title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1834/99 van Alexandros Alavanos (GUE/NGL) aan de Commissie. Operationeel programma Visserij voor Griekenland.

eurovoc_concepts:
Greece
common fisheries policy
operational programme

text: C 203 E/62 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 18. 7. 2000 (2000/C 203 E/075) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1834/99 van Alexandros Alavanos (GUE/NGL) aan de Commissie Betreft: Operationeel programma (cid:132)Visserij(cid:148) voor Griekenland (13 oktober 1999) Het operationeel programma (cid:132)Visserij(cid:148) voor Griekenland bevat vier subprogramma(cid:146)s, en nog een vijfde dat betrekking heeft op technische bijstand. Kan de Commissie, gezien het feit dat er voor elk van de subprogramma(cid:146)s 1 t. e. m. 4 een tijdschema bestaat, antwoorden op de volgende vragen: 1. Hoe is de huidige stand van zaken bij de subprogramma(cid:146)s en welke acties zijn er voor elk sub- programma reeds ondernomen? 2. Treedt er bij de opname van de kredieten vertraging op en zo ja, welke zijn de belangrijkste oorzaken voor deze vertraging? Antwoord van de heer Fischler namens de Commissie (18 november 1999) De vorm van het programma is na het besluit van de Commissie gewijzigd. Het nieuwe programma 1. bestaat niet langer uit vijf subprogramma(cid:146)s, maar kent maatregelen op negen terreinen. De tabel die rechtstreeks naar het geachte parlementslid en naar het Secretariaat-generaal van het Parlement is gezonden geeft een uitvoerige analyse van de voortgang van het programma wat betreft de vastleggingen en de gerealiseerde betalingen. 2. Uit de ontwikkeling van de gegevens van dit operationele programma blijkt dat de Griekse auto- riteiten de vastleggingsdoelstellingen van het programma eind 1999 zouden moeten kunnen verwezenlij- ken, en dat eind 2001 de maatregelen voor de begunstigden in de visserijsector door de begunstigden op een zodanige manier gerealiseerd zouden moeten zijn dat de fysieke en financiºle doelstellingen eveneens bereikt zijn. (2000/C 203 E/076) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1839/99 van Mar(cid:237)a Sornosa Mart(cid:237)nez (PSE) aan de Commissie Betreft: Verkeerd afvalbeheer door Spanje (13 oktober 1999) Het is nu al 3 maanden geleden dat de Europese Commissie besloten heeft om Spanje voor het Europees Hof van Justitie te dagen omdat het zich niet voegt naar de Europese richtlijnen over het beheer van afvalstoffen. De Commissie verklaart in een communiquØ dat ze uitgegeven heeft in juli, dat de aanklacht verantwoord wordt, van de ene kant, door het feit dat het nationaal plan voor de behandeling van het afval van de gemeenten haar niet officieel meegedeeld is, en anderzijds door de ernstige tekortkomingen van het plan van de bevoegde Spaanse instantie voor de behandeling van gevaarlijk afval. Volgens het communiquØ blijft dat plan bijzonder vaag voor wat betreft de zuiveringsinstallaties en de specifieke bepalingen voor bepaalde soorten afval. Kan de Commissie laten weten hoever het staat met de bewuste aanklacht voor het Hof van Justitie? Denkt de Commissie parallel met haar gerechtelijk optreden maatregelen te treffen om er bij de Spaanse autoriteiten op aan te dringen dat ze de Europese richtlijnen spoedig uitvoeren, vooral gezien de ernstige gevolgen die hun nalatigheid kan hebben voor het milieu wanneer het om gevaarlijke afvalstoffen gaat?


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1834/99 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen. Det operationelle program til fordel for fiskerisektoren i Grækenland.

formats: html pdf print

text: C 203 E/62 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 18. 7. 2000 (2000/C 203 E/075) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1834/99 af Alexandros Alavanos (GUE/NGL) til Kommissionen (13. oktober 1999) Om: Det operationelle program til fordel for fiskerisektoren i Gr(cid:230)kenland Det operationelle program til fordel for fiskerisektoren i Gr(cid:230)kenland omfatter fire underprogrammer og et femte program vedrłrende teknisk bistand. Da der er en tidsfrist for hver enkelt af de fire underprogrammer, bedes Kommissionen give fłlgende oplysninger: 1. Hvorledes er underprogrammernes gennemfłrelse hidtid forlłbet, og hvilke foranstaltninger er der iv(cid:230)rksat inden for hvert enkelt underprogram? 2. Har man kunne konstatere forsinkelser i udnyttelsen, og hvad er givet fald hoved(cid:229)rsagerne til forsinkelsen? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Franz Fischler (18. november 1999) Hvad ang(cid:229)r programmets form, s(cid:229) blev den (cid:230)ndret som fłlge af Kommissionens beslutning. Nu 1. indeholder programmet ni interventionsomr(cid:229)der i stedet for de oprindelige fem underprogrammer. Det skema, der er sendt direkte til det (cid:230)rede medlem og til Parlamentets generalsekretariat giver en detaljeret analyse af, hvordan det g(cid:229)r med programmets gennemfłrelse med hensyn b(cid:229)de til forpligtelser og betalinger. 2. Ifłlge oplysningerne om dette operative programs forlłb tyder det p(cid:229), at de gr(cid:230)ske myndigheder inden udgangen af 1999 skulle kunne gennemfłre m(cid:229)lene i dette program, hvad ang(cid:229)r forpligtelserne, og at stłttemodtagerne i fiskerisektoren inden udgangen af 2001 skulle kunne have gennemfłrt foranstalt- ningerne i en s(cid:229)dan udstr(cid:230)kning, at de fysiske og finansielle m(cid:229)l i programmet ogs(cid:229) n(cid:229)s. (2000/C 203 E/076) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1839/99 af Mar(cid:237)a Sornosa Mart(cid:237)nez (PSE) til Kommissionen (13. oktober 1999) Om: Fejl i Spaniens h(cid:229)ndtering af affald Allerede for tre m(cid:229)neder siden besluttede Kommissionen at indbringe en klage over Spanien ved Domstolen for manglende overholdelse af EU-direktiverne om h(cid:229)ndtering af affald. I en meddelelse fra juli 1999 erkl(cid:230)rede Kommissionen, at denne klage p(cid:229) den ene side skyldtes, at den ikke officielt havde modtaget en national plan for h(cid:229)ndtering af kommunalt affald, og p(cid:229) den anden side var begrundet i alvorlige mangler ved den plan vedrłrende farligt affald, som den ansvarlige spanske myndighed havde udarbejdet. Ifłlge Kommissionens meddelelse var den omtalte plan meget upr(cid:230)cis, for s(cid:229) vidt angik bortskaffelsesfaciliteter og s(cid:230)rlige bestemmelser for h(cid:229)ndtering af visse former for affald. Kan Kommissionen oplyse, hvordan det g(cid:229)r med denne klage ved Domstolen? Kan Kommissionen pr(cid:230)cisere, om den agter at gennemfłre foranstaltninger parallelt med sagen ved Domstolen for at tilskynde de spanske myndigheder til snarest at opfylde EU-direktiverne, navnlig i betragtning af de alvorlige miljłm(cid:230)ssige konsekvenser, som en manglende overholdelse af direktiverne kan afstedkomme i forbindelse med h(cid:229)ndteringen af farligt affald


title: Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentets og Rådet om gennemførelsen af mærkningsordningerne for oksekød i de forskellige medlemsstater som omhandlet i artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 820/97

eurovoc_concepts:
beef
cattle
health control
labelling
report

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 13. 10. 1999 KOM(1999) 486 endelig RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om gennemførelsen af mærkningsordningerne for oksekød i de forskellige medlemsstater som omhandlet i artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 (forelagt af Kommissionen) RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om gennemførelsen af mærkningsordningerne for oksekød i de forskellige medlemsstater som omhandlet i artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 1. Indledning. 3 2. Mærkningsordningernes virkemåde. 3 3. Forvaltning af de nationale mærkningsordninger. 4 3. 1. Forvaltningsstruktur. 4 3. 2. Indsendelse af specifikationer og godkendelsesprocedure. 4 3. 3. Kontrolprocedurer og konsekvenserne heraf. 5 4. Forvaltning af mærkningen af oksekød fra andre medlemsstater og tredjelande. 6 4. 1. Gensidig anerkendelse medlemsstaterne imellem. 6 4. 2. Mærker på oksekød fra tredjelande. 6 5. Lovgivningen om mærkning af oksekød og dens virkning. 6 6. Vurdering af den fremtidige udvikling i mærkningspolitikken. 7 6. 1. Juridiske aspekter. 8 6. 2. Status over identifikationen af kvæg. 8 6. 3. Kommissionens forslag. 9 6. 3. 1. Forslag 1: Fastsættelse af almindelige bestemmelser for en obligatorisk ordning, men indførelse af obligatoriske oplysninger i to tempi. 9 6. 3. 2. Forslag 2: Udsættelse af fristen for den obligatoriske ordnings ikrafttrædelse med et år. 10 2 1. INDLEDNING I henhold til artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 skulle medlemsstaterne inden den 1. maj 1999 hver for sig aflægge rapport til Kommissionen om gennemførelsen af mærkningsordningen for oksekød på deres område. Da Kommissionen på sin side skal aflægge rapport og fremsætte forslag til Rådet om samme emne inden den 1. januar 2000, som Rådet har sat som sin egen frist for at træffe afgørelse om de almindelige bestemmelser for en obligatorisk mærkningsordning for oksekød, er der tre formål med denne rapport: – – – at vurdere, hvordan oksekødsmærkningen er gennemført i hele EU, at vurdere, hvilken virkning lovgivningen har haft på EU's oksekødsindustri og de erhvervsdrivende, at beskrive, hvordan Kommissionen forestiller sig den videre politiske udvikling gennem nye forslag baseret på erfaringerne og en vurdering af de tekniske og økonomiske begrænsninger i oksekødsindustrien på kort og mellemlang sigt. De tekniske og politiske dele af denne rapport ville dog ikke være fuldstændige, uden at der blev gjort rede for den retssag om forordningens retsgrundlag, som blev anlagt, efter at forordningen blev vedtaget den 21. april 1997. Kort fortalt indklagede Kommissionen efter vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 820/97, der havde Maastricht-traktatens artikel 43 som retsgrundlag, Rådet for EF-Domstolen med den begrundelse, at hele forordningen burde have været baseret på artikel 100A (dvs. proceduren med fælles beslutningstagning), og at artikel 152, da Amsterdam-traktaten trådte i kraft, var det korrekte retsgrundlag, idet foranstaltningen primært vedrørte folkesundheden. Det bør dog bemærkes, at Domstolen i skrivende stund stadig ikke har afsagt dom i sagen. 2. MÆRKNINGSORDNINGERNES VIRKEMÅDE Den nugældende mærkningsordning er baseret på det princip, at erhvervsdrivende og organisationer, der på et mærke ønsker at give oplysninger om oprindelse eller egenskaber eller produktionsbetingelser for det mærkede kød eller det dyr, som det stammer fra, skal overholde forordning (EF) nr. 820/97. Siden den 1. juli 1997, hvor forordningen trådte i kraft, har denne frivillige mærkningsordning kunnet anvendes i alle medlemsstaterne. I henhold til artikel 19, stk. 4, i samme forordning kan medlemsstaterne dog, "hvis der findes en tilstrækkeligt udviklet identifikations- og registreringsordning for kvæg. indføre en obligatorisk mærkningsordning for oksekød fra dyr, der er født, opfedet og slagtet på deres område". De kan også bestemme, hvilke oplysninger der skal være obligatoriske. tre medlemsstater gjort brug af denne bestemmelse og indsendt deres Foreløbig har specifikationer til Kommissionen til godkendelse. Den 13. oktober 1998 blev de obligatoriske ordninger, som Frankrig og Belgien havde forelagt, godkendt ved Kommissionens beslutning K(1998) 3050, mens den finske ordning blev godkendt den 14. december 1998 [Kommissionens beslutning K(1998) 4040]. Generelt er de tre ordninger baseret på oprindelse. Ifølge den franske ordning er det også obligatorisk at angive dyrekategori (fx ungtyr, stud, ko, kvie, tyr) og kvægtype (fx kød- eller 3 malkerace). Den belgiske ordning specificerer, hvilken type oplysninger der kræves i hvert afsætningsled (fx slagteri, grossist og detailhandler), herunder obligatorisk identifikation af enkeltdyr eller parti, obligatorisk angivelse af det ansvarlige organs identitet og slagtedato. Den finske ordning er alene baseret på angivelsen "finsk oksekød", selv om forordning (EF) nr. 820/97 tillader andre angivelser. 3. FORVALTNING AF DE NATIONALE MÆRKNINGSORDNINGER 3. 1. Forvaltningsstruktur De ansvarlige myndigheder og kontrolorganer, som hver enkelt medlemsstat har udpeget til gennemførelse af forordning (EF) nr. 820/97, er anført i tabel 1. 3. 2. Indsendelse af specifikationer og godkendelsesprocedure Af medlemsstaternes rapporter fremgår det, at de udpegede myndigheder i de seneste to år har opnået værdifulde erfaringer med hensyn til at forvalte og vurdere specifikationerne fra de erhvervsdrivende, som ønsker forhåndsgodkendelse af deres oksekødsmærke. Myndighederne har enten særlige afdelinger i deres administration til at behandle spørgsmål om mærkning af oksekød eller har specifikt udpeget instanser, der arbejder på tværs af flere administrative enheder inden for rammerne af deres nationale lovgivning. af ansøgninger, og antallet Alle medlemsstaterne har med held udviklet detaljerede administrative procedurer til at behandle som sager medlemsstaternes myndigheder har præsenteret mærkningskravene for deres oksekødsindustri på, og hvordan den har reageret på dem. Ved behandling af ansøgninger, der er behæftet med uacceptable mangler eller fejl, er det gængs, at den erhvervsdrivende får besked om disse mangler og om, hvad der skal gøres, for at afhjælpe dem, hvorefter det overlades til den pågældende at afgøre, om ansøgningen skal trækkes tilbage, eller om der skal foretages de nødvendige ændringer. Som følge heraf er kun relativt få ansøgninger blevet afvist direkte. forskellige måder, afspejler de I medlemsstater som Belgien, Frankrig, Luxembourg og Østrig er der blevet behandlet en håndfuld samlede ansøgninger, der hver omfatter et stort antal individuelle erhvervsdrivende. Medlemsstater som Tyskland, Finland og Det Forenede Kongerige har derimod modtaget mange ansøgninger i oksekødssektoren og en mere individuel behandling af hver enkelt ansøgning. De fleste medlemsstater har modtaget under 100 ansøgninger. Antallet af ansøgninger, som hver enkelt medlemsstat har behandlet, fremgår af tabel 1. (> 200), hvilket vidner om mere forskelligartede interesser Blandt de frivillige oplysninger, som de erhvervsdrivende har indsendt til godkendelse, vedrører de mest populære forskellige kvalitetsaspekter, race og fodringssystem, herunder i økologisk produktion. En liste over de mest populære udtryk, der medlemsstaterne, findes i tabel 2. anvendes Der gøres opmærksom på, at medlemsstaterne er ansvarlige for at fortolke, hvilke oplysninger der er acceptable. Hver enkelt myndighed har måttet afgøre, om en oplysning kan godkendes i henhold til forordning (EF) nr. 820/97, eller om den allerede er omfattet af de forordninger eller direktiver, der er nævnt i artikel 12, eller om den er vildledende eller uklar. Det har ikke altid været en nem opgave, og nogle medlemsstater har tilkendegivet, at det ville være en stor hjælp, hvis der blev udarbejdet definitioner på EU-plan. 4 Hvad angår mærkningens omfang rapporterer de at deres mærkningsordninger omfatter hele kæden fra producent til den endelige forbruger, og at de er tilfredse med den mængde oplysninger, der når frem til salgsstedet. fleste medlemsstater, Endelig gør medlemstaterne opmærksom på de problemer, som små salgssteder står over for på grund af den administrative byrde og de høje omkostninger, der er forbundet især med kontrol. De fleste medlemsstater ønsker procedurerne forenklet på dette område. 3. 3. Kontrolprocedurer og konsekvenserne heraf De fleste medlemsstater, der anvender frivillig mærkning, godkender kun selvregulerende mærkningsspecifikationer, der er afhængige af uvildige organers kontrol. I den henseende har procedurerne for godkendelse af uvildige kontrolorganer ikke forårsaget problemer. Selv om der endnu kun er godkendt få, er de fleste organisationer, der nu beskæftiger sig med kontrol af mærkning af oksekød, klar til at overholde standard EN/45011 med årets udgang. Af de medlemsstater, der anvender frivillig mærkning, er det kun myndighederne i Danmark og i en selvstyrende region i Spanien, der har påtaget sig ansvaret for at føre kontrol. I de tre medlemsstater, der anvender obligatoriske mærkningsordninger, foretages eller koordineres kontrollen af myndighederne, fordi den betragtes som lovpligtig for at kunne afsætte oksekød i de lande. Hvad angår den overordnede håndhævelse af standarderne for mærkning af oksekød kan der identificeres tre kontrolniveauer, som i de forskellige medlemsstater resulterer i forskellige sanktioner lige fra bøder til tilbagetrækning af mærker eller varer. For det første kontrollerer myndighederne, hvordan de uvildige organer arbejder, og i nogle tilfælde kan der blive opkrævet store bøder, hvis det konstateres, at en specifikation anvendes forkert. Dernæst kan der rapporter, men ifølge det "selvregulerende" princip medfører sådanne overtrædelser mindre sanktioner. Endelig har alle myndigheder, der enten arbejder med frivillig eller obligatorisk mærkning, bemyndiget de myndigheder, der er ansvarlige for fødevare- eller sundhedsstandarder på deres område, til at føre kontrol på stedet med, at mærkningen foretages korrekt på salgsstedet i henhold til forordning (EF) nr. 820/97. i mærkningen i de uvildige organers findes fejl Selv om forordning (EF) nr. 820/97 er blevet gennemført på et tidspunkt, hvor standarderne for at spore oksekød tilbage til dets oprindelse hele tiden er blevet forbedret, især på grund at den øgede anvendelse af edb, finder medlemsstaterne, at kontrolkravene (og dermed for store. Kontrolkravene menes ligefrem at afskrække små omkostningerne) er alt erhvervsdrivende og slagtere fra at deltage i mærkningen af oksekød og anses for at være en alvorlig hindring for ordningernes fremtid. Da de fleste af de mærkningsspecifikationer, der nu er godkendt, kun har fungeret i kort tid, melder medlemsstaterne kun om ganske få overtrædelser med undtagelse af Frankrig, hvor den obligatoriske ordning er blevet kontrolleret i vid udstrækning. 5 4. FORVALTNING AF MÆRKNINGEN AF OKSEKØD FRA ANDRE MEDLEMSSTATER OG TREDJELANDE 4. 1. Gensidig anerkendelse medlemsstaterne imellem I EU meddeler medlemsstaterne, at der kun er udvekslet relativt få specifikationer med henblik på gensidig anerkendelse som nævnt i forordningens artikel 14, hvilket der er to årsager til. For det første er det kun få frivillige specifikationer, der omfatter produktion og/eller salg af oksekød i to eller flere medlemsstater. For det andet har myndighederne i de tilfælde, hvor der har fundet mærkning sted på tværs af grænserne, administreret specifikationerne direkte, ved at den erhvervsdrivende ved hjælp af et officielt certifikat har dokumenteret sin adkomst til at mærke på en bestemt måde i sit hjemland. Det eneste problem synes at være, at de oplysninger, som medlemsstaterne godkender, undertiden kunne være mere præcise. Enhver afvigelse i ordlyden på et mærke i forhold til den godkendte specifikation skaber, uanset hvor lille den måtte være, vanskeligheder for myndighederne i importlandet, når de skal godkende mærket. Det begrænsede antal sager, der har krævet gensidig anerkendelse, betyder derfor, at der ikke har været problemer med den forenklede procedure i artikel 14, stk. 3. Medlemsstaterne er dog klar over, at arbejdsbyrden med hensyn til gensidig anerkendelse vil stige enormt, hvis man går over til en obligatorisk ordning, og at der i så fald må indføres forenklede procedurer. 4. 2. Mærker på oksekød fra tredjelande I medfør af artikel 15 i forordning (EF) nr. 820/97 har Kommissionen modtaget og godkendt meddelelser om mærkning fra 12 tredjelande, nemlig Argentina, Australien, Botswana, Brasilien, Canada, Namibia, New Zealand, Paraguay, Swaziland, Uruguay, USA og Zimbabwe. I tabel 3 findes en oversigt over meddelelserne fra disse tredjelande. Af medlemsstaternes rapporter fremgår det, at der kun er få problemer i forbindelse med tredjelandenes mærker. Nogle medlemsstater nævner dog, at oplysningerne i meddelelserne kunne være mere præcise, fordi der undertiden opstår praktiske problemer, når det importerede oksekød ikke er mærket på nøjagtig samme måde som godkendt af Kommissionen. I tvivlstilfælde bliver myndighederne nødt til at afvise den mærkning, der kan forårsage vanskeligheder i handelsleddet, indtil den erhvervsdrivende i eksportlandet enten retter sine mærker eller anmoder sit lands myndigheder om at ændre det pågældende tredjelands meddelelse. 5. LOVGIVNINGEN OM MÆRKNING AF OKSEKØD OG DENS VIRKNING Medlemsstaterne blev bedt om at gøre rede for, hvilken virkning forordning (EF) nr. 820/97 havde haft for deres oksekødsindustri siden indførelsen midt i 1997. I det følgende gives et resumé af hovedindholdet i rapporterne. Til spørgsmålet om, hvorvidt politikken fungerer som forventet: • Kun Danmark, Frankrig og Italien svarer uden forbehold, at lovgivningen har hjulpet effektivt med til at genskabe forbrugernes tillid og/eller øge forbruget af oksekød, mens Spanien og Østrig er mere forbeholdne i deres positive vurdering af politikken. Spanien mener, at der kræves tid, for at det kan ses, hvilken virkning politikken har haft, mens Østrig mener, at forordning (EF) nr. 820/97 uventet og uønsket har skræmt nogle østrigske 6 erhvervsdrivende bort, som tidligere mærkede i henhold til nationale love, på grund af de ekstraomkostninger og den administrative byrde, som EU-ordningen medfører. • De øvrige medlemsstater mener, at forordningen kun har haft ubetydelig virkning eller mere eksplicit, at der ikke er tegn på, at indførelsen af den har haft nogen positiv virkning (fx ifølge Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige). Følgelig er medlemsstaternes bemærkninger om forbrugernes reaktion også blandede: • Medlemsstater som Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Østrig og Finland føler, at deres forbrugere er velinformerede og har en positiv opfattelse af oksekødsmærkningen, selv om den for Tysklands vedkommende er blevet noget køligere siden ultimo 1998. • Andre medlemsstater rapporterer, at deres forbrugere, selv om de er velinformerede, ikke har ændret deres mønster med hensyn til forbrug af oksekød særlig meget. Italien erkender fx, at EU-initiativet med hensyn til mærkning af oksekød kræver større udbredelse blandt forbrugerne, før det kan få en reel betydning. Som svar på Kommissionens anmodning til medlemsstaterne om at specificere, om flere mærkningsordningen har haft nogen uventede bivirkninger, blev der kommentarer: fremsat • Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige påpeger, at oprindelsesmærkningen ifølge deres opfattelse har haft den uheldige virkning, at den fremmer en renationalisering af EU-markedet for oksekød. • Danmark, Frankrig, Østrig og Det Forenede Kongerige mener, at den øgede administration i forbindelse med oksekødsmærkningen har gjort det mindre let for de og kontrol erhvervsdrivende at handle frit indbyrdes og har gjort forvaltningen af kødleverancer mere problematisk og bureaukratisk. • Ifølge Finland er de finske forbrugere forvirret over, at oksekød med oprindelse i Finland obligatorisk er mærket, mens oksekød, der indføres til Finland ikke nødvendigvis er mærket i henhold til forordning (EF) nr. 820/97. • Det Forenede Kongerige, der accepterer, at forordning (EF) nr. 820/97 generelt har forbedret mærkningen af oksekød, er samtidig bekymret over, at den investering, som de erhvervsdrivende og kontrolorganerne har gjort i denne erhvervsaktivitet, har skabt en række legitime forventninger, som kan påvirke den fremtidige udvikling af politikken. Endelig var medlemsstaterne strengest i bedømmelsen af de høje omkostninger, der er forbundet med den nugældende mærkningslovgivning, og den store administrative arbejdsbyrde, som pålægges både den offentlige og den private sektor. De indrømmer dog, at de kun har få kriterier og uafhængige markedsundersøgelser til at vurdere, om politikken har været omkostningseffektiv. 6. VURDERING AF DEN FREMTIDIGE UDVIKLING I MÆRKNINGSPOLITIKKEN Kommissionen har, samtidig med at den har taget medlemsstaternes synspunkter ad notam, også måttet basere sin opfattelse af, hvordan oksekødsmærkningen kan udvikle sig, på en vurdering af retsgrundlaget for forordning (EF) nr. 820/97 og en status over identifikationen 7 af kvæg har i EU. Disse to elementer er så vigtige for den fremtidige politik, at de har haft kraftig indflydelse på de muligheder, som Kommissionen har for at fremsætte forslag. 6. 1. Juridiske aspekter Ifølge artikel 19 i forordning (EF) nr. 820/97 gælder følgende: – – den frivillige mærkningsordning, der medlemsstater, udløber automatisk med udgangen af 1999 anvendes for øjeblikket i de fleste ifølge forordningen skal Rådet med kvalificeret flertal vedtage almindelige regler for en obligatorisk ordning. Kommissionen indbragte imidlertid Rådet for EF-Domstolen, da forordning (EF) nr. 820/97 blev vedtaget på grundlag af den tidligere artikel 43 i traktaten. Der er endnu ikke afsagt dom i sag C-269/97. I Kommissionens forslag er den nye traktats artikel 152 i tråd med Kommissionens officielle holdning over for Domstolen i denne sag, derfor valgt som retsgrundlag, fordi den omfatter alle foranstaltninger, hvor det primære formål er at beskytte folkesundheden, og inddrager Europa-Parlamentet i et nært samarbejde ved hjælp af den fælles beslutningsprocedure i traktatens artikel 251. Kommissionen foreslår derfor, at forordning (EF) nr. 820/97 ophæves og afløses af en forordning, der er baseret på traktatens artikel 152, og som indeholder almindelige regler for den obligatoriske ordning for mærkning af oksekød. 6. 2. Status over identifikationen af kvæg For at kunne foretage en evaluering af den nuværende og fremtidige mærkning af oksekød, især med hensyn til at spore kødet tilbage til oprindelsen, kræves der en vurdering af, i hvilket omfang afsnit I i forordning (EF) nr. 820/97 (Identifikation og registrering af kvæg) er blevet gennemført i hele EU. Af de oplysninger, som er modtaget fra medlemsstaterne, og Kommissionens egne forespørgsler fremgår det, at der er sket tydelige fremskridt i medlemsstaterne1, siden de dele af direktiv 92/102/EØF, der vedrørte kvæg. blev afløst af forordning (EF) nr. 820/97 i 1997. Der er dog konstateret visse mangler med hensyn til dens anvendelse til mærkning af oksekød, og disse kan sammenfattes således: – – 1 pas med oplysninger om oprindelse, der gælder for dyr i en medlemsstat eller dyr, der fleste medlemsstater kun for dyr, der er født efter den 1. januar 1998 samhandelen mellem medlemsstaterne, anvendes indgår i de i medlemsstaterne beholder dog ikke nødvendigvis alle de oplysninger, de modtager om sådanne dyr, når de genudsteder et nyt pas. I bedste fald, men bestemt ikke i alle tilfælde, bevares nummeret på den bedrift, som dyret sidst er kommet fra, i det nye pas Da medlemsstaterne stadig er i færd med at gennemføre forordningen, kan den situation, der er beskrevet i denne rapport, have udviklet sig, siden rapporten blev skrevet i juni 1999. 8 – – – endvidere kan det forhold, at der ikke findes et ensartet pasformat eller en EU-kode til identificering af bedrifterne, forårsage praktiske vanskeligheder med hensyn til at overføre samtlige informationer om et dyr til den modtagende medlemsstat i omkring 8 databaserne er medlemsstater, men kun Belgien, Luxembourg og Nederlandene er i stand til at udveksle data elektronisk fuldt operationelle eller lige ved at være det de øvrige medlemsstater er i større eller mindre grad klar til at være operationelle med udgangen af 1999, men der vil bestemt ikke foreligge fuldstændige data på databaserne for alle medlemsstaterne før da. Kommissionen konkluderer derfor, at de fleste medlemsstater: – – – enten på grund af manglende informationer eller manglende adgang til dem fra den 1. 1. 2000 hverken ved, hvor hvert enkelt slagtet dyr er født, eller hvor det har været holdt i dets levetid ikke kan overholde artikel 19 i forordning (EF) nr. 820/97, hvorefter der den 31. 12. 1999 automatisk indføres en obligatorisk mærkningsordning for oksekød baseret på oprindelse ved ikke at være i stand til pålideligt at gennemføre obligatorisk mærkning vil fremkalde en utilfredsstillende situation med forvirring, uretfærdighed og usikkerhed for hele EU's oksekødssektor fra producent til forbruger. 6. 3. Kommissionens forslag Kommissionen, der tager disse vigtige juridiske og tekniske aspekter i betragtning, mener derfor, at det under disse omstændigheder er mest hensigtsmæssigt at fremsætte to forslag, der begge er baseret på Rådets og Europa-Parlamentets fælles beslutningstagning: 6. 3. 1. Forslag 1: Fastsættelse af almindelige bestemmelser for en obligatorisk ordning, men indførelse af obligatoriske oplysninger i to tempi Den foreslåede fremgangsmåde er: – – – at medtage de brugbare dele af forordning (EF) nr. 820/97 (dvs. identifikation og registrering af kvæg og dele af mærkningen af oksekød) i en ny tekst. Der foreslås kun en mindre ændring i afsnit I (identifikation og registrering af kvæg) i forhold til den nuværende forordning (EF) nr. 820/97. I artikel 4, stk. 7, foreslås det at forlænge fristen for at forelægge Rådet en rapport om elektronisk identifikation med et år (dvs. indtil 31. 12. 2001). Dette skyldes, at der er opstået forsinkelser i startfasen af Kommissionens IDEA-projekt, der er en pilotundersøgelse, hvori teknologien for øjeblikket testes på 1 million dyr i 6 medlemsstater, og hvoraf resultaterne forventes at foreligge sidst i 2001 at foreslå den tekst som en ny forordning (med artikel 152 som retsgrundlag) tilføje realistiske at for den obligatoriske almindelige bestemmelser mærkningsordning, således at identifikation af kvæg og mærkning af oksekød forbliver i den samme forordning. Årsagen hertil er, at mærkning er så 9 afhængig identifikationssystem, at de to næsten er uadskillelige. tilbage spores kødet kan af, at gennem et pålideligt Fordelen ved denne fremgangsmåde er, at fremdriften i den nugældende mærkningspolitik forbrugerne de bevares, og at der erhvervsdrivende, som har investeret i mærkning af oksekød, fordi man går over til en obligatorisk ordning. ikke pilles ved de legitime forventninger hos I første fase mener Kommissionen, at de obligatoriske oplysninger bør fokusere på pålidelig information, der er til rådighed for alle dyr ved slagtningen (fx slagtedato, slagtested, dyretype). De øvrige obligatoriske oplysninger om oprindelse, som af tekniske årsager ikke kan indføres fra starten, træder ifølge forslaget så i kraft den 1. 1. 2003. De frivillige ordninger for alle andre oplysninger end oprindelse (fx race, fodringssystem mv. ) bør bevares uændret, men med en forenklet administrativ godkendelsesprocedure. Da der ifølge forordning (EF) nr. 820/97 inden den 31. 12. 1999 skal træffes afgørelse om den obligatoriske ordning og Rådet og Europa-Parlamentet ikke har tid nok til at drøfte dette forslag, foreslår Kommissionen, at der vedtages et andet forslag inden årets udgang. 6. 3. 2. Forslag 2: Midlertidig forlængelse af de nugældende mærkningsbestemmelsers gyldighedsperiode Ved dette forslag ændres idet de gældende mærkningsbestemmelsers gyldighedsperiode forlænges, indtil det første forslag om regler for en obligatorisk ordning er vedtaget. forordning (EF) nr. 820/97, Det er nødvendigt, at forslaget vedtages hurtigt for at undgå, at den nugældende frivillige mærkningsordning bryder sammen, og at den automatisk afløses af en obligatorisk ordning, uden at der er fastsat almindelige bestemmelser for den. Hvis det ikke lykkes Rådet og Europa-Parlamentet af træffe afgørelse inden den 31. 12. 1999, bliver Kommissionen nødt til at forbeholde sig ret til at forelægge Rådet et hasteforslag, som skal vedtages inden udgangen af 1999, og som er baseret på den nugældende artikel 19 i forordning (EF) nr. 820/97 (dvs. at Rådet skal træffe afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen). Et sådant forslag fremsættes for at undgå et retligt tomrum, når den frivillige ordning automatisk ophører. 10 Tabel I RAPPORT OM MÆRKNING AF OKSEKØD Myndigheder, kontrolorganer og antal ansøgninger Medlemsstat Myndighed Kontrolorgan Belgique/ België Danmark Deutschland Ellas España France Ireland Italia Antal an- søgninger 61 83 239 Interprofesionele Verenigingvoorhet Belgischvlees(IVB) Forskelligeministeriers officielle kontrolinstanser Veterinær-og Fødevaredirektoratet Bundesansaltfür Landwirtschaftund Ernährung(BLE) DirectorateGeneralof AnimalProduction(DGAP) oftheMinistryof Agriculture Lokalemyndigheder (kommunal fødevarekontrol) Delstaternes myndigheder Lokale landbrugsmyndigheder Ingen MinisteriodeAgricultura, PescayAlimentación (MAPA) (Landbrugsministeriet) Myndighedernei Comunidades Autónomas (selvstyrenderegioner) 43 Ministèredel'Agricultureet delaPêche,Direction Généraledel'Alimentation Ministèredel'Economie, desFinancesetde l'Industrie,Direction Généraledela Concurrence,dela Consommationetdela RépressiondesFraudes MeatTradeDivision, MinistryofAgricultureand Food MinisteroperlePolitiche agricole,Direzione generaledellePolitiche AgricoleedAgroindustriali (Landbrugsministeriet) Offentligemyndigheder (DGAL,DCCCRF) 4(plus25 frivillige specifikationer) 72 10 Kontoretfor forbrugerspørgsmål ServizioSanitario Nazionale(nationale sundhedsmyndigheder ,isamarbejdemed regionalemyndigheder ogmyndighederide selvstyrendeprovinser) 11 Luxembourg Ministèredel'Agriculture, delaViticultureetdu Développementrural Nederland ProductschapVeeen Vlees(PVV) l'Administrationdes ServicesVétérinaires etl'Administrationdes ServicesTechniques Ministerievan Volksgezondheid, WelzijnenSport (VWS),Inspectie Gezondheids- bescherming(IGB) (Sundhedsministeriet) Österreich AgrarmarktAustria(AMA) Portugal MinistériodoAgricultura, doDesenvolvimentoRural edasPescas,Gabinetede PlaneamentoePolítica Agro-Alimentar (Landbrugsministeriet) Direcção-Geral Veterinária(DGV), Direcção-Geralde Fiscalizaçãoe ControlodaQualidade Alimentar(DGFCQA) 2 80 3 0 Suomi/ Finland MinistryofAgricultureand Forestry Detnationale veterinær-og fødevareforsknings- institut(EELA) 2740 Sverige United Kingdom Livsmedelsverket Besiktingsveterinärorg. 11 Kommunale handelsnormerog miljøsundhedsmyndig- heder 1841 MinistryofAgriculture, FisheriesandFood (MAFF),ScottishOffice Agirculture,Environment andFisheriesDepartment (SOAFED),WelshOffice AgricultureDepartment (WOAD),Departmentof AgricultureforNorthern Ireland(DANI) 12 Tabel 2 RAPPORT OM MÆRKNING AF OKSEKØD Typer af oplysninger MEDLEMS- STAT TYPER AF OPLYSNINGER (UNDTAGEN OPRINDELSE) ANDRE ASPEKTER Identifikationsnumm er og dyrets køn Opfedningsmetode eller andre oplysninger om fodring Oplysninger om slagtning (dato, modning) Kød- kvalitet Velfærd Race Andet Ingenoplysninger Belgique/ België Danmark Deutschland Ingenoplysninger Ellas España France Ireland Ingen mærkningsordning 2 Intet 25 4 Kunpåreklamemateriale Ja 5 1 - 3 Ja 18 Italia Ingenoplysninger Luxembourg Alleprodukterkansporespågrundlagafden obligatoriskeordning 13 11 - Intet Intet 21 4 - Intet Ja Intet specielt 17 Intet - 1 Ja - Intet Intet 12 Garanteret af bedriften (9) Nederland Flere Økologisk(1);Opdrætteti gruppe(2);EU- kvalitetsoksekød(EQB)eller -kalvekød(EQV)(9) Allehardato Flere, mest EQBog EQV Flere Flere Kategori, alder Österreich Ingenoplysninger Portugal Suomi/ Finland Sverige United Kingdom Ingen mærkningsordning Ingenoplysninger Sted/bedrift(73) - - - - - Ja-økologiskproduktion Intet Intet Intet Ja Intet Fodring(71); Produktionssystem(55) 292 3 5 68 Garanteret af bedriften (45) 14 Tabel 3 RAPPORT OM MÆRKNING AF OKSEKØD Tredjelande, myndigheder og oplysninger Tredjeland Myndighed Oplysninger i meddelelsen Argentina Australien ServiceNationalde SantéetdeQualité Agro-alimentaire (SENASA) Logo,produktnavn,kategori, oprindelse:"Argentina", slagtedatoog-sted AustralianQuarantine andInspectionService (AQIS)andState authorities Oprindelse:"Productof Australia"(ogandre), koder/ord,derbeskriver alderogkøn Godken- delses-dato 20. maj 1998 27. maj 1998 Botswana Botswanadepartmentof AnimalHealthand Production Oprindelse:"Productof Botswana",halal, slagtedato,klasse, produktionsdato 29. april 1998 Brasilien Canada Namibia AnimalHealthandPlant InspectionSecretariat (SDA),Ministryof AgricultureandSupply CanadianFood InspectionAgency (CFIA) DirectorateofVeterinary Services,Ministryof Agriculture,Waterand RuralDevelopment Oprindelseoglogo "Brazilianbeef",produktart, produktionsdato 29. juni 1998 Oprindelse:"Productof Canada",produkttype, slagterietsnavn, produktionsdato 27. november 1998 Oprindelse:"Namibia", halal,produktionsnavnog- dato 27. maj 1998 New Zealand NewZealandMinistryof AgricultureandForestry, RegulatoryAuthority (MAFRA) Paraguay MinistryofAgriculture andLivestock 31. marts 1998 29. juni 1998 Oprindelse:"ProductofNew Zealand",forskellige beskrivelserafkvalitet, fodringsmetode,race, produktets referencenummer (kvalitetsgarantisystem) Oprindelse:"Themeat proceedsfromcattleborn, raisedandslaughteredin Paraguay",produktnavnog slagtedato 15 Swaziland Uruguay USA Zimbabwe Departmentof VeterinaryServices, MinistryofAgriculture andCo-operatives MinsitryofLivestock, AgricultureandFisheries (MGAP),General DivisionofLivestock Services UnitedStates Departmentof Agriculture(USDA), FoodSafetyand InspectionService (FSIS) Departmentof VeterinaryServices, MinistryofLandsand Agriculture Oprindelse:"Swaziland", produktart,produktionssted og-dato,halal 29. juni 1998 Oprindelse:"Uruguay", produktbetegnelse, slagtestedog-dato 25. maj 1998 25. juni 1998 Niudtryk,deromfatter USDA-ogUS-kvaliteterog- godkendelser, eksportidentifikations- nummer,produktionsdato 29. juni 1998 Oprindelse:"Productof Zimbabwe",produktart, partinummer, virksomhedsnummer, pakkedato 16


title: WRITTEN QUESTION E-1843/99 by Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) to the Commission. Rising crime on the Costa del Sol (Andalusia, Spain).

eurovoc_concepts:
Andalusia
EU police cooperation
Europol
Spain
organised crime

text: C 203 E/64 Official Journal of the European Communities EN 18. 7. 2000 If during this three-year period the former member takes up new gainful employment, the gross monthly salary (ie before deduction of tax) received from the new employment will be deducted from the allowance, in as far as this income, added with this allowance, exceeds the amount (before deduction of tax) that the former member received whilst in office. All forms of remuneration received from new employment have to be taken into account, except those representing reimbursement of expenses. 2. No such payment was made. (1) OJ 187, 8. 8. 1967. (2000/C 203 E/078) WRITTEN QUESTION E-1843/99 by Jorge HernÆndez Mollar (PPE-DE) to the Commission Subject: Rising crime on the Costa del Sol (Andalusia, Spain) (13 October 1999) In the last few months there has been a sharp rise in crime on the Costa del Sol as a result of the activities of highly organised criminal groups involved in drug trafficking, money laundering, the white slave trade, etc. What measures could the Commission take, given that the Treaty of Amsterdam establishes a fresh common policy in an area of freedom, security and justice? Is Europol responding to this alarming rise in crime, by stepping up its efforts to combat crime on the Costa del Sol? Answer given by Mr Vitorino on behalf of the Commission (1 December 1999) The Spanish authorities have identified 170 groups of organised criminals with a total of approximately 5 200 members operating on their territory. Most of these groups are located on the Mediterranean coast, and organised criminals use the shipping facilities to set up illegal international traffic. More specifically, the Spanish coast attracts a huge yachting set from all over the world and several million tourists each year. Title VI of the Treaty on European Union, as amended by the Treaty of Amsterdam, lays down the provisions on police and judicial co-operation in criminal matters with the objective to provide citizens with a high level of safety within an area of freedom, justice and security through the development of common action among Member States in the fields of police and judicial co-operation. The Commission is fully associated with the work in these areas. The action plan of the Council and the Commission on how best to implement the provisions of the Treaty of Amsterdam concerning an area of freedom, security and justice (1), adopted by the Justice and Home Affairs Council of 3 December 1998 in Vienna, provides for a comprehensive and detailed package of measures over two and five-year periods. The abovementioned action plan comprises also various measures to be taken in the field of police co- operation. As far as the Costa del Sol region is concerned, it is up to the Spanish authorities to transmit the relevant operational data on such criminal organisations to Europol and to ask Europol for further analysis. Basing itself on the appropriate intelligence and analytical results, and following the provisions of Article 30 (ex Article K. 2) of the Treaty on European Union, Europol will have, in the future, the authority to initiate concrete investigations on the spot and to create joint investigative teams. (1) OJ C 19, 23. 1. 1999


title: Documentos : Julho de 1998 - Junho de 1999.

eurovoc_concepts:
EU act
European Commission
European Economic and Social Committee
European Parliament
bibliography
catalogue


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-1825/99 från Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) till rådet. Översyn av Amsterdamfördraget för att göra sysselsättningspolitiken till en gemensam EU-politik.

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
EU policy
European Council
employment policy
powers of the institutions (EU)
revision of the Treaty (EU)

text: 18. 7. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 203 E/59 Svar fr(cid:229)n Romano Prodi p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (25 november 1999) Det finns stora skillnader mellan medlemsstaternas organisationsstrukturer. Genom artikel 203 (f. d. artikel 146) i EG-f(cid:246)rdraget ges medlemsstaterna m(cid:246)jlighet att v(cid:228)lja sina f(cid:246)retr(cid:228)dare till ministerr(cid:229)det i f(cid:246)rh(cid:229)llande till sin specifika situation. (2000/C 203 E/071) SKRIFTLIG FR¯GA E-1825/99 fr(cid:229)n Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) till r(cid:229)det (13 oktober 1999) ˜mne: (cid:214)versyn av Amsterdamf(cid:246)rdraget f(cid:246)r att g(cid:246)ra syssels(cid:228)ttningspolitiken till en gemensam EU-politik Inom Europeiska unionen r(cid:229)der ett samband mellan l(cid:229)g inkomst per capita och arbetsl(cid:246)shet. Det (cid:228)r just i de minst utvecklade regionerna som arbetsl(cid:246)shetssiffrorna (cid:228)r de h(cid:246)gsta. T(cid:228)nker r(cid:229)det inf(cid:246)r regeringskon- ferensen behandla fr(cid:229)gan om att g(cid:246)ra en (cid:246)versyn av Amsterdamf(cid:246)rdraget som omfattar mer (cid:228)n artiklarna 125 till 130, f(cid:246)r att g(cid:246)ra syssels(cid:228)ttningspolitiken till en gemensam politik p(cid:229) samma s(cid:228)tt som regional- politiken? Svar (24 januari 2000) ˜ndringar i f(cid:246)rdraget skall i samf(cid:246)rst(cid:229)nd fastst(cid:228)llas av Konferensen mellan f(cid:246)retr(cid:228)darna f(cid:246)r medlemsstater- nas regeringar och inte av r(cid:229)det. R(cid:229)det erinrar om att Konferensen mellan f(cid:246)retr(cid:228)darna f(cid:246)r medlemsstaternas regeringar kommer att inkallas i b(cid:246)rjan av (cid:229)r 2000. Enligt slutsatserna fr(cid:229)n Europeiska r(cid:229)det i K(cid:246)ln avser Europeiska r(cid:229)det att l(cid:246)sa de institutionella fr(cid:229)gor som inte kunde l(cid:246)sas i Amsterdam och som m(cid:229)ste avg(cid:246)ras f(cid:246)re utvidgningen (n(cid:228)mligen Europeiska kommissionens storlek och sammans(cid:228)ttning, viktningen av r(cid:246)sterna i r(cid:229)det och en eventuell ut(cid:246)kning av omr(cid:246)stningar med kvalificerad majoritet i r(cid:229)det). Konferensen kan (cid:228)ven behandla (cid:148)andra n(cid:246)dv(cid:228)ndiga (cid:228)ndringar i f(cid:246)rdraget i den m(cid:229)n de ber(cid:246)r de europeiska institutionerna inom ramen f(cid:246)r de ovan angivna punkterna eller om de ber(cid:246)r processen f(cid:246)r genomf(cid:246)randet av Amsterdamf(cid:246)rdraget(cid:148) (punkt 53 sista raderna i ordf(cid:246)randeskapets slutsatser fr(cid:229)n Europeiska r(cid:229)det i K(cid:246)ln den 34 juni 1999). (2000/C 203 E/072) SKRIFTLIG FR¯GA E-1828/99 fr(cid:229)n Anna Karamanou (PSE) till kommissionen (13 oktober 1999) ˜mne: R(cid:246)kning som sjukdomsalstrare i v(cid:228)rlden och Europeiska unionens politik Inte nog med att r(cid:246)kning framkallar cancer, livshotande hj(cid:228)rt- och k(cid:228)rlsjukdomar samt ett stort antal andra (cid:229)kommor, den har ocks(cid:229) funnits vara en bakomliggande orsak till m(cid:228)ns sexuella impotens. Detta visar studier utf(cid:246)rda vid BMA, det brittiska l(cid:228)kars(cid:228)llskapet, som har unders(cid:246)kt manliga r(cid:246)kare i (cid:229)ldern mellan 21 och 75. Samtidigt visar en studie gjord vid medicinska fakulteten vid universitetet i Aten att studenterna vid medicinska fakulteten inte k(cid:228)nner till vilka farliga konsekvenser r(cid:246)kning har och att en studerande av tv(cid:229) r(cid:246)ker systematiskt. Det (cid:228)r ocks(cid:229) v(cid:228)rt att p(cid:229)peka att antalet personer som b(cid:246)rjar r(cid:246)ka enbart i Grekland (cid:229)rligen uppg(cid:229)r till ca 50 000. P(cid:229) EU-niv(cid:229) kan s(cid:228)gas att belopp som (cid:228)r lika stora som de som (cid:229)rligen l(cid:228)ggs ner p(cid:229) upplysningskampanjer om tobakens faror spenderar tobaksindustrierna i reklamutgifter under en enda dag f(cid:246)r sina produkter. Hur ingriper kommissionen, vilka resurser f(cid:246)rfogar den (cid:246)ver och vilken politik g(cid:229)r den in f(cid:246)r att st(cid:246)dja n(cid:228)r det g(cid:228)ller att bek(cid:228)mpa r(cid:246)kningen (cid:129) denna den fr(cid:228)msta av alla sjukdomsorsaker som dessutom kan bek(cid:228)mpas (cid:129) och f(cid:246)r att skydda de europeiska medborgarnas, i synnerhet unga m(cid:228)nniskors, h(cid:228)lsa?


title: 1999/697/EZ: Odluka Komisije od 13. listopada 1999. o izmjeni Odluke Komisije 97/467/EZ o sastavljanju privremenog popisa objekata u trećim zemljama iz kojih države članice odobravaju uvoz proizvoda od mesa kunića i mesa uzgojene divljači (priopćena pod brojem dokumenta C(1999) 3276)  Tekst značajan za EGP

eurovoc_concepts:
game meat
health legislation
import
rabbit meat
third country
veterinary legislation

text: L_1999275HR. 01003301. xml 03/Sv. 42 HR Službeni list Europske unije 7 31999D0697 L 275/33 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE ODLUKA KOMISIJE od 13. listopada 1999. o izmjeni Odluke Komisije 97/467/EZ o sastavljanju privremenog popisa objekata u trećim zemljama iz kojih države članice odobravaju uvoz proizvoda od mesa kunića i mesa uzgojene divljači (priopćena pod brojem dokumenta C(1999) 3276) (Tekst značajan za EGP) (1999/697/EZ) KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA, uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, uzimajući u obzir Odluku Vijeća 95/408/EZ od 22. lipnja 1995. o uvjetima za sastavljanje, u prijelaznom razdoblju, privremenih popisa objekata u trećim zemljama iz kojih je državama članicama odobren uvoz određenih proizvoda životinjskog podrijetla, proizvoda ribarstva ili živih školjkaša (1), kako je zadnje izmijenjena Odlukom Vijeća 98/603/EZ (2), a posebno njezin članak 2. stavak 1. i članak 7. ; budući da: (1) Odlukom Komisije 98/467/EZ (3), kako je zadnje izmijenjena Odlukom 98/556/EZ (4), sastavljeni su privremeni popisi objekata u trećim zemljama iz kojih države članice dopuštaju uvoz mesa kunića i mesa uzgojene divljači; budući da u popise gore navedene Odluke nisu uvršteni objekti u kojima se proizvodi meso nojeva. (2) Još uvijek nisu utvrđeni: popis zemalja iz kojih je državama članicama dopušten uvoz mesa nojeva, uvjeti u vezi sa zdravstvenim stanjem životinja te potrebni postupak izdavanja veterinarskih certifikata. (3) Države članice mogu u skladu s odredbama Odluke 97/467/EZ do 1. listopada 1999. odobriti objekte za uvoz mesa nojeva. (4) Datum 1. listopada 1999. zamjenjuje se sljedećim 1. listopada 2000. kako bi se omogućilo daljnje razmatranje rješenja koja će se potom primjenjivati, to jest u svjetlu primjedaba što su ih treće zemlje dale prema odredbama Priloga B Sporazumu o primjeni sanitarnih i fitosanitarnih mjera, a s ciljem održavanja postojeće trgovine. (5) Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za veterinarstvo, DONIJELA JE OVU ODLUKU: Članak 1. Riječi „1. listopada 1999. ” u članku 1. stavku 2. a Odluke 97/467/EZ se mijenjaju i glase „1. listopada 2000. ” Članak 2. Ova je Odluka upućena državama članicama. Sastavljeno u Bruxellesu 13. listopada 1999. Za Komisiju David BYRNE Član Komisije (1)  SL L 243, 11. 10. 1995. , str. 17. (2)  SL L 289, 28. 10. 1998. , str. 36. (3)  SL L 199, 26. 7. 1997. , str. 57. (4)  SL L 266, 1. 10. 1998. , str. 86


title: Proposta di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio Anno europeo delle lingue 2001

eurovoc_concepts:
EU financing
EU programme
language teaching
public awareness campaign

text: C 56 E/62 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee 29. 2. 2000 Proposta di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio (cid:151) Anno europeo delle lingue 2001 (2000/C 56 E/14) COM(1999) 485 def. (cid:151) 1999/0208(COD) (Presentata dalla Commissione il 19 ottobre 1999) IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:224) europea, in partico- lare gli articoli 149 e 150, vista la proposta della Commissione, visto il parere del Comitato economico e sociale, visto il parere del Comitato delle Regioni, deliberando secondo la procedura di cui all’articolo 251 del trattato, (1) considerando che nel preambolo al trattato che istituisce la Comunit(cid:224) europea si afferma che gli Stati membri sono: «Determinati a promuovere lo sviluppo del massimo li- vello possibile di conoscenza nelle popolazioni attraverso un ampio accesso all’istruzione e attraverso l’aggiorna- mento costante»; (2) considerando che all’articolo 18 il trattato sancisce il di- ritto di ogni cittadino dell’Unione europea «di circolare e di soggiornare liberamente nel territorio degli Stati mem- bri», e che la capacit(cid:224) di utilizzare le lingue straniere Ł essenziale per poter pienamente esercitare tale diritto nella pratica; (3) considerando che il Consiglio europeo, nelle sue conclu- sioni del 12 giugno 1995 in materia di diversit(cid:224) lingui- stica e di multilinguismo nell’Unione europea ha sottoli- neato che «occorre preservare la diversit(cid:224) linguistica e promuovere il multilinguismo nell’Unione, con pari ri- spetto per tutte le lingue comunitarie e tenendo nel debito conto il principio di sussidiariet(cid:224)», e che la decisione n. 2493/95/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 ottobre 1995, che proclama il 1996 «Anno europeo dell’istruzione e della formazione lungo tutto l’arco della vita» (1) ha messo in rilievo l’importante ruolo dell’istru- zione permanente per lo sviluppo di competenze, anche linguistiche, lungo tutto l’arco della vita; societ(cid:224) conoscitiva» (2) la Commissione ha fissato come quarto obiettivo la conoscenza di tre lingue comunitarie, e che nel suo Libro verde del 1996 su «Istruzione, For- mazione, Ricerca: gli ostacoli alla mobilit(cid:224) transnaziona- le» (3) essa ha concluso che «l’apprendimento di almeno due lingue comunitarie Ł diventato una condizione indi- spensabile per permettere ai cittadini dell’Unione di bene- ficiare delle possibilit(cid:224) professionali e personali loro of- ferte dal mercato interno»; (5) considerando che le misure del programma Lingua, isti- tuito con decisione 89/489/CEE del Consiglio, del 28 lu- glio 1989 (4), sono state rafforzate e parzialmente inte- grate come misure orizzontali nel programma Socrates, istituito con decisione n. 819/95/CE del Parlamento euro- peo e del Consiglio, del 14 marzo 1995 (5), e modificato con decisione n. 576/98/CE del 23 febbraio 1998 (6), e che tali misure hanno promosso una miglior conoscenza delle lingue nell’Unione contribuendo cos(cid:236) ad una maggior comprensione e solidariet(cid:224) tra i popoli che costituiscono la Comunit(cid:224); che il Consiglio nella sua posizione comune del 21 dicembre 1998 propone che tali misure vengano ulteriormente sviluppate e rafforzate nella seconda fase del programma Socrates (7); (6) considerando che il programma Leonardo da Vinci, isti- tuito con decisione 94/819/CE (8) del Consiglio, del 6 di- cembre 1994, continuando a sviluppare i risultati rag- giunti dal programma Lingua ha sostenuto le attivit(cid:224) volte a promuovere l’acquisizione di competenze linguistiche nell’ambito delle misure relative alla formazione professio- nale; che tale sostegno sar(cid:224) ulteriormente sviluppato e rafforzato nella seconda fase del programma Leonardo da Vinci, istituita con decisione 1999/382/CE del Consi- glio, del 26 aprile 1999 (9); (2) Libro bianco della Commissione su: «Istruzione e formazione: inse- gnare e apprendere (cid:151) verso la societ(cid:224) conoscitiva» (basato sulla COM(95) 590 def. , del 29 novembre 1995), Ufficio delle pubblica- zioni ufficiali delle Comunit(cid:224) europee, Lussemburgo 1996. (3) Libro verde della Commissione «Istruzione, Formazione, Ricerca: gli ostacoli alla mobilit(cid:224) transnazionale» (basato sulla COM(96) 462 def. , del 2 ottobre 1996), Ufficio delle pubblicazioni ufficiali delle Comunit(cid:224) europee, Lussemburgo, 1996. (4) considerando che nel suo Libro bianco del 1995 su «Istru- zione e formazione: insegnare e apprendere (cid:151) verso la (1) GU L 256 del 26. 10. 1995. (4) GU L 239 del 16. 8. 1989. (5) GU L 87 del 20. 4. 1995. (6) GU L 77 del 14. 3. 1998, pag. 1. (7) GU C 49 del 22. 2. 1999, pag. 42. (8) GU L 340 del 29. 12. 1994. (9) GU L 146 del 11. 6. 1999, pag. 33. 29. 2. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee C 56 E/63 (7) considerando che con decisione 96/664/CE del Consiglio, del 21 novembre 1996, Ł stato istituito un programma pluriennale per promuovere la diversit(cid:224) linguistica della Comunit(cid:224) e la societ(cid:224) dell’informazione; (8) considerando che nella relazione del Gruppo di alto livello sulla libera circolazione delle persone (1), presentata alla Commissione il 18 marzo 1997, si osserva che «la molte- plicit(cid:224) delle lingue europee [Ł]. un patrimonio da sal- vaguardare» e si propongono misure per incentivare la formazione linguistica e l’impiego delle lingue nella Co- munit(cid:224); (9) considerando che, in conformit(cid:224) del principio di sussidia- riet(cid:224) definito dall’articolo 5 del trattato CE, gli obiettivi dell’azione prevista non possono essere sufficientemente realizzati dagli Stati membri, tra l’altro a motivo dell’esi- genza di una campagna informativa coerente su scala europea, evitando doppioni e realizzando economie di scala; che tali obiettivi possono dunque essere meglio raggiunti a livello comunitario, per la dimensione trans- nazionale delle azioni e delle misure da intraprendere; che la presente decisione non trascende le misure necessarie al raggiungimento dei suddetti obiettivi; (10) considerando che Ł importante instaurare un’adeguata cooperazione tra la Comunit(cid:224) europea e il Consiglio d’Eu- ropa per garantire la coerenza delle azioni intraprese a livello comunitario con quelle del Consiglio d’Europa, e che tale cooperazione Ł esplicitamente citata nell’articolo 149 del trattato che istituisce la Comunit(cid:224) europea; (11) considerando che la presente decisione stabilisce, per tutta la durata del programma, una dotazione finanziaria che costituisce per l’autorit(cid:224) di bilancio, ai sensi del punto 33 dell’Accordo interistituzionale del 6 maggio 1999 tra il Parlamento europeo, il riferimento privilegiato nel corso della procedura di bilan- cio annuale (2); il Consiglio e la Commissione, (12) considerando che nella Dichiarazione comune del Parla- mento europeo, del Consiglio e della Commissione, del 4 maggio 1999, si stabiliscono le modalit(cid:224) pratiche per l’at- tuazione della procedura di codecisione (articolo 251 del trattato che istituisce la Comunit(cid:224) europea) (3), Durante l’Anno europeo saranno intraprese azioni d’in- 2. formazione e di promozione sul tema delle lingue, allo scopo di stimolare l’apprendimento delle lingue da parte di tutte le persone che risiedono legalmente negli Stati membri, facendo in particolare opera di sensibilizzazione agli effetti che le com- petenze linguistiche possono avere sulla qualit(cid:224) della vita e sulla competitivit(cid:224) economica. Le suddette misure riguarde- ranno le lingue ufficiali della Comunit(cid:224), nonchØ l’irlandese, il lussemburghese, ed altre lingue riconosciute dagli Stati membri. Articolo 2 Obiettivi Per l’Anno europeo delle lingue sono stati fissati obiettivi: i seguenti a) sensibilizzare maggiormente alla ricchezza della diversit(cid:224) linguistica nell’Unione europea; b) portare all’attenzione del pubblico piø vasto possibile i van- taggi delle competenze multilinguistiche, quale fulcro del- l’evoluzione personale e della comprensione interculturale, e quale mezzo per godere appieno dei diritti conferiti dalla cittadinanza europea, oltre che per promuovere il potenziale economico dei singoli, delle imprese e della societ(cid:224) nel suo insieme; c) incoraggiare l’apprendimento, lungo tutto l’arco della vita attiva, delle lingue e delle competenze affini da parte di tutti coloro che risiedono legalmente negli Stati membri, indipen- dentemente dalla loro et(cid:224) ed estrazione sociale o dalle pre- cedenti esperienze e realizzazioni nell’ambito dell’istruzione; d) raccogliere e diffondere informazioni sull’insegnamento e l’apprendimento delle lingue nonchØ su competenze, metodi e strumenti di ausilio a tali attivit(cid:224) o che possono facilitare la comunicazione fra i parlanti di lingue diverse. Articolo 3 Contenuti delle azioni Le azioni volte a realizzare gli obiettivi di cui all’articolo 2 possono comprendere, in particolare: (cid:151) l’utilizzo di un logo e di slogan comuni, HANNO ADOTTATO LA SEGUENTE DECISIONE: (cid:151) una campagna informativa su scala comunitaria, Articolo 1 (cid:151) l’organizzazione d’incontri e manifestazioni a livello comu- nitario, transnazionale, nazionale, regionale e locale, Proclamazione dell’Anno europeo delle lingue 1. L’anno 2001 Ł proclamato «Anno europeo delle lingue». (cid:151) l’organizzazione di concorsi e premi a livello comunitario, transnazionale, nazionale e regionale, (1) Relazione del Gruppo di alto livello sulla libera circolazione delle persone, presieduto dalla Sig. ra Simone Veil, Ufficio delle pubblica- zioni ufficiali delle Comunit(cid:224) europee, Lussemburgo, 1998, Capitolo V. (cid:151) un sostegno finanziario per le iniziative che promuovono il raggiungimento degli obiettivi dell’Anno europeo delle lin- gue a livello transnazionale, nazionale, regionale e locale. (2) GU C 172 del 18. 6. 1999. (3) GU C 148 del 28. 5. 1999. Le caratteristiche delle azioni sono precisate nell’allegato. C 56 E/64 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee 29. 2. 2000 Articolo 4 Attuazione assicura una ripartizione equilibrata dei fondi tra gli Stati mem- bri e tra i diversi campi di attivit(cid:224) interessati. L’attuazione della presente decisione spetta alla Commis- 1. sione. 2. Ogni Stato membro designa un organo appropriato, in- caricandolo di organizzare la sua partecipazione all’Anno eu- ropeo e di occuparsi del coordinamento e dell’attuazione, a livello nazionale, delle azioni previste dalla presente decisione, anche coadiuvando la Commissione nella procedura di sele- zione di cui all’articolo 7. Articolo 5 Comitato La Commissione Ł assistita da un comitato consultivo compo- sto da due rappresentanti di ciascuno Stato membro e presie- duto dal rappresentante della Commissione. Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comitato esprime il suo parere sul progetto entro un termine che il presidente stabilisce in funzione dell’urgenza della questione in esame, eventual- mente procedendo a votazione. Il parere Ł iscritto a verbale; inoltre, ogni Stato membro ha diritto di chiedere che la sua posizione figuri a verbale. La Commissione tiene nella massima considerazione il parere formulato dal comitato. Essa lo informa del modo in cui ha tenuto conto del suo parere. Articolo 6 Modalit(cid:224) di finanziamento Le azioni realizzate a livello comunitario, secondo la de- 1. scrizione del punto A dell’allegato, possono essere interamente finanziate con il bilancio comunitario. 2. Le azioni realizzate a livello locale, regionale, nazionale o transnazionale, secondo la descrizione del punto B dell’allegato, possono essere cofinanziate dal bilancio comunitario fino a concorrenza del 50 % del costo complessivo. Articolo 7 Domanda di finanziamento e procedura di selezione 1. Le domande di cofinanziamento delle azioni sul bilancio comunitario ai sensi dell’articolo 6, paragrafo 2, sono presen- tate alla Commissione tramite l’organo designato a norma del- l’articolo 4, paragrafo 2. Articolo 8 Coerenza e complementarit(cid:224) La Commissione, in cooperazione con gli Stati membri, assi- cura: (cid:151) la coerenza delle azioni previste dalla presente decisione in particolare con altre azioni e iniziative comunitarie, con quelle nel campo dell’istruzione e della formazione, (cid:151) la complementarit(cid:224) tra l’Anno europeo e altre iniziative e risorse esistenti a livello comunitario, nazionale e regionale, che possano contribuire al raggiungimento degli obiettivi dell’Anno europeo. Articolo 9 Bilancio La dotazione finanziaria per l’esecuzione della presente 1. azione, per il periodo dal 1o gennaio al 31 dicembre 2000, Ł fissata a 8 milioni di EUR. Gli stanziamenti sono autorizzati dall’autorit(cid:224) di bilancio 2. entro i limiti delle prospettive finanziarie. Articolo 10 Cooperazione internazionale Nel contesto dell’Anno europeo e in conformit(cid:224) delle proce- dure di cui all’articolo 5, la Commissione pu(cid:242) cooperare con le organizzazioni internazionali pertinenti. In particolare, essa sta- bilisce le modalit(cid:224) piø opportune per la cooperazione con il Consiglio d’Europa. Articolo 11 Monitoraggio e valutazione La Commissione presenta, entro il 31 dicembre 2002, una relazione al Parlamento europeo, al Consiglio, al Comitato eco- nomico e sociale e al Comitato delle Regioni sull’attuazione, sui risultati e sulla valutazione globale delle azioni previste dalla presente decisione. Articolo 12 Entrata in vigore Le decisioni di 2. finanziamento e cofinanziamento delle azioni ai sensi dell’articolo 6 sono adottate dalla Commissione secondo la procedura di cui all’articolo 5. La Commissione La presente decisione Ł pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee. Essa ha efficacia dal giorno della sua pubbli- cazione. 29. 2. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee C 56 E/65 ALLEGATO 1. Natura delle azioni di cui all’articolo 3 A. Azioni suscettibili di essere finanziate integralmente dal bilancio comunitario 1. Incontri e manifestazioni: a) organizzazione di riunioni a livello comunitario; b) organizzazione di manifestazioni, tra cui quelle di apertura e di chiusura dell’Anno europeo, di sensibilizzazione alla diversit(cid:224) linguistica; c) organizzazione in ciascuno Stato membro di una o piø presentazioni dell’Anno europeo. 2. Campagne promozionali e d’informazione comprendenti: a) la creazione di logo e slogan per l’Anno europeo, da utilizzarsi in tutte le attivit(cid:224) connesse al tema dell’Anno; b) una campagna d’informazione su scala comunitaria; c) l’elaborazione di strumenti e ausili, da utilizzarsi in tutta la Comunit(cid:224), per informare il pubblico sulle modalit(cid:224) migliori di apprendimento delle lingue e sulle tecniche piø efficaci di insegnamento e apprendimento; d) l’organizzazione di concorsi a livello europeo intesi a valorizzare realizzazioni ed esperienze sui temi dell’Anno europeo. 3. Altre azioni: Sondaggi e studi a livello comunitario, volti a definire meglio: (cid:151) la situazione esistente in Europa relativamente alle lingue, al loro utilizzo, al loro insegnamento e apprendimento, (cid:151) le aspettative delle diverse categorie di destinatari in relazione agli obiettivi dell’Anno europeo, (cid:151) il modo in cui la Comunit(cid:224) pu(cid:242) soddisfare tali aspettative, nel corso dell’Anno europeo e successivamente, in particolare nel quadro dei suoi programmi relativi all’istruzione e alla formazione, (cid:151) studi di valutazione dell’efficacia e dell’impatto dell’Anno europeo. B. Azioni suscettibili di essere cofinanziate dal bilancio comunitario Le azioni a livello locale, regionale, nazionale o transnazionale possono essere cofinanziate dal bilancio comunitario fino a concorrenza del 50 % del costo, secondo le circostanze e la natura delle azioni proposte, che possono riguardare in particolare: 1. manifestazioni relative agli obiettivi dell’Anno europeo; 2. azioni informative e di diffusione di esempi di buone prassi, diverse da quelle descritte alla parte 1 A del presente allegato; 3. organizzazione di premi e concorsi; 4. sondaggi e studi, diversi da quelli di cui al precedente punto 1 A; 5. altre azioni per incentivare l’insegnamento e l’apprendimento delle lingue, purchØ si tratti di azioni che non possono essere finanziate nel quadro di altri programmi e iniziative comunitari. C. Azioni senza implicazioni finanziarie per il bilancio comunitario La Comunit(cid:224) fornisce sostegno morale, anche autorizzando l’uso del logo e di altri materiali relativi all’Anno europeo, ad iniziative intraprese da enti pubblici o privati che siano in grado di dimostrare, in modo soddisfacente per la Commis- sione, che le iniziative in questione sono o saranno in corso di svolgimento nell’anno 2000 e che possono contribuire in modo significativo al raggiungimento di uno o piø obiettivi dell’Anno europeo. 2. Assistenza tecnica In sede di attuazione della decisione, la Commissione pu(cid:242) avvalersi della collaborazione di organismi di assistenza tecnica le cui prestazioni possono essere finanziate con la dotazione generale del programma. Alle stesse condizioni, essa pu(cid:242) ricorrere alle prestazioni di esperti


title: KIRJALLINEN KYSYMYS E-1827/99 esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle. Rakennetuki yksityisten yritysten markkinoinnille ja henkilöstökoulutukselle.

eurovoc_concepts:
Structural Funds
in-service training
marketing
private sector
restriction on competition
use of aid

text: 26. 1. 2001 FI Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti C 26 E/1 I (Tiedonantoja) EUROOPAN PARLAMENTTI KIRJALLISET KYSYMYKSET JA VASTAUKSET (2001/C 26 E/001) KIRJALLINEN KYSYMYS E-1827/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle (13. lokakuuta 1999) Aihe: Rakennetuki yksityisten yritysten markkinoinnille ja henkil(cid:246)st(cid:246)koulutukselle Mit(cid:228) komissio aikoo tehd(cid:228) est(cid:228)(cid:228)kseen kilpailun v(cid:228)(cid:228)ristymisen ja EU:n varojen tuhlauksen, joka aiheutuu siit(cid:228), ett(cid:228) EU antaa tukea yksityisten yritysten markkinoinnille, sis(cid:228)iselle koulutukselle ja rationalisointitoi- menpiteille? Tanskan lehdiss(cid:228) on t(cid:228)ll(cid:228) viikolla kerrottu yksityisille tanskalaisille yrityksille my(cid:246)nnetyst(cid:228) EU:n rakennera- haston tuesta. Kyse on tuesta yksityisen yrityksen palveluksessa olevan henkil(cid:246)st(cid:246)n koulutukseen, yritysra- tionalisointiin ja mainoskampanjoihin. Huomiota on her(cid:228)tt(cid:228)nyt se, ett(cid:228) jotkut yritykset ovat saaneet n(cid:228)it(cid:228) tukia k(cid:228)ytt(cid:228)m(cid:228)ll(cid:228) apunaan konsultteja, jotka ovat paneutuneet siihen, mill(cid:228) muotoiluilla ja my(cid:246)nteisill(cid:228) ilmauksilla EU:n hallinto saadaan my(cid:246)nt(cid:228)m(cid:228)(cid:228)n rahaa. Varoja on jaettu yrityksille t(cid:228)ysin sattumanvaraisesti, mik(cid:228) on johtanut kilpailun v(cid:228)(cid:228)ristymiseen. Olen saanut Tanskan kukkakauppiaiden yhdistyksen 16-sivuisen mainospainatteen, jota on l(cid:228)hetetty 1 230 000 kappaletta, ts. miltei kaikille Tanskan kotitalouksille. Koteihin jaettavat painotuot- teet ovat yksi niist(cid:228) luonnonvarojen tuhlauksen muodoista, joita monet kansalaiset haluavat rajoittaa. T(cid:228)ss(cid:228) painatteessa on EU:n logo ja teksti, jossa todetaan, ett(cid:228) kampanjaan on my(cid:246)nnetty Euroopan yhteis(cid:246)jen tukea. Tanskan saama rakennetuki on hyvin v(cid:228)h(cid:228)ist(cid:228), ja massiivista tukea saavista maista on l(cid:246)ydett(cid:228)viss(cid:228) paljon provosoivampia esimerkkej(cid:228) rakennerahastojen tuen kohtuuttomasta k(cid:228)yt(cid:246)st(cid:228). Jos EU my(cid:246)nt(cid:228)isi varoja Tanskan kouluj(cid:228)rjestelm(cid:228)n parantamiseksi tai lis(cid:228)t(cid:228)kseen l(cid:228)(cid:228)k(cid:228)rien kouluttamista maan yliopistoissa, sill(cid:228) olisi ep(cid:228)ilem(cid:228)tt(cid:228) my(cid:246)nteist(cid:228) vaikutusta maan kansalaisten kannalta. Satunnaisille yksityisille yrityksille annettavat lahjat, joka korostaa sit(cid:228), ett(cid:228) komissio ei noudata EU:n m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)yksi(cid:228) kilpailun v(cid:228)(cid:228)ristymien v(cid:228)ltt(cid:228)miseksi, eik(cid:228) ole kiinnostunut siit(cid:228), mit(cid:228) rahoilla saadaan, vaan asettaa tavoitteekseen ainoastaan sen, ett(cid:228) m(cid:228)(cid:228)r(cid:228)rahat saadaan k(cid:228)ytetty(cid:228). jotka maksetaan Euroopan veronmaksajien rahoilla, ovat kuitenkin provokaatio, Michel Barnier(cid:146)n komission puolesta antama t(cid:228)ydent(cid:228)v(cid:228) vastaus (19. huhtikuuta 2000) Kilpailun v(cid:228)(cid:228)ristymisen sek(cid:228) yhteis(cid:246)n rakennerahastojen varojen tuhlaamisen ja v(cid:228)(cid:228)rink(cid:228)yt(cid:246)n est(cid:228)minen kuuluu yhteis(cid:246)n ja siten luonnollisesti my(cid:246)s komission keskeisiin tavoitteisiin. C 26 E/2 Euroopan yhteis(cid:246)jen virallinen lehti FI 26. 1. 2001 Rakennerahastoista my(cid:246)nnett(cid:228)v(cid:228)(cid:228) tukea hallinnoidaan kilpailupolitiikan periaatteiden mukaisesti. Siten rakennerahastoista voidaan my(cid:246)nt(cid:228)(cid:228) investointitukea mutta ei toimintatukea, ja lis(cid:228)ksi on annettu pienten ja keskisuurten yritysten tukemista koskevia erityisi(cid:228) s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)ksi(cid:228) ja tukikelpoisia alueita koskevia rajoituk- sia. Lis(cid:228)ksi rahastoja hallinnoidaan hajautetusti varainhoitoa ja valvontaa koskevien kansallisten ja yhteis(cid:246)n s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)sten mukaisesti. Rakennerahastoista tuettujen toimien osalta j(cid:228)senvaltiot ovat sopineet, ett(cid:228) uusien tuotantoinvestointien edist(cid:228)minen on ensisijaisen t(cid:228)rke(cid:228) tavoite luotaessa tuloja ja uusia ty(cid:246)paikkoja muita heikommin kehitty- neille alueille. Todettakoon lopuksi, ett(cid:228) j(cid:228)senvaltiot ovat rakennerahastojen toiminnan tehokkuuden maksimoimiseksi p(cid:228)(cid:228)tt(cid:228)neet s(cid:228)(cid:228)nnell(cid:228) yksitt(cid:228)isille alueille my(cid:246)nnett(cid:228)vien tukien laatua. Kyseiset s(cid:228)(cid:228)nn(cid:246)kset est(cid:228)v(cid:228)t tavoite 2 -rahoituksen (jota Tanska on saanut ohjelmakaudella 1994-1999 Pohjois-Jyllannin ja Lollannin alueille) k(cid:228)ytt(cid:228)misen peruskoulutuksen infrastruktuuri-investointien yhteisrahoitukseen, koska tavoitteen 2 tuki- alueet ovat jo suhteellisen hyvin varustettuja peruskoulutuksen suhteen. Peruskoulutuksen infrastruktuuriin voidaan siten my(cid:246)nt(cid:228)(cid:228) rakennerahastojen yhteisrahoitusta ainoastaan yhteis(cid:246)n heikoimmin kehittyneill(cid:228) alueilla (tavoite 1 -alueilla). (2001/C 26 E/002) KIRJALLINEN KYSYMYS E-2183/99 esitt(cid:228)j(cid:228)(t): Niels Busk (ELDR) komissiolle (29. marraskuuta 1999) Aihe: Oikeusasioita k(cid:228)sittelev(cid:228)t komiteat ja ty(cid:246)ryhm(cid:228)t Pyyd(cid:228)n komissiota ilmoittamaan, mit(cid:228) komiteoita, ty(cid:246)ryhmi(cid:228) ym. EU:ssa on asetettu k(cid:228)sittelem(cid:228)(cid:228)n oikeus- asioita. Ant(cid:243)nio Vitorinon komission puolesta antama vastaus (3. maaliskuuta 2000) Otettuaan yhteytt(cid:228) arvoisaan parlamentinj(cid:228)seneen komissio t(cid:228)sment(cid:228)(cid:228), ett(cid:228) kysymys koskee oikeus- ja sis(cid:228)asioiden alalla toimivia komiteoita ja ty(cid:246)ryhmi(cid:228). ja sis(cid:228)asioiden alalla k(cid:228)ynniss(cid:228) olevia ohjelmia (OISIN (1), Falcone (2), STOP (3), Grotius (4) ja Oikeus- Odysseus (5)) toteutetaan komission johtamien komiteoiden avulla. Komiteoiden oikeusperustana ovat neuvoston hyv(cid:228)ksym(cid:228)t yhteiset kannat, joilla vastaavat ohjelmat on perustettu. Komiteoiden tarkoituksena on avustaa komissiota yhteisiss(cid:228) kannoissa s(cid:228)(cid:228)dettyjen toimenpiteiden toteuttamisessa. Kuhunkin komite- aan kuuluu yksi edustaja jokaisesta j(cid:228)senvaltiosta, ja puheenjohtajana toimii komission edustaja. Silt(cid:228) osin kuin arvoisan parlamentinj(cid:228)senen kysymys koskee neuvoston asettamia ja neuvostoa avustavia komiteoita, lis(cid:228)tietoja on pyydett(cid:228)v(cid:228) neuvostolta, koska n(cid:228)m(cid:228) komiteat eiv(cid:228)t kuulu komission toimivallan piiriin. (1) EYVL L 7, 10. 1. 1997. (2) EYVL L 99, 31. 3. 1998. (3) EYVL L 322, 12. 12. 1996. (4) EYVL L 287, 8. 11. 1996. (5) EYVL L 99, 31. 3. 1998


title: PREGUNTA ESCRITA E-1849/99 de Karl von Wogau (PPE-DE) a la Comisión. Publicidad engañosa en la Unión Europea.

eurovoc_concepts:
advertising malpractice
elderly person
judicial cooperation
legal basis

text: C 203 E/66 Diario Oficial de las Comunidades Europeas ES 18. 7. 2000 (2000/C 203 E/080) PREGUNTA ESCRITA P-1848/99 de Carlos Carnero GonzÆlez (PSE) a la Comisi(cid:243)n (11 de octubre de 1999) Asunto: Detenciones de opositores por parte del Gobierno de Guinea Ecuatorial El 9 de septiembre de 1999, PlÆcido Mic(cid:243), Presidente del Partido «Convergencia para la Democracia Social» (CPDS, miembro de la IS) y diputado «electo» en los comicios generales del 7 de marzo de este aæo (cid:129)escaæo al que renunci(cid:243) en protesta por la total ausencia de condiciones democrÆticas en que se desarrollaron las votaciones(cid:129), fue detenido de forma arbitraria por las autoridades de Guinea Ecuatorial, permaneciendo en prisi(cid:243)n durante casi una semana. Se trata de un ejemplo mÆs, aunque particularmente grave, del incumplimiento de las promesas de democratizaci(cid:243)n formuladas por el Gobierno de Malabo ante la Comunidad Internacional, incluyendo en su d(cid:237)a al Presidente de la Comisi(cid:243)n Europea. ¿QuØ medidas de repulsa ante este hecho va a adoptar la Comisi(cid:243)n y cuÆles prevØ poner en marcha demandando al Presidente Teodoro Obiang el pleno respeto de los derechos humanos y el urgente establecimiento de la democracia en ese pa(cid:237)s, firmante del Convenio de LomØ? Respuesta del Sr. Nielson en nombre de la Comisi(cid:243)n (12 de noviembre de 1999) La Comisi(cid:243)n es consciente de las dificultades vinculadas al proceso de democratizaci(cid:243)n, y en especial las que se refieren al ejercicio de las libertades fundamentales por parte de la oposici(cid:243)n en Guinea Ecuatorial. En cuanto a la detenci(cid:243)n del Sr. Placido Mico, Presidente de la Convergencia para la Democracia Social (CPDS) y dirigente de la oposici(cid:243)n ecuatoguineana, la Comisi(cid:243)n, junto con los Estados miembros que se hallan sobre el terreno (Espaæa y Francia), ha llevado a cabo gestiones ante las autoridades nacionales con el fin de conseguir explicaciones sobre el arresto y detenci(cid:243)n del Sr. Mico. El Sr. Mico volvi(cid:243) a ser puesto en libertad condicional el 16 de septiembre de 1999. La Comisi(cid:243)n sigue de cerca la evoluci(cid:243)n en el pa(cid:237)s y prosigue el diÆlogo con las autoridades nacionales con el objetivo de que el frÆgil proceso democrÆtico progrese y se consolide. A este respecto, la Comisi(cid:243)n estudia la posibilidad de apoyar el proceso en curso por una serie de medidas positivas, entre las que se incluye una ayuda a la organizaci(cid:243)n de las elecciones municipales a principios de 2000, siempre que el proceso electoral se ponga en marcha en condiciones aceptables de transparencia y equidad, as(cid:237) como la elaboraci(cid:243)n de un programa global de apoyo a la consolidaci(cid:243)n del proceso de democratizaci(cid:243)n, a la mejora de la situaci(cid:243)n de los derechos humanos y a la construcci(cid:243)n de un Estado de derecho en Guinea Ecuatorial. (2000/C 203 E/081) PREGUNTA ESCRITA E-1849/99 de Karl von Wogau (PPE-DE) a la Comisi(cid:243)n (13 de octubre de 1999) Asunto: Publicidad engaæosa en la Uni(cid:243)n Europea ¿Tiene conocimiento la Comisi(cid:243)n de que ciertas empresas escriben cada vez mÆs a las personas mayores para comunicarles que han ganado unos premios que, en realidad, no tienen pensado pagar? Junto con la respuesta debe enviarse un «pedido de prueba». Los «pedidos de prueba» se entregan y se exige su pago. Muchas de esas cartas proceden de BØlgica, los Pa(cid:237)ses Bajos y Austria, lo que dificulta la v(cid:237)a judicial. ¿QuØ posibilidades ve la Comisi(cid:243)n de actuar contra tales prÆcticas? En la carta que se adjunta como ejemplo se advierte que las empresas estÆn organizadas a escala europea. En este caso, la carta se ha franqueado en los Pa(cid:237)ses Bajos y estÆn involucrados un concesionario belga de veh(cid:237)culos y una empresa belga de venta por correspondencia. El destinatario reside en Alemania. Por lo general, el pedido se env(cid:237)a desde un almacØn alemÆn. En tal caso el proveedor puede reclamar judicialmente en Alemania sin problemas el pago del precio del pedido. 18. 7. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 203 E/67 Respuesta del Sr. Byrne en nombre de la Comisi(cid:243)n (30 de noviembre de 1999) En el plano civil, las prÆcticas que denuncia su Seæor(cid:237)a pueden entrar en el Æmbito de la Directiva 84/450/ CEE del Consejo, de 10 de septiembre de 1984, relativa a la aproximaci(cid:243)n de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas de los Estados miembros en materia de publicidad engaæosa (1). Este parece ser el caso planteado, pues la ganancia se anuncia en una promoci(cid:243)n de ventas. Esta Directiva ha sido ya incorporada en todos los Estados miembros y, por consiguiente, son aplicables las disposiciones nacionales vigentes. Es interesante subrayar que, en algunos pa(cid:237)ses de la Uni(cid:243)n, la sanci(cid:243)n que se prevØ consiste simplemente en dar al consumidor la ganancia prometida, sin ninguna otra condici(cid:243)n. Desde el punto de vista penal, s(cid:243)lo es aplicable el Derecho nacional. Por otro lado, ha de seæalarse que, en el futuro, a ra(cid:237)z de la adopci(cid:243)n de la Directiva 98/27/CE del Parlamento Europeo y del Consejo de 19 de mayo de 1998 relativa a las acciones de cesaci(cid:243)n en materia de protecci(cid:243)n de los intereses de los consumidores (2), los Estados miembros podrÆn designar los tribunales o autoridades administrativas competentes para resolver los recursos presentados por organismos pœblicos independientes encargados espec(cid:237)ficamente de proteger los intereses colectivos de los consumidores, o por organizaciones que tengan esa misma finalidad, y cuya acci(cid:243)n vaya encaminada a conseguir el cese o la prohibici(cid:243)n de toda infracci(cid:243)n contra las directivas enumeradas en el anexo de la Directiva citada, sin perjuicio de las normas de Derecho internacional privado en lo que respecta a la legislaci(cid:243)n aplicable. El plazo para que los Estados miembros incorporen esta Directiva es el 31 de diciembre de 2000. No obstante, los consumidores que deseen denunciar prÆcticas comerciales supuestamente deshonestas pueden dirigirse a la Red Internacional de Control de la Comercializaci(cid:243)n (RICC). Se trata de una red informal compuesta por autoridades encargadas de aplicar las leyes relativas a las prÆcticas comerciales de mÆs de dos decenas de pa(cid:237)ses, de los que la mayor parte son miembros de la Organizaci(cid:243)n de Cooperaci(cid:243)n y Desarrollo Econ(cid:243)mico (OCDE). Su mandato es difundir informaci(cid:243)n sobre aquellas actividades comerciales que pueden afectar a los intereses de los consumidores, y estimular la colaboraci(cid:243)n internacional entre las autoridades encargadas de la aplicaci(cid:243)n de las leyes. En 1999, los miembros europeos de la RICC (entre ellos, todos los Estados miembros) han creado el subgrupo «RICC-Europa», en el cual participa la Comisi(cid:243)n representada por la Direcci(cid:243)n General de Sanidad y Protecci(cid:243)n de los Consumidores. Para ponerse en contacto con la RICC puede utilizarse el sitio http://www. ari. net/imsn, donde pueden encontrarse las direcciones a las que dirigirse en cada Estado miembro. (1) DO L 250 de 19. 9. 1984. (2) DO L 166 de 11. 6. 1998. (2000/C 203 E/082) PREGUNTA ESCRITA E-1850/99 de Isidoro SÆnchez Garc(cid:237)a (ELDR) a la Comisi(cid:243)n (13 de octubre de 1999) Asunto: Central nuclear de Tan Tan (Marruecos) La anunciada instalaci(cid:243)n de una planta nuclear en Tan Tan, costa atlÆntica de Marruecos, ha producido gran alarma social y profunda preocupaci(cid:243)n medioambiental entre los ciudadanos e instituciones de las Islas Canarias, regi(cid:243)n ultraperifØrica comunitaria pr(cid:243)xima a dicha zona, ante los riesgos que de ella pudieran derivarse. ¿Piensa la Comisi(cid:243)n establecer condiciones en los programas de ayuda a Marruecos al objeto de establecer normas estrictas de seguridad nuclear en la zona?