destinadas a todos os sectores interessados na inovaça˜o e na reestruturaça˜o tecnolo´ gica para se adaptarem aos novos parâmetros comunita´rios de eficiência energética. 5. Concluso˜ es O Comité formula as seguintes recomendaço˜ es à 5. 1. Comissa˜o, ao Parlamento e ao Conselho: — concordando embora com a finalidade e o espı´rito da proposta de directiva, o Comité entende que a via do acordo negociado teria sido preferı´vel, dada a complexi- dade das inter-relaço˜ es entre as diversas disposiço˜ es pro- postas e as directivas «nova abordagem» aplica´veis ao mesmo sector; C 368/14 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 20. 12. 1999 — dado o elevado volume de exportaço˜ es de balastros como peças individuais ou integrados em aparelhos de iluminaça˜o, ha´ que assegurar uma compatibilidade ade- quada entre objectivos de eficiência energética, emprego, competitividade internacional e protecça˜o do ambiente; exigências impostas aos balastros para os aparelhos de iluminaça˜o em que esta˜o integrados; importa coordenar as directivas pertinentes que prevêem a aposiça˜o da marcaça˜o «CE» e redefinir os prazos de transposiça˜o e aplicaça˜o para assegurar a homogeneidade e a progressividade; — face sobretudo à possibilidade de lançamento de uma terceira fase de aumento da eficiência energética, é indis- pensa´vel estabelecer um quadro coerente para o desenvol- vimento de uma polı´tica integrada dos produtos (PIP: eficiência energética; gesta˜o «de todo o ciclo de vida»; utilizaça˜o de substâncias potencialmente perigosas; pro- tecça˜o do consumidor); — na formulaça˜o do articulado, é imprescindı´vel clarificar o âmbito de aplicaça˜o em termos de transferência das — aos considera´veis esforços pedidos aos sectores produtivos afectados devem corresponder iniciativas consistentes e visı´veis em termos de sensibilizaça˜o, informaça˜o e for- maça˜o e a integraça˜o dos objectivos de promoça˜o da eficiência energética pertinentes nas diversas polı´ticas internas (concursos pu´ blicos, construça˜o, etc. ) e externas (negociaço˜ es de alargamento, acço˜ es de cooperaça˜o e assistência destinadas aos paı´ses mediterrânicos, ao Merco- sul, à América Latina, aos Estados ACP e à A´ sia). Bruxelas, 20 de Outubro de 1999. A Presidente do Comité Econo´mico e Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Textos relativos a la educación, la formación y la juventud 1993-1997.

eurovoc_concepts:
EU act
education policy
higher education
information technology
language teaching
racism
research and development
vocational training
voluntary military service


title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo que modifica el Reglamento (CE) nº 2201/96 por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas»

eurovoc_concepts:
Portugal
agricultural quota
agro-industry
common organisation of markets
fruit product
vegetable product

text: C 368/30 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 20. 12. 1999 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Reglamento (CE) del Consejo que modifica el Reglamento (CE) no 2201/96 por el que se establece la organizacio´ n comu´ n de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas» (1999/C 368/11) El 13 de septiembre de 1999, de conformidad con el artı´culo 37 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. El Comité Econo´ mico y Social decidio´ encargar al Sr. Fakas la preparacio´ n de los trabajos en este asunto como ponente general. En su 367o Pleno de los dı´as 20 y 21 de octubre de 1999 (sesio´ n del 20 de octubre de 1999) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 69 votos a favor, 2 en contra y 8 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n La propuesta de Reglamento que se examina constituye un tra´mite habitual, dado que el Consejo de Ministros de Agricul- tura reunido en Luxemburgo los dı´as 14 y 15 de junio de 1999 decidio´ , a instancias de Portugal, compensar la reduccio´ n de la cuota portuguesa de produccio´ n de tomate concentrado correspondiente a las campan˜ as 1999/2000 y 2000/2001, debida a la fuerte disminucio´ n de la produccio´ n portuguesa en la campan˜ a 1997/1998 a causa de unas condiciones clima´ticas excepcionalmente desfavorables que provocaron un descenso importante de la produccio´ n de tomate para transformacio´ n. En las conclusiones del Consejo de Ministros relativas a la modificacio´ n del Reglamento no 2201/96 se expone lo siguiente: «En el artı´culo 6 se propone la inclusio´ n de un apartado 3- bis en el que se prevea asignar a Portugal una cantidad suplementaria de tomates frescos destinados a la produc- cio´ n de concentrados para las campan˜ as 1999/2000 y 2000/2001. Para la campan˜ a 1999/2000 la cantidad suplementaria ascendera´ a 83 468 toneladas. Para la igual a la diferencia entre la campan˜ a 2000/2001, sera´ cantidad calculada para Portugal de conformidad con el apartado 3 y la calculada al sustituir por 884 592 toneladas la cantidad utilizada durante la campan˜ a 1997/1998. Bruselas, el 20 de octubre de 1999. Durante estas dos campan˜ as, el volumen de tomates frescos mencionado en el apartado 1 y la cantidad de tomates frescos destinados a la fabricacio´ n de concentra- dos, mencionada en el primer guio´ n del segundo pa´rrafo del apartado 2, se incrementara´n con la cantidad suplemen- taria asignada a Portugal. » 2. Observaciones 2. 1. La agricultura constituye un sector de difı´cil gestio´ n que se ve influido, entre otros factores, por las condiciones clima´ticas. El CES estima que, en la medida de lo posible, no se debe permitir que unas condiciones clima´ticas excepcional- mente desfavorables, como las sufridas por Portugal en la campan˜ a 1997/1998, tengan graves repercusiones en las rentas de los agricultores. El CES cree que la propuesta de Reglamento concuerda 2. 2. con el espı´ritu y la letra de las conclusiones del Consejo de Ministros de Agricultura celebrado los dı´as 14 y 15 de junio de 1999 y que, pese a las consecuencias financieras de la misma (3,2 millones de euros para el ejercicio 2000 y unas previsiones de gastos de 0,4 millones de euros para el 2001), recoge positivamente la concesio´ n de una cuota suplementaria para la industria portuguesa del tomate para las campan˜ as 1999/2000 y 2000/2001 en las cantidades propuestas. La Presidenta del Comité Econo´mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI