title: Komission tiedonanto Euroopan ympäristöpolitiikan tuleva suunta Yleisarvio Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta poliitisesta toimintaohjelmasta "Kohti kestävää kehitystä"

eurovoc_concepts:
EU action
EU environmental policy
sustainable development

formats: html pdf

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel 24. 11. 1999 KOM(1999) 543 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO Euroopan ympäristöpolitiikan tuleva suunta Yleisarvio Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta poliittisesta toimintaohjelmasta "Kohti kestävää kehitystä" KOMISSION TIEDONANTO Euroopan ympäristöpolitiikan tuleva suunta Yleisarvio Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta poliittisesta toimintaohjelmasta "Kohti kestävää kehitystä" Johdanto Rion ympäristökonferenssissa vuonna 1992 kansainvälistä yhteisöä pyydettiin kehittämään Agenda 21 -ohjelman perusteella uusia toimintasuunnitelmia yhteiskunnan kehityksen saamiseksi kestävälle pohjalle. Euroopan yhteisön merkittävin toimi tähän liittyen oli viides ympäristöä koskeva toimintaohjelma. Ohjelman avulla aloitettiin kestävän jotka edellyttivät kehityksen edellyttämä prosessi yhteisössä tunnistamalla ongelmat, yhteisön, kansallisen sekä paikallisen tason toimia. Keskeistä ohjelmassa oli sen toteaminen, että ympäristöä ei voida parantaa yksistään ympäristölainsäädännön avulla. Suuntaukset ympäristöä rasittavilla aloilla (esim. liikenne, energia ja matkailu) aiheuttavat usein haittoja, jotka ovat suurempia kuin uusista sääntelytoimenpiteistä saatava hyöty. Tämän vuoksi ei riitä, että vahvistetaan ympäristöpolitiikkaa; ympäristötavoitteet on lisäksi otettava paremmin huomioon taloudellisessa toiminnassa. Tämä edellyttää sitoutumista sekä yhteiskunnallisilta sidosryhmiltä ja kansalaisilta että jäsenvaltioilta ja alue- ja paikallisviranomaisilta. Monipuolistamalla ohjauskeinoja voitaisiin tarjota tietoa, kannustimia ja tukea, joilla voidaan vaikuttaa ympäristöä koskeviin päätöksiin. Toimien keskittämiseksi viidennessä ympäristöohjelmassa määriteltiin useita ympäristöä koskevia ensisijaisia tavoitteita ja teemoja vuoteen 2000 saakka ja esitettiin viisi avainalaa, joilla on merkittävä vaikutus ympäristöön ja joilla sen vuoksi olisi erityisen tärkeää ottaa ympäristönäkökohdat huomioon. Nyt kun viides ympäristöohjelma lähestyy loppuaan, komissio esittää neuvoston ja Euroopan parlamentin kehotuksen mukaisesti1 yleisarvion ohjelman toteutumisesta ja tuloksista. Lisäksi komissio haluaa käynnistää keskustelun muiden toimielinten, kuudennelle sidosryhmien ympäristöohjelmalle olisi asetettava vuodesta 2000 alkaen. siitä, millaisia kansalaisten tavoitteita kanssa ja Tämän yleisarvion tärkeimmät tulokset Tämä yleisarvio osoittaa, että yhteisö on onnistunut ottamaan käyttöön uusia ja parempia välineitä, joilla suojellaan ympäristöä ja varmistetaan Euroopan kansalaisten turvallisuutta ja elämänlaatua. Toimenpiteitä on kohdistettu paremmin hyödyntämällä tieteellisiä ja taloudellisia tutkimuksia ja sidosryhmien kanssa käytyä keskustelua sekä uusia markkinoihin perustuvia keinoja ja rahoitusvälineitä. Yhteisön politiikalla on pystytty esimerkiksi vähentämään valtiosta toiseen kaukokulkeutuvia epäpuhtauksia, parantamaan 1 Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta 24 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 2179/98/EY 1 artikla. 2 veden laatua ja luopumaan otsonikerrosta heikentävistä aineista, ja sen odotetaan saamaan aikaan lisää parannuksia tulevina vuosina. Samalla on kuitenkin todettava, että Euroopan yhteisön ympäristölainsäädäntöä ei jäsenvaltioissa ole pantu täytäntöön riittävän hyvin ja komission on edelleen käytettävä toimivaltaansa täytäntöönpanon valvomiseksi. Joistakin parannuksista huolimatta ympäristön yleinen tila on kuitenkin edelleen huolestuttava ja ympäristöön kohdistuvien paineiden odotetaan joillakin aloilla jopa lisääntyvän, kuten Euroopan ympäristökeskuksen tuore raportti ympäristön tilasta osoittaa. Vaikka viides ympäristöohjelma on lisännyt tietoisuutta siitä, että sidosryhmien, kansalaisten ja muiden alojen päätöksentekijöiden on aktiivisesti pyrittävä saavuttamaan edistyminen ympäristön kannalta haitallisten taloudellisten ja ympäristötavoitteet, yhteiskunnallisten suuntausten muuttamisessa on ollut vähäistä. Muut alat ja jäsenvaltiot ovat sitoutuneet ohjelmaan vain osittain, ja tuotantomenetelmät ja kulutustottumukset jäsenvaltioissa estävät meitä saavuttamasta puhdasta ja turvallista ympäristöä ja suojelemasta maailman luonnonvaroja. Näyttää siltä, että uudet ympäristönormit eivät pysy kasvavan kysynnän mukana esim. liikenteen, kulutushyödykkeiden tai matkailun alalla. Tilanne näyttää erityisen heikolta ilmastonmuutoksen osalta, mikäli käytäntöjä tärkeimmillä energiaa käyttävillä aloilla ei voida muuttaa. Samalla on yhä selvempää, että ympäristöhaitoista että ja ympäristötoimenpiteistä voidaan saada hyötyä taloudellisen kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn muodossa. yhteiskunnalle kustannuksia aiheutuu koko Viime vuosikymmenen aikana on käynyt selväksi, että taloudellisen globaalistumisen tavoin myös ympäristöongelmien luonne on hyvin kansainvälinen. Euroopan unioni onkin ottanut johtoaseman kansainvälisessä yhteistyössä esimerkiksi kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi. otsonikerroksen torjumiseksi ohenemisen ja Tulevaisuus sosiaalisiin ja taloudellisiin tavoitteisiin pyritään koordinoiduilla Ympäristöpolitiikan tulevaisuus on näin ollen nähtävä tästä laajasta näkökulmasta, jossa ekologisiin, ja yhteensopivilla tavoilla. Kestävä kehitys on nyt asetettu tavoitteeksi myös Euroopan unionia koskevassa sopimuksessa, ja sen mukaisesti tulisi pyrkiä tämänhetkisten ja tulevien sukupolvien hyvinvointiin Euroopassa ja maailmanlaajuisesti; tämä tarkoittaa taloudellista tiukempia hyvinvointia, ympäristönormeja sekä vakaata luonnonvarojen hallintaa. Viides ympäristöohjelma viitoitti ensimmäisenä tietä tähän periaatteeseen perustuvaan lähestymistapaan. Samat periaatteet pätevät vieläkin, mutta tämän tiedonannon sisältämä selvitys osoittaa, että on entistä tarmokkaammin pyrittävä toteuttamaan niitä käytännössä. oikeudenmukaisuutta turvallisuutta, sosiaalista ja ympäristöohjelmassa Kuudennessa viidennen olisi ympäristöohjelman täytäntöönpanossa ilmenneitä heikkouksia sekä käsiteltävä uusia kysymyksiä, jotka ovat tulleet ajankohtaiseksi sen jälkeen. Tässä yleisarviossa tehdään sen sisältämän selvityksen perusteella useita tulevaa ympäristöpolitiikkaa koskevia ehdotuksia, joiden pohjalta voidaan aloittaa asiaa koskeva keskustelu. Kuudes ympäristöohjelma on ja siinä on otettava lisäksi nähtävä laajentuneen Euroopan unionin näkökulmasta, ensisijaisesti korjattava 3 huomioon ehdokasmaiden erityiskysymykset. Ympäristöä koskevan yhteisön säännöstön täytäntöönpano kokonaisuudessaan vaatii myös pikaista huomiota. uusista huolimatta. ympäristötoimenpiteistä Mikäli ympäristönäkökohtia ei oteta paremmin huomioon talouden eri aloilla ja siten pureuduta ympäristöongelmien perussyihin ja mikäli kansalaiset ja sidosryhmät eivät osallistu aktiivisemmin ja sitoudu vahvemmin, kehityksemme pysyy ympäristön kannalta kestämättömänä hetkellä ympäristökysymysten yhdentäminen muuhun politiikkaan saa kannustusta Cardiffissa ja sen jälkeen kokoontuneiden Eurooppa-neuvostojen antamien toimeksiantojen perusteella; tästä edistymisestä on pidettävä kiinni ja se on muutettava konkreettisiksi päätöksiksi ja uusiksi ohjauskeinoiksi, joilla edistetään yhdentämistä. Muina ensisijaisina tavoitteina olisi pidettävä parempaa tiedotusta ja kansalaisten osallistumista ympäristöä koskevaan jotka saattavat vahingoittaa päätöksentekoon sekä suurempaa vastuuta toimista, sekä toteuttaminen tehokas ympäristöä. ympäristökustannusten edelleen ovat kustannuksiin ehdottoman tärkeitä. Kuudennen ympäristöohjelman tulisi olla yksi pilari yhteisön kestävän kehityksen kokonaisstrategiassa, jossa käsitellään ympäristöön liittyviä, taloudellisia ja yhteiskunnallisia tavoitteita toisiaan täydentävällä tavalla. Saastuttaja maksaa sisällyttäminen -periaatteen saastuttajan Tällä Kuudetta ympäristöohjelmaa koskevat mielipiteet ja kommentit ovat tervetulleita. Ne voidaan lähettää seuraavaan osoitteeseen 14. huhtikuuta 2000 mennessä: European Commission, Environment DG (B1- 6EAP), Rue de la Loi 200, B- 1049 Brussels tai sähköpostilla osoitteeseen: new-env-prg@cec. eu. int taikka ympäristöasioiden pääosaston Internet-sivujen kautta osoitteessa: http://europa. eu. int/comm/dg11/newprg/index. htm (vuoden http://europa. eu. int/comm/environment/newprg/index. htm). 1999 lopusta alkaen: 4 Johdanto Viides ympäristöä koskeva toimintaohjelma laadittiin rinnan vuonna 1992 Riossa pidetyn YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssin ja siellä hyväksytyn Agenda 21 -ohjelman käynnistämisen kanssa. Ympäristöohjelmassa yhteisö sitoutui ensimmäisen kerran kestävään kehitykseen. Keskeisessä asemassa olivat seuraavat viisi tavoitetta: (1) (2) (3) (4) (5) jotka liittyvät strategiat, (ilmastonmuutos, kaupunkiympäristö, rannikkoalueet hallintaan happamoituminen, seitsemään keskeiseen ympäristöteemaan vesi, biologinen monimuotoisuus, ja jätteet) sekä riskien ja onnettomuuksien kohdealat, joilla ympäristönäkökohdat olisi otettava huomioon (teollisuus, energia, liikenne, maatalous ja matkailu) käytettävissä olevien ohjauskeinojen monipuolistaminen tiedotus, lähestymistavan avoimuus ja jaetun vastuun käsitteen kehittäminen maailmanlaajuisiin kysymyksiin ja Rion konferenssiin liittyvä kansainvälinen ulottuvuus. Siinä määriteltiin ympäristötavoitteita2, mutta yleisesti ottaen määrälliset ja tavoitteet seurantamekanismit ohjelman tarkistuksessa vuonna 1996 ja ehdottanut olemassa olevien toimenpiteiden toteuttamisen ottamista ensisijaiseksi tavoitteeksi. jäivät puuttumaan. Komissio on vahvistanut määritellyt tavoitteet ja neuvosto tekivät päätöksen viidennen Vuonna 1998 Euroopan parlamentti ympäristöohjelman tarkistamisesta. Päätöksessä vahvistettiin uudelleen yhteisön sitoutuminen sen yleiseen lähestymistapaan ja strategiaan ja kehotettiin vahvistamaan pyrkimyksiä niiden toteuttamiseksi. Päätöksen mukaan komissio esittää Euroopan parlamentille ja komissiolle yleisarvion ohjelman täytäntöönpanosta kiinnittäen erityistä huomiota tavoitteiden tarkistamiseen ja ajantasaistamiseen. Tarvittaessa esitetään myös ehdotuksia ensisijaisiksi ja toimenpiteiksi vuoden 2000 jälkeiselle ajalle. tällä tiedonannolla; ensi vuonna laaditaan ehdotus Komissio aloittaa nämä toimet kuudenneksi viidennen ympäristöohjelman onnistumista, ja lisäksi siinä pyritään käynnistämään keskustelu yleisestä lähestymistavasta ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevaan politiikkaan. Tarkoituksena on valmistautua uuteen ohjelmaan. ympäristöohjelmaksi. tiedonannossa tavoitteiksi arvioidaan Tässä Tuore Eurobarometri-tutkimus Euroopan unionin kansalaisten mielipiteistä ja asenteista osoittaa, että ympäristön tilan huononeminen on merkittävä huolen aihe väkivallan, köyhyyden, terveyden ja työttömyyden lisäksi. Vastanneista 70 prosenttia uskoo, että ripeät toimet ovat tarpeen. Tämä tukee tässä raportissa esitettyä selvitystä, jonka mukaan 2 Katso komission yksiköiden valmisteluasiakirja "Viidennen ympäristöohjelman toteutuminen". Se sisältää viidennessä ympäristöohjelmassa tavoitteet, Euroopan ympäristökeskuksen raportista saadut ympäristön tilaa koskevat tiedot sekä esimerkkejä Euroopan unionin ympäristölainsäädännöstä ja -toimista. ja sen tarkistuksessa esitetyt tärkeimmät 5 tarvitaan lisätyötä, turvallinen ympäristö sekä maailmanlaajuisten luonnonvarojen kestävä hallinta. jotta saavutetaan korkean elämänlaadun varmistava puhdas ja 2. VIIDENNEN YMPÄRISTÖOHJELMAN YLEISARVIO Viidennessä ympäristöohjelmassa asetettiin kunnianhimoisesti päämääräksi kestävä kehitys, mikä johti tämän päämäärän sisällyttämiseen Amsterdamin sopimukseen. Ohjelman ansiosta käynnistettiin myös prosessi ympäristönäkökohtien tehokkaammaksi yhdentämiseksi muille talouden aloille, jota korostettiin Cardiffin Eurooppa-neuvostossa vuonna 1998. Käytännössä kestävän kehityksen saavuttamisessa on edistytty melko vaatimattomasti, pääasiassa siksi, että jäsenvaltiot ja sidosryhmät eivät ole sitoutuneet tavoitetta siihen selkeästi omakseen. Tästä huolimatta viides ympäristöohjelma on edistänyt yhteisön tason toimintaa, joka on johtanut ympäristöä koskeviin parannuksiin. ja ohjelman muilla osa-alueilla toimijat eivät ole ottaneet 3. SEITSEMÄN KESKEISEN YMPÄRISTÖTEEMAN ARVIOINTI JA RISKIENHALLINTA ja puute vaikeuttaa indikaattorien seurantajärjestelmien ja niihin vaikuttavat Tavoitteiden, viidennen ympäristöohjelman kaikenkattavan arvion tekemistä. Lisäksi on selvää, että monien viidennen ympäristöohjelman ansiosta käynnistettyjen yhteisön toimien vaikutukset näkyvät vasta myöhemmin. Ympäristön tilaa ja tulevaisuutta koskevan Euroopan ympäristökeskuksen kattavan arvion perusteella voidaan kuitenkin määritellä kehittymässä olevat suuntaukset tekijät. Euroopan ympäristökeskuksen tuore raportti ympäristöstä Euroopan unionissa vuosisadan vaihteessa osoittaa havainnollisesti, että Euroopan ympäristön laatu on parantunut joiltakin osin; on voitu esimerkiksi poistaa asteittain käytöstä otsonikerrosta heikentäviä aineita, vähentää happamoitumista ja kaukokulkeutuvia epäpuhtauksia sekä parantaa veden laatua. Raportissa todetaan kuitenkin myös, että vuoden 2000 jälkeen ratkaistavana on useita merkittäviä – joissakin tapauksissa uusia – ympäristöongelmia. Tämän vuoksi on pohdittava, mitä uusia toimenpiteitä olisi toteutettava yhteisön tasolla seuraavien vuosien aikana. Tätä taustaa vasten varten. Tarkoituksena on tarjota lähinnä lähtökohta keskustelulle – tiedonanto ei välttämättä ole kattava eikä sillä rajoiteta komission tulevia ehdotuksia. useita mahdollisuuksia tiedonannossa lisätoimia esitetään tässä 3. 1. Ilmastonmuutos Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset on (esim. vedenpinnan tämänhetkisistä Ilmastonmuutos yhteisymmärrys. Siitä, että on tarpeen toteuttaa pikaisia toimia ilmastonmuutoksen estämiseksi, vallitsee ympäristöongelmista laaja mahdollisesti vakavin, ja sillä on kauaskantoisia ekologisia, terveydellisiä ja taloudellisia vaikutuksia tulvat, nousemisesta säämuutosten vaikutukset maatalouteen, äärimmäiset sääilmiöt). Ennusteiden mukaan hiilidioksidipäästöjen on vähennyttävä vähintään 35 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, jotta pitkäaikainen lämpötilan nousu rajoittuisi 1,5 asteeseen vuoteen 2100 mennessä. Kioton pöytäkirja velvoittaa Euroopan yhteisön vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä kahdeksalla prosentilla vuoden 1990 tasosta vuosien 2008/2012 välisenä aikana. Ennusteiden mukaan yhteisö ei kuitenkaan saavuta tätä tavoitetta ilman lisätoimenpiteitä. alankoalueiden johtuvat 6 Vaikka päästöt laskivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa vuosina 1990–1996, tämä johtui kertavaikutteisista rakennemuutoksista, ja yleisesti ottaen hiilidioksidipäästöt ovat lisääntyneet. Toteutetut toimenpiteet Vaikka on sovittu useista yhteisön toimenpiteistä energiatehokkuuden ja energiansäästön sekä uusiutuvien energialähteiden edistämiseksi (esim. ALTENER- ja SAVE-ohjelmat), ne ovat saaneet vähemmän rahoitusta kuin alustavasti ehdotettiin, ja niillä on ollut vain vähän vaikutusta ongelman suuruuden vuoksi. Hiilidioksidipäästöjen verotusta koskeva direktiiviehdotus ja energiatuotteiden veroa koskeva muutettu ehdotus eivät ole edenneet. Euroopan autoteollisuuden hiljattain tekemän vapaaehtoisen sopimuksen pitäisi hillitä henkilöautoista aiheutuvia hiilidioksidipäästöjä seuraavan kymmenen vuoden aikana. Suuntaukset esim. teollisuudessa osoittavat, että energiatehokas teknologia lisääntyy, ja teollisuuden hiilidioksidipäästöjen odotetaan vähenevän 15 prosentilla vuoteen 2010 mennessä. Liikenteen osalta ennustetaan kuitenkin, että päästöt lisääntyvät voimakkaasti, ja tämä rajoittaa todennäköisesti Kioton tavoitteiden saavuttamista. Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten Jäsenvaltiot eivät ole vielä esittäneet vakuuttavia suunnitelmia siitä, miten ne aikovat joista on sovittu yhteisön strategiassa Kioton saavuttaa yksilölliset sitoumusten saavuttamiseksi. On harkittava uusien toimenpiteiden suunnittelemista ja toteuttamista päästöjen vähentämiseksi, mukaan luettuna ilmastoon liittyvien tavoitteiden sisällyttäminen muihin politiikkoihin. tavoitteensa, Päästökauppajärjestelmän kehittäminen Euroopan unionissa saattaa olla suotavaa, jotta voidaan edistää kustannustehokkaita toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi. 3. 2. Happamoituminen ja ilmanlaatu Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset Viidennen ympäristöohjelman aikana on onnistuttu vähentämään happamoitumista sekä joitakin ilman epäpuhtauksia, erityisesti rikkidioksidipäästöjä ja lyijyä. Typpidioksidi- ja hiukkastasot pysyvät korkeina ja alailmakehän otsonitasot ylittyvät jatkuvasti kesäisin isoissa kaupungeissa ja niiden ympärillä. Saavutetut parannukset johtuvat suuressa määrin päästöjen jatkuvasta vähenemisestä viimeisten kymmenen vuoden aikana. Vuoteen 1995 mennessä rikkidioksidipäästöt typen oksidipäästöt 9 prosenttia ja muiden haihtuvien laskivat noin 39 prosenttia, orgaanisten yhdisteiden kuin metaanin (NMVOC) päästöt 12 prosenttia vuoden 1990 tasoista. Ilmanlaadun odotetaan parantuvan ja happamen laskeuman vähentyvän vuoteen 2010 mennessä. Aiemmin merkittävät liikenteestä aiheutuvat typpidioksidipäästöt ja VOC-päästöt ovat alkaneet typen oksidien odotetaan vuoteen 1999 mennessä laskevan yli 20 prosenttia vuoden 1990 tasosta ja vuoteen 2010 mennessä jopa 70–80 prosenttia liikenteen jatkuvasta kasvusta huolimatta. laskea vuodesta 1990. Näin ollen NMVOC-päästöjen ja 7 Toteutetut toimenpiteet Ilmanlaadun puitedirektiivi, joka hyväksyttiin vuonna 1996, muodostaa perustan jäljellä olevien ilmanlaatuongelmien käsittelemiseksi. Ensimmäinen johdannaisdirektiivi, jossa määriteltiin raja-arvot rikkidioksidille, typpidioksidille, hiukkasille ja lyijylle, hyväksyttiin huhtikuussa 1999. Hiilimonoksidia, bentseeniä ja otsonia koskevat ehdotukset ovat käsiteltävinä neuvostossa ja parlamentissa. Tähän mennessä päästöjen vähentämiseksi on hyväksytty toimenpiteitä, joihin kuuluvat ajoneuvojen päästöjä ja polttoaineen laatua koskevat direktiivit osana Auto Oil I - ohjelmaa sekä teollisuuden aiheuttamia liuotinpäästöjä, raskaasta polttoöljystä aiheutuvia rikkipäästöjä ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä (IPPC) koskevat direktiivit. Näiden toimenpiteiden toteuttamisen odotetaan vähitellen parantavan ilmanlaatua ensi vuosikymmenellä. On kuitenkin todennäköistä, että hiukkaset pysyvät ongelmana suuressa osassa unionia ja että otsonia koskevat Maailman terveysjärjestön ohjearvot ylittyvät edelleenkin. Euroopan parlamentissa ja neuvostossa käsitellään parhaillaan ehdotusta, jonka mukaiset kansalliset päästörajat vähentäisivät hapanta laskeumaa kaikkialla yhteisössä ainakin 50 prosentilla vuoteen 1990 verrattuna ja vähentäisivät samalla altistumista otsonille. Käsiteltävänä on myös ehdotus suuria polttolaitoksia koskevan direktiivin tarkistamisesta. Tämän happamoitumista ja otsonia koskevan yhteisen strategian toteuttaminen kuuluu tulevan vähennetään myös tärkeimpiin ammoniakkipäästöjä ja siten maaperän rehevöitymistä. tavoitteisiin. Strategialla kauden Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten Seuraavalla kaudella ensisijaisena tavoitteena on jo hyväksyttyjen ja suunnitteilla olevien toimenpiteiden toteuttaminen. ja pilaavien lähteiden moninaisuus edellyttää, että laaditaan yhdennetympi strategia, jolla tarkistetaan ilmanlaatuun liittyviä vaatimuksia ja varmistetaan niiden noudattaminen mahdollisimman tehokkaasti. Ilmanlaatukysymysten monimutkaisuus Tehtäväksi jäänee edelleen varmistaa hiukkaspäästöjä koskevien normien noudattaminen monissa kaupungeissa ja yhdenmukaisuus yhteisön tavoitteissa, jotka koskevat otsonia, happamoitumista ja rehevöitymistä sekä kyseessä olevien saastuttajien päästöjä, sekä kehittää kustannustehokkaita toimenpiteitä, jotka mahdollistavat lisäparannukset, mukaan luettuina joustavat ohjauskeinot. Nämä politiikan alat edellyttävät lisätarkistuksia. 3. 3. Luonnonsuojelu ja biologinen monimuotoisuus Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset Yhteisön alueen luonto ja biologinen monimuotoisuus ovat jatkuvasti uhanalaisena, koska kaupunkien ja teiden rakentaminen valtaavat yhä enemmän alaa ja maataloutta tehostetaan jatkuvasti. Riskejä aiheuttavat myös maatalouden merkityksen väheneminen ja maaseudun autioituminen, pilaantuminen sekä uusien eläin- ja kasvilajien tuominen yhteisöön. Toteutetut toimenpiteet 8 Viidennen ympäristöohjelman aikana huomiota on kiinnitetty pääasiassa aiemmin luontodirektiivi muodosti hyväksyttyjen lintu- ja luontodirektiivien täytäntöönpanoon; viitekehyksen Natura 2000 -verkoston luomiselle. Tämän direktiivin täytäntöönpanon pitäisi varmistaa Euroopassa jäljellä olevien parhaiden luontotyyppien suojelu. Vaikka useimmissa jäsenvaltioissa on edetty alueiden määrittämisessä, siinä ollaan huomattavasti Näiden alueiden pitkäaikainen suojelu edellyttää jäljessä sovitusta aikataulusta. hallintajärjestelmien hyväksymistä ja niiden perustaminen ja toteuttaminen vaatii lisäponnisteluja. Biologista monimuotoisuutta koskevan yhteisön strategian hyväksyminen vuonna 1998 vaikutti huomattavasti siihen, että tunnustettiin tarve ottaa biologiseen monimuotoisuuteen liittyvät kysymykset huomioon politiikan muilla aloilla. Strategiassa esitetään biologista monimuotoisuutta koskevia toimintasuunnitelmia useille tärkeille politiikan aloille. on erityisen Maatalouspolitiikka biologisen tärkeää monimuotoisuuden säilyttämiseksi. Maatalouspolitiikan uudistuksissa vuonna 1992 esitetyt maatalouden ympäristötoimenpiteet ja vuonna 1999 esitetty ympäristön kannalta hyödyllisten toimenpiteiden laajentaminen ovat jatkossakin mahdollisuuksia vaikuttaa myönteisesti luonnonsuojeluun sekä Natura 2000 -verkostossa että maaseudulla yleensä. luonnonsuojelulle antaneet antavat ja ja Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten Ensisijaisena tavoitteena tulevaisuudessa on lintu- ja luontodirektiivien täytäntöönpano edistyminen biologista monimuotoisuutta koskevien kaikilta osin ja huomattava kysymysten Kunnianhimoisten yhdentämisessä toimintasuunnitelmien laatiminen osana biologista monimuotoisuutta koskevaa yhteisön strategiaa olisi oltava tärkeä osa lähestymistapaa. politiikkoihin. muihin Tärkeässä asemassa on myös uuden yhteisen maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen Jotta voidaan luomien mahdollisuuksien täysi hyödyntäminen kansallisella tasolla. varmistaa luonnonarvoiltaan merkittävien maisemien suojelu, on suotavaa jatkaa maanviljelyä suosia maatalouskäytäntöjä, jotka sopivat paremmin yhteen ympäristönsuojelun ja -parantamisen kanssa. syrjäytyminen ja autioituminen, joita uhkaa alueilla, sekä 3. 4. Vesi Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset Viidennen ympäristöohjelman aikana vedenlaatu on parantunut yhdyskuntajätevesiä Erityisesti on pystytty koskevan direktiivin (1991) vähentämään erittäin saastuneiden jokien määrää, kun pistekuormitukset, kuten fosforipäästöt, ovat vähentyneet tyypillisesti noin 30–60 prosenttia 1980-luvun puolivälin jälkeen; orgaanisen aineksen päästöt laskivat 50–80 prosenttia viimeisten 15 vuoden aikana. täytäntöönpanon edistyessä. Nitraattipitoisuudet Euroopan unionin joissa ovat kuitenkin muuttuneet vain vähän vuodesta 1980. Pohjaveden sallitut nitraattipitoisuuksien enimmäismäärät ylittyvät usein. aiheutuvat Tämä rehevöitymiseen. rannikkovesien Maataloudesta vaikuttaa 9 nitraattimäärät ovat yhä korkeita, koska nitraattidirektiiviä noudatetaan huonosti. Tiettyjen torjunta-aineiden pitoisuudet pohjavedessä ovat myös usein korkeammat kuin Euroopan unionissa sallitut enimmäismäärät. Lisäksi ongelmana on edelleen veden käyttö ja jakelu. Tämä johtuu yleensä sopimattomasta hinnoittelusta, johon usein liittyy joillekin käyttäjille myönnettävä tuki. Toteutetut toimenpiteet Vesitalouteen liittyvät olleet seuraavat: tärkeimmät saavutukset viidennessä ympäristöohjelmassa ovat ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä vuonna (a) 1996 annettu direktiivi (IPPC-direktiivi), joka muodostaa kattavan viitekehyksen suurien teollisuuslaitosten aiheuttamien kaikenlaisten pilaavien päästöjen valvomiseksi. parhaillaan Neuvostossa käsiteltävänä parlamentissa ja Euroopan oleva (b) vesipolitiikan kehysdirektiivi. Direktiivillä pyritään saavuttamaan kaikkien vesivarojen, sekä pohjavesi- että pintavesivarojen, hyvä tilanne tietyssä määräajassa, ja soveltamaan yhdennetyn suunnittelun lähestymistapaa kaikenlaisiin vesivaroihin siten, että otetaan huomioon sekä määrälliset että laadulliset kysymykset. Siinä yhdistetään osia monista yksittäisistä toimenpiteistä, ja se perustuu lähestymistapaan, jossa yhdistetään päästöjen valvonta ja laatutavoitteet. Direktiivillä pyritään lisäksi vähentämään pilaavia aineita, ja siinä luetellaan huolta aiheuttavat ensisijaiset aineet. Toimenpidettä täydentävät useat voimassaolevat direktiivit, joilla pyritään valvomaan saastuttavien aineiden tiettyjä lähteitä (esim. yhdyskuntajätevesi- ja IPPC-direktiivi), tai rajoittamaan tiettyjä aineita (esim. nitraattidirektiivi). Vedenoton ja -käytön kestävät tasot on varmistettava kehittämällä erilaisia välineitä, kuten veden hinnoittelua. Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten Vesipolitiikan kehysdirektiiviehdotuksen hyväksyminen muodostaa perustan merkittävien tulevien parannusten saavuttamiselle kaikissa vedenlaatuun liittyvissä ongelmissa, joita yhteisössä edelleen vallitsee. asemassa on nyt Ensisijaisessa jäsenvaltioiden kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että politiikkaa toteutetaan. täytäntöönpano. Tämä velvoittaa 3. 5. Kaupunkiympäristö Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset Euroopan unionin väestöstä noin 70 prosenttia asuu kaupungeissa, jotka kattavat noin 25 prosenttia Euroopan unionin alueesta. Tämä tarkoittaa väistämättä sitä, että kaupunkien kaupunkien asukkaat viranomaisten ja asukkaiden päätökset vaikuttavat merkittävästi ympäristöön kohdistuviin paineisiin. Tätä voidaan havainnollistaa seuraavien esimerkein: enemmän ympäristöongelmia kohtaavat tavallista että ja • 32 prosenttia väestöstä altistuu korkeille liikennemelun tasoille. 10 • Ilman saastuminen on edelleen merkittävä terveysongelmien syy ja Maailman terveysjärjestön asettamat raja-arvot ylittyvät usein. • Kaupunkien väestön odotetaan lisääntyvän yli neljällä prosentilla vuosina 1995–2010, ja kaupunkien leviäminen jatkuu. • Kaupungeissa syntyvän jätteen määrä on lisääntynyt. • Kausittainen vesipula on yleistä Etelä-Euroopan kaupungeissa. • Liikenteen ja energia-alan energiankulutus on lisääntynyt tasaisesti viimeisten 20 vuoden aikana ja nousun odotetaan jatkuvan. Toteutetut toimenpiteet Viidennessä toimintaohjelmassa todettiin, että erityisen ympäristölainsäädännön välillisten vaikutusten lisäksi yhteisön politiikan tarkoituksena on rohkaista paikallisviranomaisia ratkaisemaan ongelmat ja tukea heitä pyrkimyksissä kestävään kehitykseen. Ohjelmassa ei kuitenkaan määritelty erityisiä tavoitteita tai seurantajärjestelmiä. Euroopan kestävän kehityksen kaupungit -kampanja luotiin vuonna 1994 paikallisviranomaisten tukemiseksi, ja se on toiminut rakentavasti siitä lähtien. Vuonna 1998 komissio julkaisi tiedonannon "Kaupunkien kestävä unionissa: Toimintakehys". Tämä tiedonanto, joka sisältää Euroopan komission konkreettisia sitoumuksia, on merkittävä askel strategisemmassa lähestymistavassa, joka koskee kaupunkeihin liittyviä kysymyksiä. kehittäminen Euroopan Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten tukea edelleen erityisiä Komissio toteuttaa parhaillaan tiedonantoa. Komissio voisi aloitteita, joilla parannetaan tietoisuutta, sekä toimia, jotka liittyvät paikalliseen kestävään kehitykseen sekä paikallisiin Agenda 21-ohjelmiin. 3. 6. Rannikkoalueet Useimmat rannikkoalueet ovat ja niihin kohdistuu suuria paineita kaupunkirakentamisen, teollisuuden, liikenteen ja matkailun vuoksi. Näillä aloilla on suuri vaikutus myös meriympäristön laatuun. Rannikkoalueilla sijaitsee kuitenkin myös suuri osa Euroopan luonto- ja kulttuuriperinnöstä. tiheästi asutettuja, Euroopan yhteisö on viidennen ympäristöohjelman aikana toteuttanut rannikkoalueiden yhtenäisen suunnittelun esittelyohjelman, jossa osoitetaan tapoja käsitellä rannikkoalueisiin liittyviä kysymyksiä. Nyt on pohdittava, miten toimintaa jatketaan tämän ohjelman jälkeen. Tämän alan toimilla on kiire, sillä 85 prosenttia rannikoista altistuu erilaisille paineille, ja nämä alueet kärsivät erityisesti lisääntyvästä kaupungistumisesta. 3. 7. Jätteet Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset 11 Kulutustottumusten vuoksi jätteisiin liittyvät ongelmat EU:ssa lisääntyvät nopeammin kuin niiden valvomiseksi ja ehkäisemiseksi toteutetut toimenpiteet. jatkuvasti jätteiden syntymisen ehkäisemiseksi eivät ole vakauttaneet jätteiden Toimenpiteet syntymistä tai niiden vaarallisuutta. Eurooppalaisten OECD-maiden on ilmoitettu tuottaneen 1 305 miljoonaa tonnia yhdyskuntajätteitä vuonna 1995 tai 420 kg henkeä kohti vuodessa. Euroopan unionissa määrä on keskimäärin 370 kg henkeä kohti vuodessa. Tiettyjä jätteitä on pystytty onnistuneesti kierrättämään useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Euroopan unionissa ja Norjassa paperin ja pahvin kierrätys lisääntyi 40 prosentista vuonna 1990 49 prosenttiin vuonna 1996. Lasin kierrätys lisääntyi 43 prosentista vuonna 1990 55 prosenttiin vuonna 1996. Lasin ja paperin kierrätys eivät ole lisääntyneet riittävän nopeasti, jotta näiden jätevirtojen kokonaismäärää olisi onnistuttu vähentämään; esimerkiksi hävitetyn lasin kokonaismäärä nousi 12 prosentilla. Lisäksi muovijätteen määrä on lisääntynyt huomattavasti (noin neljä prosenttia vuodesta), mutta muovin kierrätys ei ole lisääntynyt vastaavasti. Poltetun ja kaatopaikoille sijoitetun jätteen kokonaismäärä on lisääntynyt. Kaatopaikalle sijoittaminen on edelleen yleisin käsittelymenetelmä, vaikka hyödyntäminen ja kierrätys ovat lisääntyneet. Vuonna 1995 yhdyskuntajätteistä 66 prosenttia vietiin kaatopaikoille; vuonna 1990 65 prosenttia. Toteutetut toimenpiteet Pakkausdirektiivin täytäntöönpano on viidennen ympäristöohjelman aikana auttanut edistämään pakkausjätteen kierrätystä, mutta jätteen syntymistä ei selvästikään ole pystytty vähentämään. Kaatopaikkadirektiivin täytäntöönpanon avulla voidaan vähentää kaatopaikkojen lisätä kierrätysmahdollisuuksia. ympäristövaikutuksia syntymistä jätteiden ehkäistä ja ja olevan Komissio on myös edistänyt erityisiä jätevirtoja koskevaa työtä ja pyrkinyt soveltamaan ennaltaehkäisyä, materiaalien kierrätystä ja tuottajan vastuuta koskevia periaatteita, joiden yhteisön katsotaan strategiassa. Edistyminen on kuitenkin ollut odotettua hitaampaa, erityisesti koska tuotteiden valmistajat ovat vastustaneet järjestelmiä, joissa tuottajat vastaavat tietyistä jätevirroista. Loppuun käytettyjä ajoneuvoja koskeva direktiiviehdotus hyväksyttäneen vuonna 2000. lähestymistapoja koskevassa jätehuoltoa ensisijaisia Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten on pidettävä tavoitteena tulevaisuudessa Ensisijaisena tuotepolitiikan edistämistä, jotta tuotteista tehdään kierrätettäviä suunnitteluvaiheesta lähtien ja jätteiden syntymistä vähennetään entisestään. Suurimpia jätevirtoja varten tarvitaan erityisiä toimenpiteitä (jotka liittyvät esim. kestokulutushyödykkeisiin, biologisesti hajoavaan jätteeseen, vaaralliseen jätteeseen kuten paristoihin). Ensisijaisessa asemassa on edelleen jätehuollon strategioiden täytäntöönpano ja valvonta paikallisella tasolla. Tähän liittyvien lähetettyjen aineiden myrkyllisyyden, vähentäminen vaarojen, erityisesti hävitettäväksi kuuluu ensisijaisiin tavoitteisiin. aktiivisen 12 3. 8. Riskien hallinta: teollisuusonnettomuudet Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset Vuosina 1984–1999 ilmoitettiin yli 300 onnettomuutta. Vuonna 1997 EU:ssa ilmoitettiin 37 vaarallista teollisuuden suuronnettomuutta; tämä on suurin määrä siitä alkaen, kun onnettomuuksia alettiin kirjata. Myönteistä on se, että Sea Empress -tapauksen kaltaisista onnettomuuksista huolimatta tankkerien öljyvuodot ovat vähenemässä. Toteutetut toimenpiteet Viidennen ympäristöohjelman aikana saatiin päätökseen Seveso II -direktiivi, jonka mukaan teollisuuden toiminnanharjoittajien on osoitettava, että ne ovat ryhtyneet kaikkiin tarvittaviin varotoimiin suuronnettomuuksien varalle. Direktiivin perusteella otettiin käyttöön MARS- riskienhallintaan liittyvää päätöksentekoa. ja SPIRS-tietokannat, jotka helpottavat Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten Tulevaisuudessa haasteena on Seveso II -direktiivin täytäntöönpano kaikilta osin. Tämä joihin liittyy korkeita riskejä. lainsäädäntö koskee kuitenkin ainoastaan laitoksia, Yhteiskuntamme ja ympäristömme kokonaisuutena ovat alttiina onnettomuuksille, ja pitkällä aikavälillä olisi suotavaa luoda yhdennetty lähestymistapa, jolla varmistetaan ihmisten, ympäristön ja omaisuuden (myös kulttuuriperinnön) suojelu. 3. 9. Riskienhallinta: ydinturvallisuus ja säteilysuojelu Tämänhetkinen tilanne ja suuntaukset Ydinvoimaloilla tuotetaan EU:ssa noin 34 prosenttia sähköstä. Yleisesti ottaen ydinvoimalaonnettomuuksien onnettomuusriski on pienentynyt, mutta joidenkin reaktorien turvallisuus Keski- ja Itä-Euroopassa sekä entisessä Neuvostoliitossa aiheuttaa edelleen huolta. Ihmisten terveyden suojelu on keskeisessä asemassa yhdennetyssä lähestymistavassa, jolle säteilysuojelu perustuu. Euroopan unionin vaatimuksia päivitetään säännöllisesti teknisen kehityksen perusteella. Toteutetut toimenpiteet Viidennen ympäristöohjelman aikana on annettu säädöksiä turvallisuusnormeista, jotka koskevat terveyden suojelemista ionisoivalta säteilyltä sekä radioaktiivisten aineiden siirtoja. Tärkeimpiä niistä ovat direktiivi perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta sekä direktiivi henkilöiden terveyden suojelemisesta ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta lääketieteellisen säteilyaltistuksen yhteydessä. Tshernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen on annettu useita radioaktiiviseen saastumiseen liittyviä asetuksia kolmansista maista peräisin olevien maataloustuotteiden tuonnista Euroopan unioniin. Lisäksi on annettu asetus radioaktiivisten aineiden siirtoja koskevista hallinnollisista järjestelyistä sekä direktiivi radioaktiivisen jätteen siirtoja koskevista hallinnollisista järjestelyistä. On myös 13 julkaistu täytäntöönpanosta. useita teknisiä oppaita, tiedonantoja ja suosituksia lainsäädännön Mahdollisia suuntaviivoja tulevaisuutta varten Yhteisöllä ei ole toimivaltaa ydinlaitosten turvallisuuden osalta, mutta se tukee jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Vanhenevat ydinvoimalat, sähköalan vapauttamisen taloudelliset vaikutukset sekä jatkuvasti laitosten poistamiseksi tämän yhteistyön tiivistämistä. Kysymys erittäin radioaktiivisten käytöstä edellyttävät jätteiden pitkäaikaisesta varastoinnista tai loppusijoittamisesta on edelleen ratkaisematta ja vaatii jatkuvaa erityishuomiota. lisääntyvät hankkeet Keski- ja Itä-Euroopassa sekä uusissa itsenäisissä valtioissa ensisijalle olisi asetettava turvallisuusjärjestelmien parantaminen. Entisessä Neuvostoliitossa, erityisesti Luoteis- Venäjällä, tarvitaan yhteistyötä, mikäli halutaan ratkaista merkittävät ympäristöongelmat, jotka johtuvat käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelyn huonoista käytännöistä. 3. 10. Riskienhallinta: pelastuspalvelu ja hätätilanteet Luonnonmullistuksilla, kuten maanjäristyksillä ja maanvieremillä, voi olla vakavia seurauksia; ne voivat sekä vaatia kuolonuhreja että aiheuttaa taloudellista vahinkoa. Euroopan ympäristökeskus viittaa tutkimuksiin, joiden mukaan tulvista ja maanvieremistä aiheutuvat taloudelliset menetykset vuosina 1990–1996 olivat 400 prosenttia suuremmat kuin 1980-luvulla. lisää vaaroja Monenlainen toiminta, esimerkiksi tulvia ja maanvieremiä aiheuttava maaperän sopimaton Varauduttaessa käyttö, luonnonmullistuksiin yhteisöllä on jäsenvaltioihin nähden toissijainen rooli. Yhteisö tukee kuitenkin yhteistyötä pelastuspalvelusta vastaavien ja merien suojelua käsittelevien kansallisten elinten välillä. luonnonmullistuksille. altistaa ihmisiä ja Tulevaisuudessa tällä alalla olisi keskityttävä hiljattain hyväksyttyyn pelastuspalvelua koskevaan lainsäädäntöön, jotta toimintaa voidaan suunnitella ja hallita pitkällä aikavälillä. 4. UUDET ONGELMAT Viidennen ympäristöohjelman hyväksymisen jälkeen joidenkin ongelmien merkitys on lisääntynyt ja on havaittu uusia ongelmia, joihin tuolloin kiinnitettiin vähemmän huomiota mutta jotka nyt huolestuttavat kansalaisia tai edellyttävät erityisiä toimia ympäristön tilan perusteella. Yhteisön olisi harkittava, miten tämä voidaan ottaa paremmin huomioon ja soveltaa tarvittaessa ennalta varautumisen periaatetta. 4. 1. Kemikaalit Vaikka joitakin hitaasti hajoavien orgaanisten yhdisteiden ja raskasmetallien päästöjä ja pitoisuuksia on onnistuttu vähentämään, jäljellä on noin 75 prosenttia suurina määrinä esiintyviä kemikaaleja, joiden mahdollisista vaikutuksista luontoon ja ihmisten terveyteen ei tiedetä tarpeeksi. Samanaikaisesti kemian teollisuuden odotetaan lisäävään tuotantoaan huomattavasti tulevina vuosina. 14 Komission tarkoituksena on esittää strategia jatkuvasti lisääntyvien kemikaalimäärien tarkastamisen vauhdittamiseksi, sekä tutkia, miten kemikaalien määrää ja myrkyllisyyttä voidaan valvoa, tiedetään olevan haitallisia silloin, kun kemikaaleilla vaikutuksia. erityisesti 4. 2. Geneettisesti muunnetut organismit (GMO) GMO-teknologia voi tarjota yhteiskunnalle merkittävää hyötyä. Viime vuosina on tämän uuden teknologian vaikutukset ympäristöön ja ihmisten terveyteen ovat kuitenkin herättäneet kasvavaa huolestuneisuutta. tarkoituksiin Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellista levittämistä kokeellisiin ja yhteinen kaupallisiin hyväksymisjärjestelmä koko Euroopan unionia varten. Suunnitteilla on lainsäädännön vahvistaminen kansalaisten toiveiden mukaisesti. Näin voidaan paremmin valvoa mahdollisia vaikutuksia. jossa määritellään lainsäädännöllä, valvotaan 4. 3. Maaperä Maaperää häviää huolestuttavassa määrin erityisesti eroosion, maaperän saastumisen ja tiivistymisen vuoksi (esim. rakentamisen ja teiden seurauksena). Lisäksi sen rakenne muuttuu huolestuttavasti. Ihmisen aiheuttama maaperän hävikki on noin 10–50 kertaa runsaampaa kuin luonnollisen eroosion aiheuttama. On tarpeen määrittää yhteys yhteisön politiikkojen ja toimien sekä maaperään liittyvien ongelmien välillä, jotta voidaan tehdä päätös yhtenäisen lähestymistavan kehittämisestä yhteisön tasolla. Lisäksi on tarpeen sisällyttää politiikkaan maaperän hoidon tavoitteet, erityisesti YK:n aavikoitumisen estämistä koskevan yleissopimuksen tavoitteet. 4. 4. Luonnonvarojen tehokas käyttö ja hallinta Luonnonvaroja on käytettävä ja hallittava tehokkaammin sekä uusiutumattomien luonnonvarojen suojelemiseksi että jätteiden määrän vähentämiseksi. Ns. Factor 10 -ekotehokkuskäsitteellä ilmaistaan usein pitkän aikavälin tavoite luonnonvarojen määrällisen käytön vähentämiseksi kymmenkertaisesti teollisuusmaissa sekä resurssien tasaisemmasta jakamisesta eri puolilla maailmaa. Olisiko yhteisön suunnattava politiikka tämä tavoitteen perusteella? Miten yhteisö voisi edistää ympäristön kannalta tehokkaampia tuotanto- ja kulutustapoja sekä raaka-aineiden käytön, energian kulutuksen ja päästöjen vähentämistä ja säilyttää samalla tämänhetkisen tuotteiden ja palveluiden tason? Yhdennetyssä tuotepolitiikassa olisi käsiteltävä tuotannon ja kulutuksen kaikkia vaiheita ja käytettävä yhdistettynä eri välineitä, kuten merkintöjä ja ekosuunnittelua, yhteyksiä ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS), ympäristön huomioon ottavia julkisia hankintoja ja tuotevaatimuksia sekä tuotteisiin liittyviä veroja. Näin otettaisiin huomioon tuotteen koko elinkaari: tuotteiden valmistus, käyttö, jakelu, kulutus ja niistä aiheutuvien jätteiden käsittely. Yhdennetyn tuotepolitiikan olisi muodostettava toimintapuitteet, joissa kaikki sidosryhmät kehittävät erityisen strategian yksittäisillä tuotealoilla. 15 5. YMPÄRISTÖLAINSÄÄDÄNNÖN PARANTAMINEN JA TÄYTÄNTÖÖNPANO 5. 1. Lainsäädännön parantaminen Viidennen ympäristöohjelman yhteydessä lainsäädäntöä on vahvistettu useilla avainaloilla; on esimerkiksi annettu ilmanlaadun puitedirektiivi, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskeva IPPC-direktiivi ja luontodirektiivi. on myös Ensinnäkin parantunut. Lainsäädäntöehdotusten laatimistapa ja kustannustehokkuuteen liittyvät vaikutukset ympäristökysymykset sekä taloudelliset analysoidaan paremmin. Tämän avulla on voitu analysoida ympäristötuhojen aiheuttamat kustannukset yhteiskunnalle ja taata, että ympäristöongelmien ratkaisemiseen uhrataan riittävästi aikaa ja voimavaroja. Samanaikaisesti politiikkojen kustannustehokkuus on parantunut. Useat viimeaikaiset aloitteet perustuvat tällaiseen prosessiin. Esimerkkejä ovat strategia happamoitumisen estämiseksi, Auto-Oil -ohjelma ja parhaillaan tiukennettavat kansalliset päästörajat tietyille ilman epäpuhtauksille. Työtä tarvitaan vielä jätteisiin ja ja liittyvissä veteen tietojenkäsittelyyn On perusteellisesti määriteltävä alat, ja ryhdyttävä toimenpiteisiin tiedoissa ilmenevien puutteiden korjaamiseksi. Ympäristöön liittyvien ehdotusten osalta olisi analysoitava kyseessä olevan aloitteen "voittajat" ja "häviäjät". kiinnitettävä menetelmiin joista puuttuu tietoa, huomioonottamiseen asioissa, sekä T&K-tulosten lisähuomiota politiikassa. on ja Lisäksi lainsäädäntöehdotuksia laadittaessa pyritään nyt siihen, että eri sidosryhmiä kuullaan paremmin ja he osallistuvat aktiivisemmin prosessiin. Esimerkiksi vesipolitiikan kehysdirektiivin, IPPC-direktiivin ja Auto-Oil -ohjelman laatimisesta saatu kokemus on osoittanut, että on sekä mahdollista että hyödyllistä saada eri sidosryhmät ja alat mukaan haettaessa ratkaisuja ympäristöongelmiin. Erityisesti Auto-Oil -ohjelmassa on kansallisella ja paikallisella tasolla määritelty merkittäviä, kaikille osapuolille hyötyä tuottavia toimia, joilla parannetaan ilmanlaatua yhteistyössä autoteollisuuden kanssa. Yhteisö on myös entistä enemmän ottanut huomioon toissijaisuusperiaatteen ja antanut puitedirektiivejä, joissa asetetaan tavoitteet mutta annetaan jäsenvaltioille joustavuutta vaadittujen toimenpiteiden täytäntöönpanossa. On kuitenkin tärkeää, tätä joustavuutta joka vaarantaa direktiivin tavoitteiden saavuttamisen. täytäntöönpanovaiheessa käytetä tavalla, ettei 5. 2. Lainsäädännön täytäntöönpano ja valvonta on entistä kiinnitetty ympäristöohjelmassa huomiota Viidennessä ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoon ja valvontaan. Täytäntöönpanon tilaa koskeva tiedonanto, jonka komissio julkaisi vuonna 1996, osoitti kuitenkin, että yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpano on usein puutteellista. Vuonna 1998 komissio kirjasi noin 600 ilmoitusta, jotka koskivat epäilyksiä yhteisön ympäristölainsäädännön rikkomisesta; ilmoitukset perustuivat yleisön tekemiin valituksiin, parlamentin kysymyksiin ja vetoomuksiin sekä komission paljastamiin tapauksiin. Tuomioistuimelle vuonna 1998 tehdyistä 123 valituksesta 49 koski ympäristöasioita. enemmän Pääsyynä toistaiseksi epätyydyttävään tilanteeseen on lainsäädännön oikeudellinen ja tekninen monimutkaisuus ja vaikeus löytää tasapaino eri sidosryhmien etujen välillä. Joissakin tapauksissa ympäristölainsäädäntö liittyy yleiseen etuun, jossa ei aina ole kyse omistukseen perustuvasta edusta. Kansallisella ja paikallisella tasolla ei myöskään ole 16 tarpeeksi pätevää henkilökuntaa resursseja monimutkaiseen tarkastukseen ja lainvalvontaan. Lisäksi tarvitaan varoittavia, tehokkaita ja oikeansuuruisia seuraamuksia jäsenvaltioissa, ellei toimenpiteitä toteuteta asianmukaisesti. ja liittyvät Toisaalta on myös pyritty varmistamaan, että lainsäädäntöprosessissa ovat mukana kaikki unionin alat, myös toimijat asiaan ympäristölainsäädännön voimaansaattamista edistävän verkon) jotka valvovat ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa. Komissio on tarkastajat, viranomaisten yhteisön ehdottanut ympäristötarkastuksia varten. IMPEL-verkoston ja vähimmäiskriteereitä täytäntöönpanoa jäsenvaltioiden (Euroopan laajuisia ja Suunniteltaessa tulevaa politiikkaa on muistettava, että ensimmäinen vaihe ympäristön parantamiseksi on voimassa olevan lainsäädännön täytäntöönpano kaikilta osin. Tämä edellyttää entistäkin enemmän työtä. Euroopan unionin laajentuessa ehdokasmaiden on pyrittävä entistä tarmokkaammin toteuttamaan yhteisön säännöstöä. Kaikkiin tuleviin ympäristöä koskeviin strategioihin on kuuluttava jo hyväksyttyjen toimenpiteiden tavoitteiden toteuttaminen, ja kaikkien jäsenvaltioiden, sekä tämänhetkisten että tulevien, on sitouduttava niihin. Se on ehdottoman tärkeää, jotta yhteisön ympäristöpolitiikka kokonaisuutena on uskottavaa. Komissio käyttää edelleen toimivaltaansa varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä toteutetaan asianmukaisesti ja nopeasti, ja parantaakseen yhteisölle suunnattua tiedotusta yhteisön politiikasta ja sen täytäntöönpanosta. Tiedotuksessa käytetään mm. yhteisön sekä vuosittaista katsausta yhteisön oikeuden soveltamista koskevaa kertomusta, ympäristölainsäädännön voimaansaattamiseen ja täytäntöönpanoon. Ympäristöpolitiikan tehokkuutta korjaaviin toimenpiteisiin. Tämä edellyttää tehokasta seurantajärjestelmää sen varmistamiseksi, että lainsäädäntö pannaan täytäntöön asianmukaisesti. Tämän vuoksi on tarkistettava ja vahvistettava kertomuksia koskevaa direktiiviä (91/692). säännöllisesti tarvittaessa ryhdyttävä arvioitava olisi ja 6. KÄYTETTÄVISSÄ OLEVIEN OHJAUSKEINOJEN MONIPUOLISTAMINEN 6. 1. Markkinaperusteiset ohjauskeinot Politiikan keinojen laajentaminen ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi oli yksi viidennen ympäristöohjelman keskeisistä osista. Markkinaperusteisia välineitä ovat esimerkiksi verot, maksut, ympäristöasioiden kannustinpalkkiot, panttijärjestelmät, päästölupien vaihtojärjestelmät, ympäristömerkkijärjestelmät ja ympäristösopimukset. Ne rohkaisevat tekemään hinta- ja tietosignaalein tuottajia ja kuluttajia omaksumaan käytäntöjä tai valintoja, kulutuksen ympäristökustannukset. Käytännössä tärkeintä on määritellä, milloin nämä keinot ovat todennäköisesti ja milloin niillä voidaan tehokkaasti täydentää muita keinoja. tehokkaampia kuin muut menettelytavat tavaroiden tuotannon huomioon otetaan joissa ja Esimerkiksi ympäristöverot ovat usein tehokkain tapa soveltaa saastuttaja maksaa -periaatetta, koska niiden avulla ympäristökustannukset sisällytetään suoraan saastuttajan kustannuksiin. 17 Jäsenvaltioiden tasolla on viimeisten viiden vuoden aikana toteutettu useita uusia toimenpiteitä, vaikka kaikki jäsenvaltiot eivät ole tässä suhteessa yhtä aktiivisia. Tärkeintä on, että näiden toimenpiteiden voidaan yhä varmemmin osoittaa vaikuttavan toivotulla tavalla. lyijypäästöt ovat vähentyneet sen jälkeen, kun lyijypitoista ja lyijytöntä polttoainetta ryhdyttiin verottamaan eri tavoin. ) (Esimerkiksi Yhteisön tasolla monissa komission ehdottamissa direktiiveissä, esimerkiksi ajoneuvojen päästöjä ja polttoaineen laatua koskevissa direktiiveissä, annetaan mahdollisuus käyttää verohelpotuksia täytäntöönpanon nopeuttamiseen. Vaikeudet EU:n laajuisten toimien, kuten hiilidioksidiveron tai energiatuotteiden veron, hyväksymisessä ovat toisaalta olleet pettymys. Päätöksentekojärjestelmä (Ecofin-neuvostossa vaadittava yksimielisyys) ovat estäneet kaiken todellisen edistymisen. EU:n ympäristömerkintäohjelman käynnistäminen yhdessä EU:n ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän (EMAS) kanssa olivat myös uusia aloitteita, joiden tavoitteena oli vaikuttaa markkinamekanismein tuottajien ja kuluttajien käyttäytymiseen. Tuotantosektorin yritykset ovat EU:ssa omaksuneet EMAS-järjestelmän ilahduttavasti ja vaikka määrää ei voida arvioida tarkasti, tämä on melko varmasti auttanut vähentämään päästöjä ja ympäristöriskejä. EMAS-järjestelmää ollaan uusimassa ja ulottamassa muihin liike-elämän sektoreihin, esimerkiksi palveluihin ja vähittäismyyntiin. 6. 2. Rahoitusvälineet Vuodesta 1993 taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävät rakennerahastojen toimet on kytketty kiinteämmin ympäristöasioihin, samalla kun on alettu arvioida ohjelmien strategisia ympäristövaikutuksia. Vuosina 1993–1999 on myönnetty enemmän tukea ympäristöä koskeviin investointeihin. Koheesiorahaston tuesta yhä suurempi osuus suuntautuu ympäristöhankkeisiin (49,1 prosenttia). LIFE-ohjelmassa, ainoassa varsinaisesti ympäristölle omistetussa ohjelmassa, on saatu hyviä kokemuksia innovatiivisesta teknologiasta, hyvistä käytänteistä ja ympäristöasioiden yhdentämisestä paikallistasolla. Kehityspankit ovat ryhtyneet sisällyttämään ympäristökriteerit lainanantoonsa. Yksityiset pankit ja vakuutuslaitokset eivät vielä ole kuitenkaan mainittavasti edistyneet "vihreiden" rahoitustuotteiden tarjonnassa, ympäristöystävällisessä taloudenpidossa tai ympäristöön liittyvien riskien arvioinnin lisäämisessä. Tuet voivat vaikuttaa ympäristöön merkittävästi, joko myönteisesti tai kielteisesti. Vaikka tukia ei luoda tahallaan ympäristöä vahingoittaviksi, niiden myöntämisessä ei usein oteta huomioon ympäristöseurauksia. Arvioidaan esimerkiksi, että jos energiatuet poistettaisiin laskisivat OECD-maissa 13 prosenttia Länsi-Euroopasta ja Japanista, hiilidioksidipäästöt vuoden 2005 takarajaan mennessä. Toisaalta on edistytty jonkin verran etenkin uudistettaessa yhteisön maatalouspolitiikkaa Agenda 2000 -ohjelmassa. On siirrytty tuotteiden tukemisesta tulotukeen, mikä osittain liittyy ympäristöystävällisten maatalouskäytäntöjen omaksumiseen. Lisäksi maatalouden ympäristöohjelmissa maksetaan maanviljelijöille ympäristöpalvelujen suorittamisesta. 18 Yleisesti ottaen muutaman viime vuoden kokemus osoittaa, että on mahdollista ohjata rahoitus suoraan tai välillisesti ympäristöä suosivasti. On kuitenkin tehtävä työtä erityisesti energiaan ja liikenteeseen liittyvien tukien osalta sen varmistamiseksi, että ympäristöperusteet sisällytetään kokonaisuudessaan EU:n rahoitusperusteisiin (esimerkiksi rakennerahastoissa). 6. 3. Tutkimus ja kehitys Usean peräkkäisen EU:n puiteohjelman yhteydessä toteutettava tutkimus ja kehitys tarjoaa mahdollisuuden että sosioekonomisia kysymyksiä. ympäristöön teknologisia tieteellisiä, käsitellä liittyviä Viidennen puiteohjelman kattamia aloja ovat mm. kestävä vesihuolto ja veden laatu, maailmanlaajuinen muutos, ilmasto ja biologinen monimuotoisuus, meriekosysteemit, huomisen kaupunki, luonnonuhkien torjuminen ja maanhavainnointiteknologia. Ohjelmalla tuetaan yli kahdella miljardilla eurolla ympäristöalan tutkimusyhteistoimintaa, jota toteutetaan energian, ympäristön ja kestävän kehityksen ohjelmassa vuosina 1999–2002. Tutkimustuloksista saadaan toiminnallista tietoa päätöksentekoa ja ympäristöpolitiikan kehittämistä varten. Yhteisön tutkimusohjelmilla on lisäksi se hyöty, että niillä edistetään tutkijoiden Kansainvälisissä tutkimushankkeissa perustettujen verkkojen avulla luodaan yhteisymmärrystä niiden tutkijoiden välille, jotka vaikuttavat päätöksentekoon kansallisella, eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla. ympäristökysymysten osallistumista käsittelyyn. 6. 4. Maankäytön suunnittelun keinot joidenkin Vaikka maankäytön suunnittelu on pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulla, keskeisten yhteisön tason strategisten aloitteiden avulla voidaan kehittää yhdennetympi aluekehityssuunnitelma. Sen toimintamalli. Tällainen aloite jolla pyritään kestävään tarkoituksena on edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, kehitykseen EU:n alueen tasaisemman käytön avulla. Nämä uudentyyppiset maankäyttöä säätelevät keinot voivat helpottaa jäsenvaltioiden sekä alueiden ja paikallisviranomaisten yhteistyötä, jonka avulla luodaan viitekehys esimerkiksi kaupungin ja maaseudun kehittämistä, haavoittuvien alueiden hallinnointia tai liikennepolitiikkaa varten. on mm. Euroopan 7. KANSAINVÄLISET KYSYMYKSET on kolmannes tähtää EU:lla yhteisön sitoumusten oikeudellisesti tärkeä ympäristöpolitiikasta täytäntöönpanoon. sitovien Noin asema kansainvälisten jotka neuvotteluvaiheessa ja vauhditettaessa sellaisten sopimusten täytäntöönpanoa, koskevat maailmanlaajuisia kysymyksiä (esimerkiksi otsonikerrosta, ilmastonmuutosta ja biologista monimuotoisuutta), alueellisia kysymyksiä (happamoitumista, jätteitä ja vettä) sekä kaikkia vaarallisiin tuotteisiin, kuten kemikaaleihin tai radioaktiivisiin aineisiin, liittyviä kysymyksiä. Neljännessä ja viidennessä puiteohjelmassa tuettava tutkimus vahvistaa merkittävästi näitä kansainvälisiä toimia. EU:n myötävaikutuksella on myös laadittu useita kansainvälisiä toimintamalleja, joilla ohjataan hallituksia kehittämään ympäristöpolitiikkaansa. Näihin kuuluvat Rion julistuksen ja Agenda 21:n aktiivinen seuranta sekä YK:n ympäristöohjelman avulla toteutettavat tukitoimet. 19 EU voisi kuitenkin toimia näkyvämmin, käyttää koko taloudellista ja poliittista painoarvoaan järjestelmällisemmin ja vahvistaa politiikan johdonmukaisuutta. Kauppa on edelleen huolta aiheuttava alue, koska on vielä paremmin pyrittävä sovittamaan yhteen kaupan kasvutavoite ja ympäristötavoitteet. Tämä on yhteisön hyväksymä yleinen lähestymistapa WTO:n vuosituhannen neuvottelukierrosta varten. Ilmastonmuutos on joka voidaan ratkaista ainoastaan yhteisten ponnistusten maailmanlaajuinen ongelma, avulla kansainvälisellä tasolla. Euroopan unionin olisi tulevina vuosina säilytettävä johtoasemansa kansainvälisissä neuvotteluissa. 8. EDISTYMINEN KESTÄVÄN KEHITYKSEN SAAVUTTAMISESSA Viidennessä ympäristöohjelmassa pyrittiin hahmottamaan yhteisön tietä kohti kestävää kehitystä. Kuten tämä yleisarvio vahvistaa, monet ympäristöön liittyvät suuntaukset eivät ole edistäneet kestävää kehitystä, ja tämä vaikuttaa edelleen kansalaisten elämänlaatuun huolimatta siitä, että ympäristölainsäädännön antamisessa on edistytty ja käytettävissä olevat ohjauskeinot ovat monipuolistuneet (tosin vähäisemmässä määrin). Taloudellinen kasvu sekä viestinnän ja liikenteen kehittyminen parantavat elämänlaatua, mutta ihmisen toiminnan lisääntyminen ja sen luonne, joka näkyy tuotteiden ja palvelujen kulutuksen lisää myös luonnonvarojen käyttöä ja ympäristöön kohdistuvaa painetta. kasvuna, Ympäristöpolitiikalla on jossain määrin onnistuttu torjumaan näiden paineiden vaikutuksia, esimerkiksi edistämään puhtaampien polttoaineiden käyttöä tai vähentämään taikka estämään teollisuuden päästöjä jokiin, ilmaan ja lopulta mereen. Tämänhetkisten ennusteiden valossa on kuitenkin mahdotonta pysyä esimerkiksi lisääntyvän tieliikenteen, sähkönsaannin ja talojen tai teiden rakentamisen kokonaistarpeen tasalla tai tyydyttää sitä. Näiden alojen kasvu ylittää yksinkertaisesti niiden parannusten merkityksen, joita on saatu aikaan paremman teknologian ja tiukempien ympäristönsuojelutoimenpiteiden avulla. Ympäristöongelmien syitä tarkasteltaessa vahvistuu käsitys erityisen huolestuttavista aloista, jotka korostuivat myös viidennessä ympäristöohjelmassa: maantieliikenne, energian tuotanto ja käyttö, matkailu, kulutushyödykkeiden tuotanto ja kulutus sekä tehomaatalous. Useat kysymykset korostavat erityisesti, että on tarpeen käsitellä ympäristökysymyksiä yhdessä taloudellisten ja sosiaalisten kysymysten kanssa. Ilmastonmuutos Toimimme kuten ennenkin, ja tämä antaa syytä olettaa, että Euroopan unioni ei saavuta Kioton sitoumusten mukaista tavoitettaan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä 8 prosentilla vuosiin 2008–2012 mennessä – näyttää pikemminkin siltä, että päästöt lisääntyvät tulevina vuosina. Ongelmaa pahentaa se, että Kioton tavoitteet ovat ainoastaan ensimmäinen askel kohti lopullista tavoitetta, kaasupitoisuuksien vakauttamista. liikennealalla eivät selvästikään Tätä ajatellen tämänhetkiset suuntaukset esimerkiksi Liikenne aiheuttaa noin vastaa ilmastonmuutokseen liittyviä yhteisön sitoumuksia. neljänneksen kaikista hiilidioksidipäästöistä, ja komissio on ennustanut määrän nousevan 20 entisestään 40 prosentilla vuosina 1990–2000, mikäli tilanne pysyy entisellään3. Vaikka komission strategialla maantieajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi saataisiin käyttöön enemmän vähän polttoainetta kuluttavia ajoneuvoja, ne eivät korvaa liikenteen lisääntymisestä johtuvia vaikutuksia. jossa hiilidioksidipäästöjen odotetaan laskevan 15 Lukuun ottamatta teollisuutta, prosentilla vuosina 1990–2010, minkään alan ei odoteta helpottavan Euroopan unionin Kiotossa sopimien tavoitteiden saavuttamista tilanteessa, jossa toiminta ja päästöt pysyvät tasaisina. teollisuudessa, maataloudessa uusiutuvien Sen lisäksi, että keskitytään lupaaviin yksittäisiin toimenpiteisiin päästöjen vähentämiseksi, ilmastonmuutosta ehkäisevässä strategiassa ilmastonmuutokseen liittyvät näkökohdat on otettava osaksi päätöksentekoa useilla muilla aloilla, energia- ja liikennepolitiikan lisäksi parannettava erityisesti energiatehokkuutta, lopulta sekä vähennettävä energian ja liikenteen kysyntää. Tämä voidaan saavuttaa ainoastaan, mikäli ei pysyttäydytä yksinomaan ympäristöpolitiikassa vaan muutetaan yhteiskunnallisia kehitysmalleja ja otetaan huomioon ympäristölliset, taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset. taloudellemme valtavia kustannuksia. Samanaikaisesti välitöntä Yhteiskunnan taloudellista hyötyä, kun tuhlaus vähenee ja teknologia kehittyy. ilmastonmuutos voi aiheuttaa energiatehokkuutta kotitalouksissa. On käyttöä ja energialähteiden toimenpiteistä parantavista lisättävä saadaan Globaalistuminen ja lisääntyneet paineet rajallisia luonnonvaroja kohtaan Globaalistuminen tarjoaa tilaisuuksia tiukentaa ympäristönormeja maailmanlaajuisesti, mutta samalla se todennäköisesti lisää resurssien käyttöä. Kehitysmaissa kaupan kasvu ja varallisuuden lisääntyminen parantavat todennäköisesti myös ympäristönormeja, kun uusi kaupungistunut keskiluokka lisää tietoisuutta kestävästä kehityksestä ja paremmasta ympäristöstä ja esittää niitä koskevia vaatimuksia. Nopeampi tiedonvaihto maiden välillä ja paremman ja vähemmän saastuttavan teknologian siirto vähentää ympäristöön kohdistuvia paineita. Kielteistä on se, että kaupan kasvu lisää todennäköisesti edelleen ympäristöön kohdistuvia paineita, kun liikenne lisääntyy ja kehitysmaista tuotettujen halvempien raaka-aineiden ja tavaroiden kysyntä kasvaa kaupan esteiden poistuessa. Yhteiskunnan kokonaiskulutuksen oletetaan kasvavan 50 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, kun suuri osa maailman väestöstä omaksuu teollistuneen maailman runsaan kulutuksen mallit. Väestönkasvu ja ennusteet bruttokansantuotteen kasvusta (40 prosenttia vuosina 1990–2010 ja 140 prosenttia vuoteen 2050 mennessä) voivat myös vaikuttaa maailmanlaajuisesti hiilidioksidipäästöihin, joiden ennustetaan kolminkertaistuvan vuoteen 2050 mennessä. Tämä korostaa sitä, että kehittyneiden maiden on vähennettävä luonnonvarojen käyttöä kestäville tasoille, jotta kehitysmaat saavat osuutensa maailmanlaajuisista resursseista. Kansalaisten terveys ja elämänlaatu 3 Komission liikennettä ja CO2-päästöjä koskeva tiedonanto - Kohti yhteisön ratkaisumallia KOM(1998), 204 lopullinen. 21 terveyteen ja elämänlaatuun. Ilman saastuminen lisää Vaikka ilmanlaatua on pystytty parantamaan, Euroopan ympäristön tila vaikuttaa edelleen jatkuvasti kansalaisten sairaalahoidon ja kuolemantapausten määrää Euroopan unionissa. Melulle altistuminen häiritsee nukkumista, vaikuttaa lasten kognitiiviseen kehittymiseen ja saattaa johtaa psykosomaattisiin sairauksiin. Komissio on arvioinut, että liikenteen aiheuttamat ilman prosenttia saastumisen bruttokansantuotteesta4. Nämä vaikutukset heikentävät eurooppalaisten mahdollisuuksia elää turvallisessa ja puhtaassa ympäristössä, jonka he ansaitsisivat. Lisäksi ne aiheuttavat yhteiskunnalle taloudellisia kustannuksia terveydenhoidon ja tuotannon alenemisen vuoksi. BSE-kriisi on hyvä esimerkki kestämättömien maatalouskäytäntöjen mahdollisista sosiaalisista kustannuksista. kustannukset ja melun ulkoiset noin ovat 0,6 sekä taloudelliset kustannukset, jotka aiheutuvat ympäristönsuojelutoimenpiteiden Ulkoiset osoittavat puutteesta sen vaikutuksia Euroopan unionin kestämättömän kehityksen tehottomuutta jossa kansalaisiin. Ne korostavat sitä, että on laadittava kokonaisvaltainen strategia, yhdistetään ympäristöön liittyvät, taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat, sekä edistettävä mahdollisuuksien mukaan saastuttaja maksaa -periaatetta. tuotannon ja kulutuksen kestämättömistä malleista, ja resursseista ja kansalaisille rajallisista Ilmastonmuutos, kehitysmaiden oikeutetut odotukset niille kuuluvista maailmanlaajuisista ja yhteiskunnalle huonolaatuisesta ympäristöstä aiheutuvat kustannukset edellyttävät ympäristön kannalta kestävämpää kehitystä Euroopan unionissa samalla, kun pyritään taloudellisiin ja sosiaalisiin Ne osoittavat, että ympäristöongelmien ratkaisemiseksi on tehtävä tavoitteisiin. muutoksia talouden eri aloilla ja että tällaisesta laajemmasta lähestymistavasta saadaan laajempia taloudellisia ja sosiaalisia etuja. Tässä tiedonannossa esiintuodut suuntaukset osoittavat kuitenkin, että tällä hetkellä emme etene kohti kehityksen varmistamista. Kuudennessa ympäristöohjelmassa toteutettavien ympäristöpoliittisten lisätoimenpiteiden odotetaan auttavan ympäristöongelmien ratkaisemisessa. Ympäristöpaineiden taustalla olevien yhteiskunnallisten suuntausten vuoksi ympäristölainsäädäntö ei kuitenkaan riitä. 9. VIIDENNEN YMPÄRISTÖOHJELMAN PERIAATTEIDEN JATKAMINEN Viidennen ympäristöohjelman yleisarvio vahvistaa, että yhteisö on pystynyt kehittämään ympäristöpolitiikkaansa ja tämä alkaa saada aikaan ympäristön parannuksia joillakin aloilla. Edistyminen kestävän kehityksen saavuttamisessa on selvästi ollut rajallista ja asetettuja tavoitteita. Vaikka viidennessä ympäristöohjelmassa ei ole saavutettu siinä ollaan yhä selvemmin tietoisia siitä, että on tärkeää sisällyttää ympäristötavoitteet muuhun politiikkaan varsinkin kun pyritään löytämään joustavampia ja kustannustehokkaampia ratkaisuja, tämä lähestymistapa ja sen perusteena olevat uudet ohjauskeinot ovat joillakin aloilla edelleen heikosti kehittyneitä. Perussuuntaukset monilla talouden aloilla ja niiden yhteydet ympäristövaikutuksiin antavat aihetta huoleen. 4 Vihreä kirja oikeudenmukaisesta ja tehokkaasta hinnoittelusta liikenteen alalla, KOM(95), 691 lopullinen. 22 Tätä taustaa vasten komissio uskoo, että viidennen ympäristöohjelman pääperiaatteet pätevät edelleen ja että myös tulevien toimien olisi perustuttava niihin. Kun halutaan edistää yhteisön politiikkaa ympäristön suojelemiseksi ja parantamiseksi, lähtökohtana on tarve oppia viidennen ympäristöohjelman onnistuneista toimista ja toisaalta sen puutteista. Sen tämänhetkisiä toimenpiteitä ja kehitetään uusia toimenpiteitä viimeaikana ilmenneiden ongelmien ratkaisemiseksi, kestävä kehitys edellyttää, että ympäristönäkökohdat sisällytetään entistä paremmin muuhun politiikkaan ja että kansalaiset ja sidosryhmät osallistuvat prosessiin, jonka tavoitteena on sitoutuminen ja vastuullisuus. ympäristöohjelmassa kuudennessa vahvistetaan lisäksi, että Olennaisinta on, että ympäristöön kohdistuvat kielteiset vaikutukset ja luonnonvarojen kulutus eivät ole sidoksissa taloudelliseen kasvuun. Tämä tarkoittaa, että taloudellisesta kasvusta huolimatta ympäristöä voidaan suojella käyttämällä resursseja tehokkaammin ja tiukentamalla tehokkaampia tuotantomenetelmiä ja kulutustottumuksia voimme vähentää yhteiskuntamme jättämiä "ekologisia jalanjälkiä" ja siten turvata kehitysmaiden ja sekä nykyisten että tulevien sukupolvien tarpeet. ympäristönormeja. ekologisesti Edistämällä 9. 1. Yhdentäminen tarkastelu - alakohtaisten politiikkojen ympäristövaikutusten raportoimaan ympäristökysymysten Viidennessä ympäristöohjelmassa otettiin huomioon, että talouden eri alat vaikuttavat merkittävästi ympäristöön liittyviin muutoksiin. Kesäkuusta 1998 Eurooppa-neuvosto on vauhdittanut ympäristönäkökohtien sisällyttämistä muuhun politiikkaan pyytämällä eri neuvostoja laatimaan ympäristöstrategioita. Kuuden eri alan neuvoston raportteja ja strategioita tarkastellaan Näitä Helsingissä kokoontuvassa Eurooppa-neuvostossa vuoden 1999 lopussa. saavuttaa strategioita järjestelmällisempi menettelytapa ympäristöongelmien ratkaisemiseen. Komission Helsingin huippukokousta varten laatima valmisteluasiakirja ”Cardiffista Helsinkiin ja sen jälkeen” on osa tätä arviota. Lisäksi siinä ehdotetaan lisätoimia tulevaisuutta varten. Samalla ne ovat vaiheita jatkuvassa prosessissa, joka edellyttää pidetään ehdottaman tärkeinä, yhdentämisestä voidaan aloilla jotta eri ja • vahvaa poliittista sitoutumista yhdentämiseen • institutionaalisten järjestelyjen vahvistamista • prosessin yleisen laadun vakaata hallintaa. Tarkemmin ilmaistuna yhdentämisstrategioiden onnistumisen todennäköisyys lisääntyy, mikäli ne sisältävät • tavoitteet, jotka ovat mahdollisimman hyvin mitattavissa, sekä tarvittavat toimenpiteet • eurooppalaiset, kansalliset, alueelliset ja paikalliset osat • indikaattorit eli mittarit edistymisen seurantaa ja politiikkojen tehokkuuden arviointia varten. 23 Yhdentämisprosessin avulla voidaan ymmärtää paremmin erilaisten eturistiriitojen ja kompromissien yhteydet, jotka vaikuttavat asiaan, kun yritetään saavuttaa eri toimijoiden välinen yhteisymmärrys. Se asettaa haasteen hallintojen nykyaikaistamiselle, koska se edellyttää uutta ja avointa hallintokulttuuria ja käytäntöä sekä lisää vuoropuhelua ja avoimuutta. Useat välineet ja taidot edistävät tällaista uutta kulttuuria: • Tutkimus ja kehitys voivat viidennen ympäristöohjelman sekä aiempien ohjelmien tulosten antaa parantaa päätöksentekijöille tietoa sosioekonomisten toimien vaikutuksesta ympäristöön sekä parhaista vaihtoehdoista politiikan laatimiselle. tietämystä. Tutkimus hyödyntämisen kautta voi • Strateginen ympäristövaikutusten arviointi jolla varmistetaan, että päätöksentekijät saavat ajoissa asianmukaista tietoa ja että eri sidosryhmät ja yleisö saavat tietoa ja heitä kuullaan päätöksentekoprosessissa. Tämä parantaa päätöksenteon laatua kaikilla tasoilla. on väline, • Taloudellisen arvioinnin avulla voidaan ymmärtää toimien ympäristökustannuksia sekä määrittää tehokkaimmat vaihtoehdot eri saavuttamista varten. piileviä tavoitteiden • Indikaattorit – sekä ympäristön avainindikaattorit (environmental headline indicators) että yksittäisten alojen yhdentämisindikaattorit – auttavat politiikan laatijoita, koska niistä saatavat tiedot osoittavat pitkäaikaisia suuntauksia. Tarkoituksena on luoda tietoperusta yhdennetyille poliittisille päätöksille tietyillä aloilla ja alojen välillä varmistaen, että ympäristöhuolet otetaan huomioon koordinoidusti. • Kun EMAS-järjestelmän kaltaiset välineet leviävät kaikille talouden aloille ja eri viranomaisten keskuuteen, ne kannustavat mukauttamaan hallinnollisia rakenteita ja toimia. Agenda 2000 -ohjelma oli positiivinen askel, taloudelliset laajentamis- ja aluepolitiikan yhteydessä. 2000 -ohjelman tarjoamat mahdollisuudet hyödynnetään. joka osoittaa, miten ympäristölliset, tavoitteet voidaan toteuttaa käytännössä maatalous-, Jäsenvaltioista riippuu nyt se, miten Agenda sosiaaliset ja Yhteisön on jatkettava ponnistelujaan, joilla se pyrkii sisällyttämään ympäristönäkökohdat päätöksentekoon kaikilla politiikan aloilla sekä eurooppalaisella, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasoilla, mikäli se haluaa saavuttaa ympäristötavoitteensa ja ottaa huomioon kansalaisten odotukset. 9. 2. Kansalaisten ja sidosryhmien osallistuminen Viidennessä ympäristöohjelmassa korostettiin yhdentämistä ja yhteistyötä talouden eri alojen kanssa ja siten jaetun vastuun periaatetta. Yhdentäminen toimii ainoastaan, jos sidosryhmät tuntevat asian omakseen ja kansalaisilla on riittävästi osallistumiseen tarvittavaa luotettavaa tietoa. Vaikka EU:n kansalaiset ovat hyvin huolissaan ympäristön tilan huononemisesta, monilla on rajallinen käsitys siitä, mitä he voivat tehdä ympäristön suojelemiseksi. Vain harvat suhtautuvat luottavaisesti yleiseen tiedotukseen ja julkisen politiikan tehokkuuteen. Sidosryhmien riittämätön sitoutuminen on yksi syy siihen, miksi viides ympäristöohjelma on onnistunut vain osittain. 24 selkeiden ympäristömerkintäohjelma, Yhteisö on jo ottanut käyttöön ohjauskeinoja, joilla sidosryhmiä voidaan kannustaa kantamaan vastuunsa. Näitä ovat ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä (EMAS), mukaiset ympäristösopimukset, LIFE-ohjelma sekä tuki joilla pyritään edistämään kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa (esim. kestävän kehityksen kaupungit -kampanja). On pyrittävä varmistamaan, että näitä välineitä hyödynnetään mahdollisimman hyvin. Ympäristövahinkovastuun järjestelmä täydentäisi näitä välineitä ja edistäisi suurempaa vastuullisuutta. Vastuumääräyksillä voitaisiin varmistaa, että saastuttaja maksaa ympäristövahingoista. Tämä edistäisi ennaltaehkäisyä ja ympäristöongelmien välttämistä. Asiaa edistäisi myös ihmisten ja taloudellisten toimien ympäristökustannusten ottaminen huomioon markkinahinnoissa saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti verotuksen ja muiden taloudellisten ohjauskeinojen avulla. perusteiden toimille, Kokemus on osoittanut, että kansalaisten aktiivisuus ohjaa politiikkaa parempaan suuntaan. Mikäli haluamme muuttaa tottumuksia, kansalaisten on saatava riittävästi tietoa ja heidän toimintavalmiuksiaan olisi vahvistettava. Tieto on entistä selvemmin nähtävä välineenä, tehdä perusteltuja valintoja ja ottaa niissä huomioon omat eettiset näkemyksensä sekä ympäristöasioihin liittyvät huolensa. Ympäristön tilaa ja vaihtoehtoisia toimintamalleja koskevien ajantasaisten tietojen on oltava keskeinen osa tulevaa politiikkaa. jonka avulla kansalaiset voivat suuremman kansalaisille ympäristöasioissa Paremmat tiedot, kansalaisten osallistuminen poliittiseen prosessiin ja muutoksenhaku- ja painoarvon antaa vireillepano-oikeus ympäristöasioissa ja edistää vakaata ympäristöpolitiikkaa. Amsterdamin sopimus (255 artikla) antaa kansalaisille oikeuden tutustua Euroopan toimielinten asiakirjoihin. Tästä on määrättävä toimielinten säännöissä toukokuuhun 2001 mennessä. Kun vuonna 1998 tehty Århusin yleissopimus (YK:n Euroopan talouskomission yleissopimus tiedon saannista, ja vireillepano-oikeudesta kansalaisten osallistumisoikeudesta sekä muutoksenhaku- ympäristöasioissa) ympäristöhallinnon "demokratisoinnissa". Tämä puolestaan johtaa parempiin tietoihin perustuvaan ja avoimempaan sidosryhmien keskusteluun, ratkaisuja ympäristöongelmiin. Lisäksi joilla mitataan politiikan toteutumista ja indikaattorit, edistymistä, ovat käytännöllinen väline, joilla varmistetaan avoimuus ja kriittinen yleinen seuranta. jossa käsitellään mahdollisia ratifioidaan, tärkeä asema sillä on Tähän liittyen ympäristöä koskevaa koulutusta olisi tuettava enemmän yhteisön ohjelmissa (esim. Sokrates ja Leonardo da Vinci). 10. YHTEENVETO: SEURAAVAKSI YMPÄRISTÖSTÄ KESTÄVÄÄN KEHITYKSEEN – MITÄ Viidennen ympäristöohjelman arviointi osoittaa, edistymistä on tapahtunut ympäristölainsäädännön antamisessa mutta ympäristökysymysten sisällyttäminen muuhun politiikkaan on edennyt hitaasti. Ohjelman yleinen lähestymistapa pätee kuitenkin edelleen, ja se muodostaa perustan tulevalle politiikalle. Keskeiset haasteet Euroopassa liittyvät kestämättömiin tuotanto- ja kulutustapoihin, jotka että • heikentävät ympäristön laatua, 25 • haittaavat terveyttä ja turvallisuutta, • tuhlaavat luonnonvaroja, • aiheuttavat ilmasto-olojen muutoksia, jotka voivat olla vaarallisia. Tällä hetkellä Euroopan unioni on kaukana Amsterdamin sopimukseen sisältyvästä laajemmasta tavoitteesta, kestävästä kehityksestä. Nyt on osoitettava, miten tätä sitoumusta voidaan noudattaa käytännössä. Olennaisinta on muuttaa taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien tavoitteiden määrittämistä siten, että niistä tulee toisiaan täydentäviä ja ne yhdessä myötävaikuttavat kestävään kehitykseen. Edistyminen ei riipu yksistään yhteisön toimista vaan suuressa määrin myös siitä, miten halukkaita jäsenvaltiot ovat kantamaan vastuunsa. sekä Strateginen lähestymistapa kestävään kehitykseen voisi muodostua ohjaavista periaatteista ja tavoitteista sekä niitä tukevista toimintasuunnitelmista, joissa käsitellään erilaisia taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä kysymyksiä. Kuudes ympäristöohjelma jossa käsiteltäisiin tärkeimpiä ympäristöön liittyviä olisi yksi pilareista strategiassa, tavoitteita toteutettaisiin strategioita jotka ovat olennaisia kestävän kehityksen kannalta. ympäristöpoliittisia toimenpiteitä, Uudessa ympäristöohjelmassa asetettaisiin yleisiä tavoitteita, jotka on muunnettava mitattavissa oleviksi tavoitteiksi. Niiden avulla ohjataan sekä ympäristötoimenpiteiden että talouden eri alojen strategioiden kehittämistä. Kuudennen ympäristöohjelman ensisijaisia tavoitteita on tarkasteltava laajentuneen Euroopan unionin kannalta, ja yhtenä haasteena on kehittää Euroopan unionin ympäristöstrategia laajennusprosessia varten. tärkeimpien talouden alojen ja Laaja keskustelu, jossa ovat edustettuina kaikki eturyhmät, on tärkeä osa kuudennen ympäristöohjelman laatimista. Tällä asiakirjalla pyritään tarjoamaan perusta yleistä lähestymistapaa ja uuden ohjelman ensisijaisia tavoitteita koskevalle keskustelulle. 26


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ P-2286/99 υποβολή: Bart Staes (Verts/ALE) προς την Επιτροπή. Τροποποίηση της οδηγίας της ΕΕ σχετικά με τη σοκολάτα.

eurovoc_concepts:
common commercial policy
confectionery product

formats: html pdf print

text: 24. 10. 2000 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn C 303 E/43 ayto· perilamba·nontai sto a·ruro 58 (prv·hn a·ruro 73d) thw synuh·khw EK to opoi·o epitre·pei sta kra·th me·lh «na lamba·noyn me·tra ypagoreyo·mena apo· lo·goyw dhmo·siaw ta·jhw h· dhmo·siaw asfa·leiaw». To i·dio a·ruro o·mvw ori·zei o·ti ta me·tra ayta· «. den mporoy·n na apoteloy·n oy·te me·so ayuai·retvn diakri·sevn oy·te sygkalymme·no thw eley·uerhw ki·nhshw tvn kefalai·vn. ». Eja·lloy, se dia·forew apofa·seiw toy Dikasthri·oy (p. x. ypo·uesh 17/92) anafe·retai o·ti oi oikonomikoi· lo·goi aytoi· kauaytoi· den apoteloy·n apodektoy·w lo·goyw ejai·reshw. To gegono·w o·ti to a·noigma tvn syno·rvn o·son afora· thn ki·nhsh tvn kefalai·vn sprv·xnei prow ta pa·nv tiw time·w den dikaiologei· ka·poia ejai·resh apo· ayth· thn eley·uerh diaki·nhsh. Entoy·toiw, ea·n h ychlh· zh·thsh gia dey·terew katoiki·ew se mia sygkekrime·nh, perioxh· prokalei· anepiuy·mhtew koinvnike·w syne·peiew san ayte·w poy perigra·fei to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy, mporoy·n na dikaiologhuoy·n orisme·noi periorismoi· o·son afora· thn apo·kthsh dey·terhw katoiki·aw me ba·sh th synuh·kh EK. Oi periorismoi· aytoi· ua mporoy·san na symplhrvuoy·n apo· xvrotajike·w kateyuynth·riew gramme·w, oi opoi·ew mporoy·n na periori·soyn thn ane·gersh dey·tervn katoikiv·n kai th xrhsimopoi·hsh yfistame·nvn ktiri·vn vw dey·tervn katoikiv·n se orisme·new perioxe·w me to aitiologiko· o·ti oi perioxe·w ayte·w poy anh·koyn se ka·poio dh·mo h· se ka·poia perife·reia proori·zontai gia a·llew xrh·seiw. H dynato·thta efarmogh·w te·toivn me·trvn epibebaiv·uhke apo· mia koinh· dh·lvsh sxetika· me tiw deyterey·oysew katoiki·ew (dh·lvsh ariu. 5 sth synuh·kh prosxv·rhshw thw Aystri·aw, thw Finlandi·aw kai thw Soyhdi·aw), h opoi·a ori·zei o·ti «ti·pota sto koinotiko· kekthme·no den empodi·zei e·na kra·tow me·low na la·bei eunika·, perifereiaka· h· topika· me·tra gia tiw deyterey·oysew katoiki·ew efo·son xreia·zontai gia lo·goyw xvrotaji·aw, sxediasmoy· kai periballontikh·w prostasi·aw kai efarmo·zontai xvri·w kami·a a·mesh h· e·mmesh dia·krish ana·mesa stoyw yphko·oyw tvn kratv·n melv·n (cid:133)». H dh·lvsh ypenuymi·zei o·ti ua pre·pei na apofey·gontai oi diakri·seiw eiw ba·row mh moni·mvn katoi·kvn, eidika· tvn koinotikv·n yphko·vn, kata· thn efarmogh· te·toivn xvrotajikv·n kateyuynthri·vn grammv·n. H pro·sfath apo·fash toy Dikasthri·oy thn opoi·a anafe·rei to Ajio·timo Me·low toy Koinoboyli·oy (Konle kata· Aystri·aw, toy Ioyni·oy 1999) pare·xei mi·a epiple·on ermhnei·a aytoy· toy o·roy kai ypenuymi·zei thn ana·gkh th·rhshw thw analogiko·thtaw «(cid:133) kauo·son e·na kra·tow me·low mporei· na dikaiologh·sei thn apai·thsh· toy gia xorh·ghsh prohgoy·menhw a·deiaw proba·llontaw e·nan sto·xo xvrotaji·aw o·pvw th diath·rhsh, prow to geniko· symfe·ron, mo·nimoy plhuysmoy· kai aneja·rththw oikonomikh·w drasthrio·thtaw o·son afora· ton toyristiko· tome·a se orisme·new perioxe·w, to periori- stiko· me·tro poy synista· mia te·toia apai·thsh mporei· na gi·nei dekto· mo·no an den efarmo·zetai kata· tro·po dhmioyrgoy·nta dysmenei·w diakri·seiw kai an a·llew ligo·tero perioristike·w diadikasi·ew den epitre·poyn thn epi·teyjh toy idi·oy apotele·smatow» (Ypo·uesh C-302/97). Epome·nvw, h apa·nthsh thw Epitroph·w sthn erv·thsh toy Ajio·timoy Me·loyw toy Koinoboyli·oy ei·nai o·ti e·na kra·tow me·low mporei· na efarmo·sei xvrotajike·w kateyuynth·riew gramme·w oi opoi·ew perilamba·noyn periorismoy·w o·son afora· thn apo·kthsh dey·tervn katoikiv·n se orisme·new perioxe·w, ea·n ypa·rxei safh·w ki·ndynow koinvnikh·w anasta·tvshw. (cid:201)naw te·toiow periorismo·w ua pre·pei na mhn emperie·xei diakri·seiw dhladh· ua pre·pei na isxy·ei kai gia toyw katoi·koyw h· toyw yphko·oyw toy en lo·gv kra·toyw me·loyw. To kauestv·w poy proble·pei ayto·n ton periorismo· den ua pre·pei na apotelei· sygkalymme·nh (e·mmesh) dia·krish. Eja·lloy, to kauestv·w ua pre·pei na ei·nai ana·logo me ton sto·xo toy periorismoy·. Sy·mfvna me thn apo·fash toy Dikasthri·oy sthn ypo·uesh Konle kata· Aystri·aw den ua pre·pei na xrhsimopoiei·tai e·na kauestv·w prohgoy·menhw a·deiaw, o·tan ypa·rxoyn a·lla protimo·- tera kauestv·ta efarmogh·w, o·pvw ei·nai p. x. h diadikasi·a thw grapth·w dh·lvshw toy agorasth·. Eja·lloy, den mporei· na epiblhuei· ka·poiow periorismo·w ea·n ypa·rxoyn a·lla protimo·tera me·sa gia thn epi·teyjh toy sto·xoy thw diasfa·lishw katoiki·aw gia toyw katoi·koyw thw perioxh·w poy diaue·toyn periorisme·na oikonomika· me·sa, o·pvw ei·nai p. x. oi epidoth·seiw epitoki·vn h· ta dhmotika· progra·mmata ste·gashw. (2000/C 303 E/039) GRAPTH ERVTHSH P-2286/99 ypobolh·: Bart Staes (Verts/ALE) prow thn Epitroph· (24 Noembri·oy 1999) Ue·ma: Tropopoi·hsh thw odhgi·aw thw EE sxetika· me th sokola·ta Te·low Oktvbri·oy to Symboy·lio ene·krine tropopoi·hsh thw odhgi·aw thw EE sxetika· me th sokola·ta, me ba·sh thn opoi·a to pososto· toy kaka·o sth sokola·ta meiv·netai. Mo·liw teuei· se efarmogh· h en lo·gv odhgi·a, oi paragvgoi· sokola·taw mporoy·n na xrhsimopoioy·n fuhno·terew prv·tew y·lew prow antikata·stash toy kaka·o. Gia ta 15 kra·th me·lh thw EE h onomasi·a «sokola·ta» periori·zetai se proi¤o·nta me 25 % kaka·o, 14 % ga·la kai xvri·w fytika· li·ph. H tropopoi·hsh thw en lo·gv odhgi·aw synepa·getai sobarh· koinvnikooikonomikh· zhmi·a to·so gia tiw kakaopara- gvgoy·w xv·rew o·so kai gia toyw memonvme·noyw paragvgoy·w. Epiple·on, h tropopoihuei·sa odhgi·a ei·nai safv·w anti·ueth me th Dieunh· Sy·mbash gia to kaka·o toy 1995. Sy·mfvna me th sy·mbash ayth·, o·lew oi xv·rew poy eisa·goyn kaka·o, symperilamba·nvn tvn 15 kratv·n melv·n thw EE, ypoxreoy·ntai na provuh·soyn thn katana·lvsh toy kaka·o. C 303 E/44 Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn EL 24. 10. 2000 Poiow (Epitroph·, kra·tow me·low thw EE, paragvgoi· sokola·taw, ) e·kane to prv·to bh·ma gia th mei·vsh toy 1. posostoy· kaka·o thw sokola·taw; Me ba·sh poia epixeirh·mata kai/h· e·ggrafa e·dvse h Epitroph· th sygkata·uesh· thw gia th mei·vsh toy 2. posostoy· kaka·o sthn paragvgh· sokola·taw; Poia kra·th me·lh thw EE h·tan synh·goroi thw mei·vshw ayth·w; Poia epixeirh·mata kai/h· e·ggrafa xrhsimopoi·- 3. hsan ayta· ta kra·th me·lh gia na epiba·loyn thn a·poch· toyw; Proe·bh h Epitroph· se ekpo·nhsh mele·thw, prin apo· th mei·vsh toy posostoy· toy kaka·o, sxetika· me tiw 4. koinvnikooikonomike·w syne·peiew toy gegono·tow aytoy· gia toyw sokolatoparagvgoy·w kai gia tiw xv·rew paragvgh·w kaka·o; Ea·n nai, poia ei·nai ta apotele·smata thw mele·thw ayth·w; Ea·n o·xi, giati· ame·lhse h Epitroph· na ekponh·sei mia te·toia mele·th, e·xontaw ypo·ch tiw proanaferuei·sew ektetame·new koinvnikooikonomike·w syne·peiew; Ei·nai dynato·n na symfilivuei· h tropopopoihuei·sa peri· sokola·taw odhgi·a, sxetika· me to xamhlo·tero 5. pososto· kaka·o, me th dieunh· sy·mbash toy 1995 gia to kaka·o, h opoi·a ue·lei na enisxy·sei thn katana·lvsh· toy; Ea·n nai, poia epixeirh·mata proba·lei h Epitroph· gia na epiba·lei thn a·poch ayth·; Apa·nthsh toy k. Liikanen ej ono·matow thw Epitroph·w (20 Ianoyari·oy 2000) Stiw 28 Oktvbri·oy 1999, to Symboy·lio kauo·rise koinh· ue·sh o·son afora· ta proi¤o·nta kaka·oy kai sokola·taw. O epidivko·menow sto·xow ei·nai na aploysteyuei· kai na antikatastauei· h odhgi·a 73/241/EOK toy Symboyli·oy, thw 24hw Ioyli·oy 1973, peri· proseggi·sevw tvn nomouesiv·n tvn kratv·n melv·n sxetika· me ta proi¤o·nta toy kaka·o kai thw sokola·taw poy proori·zontai gia th diatrofh· toy anurv·poy (1), prokeime·noy na douei· syne·xeia stiw desmey·seiw toy Eyrvpai¤koy· Symboyli·oy toy Edimboy·rgoy toy 1992 na elafrynuoy·n orisme·new nomoueti- ke·w pra·jeiw toy tome·a tvn trofi·mvn. H koinh· ue·sh egkri·uhke me eidikh· pleiochfi·a. To Be·lgio kai oi Ka·tv Xv·rew ch·fisan kata· kai to Loyjemboy·rgo ape·sxe. Shmantiko· stoixei·o thw koinh·w ue·shw ei·nai na ryumisuei· to zh·thma thw xrhsimopoi·hshw fytikv·n lipv·n, a·llvn ekto·w toy boyty·roy toy kaka·oy, sthn paraskeyh· thw sokola·taw• h xrhsimopoi·hsh aytv·n tvn lipv·n den epitre·petai epi· toy paro·ntow para· mo·non se epta· kra·th me·lh. To Symboy·lio e·krine o·ti h plh·rhw enarmo·nish aytv·n tvn oysiv·n ei·nai o kaly·terow tro·pow gia na ejasfalisuei· h eley·uerh kyklofori·a o·lvn tvn proi¤o·ntvn sokola·taw kai, kata· syne·peia, h ylopoi·hsh thw koinh·w agora·w ston en lo·gv tome·a. Me ayth· thn prooptikh·, pro·blece dia·tajh h opoi·a epitre·pei thn prosuh·kh aytv·n tvn lipv·n sta proi¤o·nta sokola·taw se olo·klhrh thn Koino·thta. Taytoxro·nvw, h koinh· ue·sh periori·zei shmantika· th xrhsimopoi·hsh aytv·n tvn lipv·n, me ton orismo· toyw sy·mfvna me texnika· kai episthmonika· krith·ria kai me thn kata·rtish katalo·goy poy perilamba·nei e·ji sygkekrime·na li·ph, ta opoi·a antistoixoy·n sthn pragmatiko·thta sta li·ph poy proe·rxontai apo· tropike·w xv·rew. (cid:211)son afora· thn epish·mansh, h koinh· ue·sh proble·pei poly· safei·w kano·new, prokeime·noy na ejasfali·zetai svsth· enhme·rvsh toy katanalvth·. Pre·pei na dieykrinisuei· o·ti, antiue·tvw apo· o·, ti pistey·ei to Ajio·timo Me·low, ta li·ph poy den proe·rxontai apo· kya·moyw kaka·oy prosti·uentai sth sokola·ta vw proairetiko· systatiko·, alla· den antikauistoy·n tiw ela·xistew poso·thtew poy kauori·zontai sthn odhgi·a gia to kaka·o h· to boy·tyro toy kaka·oy. Ayto· syna·getai apo· to a·ruro 2 para·grafow 1 thw koinh·w ue·shw, o·poy dieykrini·zetai o·ti h prosuh·kh fytikv·n lipv·n epitre·petai, throyme·nvn orisme·nvn proy¤ poue·sevn kai «xvri·w na meiv·netai h ela·xisth periektiko·thta se boy·tyro toy kaka·oy h· se olika· jhra· sterea· kaka·oy». Me thn prosuh·kh ayth·, ea·n throy·ntai orisme·noi o·roi, to proi¤o·n den xa·nei a·ra thn idio·thta· toy vw «sokola·ta», ypo· thn proy¤ po·uesh bebai·vw o·ti throy·ntai o·lew oi para·metroi poy efarmo·zontai gia th sokola·ta (idi·vw, h periektiko·thta· thw se oysi·ew poy proe·rxontai apo· kya·moyw kaka·oy). H pro·tash odhgi·aw (2) den ei·nai anti·ueth me th Dieunh· Symfvni·a gia to kaka·o. Afeno·w, h katana·lvsh kaka·oy paroysia·zei synexh· ay·jhsh sthn Koino·thta. Afete·roy, h pro·tash proble·pei kano·new epish·manshw, oy·tvw v·ste na mhn ypa·rxei parapla·nhsh toy katanalvth·. Eja·lloy, mporei· na epishmanuei· o·ti epta· kra·th me·lh poy e·xoyn ypogra·cei th Symfvni·a, ta opoi·a epitre·poyn epi· toy paro·ntow tiw fytike·w lipare·w oysi·ew, den e·krinan o·ti h xrhsimopoi·hsh tvn oysiv·n aytv·n antibai·nei prow tiw rh·trew thw Symfvni·aw. Prokeime·noy peri· tvn epiptv·sevn thw odhgi·aw sthn oikonomi·a tvn xvrv·n paragvgv·n kaka·oy, h Epitroph· ekpo·nhse mele·th, apo· thn opoi·a syna·getai to sympe·rasma o·ti h agora· thw sokola·taw bai·nei kalv·w kai den proble·pontai arnhtike·w syne·peiew gia thn oikonomi·a tvn anaptyssome·nvn xvrv·n. Vsto·so, h Epitroph· ane·labe th de·smeysh na ypoba·lei e·kuesh ento·w tessa·rvn etv·n apo· thn e·gkrish thw odhgi·aw. 24. 10. 2000 EL Epi·shmh Efhmeri·da tvn Eyrvpai¤kv·n Koinoth·tvn C 303 E/45 H Epitroph· uevrei· o·ti h koinh· ue·sh poy egkri·uhke apo· to Symboy·lio diasfali·zei o·la ta diakybeyo·mena symfe·ronta, symperilambanome·nvn tvn symfero·ntvn tvn anaptyssome·nvn xvrv·n. H en lo·gv koinh· ue·sh antapokri·netai se mega·lo baumo·, vw prow thn oysi·a, stiw epiuymi·ew poy ekfra·suhkan apo· to Koinoboy·lio se prv·th ana·gnvsh. (cid:201)xei apostalei· sto Koinoboy·lio gia th dey·terh ana·gnvsh. EE L 228 thw 16. 8. 1993. (1) (2) COM(95)722 teliko·. (2000/C 303 E/040) GRAPTH ERVTHSH E-2294/99 ypobolh·: Bart Staes (Verts/ALE) prow to Symboy·lio (13 Dekembri·oy 1999) Ue·ma: Ue·ma: Tropopoi·hsh thw odhgi·aw thw EE sxetika· me th sokola·ta Te·low Oktvbri·oy to Symboy·lio ene·krine tropopoi·hsh thw odhgi·aw thw EE sxetika· me th sokola·ta, me ba·sh thn opoi·a to pososto· toy kaka·o sth sokola·ta meiv·netai. Mo·liw teuei· se efarmogh· h en lo·gv odhgi·a, oi paragvgoi· sokola·taw mporoy·n na xrhsimopoioy·n fuhno·terew prv·tew y·lew prow antikata·stash toy kaka·o. Gia ta 15 kra·th me·lh thw EE h onomasi·a «sokola·ta» periori·zetai prow to paro·n se proi¤o·nta me 25 % kaka·o, 14 % ga·la kai xvri·w fytika· li·ph. H tropopoi·hsh thw en lo·gv odhgi·aw synepa·getai sobarh· koinvnikooikonomikh· zhmi·a to·so gia tiw kakaopara- gvgoy·w xv·rew o·so kai gia toyw memonvme·noyw paragvgoy·w. Epiple·on, h tropopoihuei·sa odhgi·a ei·nai safv·w anti·ueth me th Dieunh· Sy·mbash gia to kaka·o toy 1995. Me th sy·mbash ayth·, o·lew oi xv·rew poy eisa·goyn kaka·o, symperilambanome·nvn tvn 15 kratv·n melv·n thw EE, ane·laban thn ypoxre·vsh na provuh·soyn thn katana·lvsh toy kaka·o. Mporei· to Symboy·lio na apanth·sei: 1. Poiow (Epitroph·, kra·tow me·low thw EE, paragvgoi· sokola·taw, (cid:133)) e·kane to prv·to bh·ma gia th mei·vsh toy posostoy· kaka·o thw sokola·taw; 2. Me ba·sh poia epixeirh·mata kai/h· e·ggrafa e·dvse to Symboy·lio th sygkata·uesh· toy gia th mei·vsh toy posostoy· kaka·o sth sokola·ta; 3. Poia kra·th me·lh thw EE h·tan synh·goroi thw mei·vshw ayth·w; Poia epixeirh·mata kai/h· e·ggrafa xrhsimopoi·- hsan ayta· ta kra·th me·lh gia na epiba·loyn thn a·poch· toyw; 4. Proe·bh to Symboy·lio se ekpo·nhsh mele·thw, prin apo· th mei·vsh toy posostoy· toy kaka·o, sxetika· me tiw koinvnikooikonomike·w syne·peiew toy gegono·tow aytoy· gia toyw sokolatoparagvgoy·w kai gia tiw xv·rew paragvgh·w kaka·o; Ea·n nai, poia ei·nai ta apotele·smata thw mele·thw ayth·w; Ea·n o·xi, giati· ame·lhse to Symboy·lio na ekponh·sei mia te·toia mele·th, e·xontaw ypo·ch tiw proanaferuei·sew ektetame·new koinvnikooiko- nomike·w syne·peiew; 5. Ei·nai dynato·n na symfilivuei· h tropopoihuei·sa peri· sokola·taw odhgi·a, sxetika· me to xamhlo·tero pososto· kaka·o, me th dieunh· sy·mbash toy 1995 gia to kaka·o, h opoi·a e·xei vw sto·xo na enisxy·sei thn katana·lvsh· toy; Ea·n nai, poia epixeirh·mata proba·llei to Symboy·lio gia na yposthri·jei thn a·poch ayth·; Apa·nthsh (10/11 Aprili·oy 2000) Kata·rxh·n to Symboy·lio epiuymei· na episth·sei thn prosoxh· toy ajio·timoy boyleytoy· sto gegono·w o·ti sthn koinh· ue·sh poy kauo·rise to Symboy·lio eno·cei thw e·kdoshw thw odhgi·aw toy Eyrvpai¤koy· Koinoboyli·oy kai toy Symboyli·oy sxetika· me proi¤o·nta kaka·oy kai sokola·taw diathrei·tai h ela·xisth periektiko·thta se boy·tyro toy kaka·oy h· se olikh· jhrh· y·lh kaka·oy poy proble·petai sthn isxy·oysa odhgi·a 73/241/EOK. Sto·xow, synepv·w, den ei·nai na meivuei· h periektiko·thta se kaka·o, o·pvw anafe·rei o ajio·timow boyleyth·w, alla· ma·llon na epitrapei· h prosuh·kh kai a·llvn plhn toy boyty·roy toy kaka·oy fytikv·n lipv·n me·xri posostoy· anerxome·noy sto 5 % toy telikoy· proi¤o·ntow (bl. a·ruro 2, para·grafow 1 thw koinh·w ue·shw), dedome·noy o·ti orisme·na kra·th me·lh h·dh epitre·poyn thn xrh·sh fytikv·n lipv·n. To Symboy·lio dieykrini·zei o·ti e·krine sko·pimo,


title: Mitteilung der Kommission an das Europäische Parlament gemäß Artikel 251, Absatz 2, zweiter Unterabsatz des EG-Vertrages über den Gemeinsamen Standpunkt des Rates zum geänderten Vorschlag für eine Verordnung des Europäischen Parlaments und des Rates zur Revision des gemeinschaftlichen Systems zur Vergabe eines Umweltzeichens

eurovoc_concepts:
eco-label
environmental impact
environmental protection
non-governmental organisation


title: PERGUNTA ESCRITA E-2161/99 apresentada por Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) e Gerhard Schmid (PSE) à Comissão. Compensação de despesas de viagem de representantes de municípios com acordos de parceria.

eurovoc_concepts:
allowances and expenses
cultural relations
economic support
municipality
twinning

text: C 219 E/106 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 1. 8. 2000 No entender da Comissªo, opera(cid:231)ıes deste tipo serªo de molde a apresentar (cid:224)s popula(cid:231)ıes uma 5. Europa de rosto humano, ou ao invØs, dªo-lhes a imagem de uma Uniªo Europeia tecnocrÆtica, fria e distante do modo de sentir do cidadªo comum, destruidora de muitas tradi(cid:231)ıes e, por conseguinte, desumana? Resposta de David Byrne em nome da Comissªo (5 de Janeiro de 2000) A Comissªo nªo teve conhecimento das alega(cid:231)ıes a que se refere o Senhor Deputado. A Comissªo nunca formulou proposta alguma destinada a proibir queijos tradicionais. A sua œnica inten(cid:231)ªo Ø a revisªo da legisla(cid:231)ªo sanitÆria do leite e dos produtos lÆcteos, e nomeadamente a actualiza(cid:231)ªo dos critØrios microbiol(cid:243)gicos que lhes sªo aplicÆveis. Os pareceres do ComitØ Cient(cid:237)fico das Medidas VeterinÆrias relativas (cid:224) saœde pœblica, de 23 de Setembro de 1999, permitiram efectuar a s(cid:237)ntese dos conhecimentos cient(cid:237)ficos neste dom(cid:237)nio, a um n(cid:237)vel internacional. O estabelecimento de critØrios microbiol(cid:243)gicos espec(cid:237)ficos para os produtos lÆcteos serÆ objecto de uma consulta ao ComitØ cient(cid:237)fico competente, e o parecer resultante poderÆ servir de base de trabalho para elaborar uma regulamenta(cid:231)ªo modernizada. A Comissªo pıe a seguran(cid:231)a alimentar no centro das suas preocupa(cid:231)ıes, sem negligenciar a qualidade gastron(cid:243)mica e nutritiva dos alimentos. O seu Presidente manifestou no Parlamento a prioridade que atribu(cid:237)a a este dom(cid:237)nio, consciente da sua forte simbologia cultural e social. Especialmente no que diz respeito (cid:224) salvaguarda da produ(cid:231)ªo tradicional e dos produtos t(cid:237)picos, Ø de assinalar que a Comissªo estÆ, desde 1992, comprometida numa pol(cid:237)tica de qualidade de produtos agroalimentares. No (cid:226)mbito da aplica(cid:231)ªo do Regulamento (CEE) no 2081/92 do Conselho de 14 de Julho de 1992, relativo (cid:224) protec(cid:231)ªo das indica(cid:231)ıes geogrÆficas e denomina(cid:231)ıes de origem dos produtos agr(cid:237)colas e dos gØneros aliment(cid:237)cios (1), a Comissªo completou a lista das denomina(cid:231)ıes e das indica(cid:231)ıes registadas cujo nœmero atinge agora 526. Tanto em termos de Estados-membros em causa como de tipos de produ(cid:231)ªo, os novos registos confirmam o crescente interesse pela protec(cid:231)ªo das produ(cid:231)ıes t(cid:237)picas ligadas a uma origem geogrÆfica. (1) JO L 208 de 24. 7. 1992. (2000/C 219 E/135) PERGUNTA ESCRITA E-2161/99 apresentada por Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) e Gerhard Schmid (PSE) (cid:224) Comissªo (24 de Novembro de 1999) Objecto: Compensa(cid:231)ªo de despesas de viagem de representantes de munic(cid:237)pios com acordos de parceria Quando munic(cid:237)pios de diversos pa(cid:237)ses europeus concluem acordos de parceria com o objectivo, nomeadamente, de difundir o ideal europeu e de se familiarizarem com os usos e costumes mœtuos em diversos dom(cid:237)nios, sªo regularmente organizadas visitas rec(cid:237)procas por representantes dos munic(cid:237)pios em questªo. Quando dois munic(cid:237)pios participam na parceria, os representantes de ambos os munic(cid:237)pios recebem, no sistema actual, uma compensa(cid:231)ªo para as despesas de viagem no montante de 0,03 euros por quil(cid:243)metro, se, por um lado, o nœmero de representantes for de pelo menos 10 por munic(cid:237)pio e, por outro, a dist(cid:226)ncia for de pelo menos 250 quil(cid:243)metros. Quando se trata da coopera(cid:231)ªo entre mais de dois munic(cid:237)pios, o requisito da participa(cid:231)ªo de pelo menos 10 representantes por munic(cid:237)pio mantØm-se. Que valor atribui a Comissªo Europeia aos la(cid:231)os de coopera(cid:231)ªo entre mais de dois munic(cid:237)pios em contraste com a coopera(cid:231)ªo entre dois munic(cid:237)pios? Por que razªo a Comissªo exige 10 participantes por munic(cid:237)pio mesmo quando se trata da coopera(cid:231)ªo entre mais de dois munic(cid:237)pios? Em que medida tenciona a Comissªo (cid:129) ou estÆ disposta a (cid:129) rever o actual sistema de compensa(cid:231)ªo das despesas de viagem de representantes de munic(cid:237)pios com acordos de parceria e, em caso afirmativo, de que modo? 1. 8. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 219 E/107 Resposta de Viviane Reding em nome da Comissªo (17 de Dezembro de 1999) A nota de informa(cid:231)ªo relativa (cid:224)s « Subven(cid:231)ıes da Comissªo Europeia em prol das gemina(cid:231)ıes de munic(cid:237)pios» estipula efectivamente que as trocas que impliquem menos de 10 participantes do munic(cid:237)pio convidado nªo sªo eleg(cid:237)veis. Esta condi(cid:231)ªo Ø aplicÆvel, quer se trate de um œnico munic(cid:237)pio convidado ou de vÆrios. Para 1999, a ajuda (cid:224)s despesas de transporte foi fixada atØ ao limite de 0,04 € por pessoa e por quil(cid:243)metro (trajecto ida e volta). A exigŒncia de um nœmero m(cid:237)nimo de participante(s) de munic(cid:237)pio(s) convidado(s) Ø fundamentada pela preocupa(cid:231)ªo de abrir os encontros entre munic(cid:237)pios com gemina(cid:231)ıes a uma parte da popula(cid:231)ªo local tªo ampla quanto poss(cid:237)vel. Pela mesma razªo, Ø exigido que as trocas nªo impliquem apenas autarcas locais ou funcionÆrios municipais. A Comissªo Ø consciente do facto que Ø mais dif(cid:237)cil preencher estas condi(cid:231)ıes quando sªo convidados vÆrios munic(cid:237)pios pela cidade h(cid:243)spede. Contudo, nªo pode tomar a responsabilidade de abandonar o objectivo essencial de implicar mais largamente os cidadªos nos encontros de munic(cid:237)pios com gemina(cid:231)ıes. De outra forma, o objectivo do programa de ajuda em prol das gemina(cid:231)ıes entre munic(cid:237)pios adoptado pelos Senhores Deputados «. de difundir o esp(cid:237)rito europeu e travar conhecimento com os usos e costumes (dos diferentes pa(cid:237)ses). » nªo poderia ser atingido. (2000/C 219 E/136) PERGUNTA ESCRITA P-2162/99 apresentada por David Bowe (PSE) (cid:224) Comissªo (19 de Novembro de 1999) Objecto: Promo(cid:231)ªo das culturas biotecnol(cid:243)gicas PoderÆ a Comissªo informar se existem programas da UE destinados a promover as culturas biotecnol(cid:243)- gicas nos pa(cid:237)ses ACP e/ou nos pa(cid:237)ses em desenvolvimento? Resposta dada por Poul Nielson em nome da Comissªo (8 de Dezembro de 1999) No contexto da pol(cid:237)tica de coopera(cid:231)ªo para o desenvolvimento da Comissªo, nªo existem projectos para promover as culturas geneticamente modificadas nos Estados da `frica, Cara(cid:237)bas e Pac(cid:237)fico, nem em quaisquer outros pa(cid:237)ses em desenvolvimento. (2000/C 219 E/137) PERGUNTA ESCRITA P-2163/99 apresentada por Graham Watson (ELDR) ao Conselho (19 de Novembro de 1999) Objecto: Reuniªo do Conselho «Desenvolvimento», em 11 de Novembro de 1999 Estima-se que, (cid:224)s portas do novo milØnio, aproximadamente uma sexta parte da humanidade serÆ analfabeta. Dado que os governos da UE se comprometeram, na ConferŒncia Mundial «Educa(cid:231)ªo para Todos», realizada em 1990, a desenvolver esfor(cid:231)os com vista a alcan(cid:231)ar a educa(cid:231)ªo universal atØ 2000, poderia o Conselho aumentar as actuais dota(cid:231)ıes destinadas (cid:224) educa(cid:231)ªo nos seus programas de ajuda? Poderia o Conselho agendar um debate, para a sua reuniªo de 11 de Novembro pr(cid:243)ximo, sobre as ajudas, no dom(cid:237)nio da educa(cid:231)ªo, a favor dos pa(cid:237)ses em desenvolvimento?