title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/96/EÜ, 13. detsember 1999, liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mis käsitlevad meetmeid, mida võetakse sõidukite diiselmootoritest eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete vastu ning sõidukites kasutatavatest maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavatest ottomootoritest eralduvate gaasiliste osakeste heitmete vastu, ning nõukogu direktiivi 88/77/EMÜ muutmise kohta

eurovoc_concepts:
air quality
approximation of laws
combustion gases
motor vehicle
motor vehicle pollution

text: 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 269 31999L0096 L 44/1 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 16. 2. 2000 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 1999/96/EÜ, 13. detsember 1999, liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mis käsitlevad meetmeid, mida võetakse sõidukite diiselmootoritest eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete vastu ning sõidukites kasutatavatest maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavatest ottomootoritest eralduvate gaasiliste osakeste heitmete vastu, ning nõukogu direktiivi 88/77/EMÜ muutmise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3) (3) (4) ning arvestades, et: (1) tuleb võtta meetmeid siseturu raames; (2) on nõukogu Euroopa ühenduse keskkonnakaitset käsitlevas esimeses tegevusprogrammis, (4) mis poolt 22. novembril 1973. aastal heaks kiidetud, kutsuti ühen- dust üles arvesse võtma viimaseid teaduses tehtud edu- samme võitluses mootorsõidukite gaasilistest heitmetest tekkiva õhusaaste vastu ning vastavalt muutma eelnevalt vastuvõetud direktiive; viiendas tegevuskavas, mis nõu- kogu 1. veebruari 1993. aasta resolutsioonis (5) üldjoontes heaks kiideti, nähakse ette täiendavad meetmed, mis tuleb võtta mootorsõidukitest eralduvate saasteainete heitmete praeguste määrade tunduvaks vähendamiseks; tunnistatakse, et transpordi areng ühenduses on tekitanud märkimisväärseid keskkonnaprobleeme; mitmed ametli- kud liiklustiheduse kasvu prognoosid on osutunud tegeli- kest näitajatest väiksemaks; seetõttu tuleks kõigi mootor- sõidukite suhtes kehtestada ranged heitgaasinormid; esmalt muudeti direktiivi direktiiviga 88/77/EMÜ (6) sätestati mootorsõidukite diisel- mootoritest eralduvate süsinikmonooksiidi, põlemata süsi- vesinike ja lämmastikoksiidide heitmete piirväärtused kat- semenetluse põhjal, mis hõlmab asjaomaste sõidukite kasutamistingimuste Euroopas kehtivaid nõudeid; käes- olevat direktiiviga 91/542/EMÜ (7) kahes etapis, esimene etapp (1992/1993) langes ühte sõiduautode uute Euroopa heitgaasinormide rakendustähtpäevadega; teisel etapil (1995/1996) määrati kindlaks piirväärtused ning Euroopa mootorsõidukitöös- tus sai pikemaajalise orientatsiooni, mis põhines arendus- järgus tehnoloogiate ellurakendamise eeldataval tulemusel ning andis tööstusharule teostusaja selliste tehnoloogiate täiustamiseks; väikeste diiselmootorite suhtes, mille ühe silindri töömaht on alla 0,7 dm3 ja nimipöörlemiskiirus on üle 3 000 min-1, nõuti direktiivi 96/1/EÜ (8) kohaselt direk- tiivis 91/542/EMÜ sätestatud tahkete osakeste heitkoguste piirväärtuse kehtestamist alates 1999. aastast; tehnilistel põhjustel on siiski asjakohane säilitada tahkete osakeste heitmetega seotud erisus maksimaalse pöörlemiskiirusega diiselmootorite puhul, mille ühe silindri töömaht on alla 0,75 dm3 ja nimipöörlemiskiirus on üle 3 000 min-1, kuid lõpetada kõnealune eristamine 2005. aastal; (1) EÜT C 173, 8. 6. 1998, lk 1 ja EÜT C 43, 17. 2. 1999, lk 25. (2) EÜT C 407, 28. 12. 1998, lk 27. (3) Euroopa Parlamendi 21. oktoobri 1998. aasta arvamus (EÜT C 341, 9. 11. 1998, lk 74), Nõukogu 22. aprilli 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 296, 15. 10. 1999, ja Euroopa Parlamendi 16. novembri 1999. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). lk 1) (4) EÜT C 112, 20. 12. 1973, lk 1. (5) EÜT C 138, 17. 5. 1993, lk 1. (5) direktiivi 91/542/EMÜ artikli 5 punkti 3 kohaselt pidi komisjon enne 1996. aasta lõppu esitama nõukogule (6) EÜT L 36, 9. 2. 1988, lk 33. (7) EÜT L 295, 25. 10. 1991, lk 1. (8) EÜT L 4 0, 17. 2. 1996, lk 1. 270 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd (6) (7) (8) (9) aruande edusammude kohta saasteainete heitkoguste piir- väärtuste ning vajaduse korral katsemenetluse ülevaata- mise kohta; kõnealuseid muudetud piirväärtusi ei kohal- data uute tüübikinnituste suhtes enne 1. oktoobrit 1999; direktiivi 94/12/EÜ (1) artiklis 4 ettenähtud nõuete täitmi- seks on komisjon ellu rakendanud Euroopa programmi, mis käsitleb õhukvaliteeti, heitmeid maanteeliikluses, kütu- seid ja mootoritehnoloogiaid (Euroopa programm “Auto- Oil”); programmi “Auto-Oil” raames läbiviidud kulutasu- vusuuringu põhjal arendada saavutada raskeveokite diiselmootoritehnoloogiat, 2010. aastaks õhu kvaliteet, nagu seda on kirjeldatud komisjoni teatises programmi “Auto-Oil” kohta; edasi et vajadus selgus direktiivis 88/77/EMÜ ettenähtud uusi diiselmootoreid käsitlevate nõuete parandamine on osa ühenduse üle- maailmsest strateegiast, millesse kuulub ka kergete kom- mertsveokite ja sõiduautode standardite ülevaatamine ala- tes 2000. aastast, mootorikütuste parandamine ning kasutuselolevate sõidukite heitmete täpsem hindamine; direktiiv 88/77/EMÜ on üks mitmest üksikdirektiivist tüü- bikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati nõukogu 6. veebruari 1970. aasta direktiiviga 70/156/EMÜ mootor- sõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liik- mesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (2); üksikud liik- mesriigid ei saa piisaval määral saavutada eesmärki vähendada mootorsõidukitest väljapaiskuvate saasteainete taset, seepärast saab seda paremini saavutada selliste moo- torsõidukite põhjustatud õhusaaste vastu võetavaid meet- meid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamisega; heite piirväärtuste vähendamised alates 2000. aastast, mis vastavad süsinikmonooksiidi, kõigi süsivesinike, lämmas- tikoksiidide ja tahkete osakeste heitmete 30 % vähendami- sele, tõstetakse programmis “Auto-Oil” esile kui määrava tähtsusega meetmed keskmise õhukvaliteedi saavutamisel; praeguste mootoritüüpide heitgaasi suitsususe vähenda- mine 30 % võrra aitab nõukogu direktiivi 72/306/EMÜ (3) täitmisel kaasa tahkete osakeste heitmete vähendamisele; süsinikmonooksiidi, kõigi süsivesinike ja lämmastikoksii- dide heitmete piirväärtuste edasine vähendamine 30 % võrra ning tahkete osakeste heitmete piirväärtuste vähen- damine 80 % võrra, mida kohaldatakse alates 2005. aas- tast, aitab suurel määral kaasa õhukvaliteedi parandamisele (1) EÜT L 100, 19. 4. 1994, lk 42. (2) EÜT L 42, 23. 2. 1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 98/91/EÜ (EÜT L 11, 16. 1. 1999, lk 25). (3) EÜT L 190, 20. 8. 1972, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direk- tiiviga 97/20/EÜ (EÜT L 125, 16. 5. 1997, lk 21). keskmise tähtaja jooksul; kõnealuste vähendamiste juures võetakse arvesse kasutuselolevate sõidukite juhtimismude- leid paremini kajastavate uute katsetsüklite mõju emissioo- nidele; lämmastikoksiidide täiendav piirväärtus, mida kohaldatakse alates 2008. aastast, võimaldab kõnealuse saasteaine piirväärtust edasi vähendada 43 % võrra; ole- masolevat tehnoloogiat arvesse võttes kinnitab komisjon hiljemalt 2002. aasta lõpuks Euroopa Parlamendile ja nõu- kogule esitatavas aruandes kohustusliku lämmastikoksii- dide (NOX) standardi aastaks 2008 ning esitab vajaduse korral asjakohased ettepanekud; (10) kasutusele tuleb võtta heitmete suurimad lubatavad piir- väärtused, mida kohaldatakse määratlusega “eriti keskkon- nasõbralik sõiduk” hõlmatavate sõidukite suhtes; (11) (12) raskeveokite pardadiagnostikasüsteem (OBD-süsteem) ei ole täielikult välja arendatud, kuid see tuleb kasutusele võtta alates 2005. aastast, et vigade avastamine sõidukite emissiooni suhtes tähtsate osade või seadmete töös oleks võimalikult kiire ning võimaldaks paremal tasemel kont- rolli ja tehnilise hoolduse abil märkimisväärselt suuremal määral säilitada kasutuselolevate sõidukite esialgset emis- sioonitaset; alates 2005. aastast tuleks kasutusele võtta eri- nõuded seoses raskeveokite uute mootorite kulumiskind- luse vastavuse ja katsetamisega; kasutuselolevate raskeveokite gaasiliste ja tahkete osakeste heitkoguste ning heitgaasi suitsususe kindlaksmääramisel võetakse kasutusele uued tüübikinnituskatse tsüklid, mis võimaldavad täpsemalt hin- nata diiselmootorite emissiooniväärtusi katsetingimustes, mis sarnanevad rohkem kasutuselolevate sõidukite eks- pluatatsioonitingimustele; tavaliste ja oksüdatsioonikatalü- saatoritega varustatud diiselmootorite puhul võetakse kasutusele uus ühitatud (kahetsükliline) katsemenetlus; gaasimootorite ja lisaks kõrgetasemeliste emissioonikon- trolliseadmetega varustatud diiselmootorite puhul võetakse kasutusele uus ühitatud (kahetsükliline) katsemenetlus; ala- tes 2005. aastast tuleb kõiki diiselmootoreid katsetada mõlemas katsetsüklis; komisjon jälgib ülemaailmse ühtlus- tatud katsemenetluse väljatöötamise üle peetavate läbirää- kimiste edukust; (13) liikmesriikidele tuleks anda võimalus maksusoodustuste abil kiirendada ühenduses kasutuselevõetud nõuetele vas- tavate sõidukite turuleviimist, kusjuures need maksusoo- dustused peavad olema kooskõlas asutamislepingu säte- tega ning vastama teatavatele tingimustele, mille eesmärk on ära hoida konkurentsimoonutused siseturul; käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust liita saasteainete ja muude ainete emissioonid mootorsõidukite liiklusmaksude arvestamise alusesse; 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 271 (14) mootorsõidukite heitmeid käsitleva ühenduse õiguse väl- jatöötamisel tuleks arvesse võtta tahkete osakeste omadusi uurivate pooleliolevate tööde tulemused; 3. I–VIII lisa asendatakse käesoleva direktiivi I–VII lisaga. (15) komisjon esitab enne 31. detsembrit 2000 aruande, milles käsitletakse diiselmootoriga raskeveokite emissiooni kont- rollseadmete arengut ja seost kütuse kvaliteediga, vajadust suurendada tahkete osakeste mõõtmise ning proovivõtu- menetluste täpsust ja korratavust ning ülemaailmse ühtlus- tatud katsetsükli väljatöötamist; (16) direktiivi 88/77/EMÜ tuleks vastavalt muuta, Artikkel 2 1. Alates 1. juulist 2000 ei tohi ükski liikmesriik mootorist eral- duvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ning heitgaasi suit- sususega seotud põhjustel: — keelduda EÜ tüübikinnituse või direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes ettenähtud teatise väljastamisest või siseriikliku tüübikinnituse andmisest diiselmootori või gaasimootori abil käivitatavale sõidukitüü- bile või andmisest ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 — keelata selliste uute sõidukite registreerimist, müümist, kasu- tuselevõtmist ja kasutamist või — keelduda EÜ tüübikinnituse andmisest diisel- või gaasimoo- Käesolevaga muudetakse direktiivi 88/77/EMÜ järgmiselt. tori tüübile või 1. Pealkiri asendatakse järgmisega: “Nõukogu 3. detsembri 1978. aasta direktiiv 88/77/EÜ liik- mesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mis käsitlevad meetmeid, mida võetakse sõidukite diiselmootoritest väljapai- satavate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete vastu ning sõi- dukites kasutatavatest maagaasil või veeldatud naftagaasil töö- tavatest ottomootoritest väljapaisatavate gaasiliste osakeste heitmete vastu”. 2. Artikkel 1 asendatakse järgmise sõnastusega: — keelata uute diisel- või gaasimootorite müümist või kasuta- mist, kui direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktii- viga, lisade asjakohased nõuded on täidetud, ning eelkõige juhul, kui mootorist eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused vastavad direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite A reas või B1 või B2 reas ettenähtud piirväär- tustele või C reas sätestatud piirväärtustele. “Artikkel 1 2. Alates 1. oktoobrist 2000 liikmesriigid: Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: — ei tohi enam anda EÜ tüübikinnitust ega väljastada direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes ettenähtud teatist ja — sõiduk – eriti keskkonnasõbralik sõiduk diisel- või gaasi- mootori abil käivitatav mis tahes sõiduk, nagu on määrat- letud direktiivi 70/156/EMÜ II lisa A jaos, välja arvatud M1 kategooria sõidukid, mille suurim tehniliselt lubatud täis- mass on alla 3,5 tonni või sellega võrdne, — diiselmootor või gaasimootor – sõiduki liikumapaneva jõu allikas, mille saab kinnitada eraldi tehnilise seadmestiku- na, nagu on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 2. — keelduvad siseriiklikust tüübikinnitusest, diisel- või gaasimootorite tüüpide puhul ja diisel- või gaasimoo- toriga käivitatavate sõidukitüüpide puhul, kui mootorist eraldu- vate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused ei vasta direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käes- oleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite A reas ettenähtud piirväärtustele. — eriti keskkonnasõbralik sõiduk – sõiduk, mille käivitamiseks kasutatakse mootorit, mis vastab I lisa punktis 6. 2. 1 sisal- duva tabeli C reas toodud lubatavatele heitmete piirväär- tustele. ” 3. Alates 1. oktoobrist 2001, välja arvatud sõidukite ja mooto- rite puhul, mida kavatsetakse eksportida kolmandatesse riikides- se, ning välja arvatud kasutuselolevate sõidukite asendusmooto- rite puhul, liikmesriigid: 272 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd — peavad uute sõidukite või uute mootoritega kaasasolevaid vas- tavalt direktiivi 70/156/EMÜ sätetele koostatud vastavustun- nistusi kehtetuks selle direktiivi artikli 7 lõike 1 kohaldamisel ning 6. Alates 1. oktoobrist 2008 peavad liikmesriigid: — lõpetama EÜ tüübikinnituse andmise ning direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes ettenähtud teatise väljastamise ning — keelavad diiselmootorite või gaasimootorite abil käivitatavate uute sõidukite registreerimise, müümise, kasutuselevõtmise või kasutamise ning uute diisel- või gaasimootorite müümise ja kasutamise juhul, — keelduma siseriiklikust tüübikinnitusest kui mootorist eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused ei vasta direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisaldu- vate tabelite A reas ettenähtud piirväärtustele. diisel- või gaasimootorite tüüpide puhul ja diisel- või gaasimoo- toriga käivitatavate sõidukitüüpide puhul, kui mootorist eraldu- vate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused ei vasta direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käes- oleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite B2 reas ettenähtud piirväärtustele. 4. Alates 1. oktoobrist 2005 liikmesriigid: — ei tohi enam anda EÜ tüübikinnitust ega väljastada direktiivi 70/156/EMÜ artikli 10 lõike 1 viimases taandes ettenähtud teatist ja 7. Alates 1. oktoobrist 2009, välja arvatud sõidukite ja mooto- rite puhul, mida kavatsetakse eksportida kolmandatesse riikides- se, ning välja arvatud kasutuselolevate sõidukite asendusmooto- rite puhul, liikmesriigid: — keelduvad siseriiklikust tüübikinnitusest — peavad uute sõidukite või uute mootoritega kaasasolevaid vas- tavalt direktiivi 70/156/EMÜ sätetele koostatud vastavustun- nistusi kehtetuks selle direktiivi artikli 7 lõike 1 kohaldamisel, diisel- või gaasimootorite tüüpide puhul ja diisel- või gaasimoo- toriga käivitatavate sõidukitüüpide puhul, kui mootorist eraldu- vate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused ei vasta direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käes- oleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite B1 reas ettenähtud piirväärtustele. — keelavad diiselmootorite või gaasimootorite abil käivitatavate uute sõidukite registreerimise, müümise, kasutuselevõtmise või kasutamise ning uute diisel- või gaasimootorite müümise ja kasutamise, 5. Alates 1. oktoobrist 2006, välja arvatud sõidukite ja mooto- rite puhul, mida kavatsetakse eksportida kolmandatesse riikidesse ning välja arvatud kasutuselolevate sõidukite asendusmootorite puhul, liikmesriigid: — peavad uute sõidukite või uute mootoritega kaasasolevaid vas- tavalt direktiivi 70/156/EMÜ sätetele koostatud vastavustun- nistusi kehtetuks selle direktiivi artikli 7 lõike 1 kohaldamisel, kui mootorist eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused ei vasta direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisaldu- vate tabelite B2 reas ettenähtud piirväärtustele. 8. Lõike 1 kohaselt loetakse mootor vastavaks lõigetes 2–7 esi- tatud nõuetele juhul, kui see vastab direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, lisades ettenähtud asjakohas- tele nõuetele ning direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käes- oleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite C reas ettenähtud piirväärtustele. — keelavad diiselmootorite või gaasimootorite abil käivitatavate uute sõidukite registreerimise, müümise, kasutuselevõtmise või kasutamise ning uute diisel- või gaasimootorite müümise ja kasutamise juhul, Artikkel 3 kui mootorist eralduvate gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja heitgaasi suitsususe väärtused ei vasta direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisaldu- vate tabelite B1 reas ettenähtud piirväärtustele. 1. Liikmesriigid võivad ette näha maksusoodustusi ainult selliste mootorsõidukite suhtes, mis vastavad direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, nõuetele. Sellised soodustu- sed peavad olema kooskõlas asutamislepingu sätetega ning punk- tides a või b sätestatud tingimustega: 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 273 a) soodustused peavad olema kohaldatavad liikmesriigi turul müügiks pakutavate kõigi uute sõidukite suhtes, mis juba ette vastavad direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite A reas ette- nähtud piirväärtustele, ning alates 1. oktoobrist 2000 kõne- aluste tabelite B1 või B2 reas sätestatud piirväärtustele. Soodustused lõpevad artikli 2 lõikes 3 nimetatud heitmete piirväärtuste kohustusliku kohaldamisega uute sõidukite suh- tes või direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite B1 või B2 reas ettenähtud heitmete piirväärtuste kohustusliku kehtesta- mise kuupäevadel; Artikkel 5 Alates 1. oktoobrist 2005 uute sõidukitüüpide puhul ning alates 1. oktoobrist 2006 kõigi sõidukitüüpide puhul peavad sõidukitele ja mootoritele antud tüübikinnitused kinnitama ka heitmete kontrollseadmete nõuetekohast töötamist sõiduki või mootori normaalse kasutusaja jooksul. Komisjon tutvub eri kategooriate raskeveokite normaalse kasutusaja erisustega ning kaalub ettepaneku tegemist igale kategooriale vastavate asjaomaste kestvusnõuete kohta. b) soodustusi kohaldatakse kõigi turul müügiks pakutavate uute sõidukite suhtes, mis vastavad direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite C reas ettenähtud lubatava- tele heitmete piirväärtustele. liikmesriigi 2. Maksusoodustused ei tohi ühegi sõidukitüübi puhul olla suu- remad kui lisakulu, mis on seotud tehniliste lahendustega, mille eesmärk on vastavuse tagamine direktiivi 88/77/EMÜ, mida on muudetud käesoleva direktiiviga, I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduvate tabelite A reas või B1 või B2 reas ettenähtud piirväärtustele, ega nende sõidukile paigaldamise kulu. 3. Käesolevas artiklis nimetatud maksusoodustuste sisseseadmise või muutmise kavadest tuleb komisjonile piisavalt aegsasti teata- da, et komisjon saaks esitada oma märkused. Artikkel 4 sõidukite heitgaasikoguste Kasutuselolevate jälgimiseks varustatakse alates 1. oktoobrist 2005 uued sõidukitüübid ning sõidukitüübid oktoobrist alates pardadiagnostikasüsteemiga sõidukisisese mõõtesüsteemiga (OBM). kõik või (OBD) 2006 1. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule sellega seo- tud sätted. Need käsitlevad: — piiramatut ja standarditud juurdepääsu OBD-süsteemile kont- rollimise, diagnostika, tehnohoolduse ja remondi puhul, — veakoodide standardimist, Artikkel 6 Alates 1. oktoobrist 2005 uute sõidukitüüpide puhul ning alates 1. oktoobrist 2006 kõigi sõidukitüüpide puhul peavad sõidukitele antud tüübikinnitused kinnitama ka heitekontrolliseadmete nõuetekohast töötamist sõiduki normaalse kasutusaja jooksul tavapärastes kasutustingimustes (nõuetekohaselt kasutatud ja hooldatud kasutuselolevate sõidukite vastavus). Komisjon kinnitab käesoleva sätte ja täiendab seda artiklis 7 ettenähtud korras. Artikkel 7 Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva direktiivi kinnitamise või täiendamise ettepaneku hiljemalt 12 kuud pärast käesoleva direktiivi jõustumise kuupäeva või 31. detsembriks 2000, olenevalt sellest, kumb kuupäev saabub varem. Ettepanekus võetakse arvesse: — Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/69/EÜ (1) artik- lis 3 ja direktiivi 98/70/EÜ (2) artiklis 9 sätestatud läbivaatus- protsessi, — diiselmootori ja gaasimootori heitmete kontrolltehnoloogia arengut, kaasa arvatud järeltöötlustehnoloogia arengut, silmas pidades kõnealuse tehnoloogia ja kütuse kvaliteedi vastasti- kust sõltuvust, — vajadust parandada praeguste mõõtmis- ja proovivõtumenet- luste täpsust ja korratavust mootoritest eralduvate väga väi- keste tahkete osakeste puhul, — varuosade kokkusobivust, et võimaldada OBD-süsteemiga varustatud sõidukite remontimist, osade ümbervahetamist ja hooldamist. (1) EÜT L 350, 28. 12. 1998, lk 1. (2) EÜT L 350, 28. 12. 1998, lk 58. 274 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd — tüübikinnituskatsetuse ülemaailmses ulatuses ühtlustatud kat- setsükli väljatöötamist ning ettepanekus on: Hiljemalt 31. detsembril 2002 arutab komisjon olemasoleva teh- noloogia küsimust, et kinnitada kohustuslik NOX standard aastaks 2008 Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatavas aruandes, millega vajaduse korral kaasnevad asjakohased ettepanekud. — eeskirjad OBD-süsteemi rakendamise kohta raskeveokitel ala- tes 1. oktoobrist 2005, lähtudes käesoleva direktiivi artiklist 4 ning muu hulgas direktiivist 98/69/EÜ kergete kommertsveo- kite ja sõiduautode heitkoguste vähendamise kohta, — heitmete kontrollseadmete vastupidavust käsitlevad sätted, mis jõustuvad 1. oktoobrist 2005 käesoleva direktiivi artikli 5 kohaselt, — sätted kasutuselolevate sõidukite vastavuse tagamise kohta sõidukite tüübikinnitusmenetluses alates 1. oktoobrist 2005 vastavalt käesoleva direktiivi artiklile 6, kusjuures võetakse arvesse kõnealuste sõidukite mootorite katsetamise eripära ning OBD-süsteemide kaudu saadud konkreetset teavet tasu- vusanalüüsile toetudes, — asjakohased piirmäärad seoses saasteainetega, mida uute alter- natiivkütuste ulatusliku kasutuselevõtmise tõttu praegu ei reguleerita. Artikkel 8 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajali- kud õigus- ja haldusnormid enne 1. juulit 2000. Liikmesriigid tea- tavad sellest viivitamata komisjonile. Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigus- normide teksti. Artikkel 9 Direktiiv jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval. Komisjon esitab 31. detsembriks 2001. aastaks aruande üle- maailmselt ühtlustatud katsetsükli alaste läbirääkimiste tulemuste kohta. Artikkel 10 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Komisjon esitab 30. juuniks 2002 Euroopa Parlamendile ja nõu- kogule aruande OBM-süsteemi kasutamise nõuete kohta. Aruande põhjal esitab komisjon ettepaneku meetmete kohta, mis jõustu- vad hiljemalt 1. jaanuaril 2005 ning sisaldavad tehnilisi spetsifi- katsioone ning vastavaid lisasid sellise OBM-süsteemide tüübikin- nituse tagab OBD-süsteemidele vähemalt samaväärse seiretaseme ning on nendega kooskõlas. kasutuselevõtmiseks, mis Brüssel, 13. detsember 1999 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel president N. FONTAINE eesistuja S. HASSI 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 275 LISA SISUKORD I LISA REGULEERIMISALA, MÕISTED JA LÜHENDID, EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE, SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED NING TOODANGU VASTAVUS………………… 1. Reguleerimisala ………………………………………………………………………………………… 2. Mõisted ja lühendid …………………………………………………………………………………… 3. EÜ tüübikinnituse taotlemine ………………………………………………………………………… 4. EÜ tüübikinnitus ……………………………………………………………………………………… 5. Mootori märgised ……………………………………………………………………………………… 6. Spetsifikatsioonid ja katsed …………………………………………………………………………… 7. Paigaldamine sõidukile ………………………………………………………………………………… 8. Mootoritüüpkond ……………………………………………………………………………………… 9. Toodangu vastavus …………………………………………………………………………………… 1. liide Menetlus toodangu vastavuse katsetamiseks nõuetele vastava standardhälbe puhul … 2. liide Menetlus toodangu vastavuse katsetamiseks, kui standardhälve ei vasta nõuetele või ei ole kättesaadav …………………………………………………………………………… 3. liide Menetlus toodangu vastavuse katsetamiseks tootja taotluse korral …………………… II LISA TEATIS …………………………………………………………………………………… 1. liide (Alg)mootori põhilised karakteristikud ning katsetamisega seotud teave ……………… 1. Mootori kirjeldus ……………………………………………………………………………………… 2. Õhusaaste vastu võetavad meetmed ………………………………………………………………… 3. Kütusetoide …………………………………………………………………………………………… 4. Gaasijaotusfaasid ……………………………………………………………………………………… 5. Süütesüsteem (ainult sädesüütemootorid) …………………………………………………………… 6. Mootori lisaseadmed…………………………………………………………………………………… 7. Lisateave katsetingimuste kohta ……………………………………………………………………… 8. Mootori jõudlus ……………………………………………………………………………………… 2. liide Mootoritüüpkonna põhilised karakteristikud …………………………………………… 1. Üldparameetrid ………………………………………………………………………………………… 2. Mootoritüüpkonna loetelu …………………………………………………………………………… 3. liide Mootoritüüpkonda kuuluva mootoritüübi põhilised karakteristikud ………………… 1. Mootori kirjeldus ……………………………………………………………………………………… 2. Õhusaaste vastu võetud meetmed …………………………………………………………………… 3. Kütusetoide …………………………………………………………………………………………… 4. Gaasijaotusfaasid ……………………………………………………………………………………… 5. Süütesüsteem (ainult sädesüütemootorid) …………………………………………………………… lk 278 278 278 284 285 287 289 291 291 293 296 298 300 302 303 303 304 305 308 308 308 309 310 312 312 312 314 314 315 316 319 319 4. liide Mootoriga seotud sõidukiosade karakteristikud ………………………………………… 320 276 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd III LISA KATSEMENETLUS ……………………………………………………………………… 1. Sissejuhatus …………………………………………………………………………………………… 2. Katsetingimused ……………………………………………………………………………………… 1. liide ESC ja ELR katsetsüklid ………………………………………………………………… 1. Mootori ja dünamomeetri seadistus…………………………………………………………………… 2. ESC katsekäivitus ……………………………………………………………………………………… 3. ELR katsekäivitus ……………………………………………………………………………………… 4. Gaasiliste heitmete arvutamine………………………………………………………………………… 5. Tahkete osakeste heitmete arvutamine ……………………………………………………………… 6. Suitsu väärtuste arvutamine …………………………………………………………………………… 2. liide ETC katsetsükkel ………………………………………………………………………… 1. Mootori kaardistusprotseduur ………………………………………………………………………… 2. Etalonkatse tsükli ettevalmistamine …………………………………………………………………… 3. Heitmete katse käik …………………………………………………………………………………… 4. Gaasiliste heitmete arvutamine………………………………………………………………………… 5. Tahkete osakeste heitmete arvutamine (ainult diiselmootorid) ……………………………………… 3. liide ETC katse dünamomeetriline kava ……………………………………………………… 4. liide Mõõtmis- ja proovivõtuprotseduur ……………………………………………………… 1. Sissejuhatus …………………………………………………………………………………………… 2. Dünamomeeter ja katsekambri seadmed……………………………………………………………… 3. Gaasiliste osakeste määramine ………………………………………………………………………… 4. Tahkete osakeste määramine ………………………………………………………………………… 5. Suitsu määramine ……………………………………………………………………………………… 5. liide Kalibreerimisprotseduur ………………………………………………………………… 1. Analüüsiseadmete kalibreerimine……………………………………………………………………… 2. CVS-süsteemi kalibreerimine ………………………………………………………………………… 3. Tahkete osakeste mõõtesüsteemi kalibreerimine …………………………………………………… 4. Suitsugaasi mõõtesüsteemi kalibreerimine …………………………………………………………… IV LISA TÜÜBIKINNITUSKATSETES JA TOODANGU VASTAVUSE TÕENDAMISEL ETTE- NÄHTUD ETALONKÜTUSE TEHNILISED KARAKTERISTIKUD ……………………… 1. Diislikütus ……………………………………………………………………………………………… 2. Maagaas (NG) ………………………………………………………………………………………… 3. Veeldatud naftagaas (LPG) …………………………………………………………………………… V LISA ANALÜÜSI- JA PROOVIVÕTUSÜSTEEMID …………………………………………… 1. Gaasiliste heitmete määramine………………………………………………………………………… 2. Heitgaasi lahjendamine ja tahkete osakeste määramine ……………………………………………… 3. Suitsu määramine ……………………………………………………………………………………… VI LISA EÜ TÜÜBIKINNITUSTUNNISTUS ……………………………………………………… VII LISA ARVUTAMISPROTSEDUURI NÄIDIS…………………………………………………… lk 321 321 322 324 324 325 327 329 332 334 336 336 336 337 341 345 347 357 357 357 358 360 362 364 364 370 372 373 374 374 375 376 377 377 384 399 403 405 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 277 Joonis 1 Joonis 2 Joonis 3 Joonis 4 Joonis 5 Joonis 6 Joonis 7 Joonis 8 Katsetsüklite spetsiifilised mõisted ……………………………………………………… Toodangu vastavuse katsetamise skeem ………………………………………………… ELR katse käik …………………………………………………………………………… NOx kontrollpunkti interpolatsioon ……………………………………………………… ETC katse dünamomeetriline kava ……………………………………………………… NOx konverteri jõudluse mõõteseade …………………………………………………… Toore heitgaasi CO, CO2, NOx, HC analüüsisüsteemi vooluskeem (ainult ESC) ……… Lahjendatud heitgaasi CO, CO2, NOx, HC analüüsisüsteemi vooluskeem (ETC, ESC puhul valikuline) ………………………………………………………………………………… Joonis 9 Metaanianalüüsi vooluskeem (gaasikromatograafia) …………………………………… Joonis 10 Metaanist erinevate süsivesinike eraldaja abil tehtava metaanianalüüsi vooluskeem…… Joonis 11 Osavoo lahjendussüsteem, isokineetiline sond ja osaline proovivõtt (SB kontroll) …… Joonis 12 Osavoo lahjendussüsteem, isokineetiline sond ja osaline proovivõtt (PB kontroll) …… Joonis 13 Joonis 14 Joonis 15 Joonis 16 Joonis 17 Osavoo lahjendussüsteem ning CO2 või NOX kontsentratsiooni mõõtmine ja osaline proovivõtt ………………………………………………………………………………… Osavoo lahjendussüsteem, CO2kontsentratsiooni mõõtmine, süsiniku tasakaal ja täielik proovivõtt ………………………………………………………………………………… Osavoo lahjendussüsteem ühe Venturi toruga, kontsentratsiooni mõõtmine ja osaline proovivõtt ………………………………………………………………………………… Osavoo lahjendussüsteem topelt Venturi toruga või topeltavaga, kontsentratsiooni mõõtmine ja osaline proovivõtt ………………………………………………………… Osavoo lahjendussüsteem mitmekordse torujaotusega, kontsentratsiooni mõõtmine ja osaline proovivõtt ………………………………………………………………………… Joonis 18 Osavoo lahjendussüsteem voolukontrolli ja täieliku proovivõtuga …………………… Joonis 19 Osavoo lahjendussüsteem voolukontrolli ja osalise proovivõtuga ……………………… Joonis 20 Täisvoo lahjendussüsteem ………………………………………………………………… Joonis 21 Tahkete osakeste proovivõtusüsteem …………………………………………………… Joonis 22 Kahekordne lahjendussüsteem (ainult täisvoosüsteem) ………………………………… Joonis 23 Täisvoo suitsususe mõõtur ……………………………………………………………… Joonis 24 Osavoo suitsususe mõõtur ……………………………………………………………… TABELID Tabel 1 Tabel 2 Tabel 3 Tabel 4 Tabel 5 Tabel 6 Tabel 7 Tabel 8 Tabel 9 Piirväärtused — ESC ja ELR katsed ……………………………………………………… Piirväärtused — ETC katse ……………………………………………………………… 1. liites esitatud proovivõtuplaani positiivsete ja negatiivsete otsustuste andmed ……… 2. liites esitatud proovivõtuplaani positiivsete ja negatiivsete otsustuste andmed ……… 3. liites esitatud proovivõtuplaani positiivsete ja negatiivsete otsustuste andmed ……… Regressioonisirge tolerantsid……………………………………………………………… Punktid, mille väljajätmine regressioonanalüüsist on lubatud ………………………… Mõõteriistade täpsus ……………………………………………………………………… Soovitatav filtrikoormus ………………………………………………………………… Ik 280 295 328 331 356 367 377 378 381 383 385 385 386 386 387 388 389 390 390 394 397 397 400 401 290 290 297 299 301 340 341 357 361 278 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd I LISA REGULEERIMISALA, MÕISTED JA LÜHENDID, EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE, SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED NING TOODANGU VASTAVUS 1. RAKENDUSALA Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi diiselmootoriga mootorsõidukite gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ning kõigi ottomootoritega mootorsõidukite gaasiliste heitmete suhtes, mis töötavad maagaasi või veeldatud naftagaasi kütusega ning artiklis 1 kindlaksmääratud diisel- ja ottomootorite suhtes, välja arvatud N1, N2 ja M2 kategooria sõidukid, mis on tüübikinnituse saanud lähtudes nõukogu direktiivist 70/220/EMÜ (1), viimati muudetud komisjoni direktiiviga 98/77/EÜ. (2) 2. MÕISTED JA LÜHENDID Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 2. 1. 2. 2. katsetsükkel – kindlaksmääratud kiiruse ja pöördemomendiga katsefaaside järjestus mootori katsetami- seks püsiseisundis (ESC katse) või siirderežiimil (ETC, ELR katse); mootori kinnitamine – mootoritüübi (mootoritüüpkonna) kinnitamine gaasiliste ja tahkete osakeste heit- mete määra suhtes; 2. 3. diiselmootor – survesüüte põhimõttel töötav mootor; gaasimootor – maagaas- (NG) või veeldatud naftagaasi (LPG) kütusel töötav mootor; 2. 4. 2. 5. 2. 6. 2. 7. mootoritüüp – mootorite kategooria, mis ei erine selliste põhiliste mootori karakteristikute poolest, nagu on määratletud käesoleva direktiivi II lisas; mootoritüüpkond – tootja koostatud mootorite rühm, mis on projekteeritud samalaadsete heitgaasikarak- teristikutega, nagu on määratletud käesoleva direktiivi II lisa 2. liites; kõik tüüpkonna mootorid peavad vastama heitmete kehtestatud piirväärtustele; algmootor – mootoritüüpkonnast valitud mootor, millel on kõnealust mootoritüüpkonda esindavad emis- sioonikarakteristikud; – süsinikmonooksiid, süsivesinikud (eeldatav määr CH1,85 diiselmootori puhul, gaasilised heitmed CH2,525 veeldatud naftagaasil töötava mootori puhul ja CH2,93 maagaasil töötava mootori puhul (NMHC)), metaan (eeldatav määr CH4 maagaasil töötava mootori puhul) ning lämmastikoksiidid, mille määra väljendatakse lämmastikdioksiidi (NO2) ekvivalendina; tahkete osakeste heitmed – aine, mis kogutakse eri filtrisse pärast heitgaasi lahjendamist puhta filtreeritud õhuga temperatuuril kuni 325 K (52 °C); 2. 8. suits – diiselmootori heitgaasivoos hõljuvad osakesed, mis neelavad, peegeldavad või murravad valgust; (1) (2) EÜT L 76, 6. 4. 1970, lk 1. EÜT L 286, 23. 10. 1998, lk 1. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 279 2. 9. kasulik võimsus – katsestendil väntvõlli või sellele vastava osa lõpus saadud võimsus EÜ-kilovattides, mõõ- detuna direktiivis 80/1269/EMÜ,(1) viimati muudetud direktiiviga 97/21/EÜ;(2) EÜ võimsuse mõõtmise meetodil, nagu on ette nähtud komisjoni 2. 10. deklareeritud maksimaalne võimsus (Pmax) – maksimaalne võimsus EÜ kilovattides (kasulik võimsus), nagu tootja on tüübikinnitustaotluses esitanud; 2. 11. osakoormus – suurima võimaliku momendikiiruse murdarv mootori teataval pöörlemiskiirusel; 2. 12. 2. 13. 2. 14. 2. 15. 2. 16. 2. 17. 2. 18. ESC katse – 13 käesoleva lisa punkti 6. 2 kohaselt rakendatavast püsiseisundi moodusest koosnev ka- tsetsükkel; ELR katse – katsetsükkel, mis koosneb käesoleva lisa punkti 6. 2 kohaselt mootori püsikiirusel sooritata- vatest järjestikustest koormusastmetest; ETC katse – katsetsükkel 1 800st iga sekund vahetuvast üleminekumoodusest. Rakendatakse käesoleva lisa punkti 6. 2 kohaselt; mootori käituskiiruse vahemik – käesoleva direktiivi III lisas ettenähtud minimaalse ja maksimaalse pöörle- miskiiruse vahel asuv pöörlemiskiiruse vahemik, mida mootori tavapärasel töötamisel kõige sagedamini kasutatakse; minimaalne pöörlemiskiirus (nlo) – väikseim mootori pöörlemiskiirus, mille puhul tekitatakse 50 % dekla- reeritud maksimaalsest võimsusest; maksimaalne pöörlemiskiirus (nhi) – suurim mootori pöörlemiskiirus, mille puhul tekitatakse 70 % dekla- reeritud maksimaalsest võimsusest; mootori pöörlemiskiirused A, B ja C – katsekiirused mootori käituskiiruse vahemikus, mida kasutatakse ESC ja ELR katses, nagu on ette nähtud käesoleva direktiivi III lisa 1. liites; 2. 19. kontrollpiirkond – piirkond mootori pöörlemiskiiruste A ja C ning 25–100protsendilise koormuse vahel; 2. 20. 2. 21. võrdluskiirus (nref) – 100 % pöörlemiskiiruse väärtus, mida kasutatakse ETC katse suhteliste kiiruseväär- tuste denormaliseerimiseks, nagu on ette nähtud käesoleva direktiivi III lisa 2. liites; suitsususe mõõtur – mõõtevahend suitsuosakeste suitsususe mõõtmiseks valguse vähendamise põhimõt- tel; 2. 22. maagaasirühm – H või L rühm, nagu on määratletud 1993. aasta novembri Euroopa standardis EN 437; 2. 23. kohastuvus – mootoriseade, mis võimaldab hoida püsivat õhu/kütuse suhet; 2. 24. 2. 25. uuskalibreerimine – maagaasil töötava mootori peenreguleerimine samade näitajate (võimsus, kütusekulu) saamiseks maagaasi eri rühmade puhul; Wobbe’i indeks (alumine W1 või ülemine Wu) – gaasi mahuühiku kütteväärtuse ja gaasi suhtelise tiheduse ruutjuure suhe samades võrdlustingimustes: W = HGas×√ρair/ρgas (1) EÜT L 375, 31. 12. 1980, lk 46. (2) EÜT L 125, 16. 5. 1997, lk 31. 280 ET 2. 26. 2. 27. 2. 28. Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd λ nihketegur (Sλ) – mõiste, mis kirjeldab mootori juhtimissüsteemi kohandumisvõimet seoses õhu üle- jäägi suhte λ muutumisega, kui mootori kütusena kasutatakse puhtast metaanist erineva koostisega gaasi (Sλ arvutamisel vaata VII lisa); eriti keskkonnasõbralik sõiduk – sõiduk, mille käivitamiseks kasutatakse mootorit, mis vastab käesoleva lisa punktis 6. 2. 1 sisalduva tabeli C reas toodud lubatavatele heitmete piirväärtustele; katkestusseade – igasugune mootori või sõiduki konstruktsioonielement sõiduki kiiruse, mootori pöörle- miskiiruse, käigu, temperatuuri, sisselasketorustiku rõhu või muu parameetri mõõtmiseks või edastami- seks, et aktiveerida, muuta, aeglustada või desaktiveerida heitmete kontrollsüsteemi mis tahes osa tööd ning seega vähendada heitmete kontrollsüsteemi tõhusust sõiduki tavakasutusel. Selline seade ei ole katkestusseade juhul, kui: — seadme ajutist kasutamist õigustab vajadus kaitsta mootorit juhuslikes kasutustingimustes, mis või- vad tekitada kahjustuse või rikke, kui samal eesmärgil ei ole võimalik rakendada teisi meetmeid, mis ei vähenda heitmete kontrollsüsteemi efektiivsust; — seadet kasutatakse ainult vajaduse korral mootori käivitamise ja/või soojendamise ajal, ning samal eesmärgil ei ole võimalik rakendada teisi meetmeid, mis ei vähenda heitmete kontrollsüsteemi efek- tiivsust. Joonis 1 Katsetsüklite spetsiifilised mõisted 2. 29. Tähised ja lühendid 2. 29. 1. Katseparameetrite tähised Tähis Ühik Mõiste AP AT CEE CEM C1 m2 m2 – – – Isokineetilise proovivõtuanduri ristlõike pindala Väljalasketoru ristlõike pindala Etaani kasutegur Metaani kasutegur Süsivesinike C1-ekvivalent 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 281 Tähis Ühik Mõiste conc ppm/vol. % Kontsentratsiooni allindeks D0 DF D E EZ fa fc FFH FS GAIRW GAIRD GDILW GEDFW GEXHW GFUEL GTOTW H HREF Ha Hd m3/s Mahtpumba kalibreerimisfunktsioonisirge lõik – – – Lahjendustegur Besseli funktsiooni konstant Besseli funktsiooni konstant g/kWh Interpoleeritud NOX heitmed kontrollpunktis – s-1 – – kg/h kg/h kg/h kg/h kg/h kg/h kg/h Laboratooriumi atmosfäärifaktor Besseli filtri piirsagedus Kütuse eritegur märgrikastuse arvutamiseks kuivrikastuse kohta Stöhhiomeetriline tegur Niiske siseneva õhuvoolu masskiirus Kuiva siseneva õhuvoolu masskiirus Niiske lahjendusõhu voolu masskiirus Ekvivalentse lahjendatud niiske heitgaasi voolu masskiirus Niiske heitgaasi voolu masskiirus Kütusevoolu masskiirus Lahjendatud niiske heitgaasi voolu masskiirus MJ/m3 Kütteväärtus g/kg g/kg g/kg Absoluutniiskuse kontrollväärtus (10,71 g/kg) Siseneva õhuvoolu absoluutniiskus Lahjendusõhu absoluutniiskus HTCRAT mol/mol Vesiniku/süsiniku suhe i K k KH,D KH,G KV KW,a – – m-1 – – – Üksikmooduse allindeks Besseli konstant Valguse neeldumistegur Diiselmootorite lämmastikoksiidide niiskuskorrektsioonitegur Gaasimootorite lämmastikoksiidide niiskuskorrektsioonitegur CFV kalibreerimisfunktsioon Siseneva õhuvoolu kuiv/niiske korrektsioonitegur 282 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Tähis Ühik Mõiste KW,d KW,e KW,r L La m mass MDIL Md Mf Mf, p Mf, b MSAM MSEC MTOTW MTOTW, i N NP NP, i n np nhi nlo nref Pa PA PB – – – % m Lahjendusõhu kuiv/niiske korrektsioonitegur Lahjendatud heitgaasi kuiv/niiske korrektsioonitegur Toore heitgaasi kuiv/niiske korrektsioonitegur Osamoment katsemootori suurimast jõumomendist Efektiivne optilise tee pikkus Mahtpumba kalibreerimisfunktsiooni kalle g/h või g Heitmete voolu masskiiruse indeks kg mg mg mg mg kg kg kg % – – min-1 s-1 min-1 min-1 min-1 kPa kPa kPa Osakeste proovifiltrit läbiva niiske õhuproovi mass Kogutud lahjendusõhu tahkete osakeste proovimass Kogutud tahkete osakeste proovimass Põhifiltril kogutud tahkete osakeste proovimass Abifiltril kogutud tahkete osakeste proovimass Tahkete osakeste kogumisfiltrid läbinud lahjendatud heitgaasi- proovi mass Sekundaarse lahjendusõhu mass Niiske püsimahuproovi (CVS) kogumass tsükli jooksul Niiske püsimahuproovi (CVS) hetkemass Suitsusus Mahtpumba pöörete koguarv tsükli jooksul Mahtpumba pöörete arv ajavahemikus Mootori pöörlemiskiirus Mahtpumba pöörlemiskiirus Mootori maksimaalne pöörlemiskiirus Mootori minimaalne pöörlemiskiirus Mootori võrdluskiirus ETC katses Mootorisse siseneva õhu küllastunud auru rõhk Absoluutrõhk Atmosfääri kogurõhk 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 283 Tähis Ühik Mõiste Pd Ps P1 P(a) P(b) P(n) P(m) Ώ Qs q r Ra Rd Rf ρ S Si Sλ T Ta t te tf tp Δt Δti τ V0 W Wact kPa kPa kPa kW kW kW kW – Lahjendusõhu küllastunud auru rõhk Kuiv atmosfäärirõhk Rõhu hõrendus pumba sisselaskeava juures Katse puhul paigaldatavate abiseadmete kasutatav võimsus Katse puhul eemaldatavate abiseadmete kasutatav võimsus Korrigeerimata kasulik võimsus Katsesüsteemis mõõdetud võimsus Besseli konstant m3/s CVS voolu mahtkiirus – – % % – Lahjendussuhe Isokineetilise proovivõtturi ja väljalasketoru ristlõikepindalade suhe Siseneva õhu suhteline niiskus Lahjendusõhu suhteline niiskus FID kaliibrimistegur kg/m3 Tihedus kW m-1 – K K s s s s s s % Dünamomeetri seadistus Suitsu hetkeväärtus λ nihkefaktor Absoluutne temperatuur Siseneva õhu absoluutne temperatuur Mõõtmisaeg Elektriline reaktsiooniaeg Filtri reaktsiooniaeg Besseli funktsiooni jaoks Füüsikaline reaktsiooniaeg Ajavahemik suitsu (= 1/proovivõtu kiirus) järjestikuste mõõteväärtuste vahel CFV hetkevoolu ajavahemik Suitsu läbitustegur m3/rev Mahtpumba tegelik voolukiirus – kWh Wobbe’i indeks ETC tegeliku tsükli töö 284 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Tähis Ühik Mõiste kWh ETC võrdlustsükli töö – – m3/rev m-1 Kaalutegur Efektiivne kaalutegur PDP voolu mahtkiiruse kalibreerimisfunktsioon Suitsu 1sek Besseli keskmine väärtus Wref WF WFE X0 Yi 2. 29. 2. Keemiliste ühendite tähised CH4 C2H6 C3H8 CO DOP CO2 HC NMHC NOX NO NO2 PT metaan etaan propaan süsinikmonooksiid dioktüülftalaat süsinikdioksiid süsivesinikud muud süsivesinikud kui metaan lämmastikoksiidid lämmastik(II)oksiid lämmastikdioksiid tahked osakesed 2. 29. 3. Lühendid CFV CLD ELR ESC ETC FID GC HCLD HFID LPG NDIR NG NMC kriitilise voolu Venturi toru kemoluminestsentsdetektor Euroopa koormuskatse tsükkel Euroopa püsiseisundi katsetsükkel Euroopa muutuvseisundi katsetsükkel leekionisatsioondetektor gaasikromatograaf kuumkemoluminestsentsdetektor kuumleek-ionisatsioondetektor veeldatud naftagaas mittehajuv infrapunane absorptsioonanalüsaator maagaas metaanist erinevate süsivesinike eraldaja 3. EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE 3. 1. EÜ tüübikinnituse taotlemine mootoritüübile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule 3. 1. 1. Taotluse mootoritüübi või mootoritüüpkonna kinnitamiseks seoses diiselmootoritest paisatavate gaasi- liste ja tahkete osakeste heitmete määra ja gaasimootorite gaasiliste heitmetega peab esitama mootori tootja või tootja ametlik esindaja. 3. 1. 2. Sellega peavad kaasnema allpool mainitud dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised üksikasjali- kud andmed: 3. 1. 2. 1. mootoritüübi või -tüüpkonna kirjeldus, mis sisaldab vajaduse korral käesoleva direktiivi II lisas nimeta- tud üksikasjalikke andmeid ning vastab direktiivi 70/156/EMÜ artiklites 3 ja 4 esitatud nõuetele. 3. 1. 3. Mootor, mis vastab II lisas kirjeldatud “mootoritüübi” või “algmootori” karakteristikutele, esitatakse punk- tis 6 määratletud tüübikinnituskatsete läbiviimise eest vastutavale tehnilisele teenistusele. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 285 3. 2. Sõidukitüübi mootori EÜ tüübikinnitustaotlus 3. 2. 1. Tüübikinnitustaotluse seoses sõiduki diiselmootori või diiselmootoritüüpkonna gaasiliste ja tahkete osa- keste heitmete määra ja gaasimootori või gaasimootoritüüpkonna gaasiliste heitmetega peab esitama sõi- duki tootja või tootja ametlik esindaja. 3. 2. 2. Sellega peavad kaasnema allpool mainitud dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised üksikasjali- kud andmed: 3. 2. 2. 1. sõidukitüübi, sõiduki mootoriga seotud osade, mootoritüübi või -tüüpkonna kirjeldus, mis vajaduse kor- ral sisaldab II lisas nimetatud üksikasjalikke andmeid koos direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 kohaldamisel ettenähtud dokumentatsiooniga. 3. 3. Tüübikinnituse saanud mootoriga sõidukitüübi EÜ tüübikinnituse taotlemine 3. 3. 1. Tüübikinnitustaotluse seoses sõiduki diiselmootori või diiselmootoritüüpkonna gaasiliste ja tahkete osa- keste heitmete määra ja gaasimootori või gaasimootoritüüpkonna gaasiliste heitmetega peab esitama sõi- duki tootja või tootja ametlik esindaja. 3. 3. 2. Sellega peavad kaasnema allpool mainitud dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised üksikasjali- kud andmed: 3. 3. 2. 1. sõidukitüübi ja mootoriga seotud sõidukiosade kirjeldus, mis sisaldab II lisas nimetatud üksikasjalikke andmeid, ning vajaduse korral EÜ tüübikinnitustunnistuse koopia (VI lisa), mis on antud sõidukitüübile paigaldatud mootorile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule, ning direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 kohaldamisel ettenähtud dokumentatsioon. 4. EÜ TÜÜBIKINNITUS 4. 1. Universaalse EÜ tüübikinnituse andmine kütustele Kütuste universaalne EÜ tüübikinnitus antakse juhul, kui on täidetud järgmised nõuded: 4. 1. 1. 4. 1. 2. 4. 1. 3. Diislikütusel töötav algmootor peab vastama käesoleva direktiivi nõuetele, silmas pidades IV lisas nime- tatud etalonkütust. Maagaasil töötav algmootor peab suutma kohanduda igasuguse koostisega müügilolevate kütustega. Üldi- selt esineb kaks maagaasikütuse tüüpi, kõrge kütteväärtusega kütus (H-gaas) ja madala kütteväärtusega kütus (L-gaas), mille kütteväärtus kõigub märkimisväärselt mõlemas rühmas; need erinevad märkimis- väärselt energiasisalduse poolest, mida väljendatakse Wobbe’i indeksiga, ning λ nihketeguri (Sλ) poolest. Wobbe’i indeksi ja nihketeguri Sλarvutamise valem on antud punktides 2. 25 ja 2. 26. Kõnealuste para- meetrite varieerumised kajastuvad etalonkütuste koostises. Algmootor peab vastama käesoleva direktiivi nõuetele etalonkütuste G20 ja G25 puhul, nagu on kind- laks määratud IV lisas, mootori kütusega varustamist kahe katse vahel muutmata. Pärast kütuse vaheta- mist on siiski lubatud üks ETC tsüklile vastav mõõtmisteta kohandussõit. Enne katsetamist tuleb alg- mootor sisse sõita III lisa 2. liite lõikes 3 esitatud protseduuri kohaselt. Maagaasil töötava mootori puhul, mis kohastub nii H-gaaside kui ka L-gaasidega ning mille ümberlüli- tamine H-gaasidelt L-gaasidele toimub lüliti abil, katsetatakse algmootorit lüliti igas asendis mõlema IV lisas kindlaksmääratud asjakohase etalonkütusega. H rühma gaasidele vastavas asendis katsetatakse mootorit kütustega G20 (kütus 1) ja G23 (kütus 2), L-rühma gaasidele vastavas asendis kütustega G23 (kütus 1) ja G25 (kütus 2). Algmootor peab vastama käesoleva direktiivi nõuetele lüliti mõlemas asendis, ilma et kummaski asendis toimuks kütusega varustamise korrigeerimist kahe katse vahel. Pärast kütuse vahetamist on siiski lubatud üks ETC tsüklile vastav mõõtmisteta kohandussõit. Enne katsetamist tuleb algmootor sisse sõita III lisa 2. liite lõikes 3 kohaselt. 4. 1. 3. 1. Tootja taotluse korral võib mootorit katsetada kolmanda kütusega (kütus 3) juhul, kui nihketegur Sλ asub kütuste G20 ja G25 nihketegurite vahel, näiteks kui kütus 3 on müügilolev kütus. Selle katse tulemused võib võtta aluseks toodangu vastavuse hindamisel. 286 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 4. 1. 3. 2. Iga saasteaine emissioonitulemuste suhe r määratakse järgmiselt: r = või ra = ning rb = emissioonitulemus etalonkütusega 2 emissioonitulemus etalonkütusega 1 emissioonitulemus etalonkütusega 2 emissioonitulemus etalonkütusega 3 emissioonitulemus etalonkütusega 1 emissioonitulemus etalonkütusega 3 4. 1. 4. Veeldatud naftagaasil töötav algmootor peab suutma kohanduda mis tahes koostisega müügiloleva kütu- sega. Veeldatud naftagaasi C3/C4 koostis varieerub. Etalonkütustes on need varieerumised arvesse võe- tud. Algmootor peaks vastama etalonkütuste A ja B heitmetega seotud nõuetele, nagu on kindlaks mää- ratud IV lisas, ilma kütusega varustamise korrigeerimiseta kahe katse vahel. Pärast kütuse vahetamist on siiski lubatud üks ETC tsüklile vastav mõõtmisteta kohandussõit. Enne katsetamist tuleb algmootor sisse sõita III lisa 2. liite lõike 3 kohaselt. 4. 1. 4. 1. Iga saasteaine emissioonitulemuste suhe r määratakse järgmiselt: r = emissioonitulemus etalonkütusega 2 emissioonitulemus etalonkütusega 1 4. 2. Piirangutega EÜ tüübikinnituse andmine kütuserühmale Kaasaegne tehnoloogia ei võimalda veel maagaasil töötavaid lahjasegumootoreid kohanduvaks muuta. Kõnealused mootorid pakuvad siiski eelist efektiivsuse ja väheste CO2 heitmete poolest. Kui kasutaja võib tagada ühtse koostisega kütuse tarnimise, võib ta teha valiku lahjasegumootori kasuks. Sellisele mooto- rile võib anda kütuserühmade piirangutega tüübikinnituse. Rahvusvahelise ühtlustamise huvides pee- takse soovitatavaks sellise mootori näidisele rahvusvahelise tüübikinnituse andmist. Teatava kütusepii- ranguga kinnitatud mootorivariandid peaksid olema identsed, välja arvatud kütusesüsteemi ECU andmebaasi sisu ning sellised kütusesüsteemi osad (pihustusotsakute taolised), mis vajavad kohandamist erinevale kütusevoolule. Kütusepiirangutega EÜ tüübikinnitus antakse juhul, kui on täidetud järgmised nõuded: 4. 2. 1. Maagaasil töötava, kuid nii H-rühma kui ka L-rühma gaasidel töötamiseks kohandatud mootori heitgaasiga seo- tud tüübikinnitus Algmootorit katsetatakse kahe asjakohase etalonkütusega, nagu on asjaomase gaaside rühma suhtes kind- laks määratud IV lisas. H rühma gaaside vastavad kütused on G20 (kütus 1) ja G23 (kütus 2), L-rühma gaaside vastavad kütused on G23 (kütus 1) ja G25 (kütus 2). Algmootor peab vastama heitmetega seo- tud nõuetele, seejuures kütusega varustamist kahe katse vahel korrigeerimata. Pärast kütuse vahetamist on siiski lubatud üks ETC tsüklile vastav mõõtmisteta kohandussõit. Enne katsetamist tuleb algmootor sisse sõita III lisa 2. liite lõike 3 kohaselt. 4. 2. 1. 1. Tootja taotluse korral võib mootorit katsetada kolmanda kütusega (kütus 3) juhul, kui nihketegur Sλ asub kütuste G20 ja G23 või G23 ja G25 nihketegurite vahel, näiteks kui kütus 3 on müügilolev kütus. Selle katse tulemused võib võtta aluseks toodangu vastavuse hindamisel. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 287 4. 2. 1. 2. Iga saasteaine emissioonitulemuste suhe r määratakse järgmiselt: emissioonitulemus etalonkütusega 2 emissioonitulemus etalonkütusega 1 emissioonitulemus etalonkütusega 2 emissioonitulemus etalonkütusega 3 r = või ra = ning = emissioonitulemus etalonkütusega 1 emissioonitulemus etalonkütusega 3 rb 4. 2. 1. 3. Tarbijale üleantaval mootoril peab olema märgis (vaata lõige 5. 1. 5) andmetega, millise gaaside rühma suhtes on mootor kinnitatud. 4. 2. 2. Ühel teatava koostisega kohandatud kütusel, maagaasil või veeldatud naftagaasil töötava mootori heitgaaside tüü- bikinnitus 4. 2. 2. 1. Maagaasi kasutav algmootor peab vastama etalonkütuste G20 ja G25 heitmetega seotud nõuetele, veel- datud naftagaasi kasutav algmootor peab vastama etalonkütuste A ja B nõuetele, nagu on ette nähtud IV lisas. Kütusesüsteemi peenreguleerimine katsete vahel on lubatud. Kõnealune peenreguleerimine koos- neb kütusesüsteemi andmebaasi uuskalibreerimisest, ilma muudatusteta andmebaasi põhilises juhtimis- strateegias või andmebaasi põhistruktuuris. Vajaduse korral on lubatud asendada vahetult kütusevool- uga seotud osad (näiteks pihustusotsakud). 4. 2. 2. 2. Tootja soovi korral võib mootorit katsetada etalonkütustega G20 ja G23 või G23 ja G25 ning sellisel juhul kehtib tüübikinnitus ainult vastavalt H-rühma või L-rühma gaaside suhtes. 4. 2. 2. 3. Tarbijale üleantaval mootoril peab olema märgis (vaata lõige 5. 1. 5) andmetega, millise gaaside rühma suhtes on mootor kinnitatud. 4. 3. Mootoritüüpkonna liikme heitgaasidega seotud tüübikinnitus 4. 3. 1. Algmootori tüübikinnitust laiendatakse, välja arvatud punktis 4. 3. 2 mainitud juhul, kõigile mootoritüüp- konna liikmetele uue katsetamiseta mis tahes kütustel, mis koostiselt kuuluvad rühma, mille suhtes alg- mootor on kinnitatud (punktis 4. 2. 2 kirjeldatud mootorite puhul), või samas kütuste rühmas (punktis 4. 1 või 4. 2 kirjeldatud mootorite puhul), mille suhtes algmootor on kinnitatud. 4. 3. 2. Sekundaarne katsemootor Kui tüübikinnitusasutus teeb kindlaks, et mootoritüüpkonda kuuluva mootori tüübikinnitustaotluse või sõiduki mootori tüübikinnitustaotluse korral ei esinda valitud algmootor I lisa 1. liites määratletud moo- toritüüpkonda täielikult, siis võib tüübikinnitusasutus valida katsetamiseks alternatiivse ning vajaduse korral uue etalonkatsemootori. 4. 4. Tüübikinnitustunnistus Punktides 3. 1, 3. 2 ja 3. 3 nimetatud tüübikinnitusega seoses antakse VI lisas esitatud näidisele vastav tun- nistus. 5. MOOTORI MÄRGISTUS 5. 1. Eraldi seadmestikuna kinnitatud mootoril peab olema: 5. 1. 1. mootori tootja kaubamärk või kaubanimi; 288 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 5. 1. 2. tootja kaubanduslik kirjeldus; 5. 1. 3. EÜ tüübikinnituse number, millele eelneb (eelnevad) EÜ tüübikinnituse andnud riigi eraldustäht (eraldus- tähed) või -number (-numbrid); (1) 5. 1. 4. maagaasil töötava mootori puhul üks järgmistest märgistest, mis peab asuma EÜ tüübikinnitusnumbri järel: — täht H mootori puhul, mis on kinnitatud ja kalibreeritud H-rühma gaaside suhtes, — täht L mootori puhul, mis on kinnitatud ja kalibreeritud L-rühma gaaside suhtes, — tähed HL mootori puhul, mis on kinnitatud ja kalibreeritud H-rühma ning L-rühma gaaside suhtes, — tähed Ht mootori puhul, mis on kinnitatud ja kalibreeritud H-rühma gaaside teatava koostisega gaasi suhtes ning mida saab mootori küttesüsteemi peenreguleerimise teel ümber lülitada H-rühma gaa- side teisele teatavale gaasile, — tähed Lt mootori puhul, mis on kinnitatud ja kalibreeritud L-rühma gaaside teatava koostisega gaasi suhtes ning mida saab mootori küttesüsteemi peenreguleerimise teel ümber lülitada teisele L- rühma gaaside teatavale gaasile, — tähed HLt mootori puhul, mis on kinnitatud ja kalibreeritud H-rühma või L-rühma gaaside teatava koostisega gaasi suhtes ning mida saab mootori küttesüsteemi peenreguleerimise teel ümber lülitada H- rühma või L-rühma gaaside teisele teatavale gaasile. 5. 1. 5. Märgised Maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavate mootorite puhul, millel on kütuserühmade piirangutega tüübikinnitus, kasutatakse järgmisi märgiseid: 5. 1. 5. 1. S i s u Esitada tuleb järgmised andmed: Punkti 4. 2. 1. 3 kohaldamisel peab märgisel olema tekst “KÜTUSENA KASUTADA AINULT H-RÜHMA MAAGAASI”. Vajaduse korral asendatakse täht H tähega L. Punkti 4. 2. 2. 3 kohaldamisel peab märgisel olema tekst “KÜTUSENA KASUTADA AINULT SPETSIFIKAT- SIOONILE … VASTAVAT MAAGAASI” või vajaduse korral “KÜTUSENA KASUTADA AINULT SPET- SIFIKATSIOONILE … VASTAVAT VEELDATUD NAFTAGAASI”. Esitada tuleb kogu IV lisa asjaomases tabelis (asjaomastes tabelites) nõutav teave ning mootori tootja poolt kindlaksmääratud koostisosad ja piirväärtused. Tähtede ja numbrite kõrgus peab olema vähemalt 4 mm. Märkus: Kui selline märgistamine ei ole ruumipuudusel võimalik, siis võib kasutada lihtsustatud koodi. Sellisel juhul peavad kogu eespool nimetatud teavet sisaldavad selgitused olema kergesti kättesaadavad igale isi- kule, kes täidab kütusepaaki või tegeleb mootori ning selle lisaseadmete hooldus- või remonditöödega, ning asjaomastele organitele. Kõnealuste selgitavate märkuste asukoht ja sisu määratakse kindlaks tootja ning tüübikinnitusasutuse vastastikusel kokkuleppel. 5. 1. 5. 2. Om a dus ed Märgised peavad püsima kogu mootori kasuliku tööea jooksul. Märgised peavad olema selgesti loetavad ning tähed ja numbrid peavad olema kustumiskindlad. Peale selle peavad märgised olema kinnitatud nii, et kinnitus peab vastu mootori kogu kasuliku tööea jooksul ning märgised ei tohi olla eemaldatavad ilma nende purustamise või vigastamiseta. (1) 1 Saksamaa, 2 Prantsusmaa, 3 Itaalia, 4 Madalmaad, 5 Rootsi, 6 Belgia, 9 Hispaania, 11 Ühendkuningriik, 12 Austria, 13 Luk- semburg, 16 Norra, 17 Soome, 18 Taani, 21 Portugal, 23 Kreeka, FL Liechtenstein, IS Island, IRL Iirimaa. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 289 5. 1. 5. 3. P a i g a l d a m i n e Tähised tuleb kinnitada sellisele mootori osale, mis on vajalik mootori tavapäraseks toimimiseks ja mida mootori kasutusaja jooksul harilikult asendama ei pea. Peale selle tuleb tähised asetada selliselt, et pärast mootori tööks vajalike abiseadmete paigaldamist on need keskmist kasvu inimesele kergesti nähtavad. 5. 2. 5. 3. Sõidukitüübi mootorile EÜ tüübikinnitustaotluse korral tuleb punktis 5. 1. 5 kindlaksmääratud märgistus asetada kütuse tankimisava lähedusse. Kinnitatud mootoriga sõidukitüübile EÜ tüübikinnitustaotluse korral tuleb punktis 5. 1. 5 kindlaksmää- ratud märgistus asetada ka kütuse tankimisava lähedusse. 6. SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED 6. 1. Üldosa Osad, mis võivad mõjutada diiselmootorite gaasiliste ja tahkete osakeste heitmeid ning gaasimootorite gaasilisi heitmeid, peavad olema projekteeritud, ehitatud ja paigaldatud nii, et see võimaldaks tavakasu- tuses mootoril vastata käesoleva direktiivi sätetele. 6. 1. 1. Katkestusseadme või irratsionaalse heitmete juhtimisstrateegia kasutamine on keelatud. Kui tüübikinni- tusasutus kahtlustab katkestusseadme (katkestusseadmete) ja/või irratsionaalse heitmete juhtimisstratee- gia kasutamist sõidukitüübis teatavate töötingimuste puhul, siis peab tootja vastavalt taotlusele esitama andmed selliste seadmete ja/või juhtimisstrateegia toimimise ning mõju kohta heitmetele. Need andmed peavad hõlmama heitmete juhtimise osade kirjelduse, kütusesüsteemi toimimise põhimõtte, kaasa arva- tud ajastusstrateegiad ja lülituspunktid kõigi töötingimuste puhul. Neid andmeid tuleb hoida rangelt kon- fidentsiaalsetena ega tohi kanda I lisa 3. jaos nõutavasse dokumentatsiooni. 6. 2. Spetsifikatsioonid seoses gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete ja suitsuga Tüübikinnitusel punktis 6. 2. 1 esitatud tabeli A rea kohaselt määratakse tavapäraste diiselmootorite, kaasa arvatud elektrooniliste sissepritseseadmetega, heitgaasitagastusega (EGR) ja/või oksüdatsioonikatalüsaa- toritega varustatud mootorite heitkogused kindlaks ESC ja ELR katses. Diiselmootoreid, mis on varusta- tud ajakohase heitgaasi järeltöötlussüsteemiga, sealhulgas lämmastikoksiidide katalüsaatorite ja/või osa- keste püüduritega, katsetatakse täiendavalt ETC katses. Tüübikinnituskatsetustel punkti 6. 2. 1 sisalduvate tabelite ridade B1 või B2 või C rea kohaselt määratakse heitkogused ESC, ELR ja ETC katsetes. Gaasimootorite gaasilised heitmed määratakse kindlaks ETC katses. ESC ja ELR katse menetluste kirjeldus on III lisa 1. liites, ETC katse menetlus on esitatud III lisa 2. ja 3. lii- tes. Katsetamiseks esitatud mootori gaasiliste ja vajaduse korral tahkete osakeste heitmeid ning vajaduse kor- ral suitsu mõõdetakse III lisa 4. liites kirjeldatud meetodite abil. V lisas on kirjeldatud gaasiliste heitmete soovitatavaid analüüsisüsteeme, soovitatavaid tahkete osakeste proovivõtusüsteeme ning soovitatavaid suitsu mõõtmissüsteeme. Tehniline teenistus võib kinnitada muud süsteemid või analüsaatorid, kui need annavad vastavates kat- setsüklites samaväärseid tulemusi. Süsteemi võrdväärsuse määramise aluseks on korrelatsiooniuuring vaatlusaluse süsteemi ja käesolevale direktiivile vastavatest võrdlussüsteemidest ühe süsteemi vahel, mis hõlmab vähemalt seitset näidiste paari. Tahkete osakeste heitmete määramisel on võrdlussüsteemina vas- tuvõetav ainult täisvoolu lahjendussüsteem. “Tulemused” viitavad konkreetse tsükli heitmete väärtusele. Korrelatsioonikatsetus tuleb teha samas laboris, katsekambris ja samal katsemootoril ning peab 290 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd eelistatavalt toimuma samal ajal. Võrdväärsuse kriteeriumiks on näidisepaaride keskmiste väärtuste kok- kulangevus hälbega ± 5 %. Uue süsteemi lisamisel direktiivi rajaneb võrdväärsuse määramine korrata- vuse ja korduvteostatavuse arvutamisel, nagu on kirjeldatud standardis ISO 5725. 6. 2. 1. Piirväärtused Süsinikmonooksiidi, kõigi süsivesinike, lämmastikoksiidide ja tahkete osakeste mass, nagu see on kind- laks määratud ESC katses, ning suitsusus vastavalt ELR katse tulemustele ei tohi ületada tabelis 1 esitatud väärtusi. Tabel 1 Piirväärtused — ESC ja ELR katsed Süsinik monooksii- dide mass Süsivesinike mass Lämmastik oksiidide mass Tahkete osakeste mass Suits (CO) g/kWh (HC) g/kWh (PT) g/kWh (NOx) g/kWh 2,1 1,5 1,5 1,5 0,66 0,46 0,46 0,25 5,0 3,5 2,0 2,0 0,10 0,13 (1) 0,02 0,02 0,02 m-1 0,8 0,5 0,5 0,15 Rida A (2000) B1 (2005) B2 (2008) C (EEV) (1) Mootoritele töömahuga kuni 0,75 dm3 silindri kohta ja nominaalkiirusega üle 3 000 min-1. Diiselmootorite, mida ETC katses täiendavalt katsetatakse, ning eriti gaasimootorite süsinikmonooksiidi, muude süsivesinike kui metaan, metaani (vajaduse korral), lämmastikoksiidide ja tahkete osakeste (vaja- duse korral) konkreetsed massid ei tohi ületada tabelis 2 esitatud väärtusi. Tabel 2 Piirväärtused — ETC katsed (1) Süsinikmono oksiidi mass Muude süsivesi- nike kui metaan mass Rida Metaani mass Lämmastikoksii- dide mass Tahkete osakeste mass (PT) (CO) g/kWh (NMHC) g/kWh (CH4) (2) g/kWh (NOx) g/kWh (PT) (3) g/kWh A (2000) 5,45 B1 (2005) B2 (2008) C (EEV) 4,0 4,0 3,0 0,78 0,55 0,55 0,40 1,6 1,1 1,1 0,65 5,0 3,5 2,0 2,0 0,16 0,21 (4) 0,03 0,03 0,02 (1) ETC katsete vastuvõetavuse tõendamise nõuded (vaata III lisa 2. liite punkt 3. 9) seoses gaasimootorite heitmete mõõt- misega A reas ettenähtud piirväärtuste alusel, vaadatakse läbi direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 ettenähtud korras ning vajaduse korral muudetakse neid. (2) Ainult maagaasil töötavatele mootoritele. (3) Ei kohaldata gaasimootorite suhtes astmel A ning astmetel B1 ja B2. (4) Mootoritele töömahuga alla 0,75 dm3 silindri kohta ja nominaalkiirusega üle 3 000 min-1. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 291 6. 2. 2. Diisel- ja gaasimootorite puhul süsivesinike mõõtmine 6. 2. 2. 1. Tootja võib soovi korral ETC katses mõõta muude süsivesinike kui metaan massi asemel kõigi süsivesi- nike massi (THC). Sellisel juhul on kõigi süsivesinike massi piirväärtus sama nagu tabelis 2 esitatud muude süsivesinike kui metaan massi piirväärtus. 6. 2. 3. Diiselmootorite erinõuded 6. 2. 3. 1. ESC katse kontrollpiirkonna juhuslikult valitud punktides mõõdetud lämmastikoksiidide konkreetne mass ei tohi olla üle 10 % suurem külgnevate katseetappide saadavatest interpoleeritud väärtustest (III lisa 1. liite punktid 4. 6. 2 ja 4. 6. 3). 6. 2. 3. 2. ELR katse juhuslikult valitud pöörlemiskiirusel saadud suitsu väärtus ei tohi olla üle 20 % suurem kõr- vuti asetseval kahel pöörlemiskiirusel saadud suurimast suitsu väärtusest või üle 5 % suurem piirväärtu- sest, olenevalt sellest, kumb on suurem. 7. SÕIDUKILE PAIGALDAMINE 7. 1. Mootori paigaldamine sõidukile peab vastama järgmistele mootori tüübikinnitust käsitlevatele karakte- ristikutele: 7. 1. 1. sisselaske hõrendus ei tohi ületada kinnitatud mootori jaoks VI lisas ettenähtud väärtust; 7. 1. 2. väljalaske vasturõhk ei tohi ületada kinnitatud mootori jaoks VI lisas ettenähtu väärtust; 7. 1. 3. 7. 1. 4. heitgaasisüsteemi maht ei tohi olla üle 40 % suurem kinnitatud mootorile VI lisas kindlaksmääratud väär- tusest; mootori tööks vajalike abiseadmete kasutatav võimsus ei tohi olla suurem kinnitatud mootorile VI lisas kindlaksmääratud väärtusest. 8. MOOTORITÜÜPKOND 8. 1. Mootoritüüpkonda määratlevad parameetrid Mootoritüüpkonda, nagu selle on määratlenud mootori tootja, saab määratleda põhikarakteristikute abil, mis peavad olema kõigile tüüpkonna mootoritele ühised. Mõnel juhul võivad parameetrid vastastikust mõju avaldada. Neid mõjusid peab samuti arvesse võtma tagamaks, et ühte mootoritüüpkonda kuuluvad ainult samalaadsete heitgaasinäitajatega mootorid. Mootorite ühte ja samasse tüüpkonda kuulumist peavad näitama järgmised ühised põhiparameetrid: 8. 1. 1. Töötsükkel: — kahetaktiline — neljataktiline 8. 1. 2. Jahutusagent: — õhk — vesi — õli 8. 1. 3. Gaasimootorid ja järeltöötlusseadmetega mootorid — silindrite arv (teisi, algmootori silindrite arvust väiksema silindrite arvuga diiselmootoreid võib pidada sama mooto- ritüüpkonna mootoriteks juhul, kui kütusesüsteem toidab kütusega iga silindrit eraldi). 292 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 8. 1. 4. Ühe silindri töömaht: — mootorid, mille ühe silindri töömaht ei erine määratletud väärtusest enam kui 15 % 8. 1. 5. Õhu sisselaskeviis: — loomulik — laaditud rõhk — vahejahutiga laaditud rõhk 8. 1. 6. Põlemiskambri tüüp/ehitus: — eelkamber — keeriskamber — jaotamata kamber 8. 1. 7. Klapp ning sisse- ja väljalaskeaknad — paigutus, suurus ja arv: — plokikaas — silindri peegelpind — karter 8. 1. 8. Kütuse sissepritsesüsteem (diiselmootorid): — pump-toru-pihusti — reaspump — jaoturpump — üksikpump — pump-pihusti 8. 1. 9. Kütusesüsteem (gaasimootorid): — segamisüksus — gaasi sisselase/sissepritse (ühepunktiline, mitmepunktiline) — vedelikusissepritse (ühepunktiline, mitmepunktiline) 8. 1. 10. Süütesüsteem (gaasimootorid) 8. 1. 11. Muud tunnused: — heitgaasitagastus — vee pihustamine/emulsioon — lisaõhu sissepuhe — õhu vahejahuti 8. 1. 12. Heitgaasi järeltöötlus: — kolmekäiguline katalüsaator — oksüdatsioonikatalüsaator — reduktsioonikatalüsaator — termoneutralisaator — osakeste püüdur 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 293 8. 2. Algmootori valik 8. 2. 1. Diiselmootorid Tüüpkonna algmootori valimisel kasutatakse esmase kriteeriumina suurimat kütusekulu töötsükli kohta maksimaalmomendi pöörlemiskiirusel. Kui kaks või enam mootorit vastavad sellele esmasele kriteeriu- mile, kasutatakse algmootori valimisel teisese kriteeriumina suurimat kütusekulu töötsükli kohta nimi- pöörlemiskiirusel. Teatavatel asjaoludel võib tüübikinnitusasutus otsustada, et tüüpkonna kõrgeima heit- mete taseme selgitamiseks on parim viis katsetada teist mootorit. Seega võib tüübikinnitusasutus valida katsetamiseks veel ühe mootori selliste tunnuste põhjal, mis viitavad selle võimalikule kõrgeimale heit- mete tasemele tüüpkonna mootorite hulgas. Kui tüüpkonna mootoritel on muid tunnuseid, mida võiks pidada gaasiliste heitmete teket mõjutavateks, tuleb need tunnused tuvastada ja võtta arvesse algmootori valimisel. 8. 2. 2. Gaasimootorid Tüüpkonna algmootori valiku esmaseks kriteeriumiks peab olema suurim töömaht. Juhul kui kaks või enam mootorit vastavad kõnealusele esmasele kriteeriumile, valitakse algmootor teiseste kriteeriumide kohaselt, mis järjestatakse järgmiselt: — suurim kütusekulu töötsükli kohta deklareeritud nimivõimsusel, — kõige varasem süüteajastus, — kõige madalam heitgaasitagastuse määr, — õhupumba puudumine või kõige madalama tegeliku õhuvooluga pump. Teatavatel asjaoludel võib tüübikinnitusasutus otsustada, et tüüpkonna kõrgeima heitmete taseme selgi- tamiseks on parim viis katsetada teist mootorit. Seega võib tüübikinnitusasutus valida katseteks veel ühe mootori selliste tunnuste põhjal, mis viitavad selle võimalikule kõrgeimale heitmete tasemele tüüpkonna mootorite hulgas. 9. TOODANGU VASTAVUS 9. 1. Tootmise vastavust tagavad meetmed tuleb võtta direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 ettenähtud korras. Toodangu vastavust kontrollitakse käesoleva direktiivi VI lisas sätestatud tüübikinnitustunnistuses esita- tud kirjelduse põhjal. Direktiivi 70/156/EMÜ X lisa punkte 2. 4. 2 ja 2. 4. 3 kohaldatakse juhul, kui pädevad asutused ei ole rahul tootja kontrollimenetlusega. 9. 1. 1. Saasteainete heitmete mõõtmise korral mootoril, mille tüübikinnitust on üks või mitu korda laiendatud, tehakse katsed asjaomase laiendamisega kaasnevas infopaketis kirjeldatud mootoril (mootoritel). 9. 1. 1. 1. Saasteainekatses kasutatava mootori vastavus. Tootja ei tohi valitud mootorit pärast mootori esitamist asjaomastele organitele ühelgi viisil reguleerida. 9. 1. 1. 1. 1. Seeriast võetakse juhusliku valimi alusel kolm mootorit. Mootoritele, mida punktis 6. 2. 1 esitatud tabeli A reale vastava tüübikinnituse saamiseks katsetatakse ainult ESC ja ELT katsetes või ainult ETC katses, tuleb teha toodangu vastavuse kontrollimiseks ettenähtud katsed. Tüübikinnitusasutuse nõusolekul tehakse kõigile teistele punktis 6. 2. 1 esitatud tabeli A, B1 või B2 rea või C rea kohaselt kinnitatud moo- toritele toodangule vastavuse kinnitamiseks kas ESC või ELR tsükli katsed või ETC tsükli katsed. Piirväär- tused on esitatud käesoleva liite punktis 6. 2. 1. 9. 1. 1. 1. 2. Kui pädev asutus kiidab heaks toodangu standardhälbe, mille tootja on andnud vastavalt mootorsõidu- keid ja nende haagiseid käsitleva direktiivi 70/156/EMÜ X lisale, siis tehakse katsed käesoleva lisa 1. liite kohaselt. 294 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Kui pädev asutus ei kiida heaks toodangu standardhälvet, mille tootja on andnud vastavalt mootorsõi- dukeid ja nende haagiseid käsitleva direktiivi 70/156/EMÜ X lisale, siis tehakse katsed käesoleva lisa 2. liite kohaselt. Tootja taotluse korral võib katsed teha käesoleva lisa 3. liite kohaselt. 9. 1. 1. 1. 3. Seeriast valitud mootoril tehtud katse põhjal loetakse seeria toodang vastavaks juhul, kui asjakohases lii- tes ettenähtud kriteeriumide kohane otsus kõigi saasteainete kohta on positiivne ning mittevastavaks juhul, kui ühe saasteaine kohta tehtud otsus on negatiivne. Ühe saasteainega seotud positiivset otsust ei saa muuta mis tahes täiendavate katsete põhjal, mis tehakse otsuse langetamiseks teiste saasteainete kohta. Katse tehakse teise mootoriga (vaata joonis 2) juhul, kui kõigi saasteainete suhtes ei saada positiivset otsust ja kui ühe saasteaine suhtes ei saada negatiivset otsust. Kui otsusele ei jõuta, siis võib tootja otsustada katsetamise igal ajal lõpetada. Sellisel juhul registreeri- takse negatiivne otsus. 9. 1. 1. 2. Katsed tehakse uutel mootoritel. Gaasimootorid tuleb sisse sõita III lisa 2. liite lõikes 3 määratletud menet- luse kohaselt. 9. 1. 1. 2. 1. Tootja taotluse korral võib katsed teha siiski diisel- või gaasimootoritel, mille sissesõitmisaeg on pikem kui punktis 9. 1. 1. 2 nimetatud ajavahemik, kuid mitte üle 100 tunni. Sellisel juhul sõidab mootori sisse tootja, kes kohustub loobuma kõnealuste mootorite igasugusest reguleerimisest. 9. 1. 1. 2. 2. Tootja taotluse korral sissesõidu tegemiseks punktis 9. 1. 1. 2. 1 ettenähtud korras võib sisse sõita: — kõik katsetatavad mootorid või — esimese katsetatava mootori, kusjuures määratakse eraldumiskoefitsient järgmiselt: — esimese katsetatava mootori saasteainete heitkogused määratakse katsetamise 0 ja x tunnil, — arvutatakse iga saasteaine heitkoguste 0 ja x tunni vaheline eraldumiskoefitsient: heitkogused, x tundi heitkogused, 0 tundi Eraldumiskoefitsient võib olla väiksem kui üks. Järgmistele katsetatavatele mootoritele ei tehta sissesõiduprotseduuri, kuid nende 0 tunni heitkogused arvutatakse ümber eraldumiskoefitsiendi alusel. Sel juhul määratakse kindlaks järgmised väärtused: — esimese mootori x tunni väärtused, — muude mootorite 0 tunni väärtused, korrutatuna eraldumiskoefitsiendiga. 9. 1. 1. 2. 3. Diislikütusel ja veeldatud naftagaasil töötavate mootorite kõnealusel katsetamisel võib kasutada müügil- olevat kütust. Kuid tootja taotluse korral võib kasutada ka IV lisas kirjeldatud etalonkütuseid. See eeldab katseid, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa punktis 4, milles iga gaasimootorit katsetatakse vähemalt kahe etalonkütusega. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 295 9. 1. 1. 2. 4. Maagaasil töötavatel mootoritel võib kõik kõnealused katsed teha müügiloleva kütusega järgmiselt: — H märgisega mootoritel müügiloleva H rühma kütusega; — L märgisega mootoritel müügiloleva L rühma kütusega; — HL märgisega mootoritel müügiloleva H või L rühma kütusega. Kuid tootja taotluse korral võib kasutada ka IV lisas kirjeldatud etalonkütuseid. See eeldab katseid, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa punktis 4, milles iga gaasimootorit katsetatakse vähemalt kahe etalonkütu- sega. 9. 1. 1. 2. 5. Kui gaasimootor, mille katsetamisel kasutatakse müügilolevat kütust, ei vasta nõuetele ning katsetule- mused vaidlustatakse, siis tuleb katsed teha algmootoril, mis töötab etalonkütusel, või lõigetes 4. 1. 3. 1 ja 4. 2. 1. 1 nimetatud kütusel 3, kui algmootorit on sellega katsetatud. Seejärel tuleb katsetulemus ümber arvutada asjaomase koefitsiendi (asjaomaste koefitsientide) r, ra või rb alusel, nagu on kirjeldatud punk- tides 4. 1. 3. 2, 4. 1. 4. 1 ja 4. 2. 1. 2. Korrigeerimist ei tehta, kui r, ra või rb on väiksem kui üks. Mõõdetud ja arvutatud tulemused peavad tõestama, et mootor vastab piirväärtustele kõigi asjaomaste kütuste kasu- tamisel (kütused 1 ja 2 ning vajaduse korral kütus 3). 9. 1. 1. 2. 6. Ühel konkreetse koostisega kütusel töötamiseks ettenähtud gaasimootori vastavuskatsed tehakse kütu- sega, millele mootor on kalibreeritud. Joonis 2 Toodangu vastavuskatse skeem 296 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 1. liide TOODANGU VASTAVUSE KATSEMENETLUS NÕUETEKOHASE STANDARDHÄLBE PUHUL 1. Käesolevas liites kirjeldatakse toodangu saasteainete heitkogustega seotud vastavuse tõendamise menetlust, kui toodangu tootja poolt antud standardhälve on nõuetekohane. 2. Proovivõtumenetlus on ette nähtud sellisena, et kolmest mootorist koosneva minimaalse suurusega valimi puhul on seeria katse läbimise tõenäosus siis, kui 40 % mootoritest on defektsed, 0,95 (tootja risk 5 %) ning seeria vas- tuvõtmise tõenäosus on siis, kui 65 % mootoritest on defektsed, 0,10 (tarbija risk 10 %). 3. Kõigi I lisa punktis 6. 2. 1 nimetatud saasteainete puhul kasutatakse järgmist menetlust (vaata joonis 2): Eeldatakse, et: L = saasteaine piirväärtuse naturaallogaritm; Χi = naturaallogaritm valimisse kuuluva i-nda mootori mõõtmisel saadud väärtusest; s = toodangu arvestuslik standardhälve (pärast mõõtmisel saadud väärtusest naturaallogaritmi võtmist); n = valimi suurus. 4. Iga valimi puhul arvutatakse piirväärtuse standardhälvete summa järgmise valemi abil: n 1 S ∑ i=1 (L – χi) 5. Seejärel: — kui katsetulemuse statistiline väärtus on suurem kui valimi suhtes tabelis 3 antud positiivsete otsuste arv, siis tehakse saasteaine suhtes positiivne otsus, — kui katsetulemuse statistiline väärtus on väiksem kui valimi suhtes tabelis 3 antud negatiivsete otsuste arv, siis tehakse saasteaine suhtes negatiivne otsus, — teistsugusel juhul katsetatakse täiendavat mootorit I lisa punkti 9. 1. 1. 1 kohaselt ning arvutamise aluseks võe- takse ühe ühiku võrra suurendatud valim. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 297 Tabel 3 1. liites esitatud proovivõtukava positiivsete ja negatiivsete otsuste arvud Valimi minimaalsuurus: 3 Katsetatud mootorite koguarv (valimi suurus) Positiivsete otsuste arv An Negatiivsete otsuste arv Bn 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 3,327 3,261 3,195 3,129 3,063 2,997 2,931 2,865 2,799 2,733 2,667 2,601 2,535 2,469 2,403 2,337 2,271 2,205 2,139 2,073 2,007 1,941 1,875 1,809 1,743 1,677 1,611 1,545 1,479 - 2,112 - 4,724 - 4,790 - 4,856 - 4,922 - 4,988 - 5,054 - 5,120 - 5,185 - 5,251 - 5,317 - 5,383 - 5,449 - 5,515 - 5,581 - 5,647 - 5,713 - 5,779 - 5,845 - 5,911 - 5,977 - 6,043 - 6,109 - 6,175 - 6,241 - 6,307 - 6,373 - 6,439 - 6,505 - 6,571 - 2,112 298 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. liide TOODANGU VASTAVUSE KATSETAMISE MENETLUS, KUI STANDARDHÄLVE EI VASTA NÕUETELE VÕI EI OLE KÄTTESAADAV 1. Käesolevas liites kirjeldatakse toodangu saasteainete heitkogustega seotud vastavuse tõendamise menetlust, kui toodangu tootja poolt antud standardhälve ei vasta nõuetele või ei ole kättesaadav. 2. Proovivõtumenetlus on ette nähtud sellisena, et kolmest mootorist koosneva minimaalse suurusega valimi puhul on seeria katse läbimise tõenäosus siis, kui 40 % mootoritest on defektsed, 0,95 (tootja risk 5 %) ning seeria vas- tuvõtmise tõenäosus on siis, kui 65 % mootoritest on defektsed, 0,10 (tarbija risk 10 %). 3. Saasteainete I lisa punktis 6. 2. 1 esitatud väärtusi käsitletakse normaalselt jaotunutena ning need tuleb teisendada naturaallogaritmideks. Arvud m0 ja m tähistavad vastavalt minimaalse ja maksimaalse suurusega valimit (m0 = 3 ja m = 32) ning n on konkreetse valimi number. 4. Kui Χ1, X2. … Xi on seerias mõõdetud väärtuste naturaallogaritmid ning L on saasteaine piirväärtuse naturaallo- garitm, siis ning di = χi– L  = dn n 1 n∑ i=1 di Vn2 = 2 ) (di–dn n 1 n∑ i=1 5. Tabelis 4 esitatakse konkreetsele valimi numbrile vastava positiivse (An) ja negatiivse (Bn) otsuse arvud. Katse sta- tistik kujutab endast suhet, mille abil tehakse seeria suhtes positiivne või negatiivne otsus järgmisel viisil: m0 ≤ n ≤ m: — positiivne otsus, kui — negatiivne otsus, kui  dn Vn  dn Vn ≤ An ≥ Bn — tehakse uus mõõtmine, kui An ≤  dn Vn ≥ Bn 6. Märkused Järgmised rekursiivsed valemid on kasulikud katsestatistiku järjestikuste väärtuse arvutamisel: n 1 1 dn dn  +  =(1 – n)dn – 1  – dn) (dn n)Vn – 1 2 =(1 – n – 1  = d1;V1 = 0) (n = 2,3,. ; d1 Vn 1 + 2 2 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 299 Tabel 4 2. liites esitatud proovivõtukava positiivsete ja negatiivsete otsuste arvud Valimi minimaalsuurus: 3 Katsetatud mootorite koguarv (valimi suurus) Positiivsete otsuste arv An Negatiivsete otsuste arv Bn 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 - 0,80381 - 0,76339 - 0,72982 - 0,69962 - 0,67129 - 0,64406 - 0,61750 - 0,59135 - 0,56542 - 0,53960 - 0,51379 - 0,48791 - 0,46191 - 0,43573 - 0,40933 - 0,38266 - 0,35570 - 0,32840 - 0,30072 - 0,27263 - 0,24410 - 0,21509 - 0,18557 - 0,15550 - 0,12483 - 0,09354 - 0,06159 - 0,02892 - 0,00449 - 0,03876 16,64743 7,68627 4,67136 3,25573 2,45431 1,94369 1,59105 1,33295 1,13566 0,97970 0,85307 0,74801 0,65928 0,58321 0,51718 0,45922 0,40788 0,36203 0,32078 0,28343 0,24943 0,21831 0,18970 0,16328 0,13880 0,11603 0,09480 0,07493 0,05629 0,03876 300 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. liide TOODANGU VASTAVUSE KATSETAMINE TOOTJA TAOTLUSE KORRAL 1. Käesolevas liites kirjeldatakse menetlust, mida kasutatakse toodangu saasteainete heitkogustega seotud vastavuse tõendamisel, kui tootja seda taotleb. 2. Proovivõtumenetlus on ette nähtud sellisena, et kolmest mootorist koosneva minimaalse suurusega valimi puhul on seeria läbimise katse tõenäosus siis, kui 30 % mootoritest on defektsed, 0,90 (tootja risk 10 %) ning seeria vas- tuvõtmise tõenäosus on siis, kui 65 % mootoritest on defektsed, 0,10 (tarbija risk 10 %). 3. Kõigi I lisa punktis 6. 2. 1 nimetatud saasteainete puhul kasutatakse järgmist menetlust (vaata joonis 2): Eeldatakse, et: L = saasteaine piirväärtus, xi = valimisse kuuluva i-nda mootori mõõtmisel saadud väärtus, n = valimi suurus. 4. Arvutatakse valimi suhtes katse statistiku väärtus, mis määrab nõuetele mittevastavate mootorite arvu, s. t xi ≥ L. 5. Seejärel: — katse statistiku väärtuse puhul, mis on valimi suhtes tabelis 5 antud positiivsete otsuste arvust väiksem või sellega võrdne, tehakse saasteaine suhtes positiivne otsus, — katse statistiku väärtuse puhul, mis on valimi suhtes tabelis 5 antud negatiivsete otsuste arvust suurem või sellega võrdne, tehakse saasteaine suhtes negatiivne otsus, — teistsugusel juhul katsetatakse täiendavat mootorit I lisa punkti 9. 1. 1. 1 kohaselt ning arvutamisel võetakse aluseks ühe ühiku võrra suurendatud valim. Tabelis 5 esitatakse positiivsete ja negatiivsete otsuste arvud on arvutatud rahvusvahelise standardi ISO 8422/1991 alusel. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 301 Tabel 5 3. liites esitatud proovivõtukava positiivsete ja negatiivsete otsuste arvud Valimi minimaalsuurus: 3 Katsetatavate mootorite koguarv (valimi suurus) Positiivsete otsuste arv Negatiivsete otsuste arv 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 — 0 0 1 1 2 2 3 3 4 4 5 5 6 6 7 8 3 4 4 5 5 6 6 7 7 8 8 9 9 10 10 11 9 302 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd II LISA 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 303 (ALG)MOOTORI PÕHIKARAKTERISTIKUD JA KATSETAMISEGA SEOTUD TEAVE (1) 1. liide 304 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 305 306 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 307 308 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 309 310 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 311 312 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. liide MOOTORITÜÜPKONNA PÕHIKARAKTERISTIKUD 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 313 314 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. liide MOOTORITÜÜPKONNA MOOTORITÜÜPIDE PÕHIKARAKTERISTIKUD (1) 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 315 316 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 317 318 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 319 320 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 4. liide MOOTORIGA SEOTUD SÕIDUKIOSADE KARAKTERISTIKUD 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 321 III LISA KATSETUSMETOODIKA 1. SISSEJUHATUS 1. 1. Käesolevas lisas kirjeldatakse katsetatavate mootorite gaasiliste saasteainete, tahkete osakeste ja suitsu heit- koguste määramise meetodeid. Kirjeldatakse kolme katsetsüklit, mida rakendatakse I lisa punktis 6. 2 ette- nähtud viisil: — ESC katse, mis koosneb 13 püsiseisundi mooduse tsüklist, — ELR katse, mis koosneb eri pöörlemiskiirustel vahelduvatest koormusastmetest, mis moodustavad kat- semenetluse lahutamatu osa ning mis sooritatakse ühel ja samal ajal, — ETC katse, mis koosneb iga sekundi järel vahelduvatest järjestikustest üleminekumoodustest. 1. 2. Katse tehakse katsestendile paigaldatud ning dünamomeetriga ühendatud mootoril. 1. 3. Mõõtmise põhimõte Mootorist eralduvate mõõdetavate heitmete hulka kuuluvad gaasilised heitmed (süsinikmonooksiid, kõik süsivesinikud ainult diiselmootoritel ESC katses; muud süsivesinikud kui metaan ainult diisel- ja gaasimoo- toritel ETC katses; metaan ainult gaasimootoritel ETC katses ning lämmastikoksiidid), tahked osakesed (ainult diiselmootoritel) ning suits (ainult diiselmootoritel ELR katses). Peale selle kasutatakse süsinikdioksiidi sageli märgistusgaasina osa- ja täisvoolu lahjendusastme kindlaksmääramisel. Hea inseneritava kohaselt peetakse üldist süsinikdioksiidi mõõtmist heaks mõõtmisprobleemide avastamise vahendiks katse ajal. 1. 3. 1. ESC katse Eelnevalt soojendatud mootori kindlaksmääratud järjestuses töötamise tingimustes tuleb pidevalt mõõta ees- pool nimetatud heitgaasikoguseid proovivõtu teel toorest heitgaasist. Katsetsükkel koosneb mitmest diisel- mootorite tüüpilist töövahemikku hõlmavast kiirus- ja võimsusmoodusest. Iga mooduse ajal määratakse iga gaasilise heitme kontsentratsioon, heitgaasivool ja efektiivvõimsus ning mõõdetud väärtused kaalutakse. Tah- kete osakeste proovi lahjendatakse konditsioneeritud välisõhuga. Kogu katsemenetluse jooksul võetakse üks proov, mis kogutakse nõuetekohastesse filtritesse. Arvutatakse iga heitme kogus grammides ühe kilovatt- tunni kohta, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa 1. liites. Peale selle mõõdetakse lämmastikoksiidide sisaldust tehnilise teenistuse poolt valitud kolmes katsefaasis (1) ning mõõdetud väärtusi võrreldakse väärtustega, mis on arvutatud valitud katsefaase hõlmavate katsetsükli mooduste põhjal. Lämmastikoksiidide kontrollimisega tagatakse mootori heitkoguste kontrolli efektiivsus mootori tavapärases tööpiirkonnas. 1. 3. 2. ELR katse Eelnevalt soojendatud mootori suits määratakse ettenähtud koormuskatses suitsususe mõõturi abil. Katses tõstetakse mootori koormust püsikiirusel 10–100 % koormuseni kolmel erineval mootori pöörlemiskiiru- sel. Lisaks sooritatakse katse tehnilise teenistuse (1) poolt valitud neljanda koormusastmega ning võrreldakse saadud väärtust eelmiste koormusastmete väärtustega. Suitsu maksimaalne väärtus määratakse keskväärtu- salgoritmi abil, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa 1. liites. (1) Katsefaasid valitakse juhusliku valimi kinnitatud statistiliste meetodite abil. 322 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 1. 3. 3. ETC katse Eespool nimetatud saasteainekoguseid mõõdetakse eelnevalt soojendatud mootoriga sooritatava kindlaks- määratud üleminekutsükli ajal, mis põhineb suurel määral veoautodele ja bussidele paigaldatud võimsate mootorite maanteesõidu juhtimismudelitel, kusjuures enne seda lahjendatakse kogu heitgaas konditsionee- ritud välisõhuga. Kasutades mootori pöördemomendi ja pöörlemiskiirusega seotud tagasisidesignaale düna- momeetriliselt stendilt integreeritakse võimsus tsükli ajaga ning saadakse mootori töö kogu tsükli ajal. NOx ja HC kontsentratsioon tsükli ajal määratakse analüsaatorisignaali integreerimise teel. CO, CO2 ja NMHC kontsentratsiooni saab määrata analüsaatorisignaali integreerimise või proovivõtu abil kottidesse. Tahkete osakeste heitkoguste mõõtmiseks kogutakse proportsionaalne proov nõuetekohastele filtritele. Saasteainete heitmete massi arvutamiseks määratakse kindlaks lahjendatud heitgaasi voolu kiirus tsükli jooksul. Massi heit- mete väärtused seostatakse mootori tööga ning saadakse iga saasteaine kogus grammides ühe kilovatt-tunni kohta, nagu on kirjeldatud käesoleva lisa 2. liites. 2. KATSETINGIMUSED 2. 1. Mootori katsetingimused 2. 1. 1. Mõõdetakse mootori sisselaskeõhu absoluutne temperatuur (Ta) kelvinites ning kuiv atmosfäärirõhk (ps), mida väljendatakse kilopaskalites (kPa), ning määratakse parameeter F järgmiselt: a) diiselmootorid: Ülelaadeta ja mehaanilise ülelaadega mootorid: F = (99 298)0,7 ps) *( Ta Turboülelaaduriga mootorid siseneva õhuvoolu jahutusega või ilma: b) gaasimootorid: ps)0,7 F = (99 298)1,5 *( Ta ps)1,2 F = (99 298)0,6 *( Ta 2. 1. 2. Katse kehtivus Katsetulemused tunnistatakse kehtivateks, kui parameeter F on järgmistes piirides: 0,96 ≤ F ≤ 1,06 2. 2. Vahejahutiga mootorid Ülelaadeõhu temperatuur registreeritakse ning see võib deklareeritud maksimaalse võimsuse ja täiskoormu- sega pöörlemiskiiruse juures erineda II lisa 1. liite punktis 1. 16. 3 kindlaksmääratud kokkusurutud õhu mak- simaalsest temperatuurist ± 5 K. Jahutusagendi temperatuur peab olema vähemalt 293 K (20 °C). Katseseadesüsteemi või välise ülelaadekompressori kasutamise korral võib ülelaadeõhu temperatuur erineda deklareeritud maksimaalse võimsuse pöörlemiskiiruse ja täiskoormuse juures II lisa 1. liite punktis 1. 16. 3 kindlaksmääratud maksimaalsest kokkusurutud õhu temperatuurist ± 5 K. Vahejahuti eespool nimetatud nõuete täitmiseks tehtud seadistust kasutatakse kogu katsetsükli jooksul. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 323 2. 3. Mootori õhu sisselaskesüsteem Mootor peab olema varustatud sisselaskesüsteemiga, mille õhu sisselaskepiirang on ± 100 Pa mootori ülem- piirist, mis töötab deklareeritud maksimaalse võimsuse pöörlemiskiirusel ja täiskoormusega. 2. 4. Mootori heitgaasisüsteem Mootor peab olema varustatud heitgaasisüsteemiga, mille heitgaasi vasturõhk on ± 1 000 Pa mootori ülem- piirist, mis töötab deklareeritud maksimaalse võimsuse pöörlemiskiirusel, täiskoormusega ning mille maht on ± 40 % tootja poolt kindlaksmääratud mahust. Katseseadesüsteemi võib kasutada juhul, kui see vastab mootori tegelikele töötamistingimustele. Heitgaasisüsteem peab vastama heitgaasi proovivõtunõuetele, nagu on sätestatud III lisa 4. liite punktis 3. 4 ja V lisa punktis 2. 2. 1, EP ja punktis 2. 3. 1, EP. Heitgaasi järeltöötlussüsteemiga varustatud mootori puhul peab katses kasutatava väljalasketoru läbimõõt vastama kasutuselolevate seadmete vähemalt nelja väljalasketoru läbimõõdule, järeltöötlusseadet sisaldava laiendussektsiooni alguse sisselaskeavast ülesvoolu. Väljalasketorustiku ääriku või turboülelaaduri väljalas- keava ja heitgaasi järeltöötlusseadme vaheline kaugus peab vastama sõiduki konfiguratsioonil või tootja spet- sifikatsioonides ettenähtud kaugusele. Heitgaasi vasturõhu või piirangu suhtes kehtivad samad, eespool nime- tatud kriteeriumid ning neid võib reguleerida ventiiliga. Järeltöötluse mahuti võib eemaldada mannekeenkatse ning mootori kaardistamise ajaks ning asendada samaväärse, inaktiivset katalüsaatori kandjat sisaldava mahu- tiga. 2. 5. Jahutussüsteem Kasutatakse mootori jahutussüsteemi, mis on piisava mahuga, et säilitada mootori tootja poolt ettenähtud normaalsed töötemperatuurid. 2. 6. Määrdeõlid Katses kasutatavate määrdeõlide spetsifikatsioonid registreeritakse ning esitatakse koos katsetulemustega, nagu on kindlaks määratud II lisa 1. liite punktis 7. 1. 2. 7. Kütus Kütusena kasutatakse IV lisas nimetatud etalonkütust. Kütuse temperatuuri ja mõõtepunkti määrab kindlaks tootja II lisa 1. liite punktis 1. 16. 5 antud piirides. Kütuse temperatuur peab olema vähemalt 306 K (33 °C). Kui kütuse temperatuur ei ole kindlaks määratud, siis peab see olema 311 K ± 5 K (38 °C ± 5 °C) toitesüsteemi sisselaskeava juures. Maagaasil ja veeldatud naftagaasil töötavate mootorite kütuse temperatuur ja mõõtepunkt peavad olema II lisa 1. liite punktis 1. 16. 5 ettenähtud piirides või II lisa 3. liite punktis 1. 16. 5 antud piirides mootori puhul, mis ei ole algmootor. 2. 8. Heitgaasi järeltöötlussüsteemide katsetamine Heitgaasi järeltöötlussüsteemiga varustatud mootori katsetamisel peavad katsetsüklis (katsetsüklites) mõõ- detud heitkogused esindama tegelikkuses esinevaid heitkoguseid. Kui seda ei ole võimalik saavutada ühe kat- setsükliga (näiteks tahkete osakeste filtrid perioodilise regenereerumisega), siis tuleb sooritada mitu katse- tsüklit ning välja arvutada katsetulemuste keskmised väärtused ja/või katsetulemused kaaluda. Mootori tootja ja tehniline teenistus lepivad täpse menetluskorra suhtes kokku hea inseneritava kohaselt. 324 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 1. liide ESC JA ELR KATSETSÜKLID 1. MOOTORI JA DÜNAMOMEETRI SEADISTUS 1. 1. Mootori pöörlemiskiiruste A, B ja C määramine Mootori pöörlemiskiirused A, B ja C kehtestab tootja kooskõlas järgmiste sätetega: Maksimaalne pöörlemiskiirus nhi määratakse arvutamise teel ning see moodustab 70 % deklareeritud mak- simaalsest efektiivvõimsusest P(n), nagu on kindlaks määratud II lisa 1. liite punktis 8. 2. nhi on mootori suu- rim pöörlemiskiirus, mille puhul võimsuskõveral tekib kõnealune võimsuse väärtus. Minimaalne pöörlemiskiirus nlo määratakse arvutamise teel ning see moodustab 50 % deklareeritud maksi- maalsest efektiivvõimsusest P(n), nagu on kindlaks määratud II lisa 1. liite punktis 8. 2. nlo on mootori väik- seim pöörlemiskiirus, mille puhul võimsuskõveral tekib kõnealune võimsuse väärtus. Mootori pöörlemiskiirused A, B ja C arvutatakse järgmiselt: pöörlemiskiirus A =nlo+25%(nhi–nlo) pöörlemiskiirus B =nlo+50%(nhi–nlo) pöörlemiskiirus C =nlo+75%(nhi–nlo) Mootori pöörlemiskiiruste A, B ja C kontrollimiseks võib kasutada ühte järgmistest meetoditest: a) mootori võimsuse kinnitamisel direktiivi 80/1269/EMÜ kohaselt tehakse nhi ja nlo täpseks määramiseks mõõtmised täiendavates katsefaasides. Maksimaalne efektiivvõimsus, nhi ja nlo määratakse võimsuskõ- vera alusel ning mootori pöörlemiskiirused A, B ja C arvutatakse eespool esitatud sätete kohaselt; b) mootor kaardistatakse piki täiskoormuse kõverat, maksimaalsest koormuseta kiirusest kuni tühikäigu pöörlemiskiiruseni, vähemalt 5 mõõtepunktis pöörete arvu 1000 min-1 kohta ning mõõtepunktides vahemikus ± 50 min-1 deklareeritud maksimaalse võimsuse pöörlemiskiirusel. Maksimaalne võimsus, nhi ja nlo määratakse kõnealusel kaardistamiskõveral ning mootori pöörlemiskiirused A, B ja C arvutatakse eespool esitatud sätete kohaselt. Kui mootori mõõdetud pöörlemiskiirused A, B ja C asuvad tootja poolt ettenähtud mootorikiiruste vahemi- kus täpsusega ± 3 %, siis tehakse heitmete katsed tootja poolt ettenähtud mootorikiirustel. Kui mootorikii- rustest mõni ületab hälbe, siis kasutatakse heitmete katses mõõdetud mootorikiirusi. 1. 2. Dünamomeetri seadistuste määramine Pöördemomendi kõver täiskoormusel määratakse eksperimentaalselt, eri katsemooduste pöördemomendi- väärtuste arvutamiseks puhastingimustel, nagu on kindlaks määratud II lisa 1. liite punktis 8. 2. Mootori lisa- seadmete (kui neid kasutatakse) kasutatav võimsus võetakse arvesse. Igale katsemoodusele vastav dünamo- meetri seadistus arvutatakse järgmistest valemitest: , kui katsetamine toimub netoseisus + (P(a) - P(b)), kui katsetamine ei toimu netoseisus. s = P(n)* s = P(n)* L 100 L 100 Seejuures: s = dünamomeetri seadistus, kW P(n) = mootori efektiivvõimsus, nagu on esitatud II lisa 1. liite punktis 8. 2, kW L = osakoormus punkti 2. 7. 1 kohaselt, % P(a) = II lisa 1. liite punkti 6. 1 kohaselt paigaldatavate lisaseadmete kasutatav võimsus P(b) = II lisa 1. liite punkti 6. 2 kohaselt eemaldatavate lisaseadmete kasutatav võimsus 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 325 2. ESC KATSE Tootja taotluse korral võib mootori ja heitgaasisüsteemi mõõtetsüklile eelnevaks konditsioneerimiseks teha mannekeenkatse. 2. 1. Proovivõtufiltrite ettevalmistamine Vähemalt tund enne katset asetatakse iga filter (filtrite paar) suletud, kuid tihenduseta Petri tassi ning pan- nakse kaalukambrisse stabiliseeruma. Stabiliseerumisperioodi lõpus kaalutakse iga filter (filtrite paar) ning registreeritakse omakaal. Seejärel hoitakse filtrit (filtrite paari) suletud Petri tassis või tihendatud filtrialusel kuni kasutamiseni katses. Kui filtrit (filtrite paari) ei kasutata kaheksa tunni jooksul pärast kaalukambrist väl- javõtmist, siis tuleb see enne kasutamist uuesti konditsioneerida ja kaaluda. 2. 2. Mõõteseadmete paigaldamine Mõõteriistad ja proovivõtturid tuleb nõuetekohaselt paigaldada. Kui heitgaasi lahjendamiseks kasutatakse täisvoolu lahjendussüsteemi, siis tuleb süsteemiga ühendada väljalasketoru. 2. 3. Lahjendussüsteemi ja mootori käivitamine Lahjendussüsteem ja mootor käivitatakse ja neid soojendatakse, kuni kõik temperatuurid ja rõhud on stabi- liseerunud efektiivvõimsusel tootja soovituse ja hea inseneritava kohaselt. 2. 4. Tahkete osakeste proovivõtusüsteemi käivitamine Tahkete osakeste proovivõtusüsteem käivitatakse ja see töötab möödavoolul. Lahjendusõhu tahkete osakeste fooni taseme saab määrata lahjendusõhu juhtimise teel läbi tahkete osakeste filtrite. Filtreeritud lahjendus- õhu kasutamise korral võib teha ühe mõõtmise kas enne või pärast katset. Filtreerimata lahjendusõhu puhul võib mõõtmised teha tsükli alguses ja lõpus ning arvutada keskmised väärtused. 2. 5. Lahjendusastme korrigeerimine Lahjendusõhk reguleeritakse selliselt, et lahjendatud heitgaasi temperatuur vahetult enne põhifiltrit ei oleks üheski mooduses üle 325 K (52 °C). Lahjendusaste (q) peab olema vähemalt 4. Süsteemide puhul, milles lahjendusaste määratakse CO2 või NOx kontsentratsiooni mõõtmise teel, tuleb lah- jendusõhu CO2 või NOx sisaldust mõõta iga katse alguses ja lõpus. Lahjendusõhu CO2 ja NOx taustkontsent- ratsiooni enne ja pärast katset tehtud mõõtmiste vahe võib olla vahemikus vastavalt 100 m-1 või 5 m-1. 2. 6. Analüsaatorite kontrollimine Heitmete analüsaatorid nullistatakse ja määratakse kindlaks mõõteulatus. 2. 7. Katsetsükkel 2. 7. 1. Mootori dünamomeetri katsetamine koosneb järgmisest tsüklist, mis koosneb 13 moodusest: 326 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Moodus nr Mootori pöörlemis- kiirus Osakoormus Statistiline kaal Mooduse pikkus 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Tühikäik A B B A A A B B C C C C – 100 50 75 50 75 25 100 25 100 25 75 50 0,15 0,08 0,10 0,10 0,05 0,05 0,05 0,09 0,10 0,08 0,05 0,05 0,05 4 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2 minutit 2. 7. 2. Katseseeria Katseseeria käivitatakse. Katse tehakse punktis 2. 7. 1 ettenähtud järjestuses moodulite kohaselt. Mootor töötab igas mooduses ettenähtu aja, kusjuures mootori pöörlemiskiirust ja koormust muudetakse esi- mese 20 sekundi jooksul. Kindlaksmääratud pöörete arv hoitakse vahemikus ± 50 min-1 ja kindlaksmäära- tud pöördemomendi erinevus suurimast momendikiirusest katsekiiruse pöörete arvu juures võib olla ± 2 %. Tootja taotluse korral võib katseseeriat korrata nii palju kordi, kui on vaja osakeste piisava massi kogumi- seks filtrile. Tootja peab esitama andmete hindamis- ja arvutamisprotseduuri üksikasjaliku kirjelduse. Gaasi- liste heitmete määramine toimub ainult esimeses tsüklis. 2. 7. 3. Analüsaatori reaktsiooniaeg Analüsaatorite väljund salvestatakse lintmeerikule või mõõdetakse samaväärse andmesalvestussüsteemi abil, kusjuures heitgaas voolab läbi analüsaatorite kogu katsetsükli jooksul. 2. 7. 4. Tahkete osakeste proovi võtmine Kogu katsemenetluse jooksul kasutatakse ühte paari filtreid (põhi- ja abifiltrid, vaata III lisa 4. liide). Katse- tsüklis kindlaksmääratud kaalutegurid võetakse arvesse heitgaasi massivooluga proportsionaalse proovi võt- mise teel tsükli iga üksiku mooduse ajal. See on võimalik proovi voolukiiruse, proovivõtuaja ja/või lahjen- dusastme reguleerimise teel nii, et saavutataks punktis 5. 6 esitatud efektiivsete kaalutegurite kriteeriumid. Mooduse proovivõtuaeg peab olema vähemalt 4 sekundit iga 0,01 kaaluteguri kohta. Proovivõtt peab igas mooduses toimuma võimalikult mooduse lõpus. Tahkete osakeste proovivõtt ei tohi lõppeda varem kui 5 sekundit enne mooduse lõppu. 2. 7. 5. Mootoriga seotud tingimused Mootori pöörlemiskiirust ja koormust, siseneva õhuvoolu temperatuuri ja hõrendust, heitgaasi temperatuuri ja vasturõhku, kütusevoolu ja õhu- või heitgaasivoolu, ülelaadeõhu temperatuuri, kütuse temperatuuri ja niis- kust registreeritakse igas mooduses, kusjuures pöörete arvu ja koormusega seotud nõuded (vaata punkt 2. 7. 2) peavad olema täidetud tahkete osakeste proovivõtu ajal, kuid igal juhul iga mooduse viimase minuti kestel. Salvestada tuleb kõik arvutamiseks vajalikud lisaandmed (vaata punktid 4 ja 5). 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 327 2. 7. 6. Lämmastikoksiidide kontrollimine mõõtepiirkonnas Lämmastikoksiidide kontrollimine mõõtepiirkonnas peab toimuma vahetult pärast 13. mooduse soorita- mist. Mootorit konditsioneeritakse 13. mooduses kolme minuti jooksul enne mõõtmiste algust. Mõõtmispiirkonna erinevates, tehnilise teenistuse poolt valitud kohtades tehakse kolm mõõtmist. (1) Iga mõõtmise jaoks ette- nähtud aeg on kaks minutit. Mõõtmisprotseduur on identne lämmastikoksiidide mõõtmise protseduuriga tsükli 13. moodulis ning see sooritatakse käesoleva liite punktide 2. 7. 3, 2. 7. 5 ja 4. 1 ning III lisa 4. liite punkti 3 kohaselt. Arvutused tehakse punkti 4 kohaselt. 2. 7. 7. Analüsaatorite ülekontrollimine Pärast heitkoguste määramise katset toimuval teistkordsel kontrollimisel kasutatakse nullgaasi ja sama võrd- lusgaasi. Katse loetakse kehtivaks, kui enne katset ja pärast katse saadud tulemuste vahe on alla 2 % võrd- lusgaasi väärtusest. 3. ELR KATSE SOORITAMINE 3. 1. Mõõteseadmete paigaldamine Suitsususe mõõtur ja proovivõtturid, kui neid kasutatakse, paigaldatakse summuti või järeltöötlusseadme (olemasolu korral) taha seadme tootja poolt kindlaksmääratud üldise paigaldamisprotseduuri kohaselt. Peale selle järgitakse vajaduse korral ISO IDS 11614 10. jao nõudeid. Enne nullpunkti ja skaala maksimaalväärtuse kontrollimist tuleb suitsususe mõõturit seadme tootja soovi- tuste kohaselt soojendada ja stabiliseerida. Kui suitsususe mõõtur on varustatud mõõteseadme optika tah- mumist vältiva läbipuhumisõhusüsteemiga, siis aktiveeritakse ka see süsteem ning reguleeritakse tootja soo- vituste kohaselt. 3. 2. Suitsususe mõõturi kontrollimine Nullpunkti ja skaala maksimaalväärtuse kontroll tehakse suitsususe näidu mooduses, sest suitsususe skaalal on kaks täpselt määratletavat kalibreerimispunkti, suitsusus 0 % ja suitsusus 100 %. Seejärel, kui seade on k-näidu moodusele tagasi asetatud, arvutatakse täpne valguse neeldumistegur suitsususe mõõturi tootja poolt esitatud mõõdetud suitsususe ja LA väärtuse alusel. Kui suitsususe mõõturi valgusvihku ei takistata, siis reguleeritakse näit suitsususe väärtusele 0,0 ± 1,0 %. Kui valgusvihu jõudmist vastuvõtjani takistatakse, siis reguleeritakse näit suitsususe väärtusele 100,0 % ± 1,0 %. 3. 3. Katsetsükkel 3. 3. 1. Mootori konditsioneerimine Mootorit ja süsteemi soojendatakse maksimaalvõimsusel, et stabiliseerida mootori parameetrid tootja soo- vituse kohaselt. Eelkonditsioneerimisfaas peaks kaitsma tegelikku mõõtmist eelmisest katsest väljalaskesüs- teemi jäänud jääkide mõju eest. Kui mootor on stabiliseeritud, alustatakse tsüklit 20 ± 2 sekundit pärast eelkonditsioneerimisfaasi. Tootja taotluse korral võib täiendavaks konditsioneerimiseks teha enne mõõtmistsüklit mannekeenkatse. (1) Katsefaaside valimisel kasutatakse juhusliku valimi kinnitatud statistilisi meetodeid. 328 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. 3. 2. Katsejärjestus Katse koosneb kolmest järjestikusest koormusastmest igal pöörlemiskiirusel III lisa punktis 1. 1 määratletud mootori kolmest pöörlemiskiirusest, pöörlemiskiirusel A (1. tsükkel), B (2. tsükkel) ja C (3. tsükkel), millele järgneb 4. tsükkel tehnilise teenistuse valitud pöörlemiskiirusel kontrollpiirkonnas ning koormuste vahemi- kus 10 %–100 % (1) Katsemootori dünamomeetriline katsetamine toimub joonisel 3 esitatud järjestuses. Joonis 3 ELR katse järjestus a) Mootor töötab mootori pöörlemiskiirusel A ja 10 % koormusel 20 ± 2 sekundit. Ettenähtud kiirus hoi- takse vahemikus ± 20 p/min ning pöördemoment ± 2 % suurimast pöördemomendist kontrollpöörle- miskiirusel. b) Eelmise etapi lõpus viiakse pöörlemiskiirust reguleeriv kang kiiresti täielikult avatud asendisse ning hoi- takse selles asendis 10 ± 1 sekundit. Rakendatakse dünamomeetri koormust, mis on vajalik mootori pöörlemiskiiruse hoidmiseks täpsusega ± 150 p/min kolme sekundi jooksul ning ± 20 p/min ülejäänud etapi jooksul. c) Alapunktides a ja b kirjeldatud järjestust korratakse kaks korda. d) Pärast kolmanda koormusastme lõppu reguleeritakse mootor 20 ± 2 sekundi jooksul pöörlemiskiiru- sele B ning koormusele 10 %. e) Alapunktide a–c järjestust rakendatakse pöörlemiskiirusel B töötava mootoriga. f) Pärast kolmanda koormusastme lõppu reguleeritakse mootor 20 ± 2 sekundi jooksul pöörlemiskiiru- sele C ning koormusele 10 %. g) Alapunktide a–c järjestust rakendatakse pöörlemiskiirusel C töötava mootoriga. h) Pärast kolmanda koormusastme lõppu reguleeritakse mootor 20 ± 2 sekundi jooksul valitud pöörlemis- kiirusele ning koormusele üle 10 %. i) Alapunktide a–c järjestust rakendatakse valitud pöörlemiskiirusel töötava mootoriga. 3. 4. Tsükli valideerimine Suitsu keskmiste väärtuste suhtelised standardhälbed iga kontrollpöörlemiskiiruse juures (SVA, SVB, SVC, mis on arvutatud käesoleva liite punkti 6. 3. 3 kohaselt igal järjestikusel koormusastmel vastavalt igale kontroll- pöörlemiskiirusele) peavad olema alla 15 % keskmisest väärtusest või alla 10 % I lisa tabelis nr 1 esitatud piir- väärtusest, kusjuures kehtib suurem väärtus. Suurema erinevuse korral korratakse järjestust, kuni kolm jär- jetikust koormusastet vastavad validatsioonikriteeriumidele. (1) Katsefaaside valimisel kasutatakse juhusliku valimi kinnitatud statistilisi meetodeid. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 329 3. 5. Suitsususe mõõturi taaskontrollimine. Suitsususe mõõturi nullhälve pärast katsetamist ei tohi olla üle ± 5,0 % suurem I lisa tabelis nr 1 esitatud piirväärtusest. 4. HEITGAASIKOGUSTE ARVUTAMINE 4. 1. Andmete hindamine Gaasiliste heitmete hindamiseks arvestatakse välja meeriku näidu keskmine väärtus iga katsemooduse vii- mase 30 sekundi jooksul ning meeriku näidu keskmiste väärtuste ja vastavate kalibreerimisandmete põhjal määratakse igas katsemooduses süsivesinike (HC), süsinikmonooksiidi (CO) ja lämmastikoksiidide (NOx) keskmised kontsentratsioonid (conc). Kasutada võib teistsugust registreerimisviisi, kui see kindlustab sama- väärsete andmete saamise. Lämmastikoksiidide (NOx) kontrollimisel kontrollpiirkonnas kohaldatakse eespool nimetatud nõudeid ainult lämmastikoksiidide (NOx) suhtes. Heitgaasivool GEXHW või lahjendatud heitgaasivool GTOTW, kui seda kasutatakse, määratakse III lisa 4. liite punkti 2. 3 kohaselt. 4. 2. Kuiv/niiske korrigeerimine Mõõdetud kontsentratsioon arvestatakse järgmiste valemite abil ümber niiskele alusele, kui mõõtmine ei toi- munud niiskel alusel. conc (niiske) = Kw*conc(kuiv) Toores heitgaas: KW,r =(1 – FFH * GFUEL GAIRD) – KW2 FFH = 1,969 (1+ GFUEL GAIRW) KW,e,1 = (1 – HTCRAT * CO2%(wet) 200 ) – KW1 KW,e,2 =( (1 – KW1) 1 + HTCRAT * CO2%(dry) 200 ) Sisselaskeõhk (kui see erineb lahjendusõhust): KW,a = 1 – KW2 KW2 = 1,608 * Ha 1000 + (1,608 * Ha) Ha = 6,220 * Ra * pa -2 pB – pa * Ra * 10 ning Lahjendatud heitgaas: või Lahjendusõhk: KW,d = 1 – KW1 KW1 = 1,608 * Hd 1000 + (1,608 * Hd) Hd = 6,220 * Rd * pd -2 pB – pd * Rd * 10 kus: Ha, Hd = vee kogus grammides 1 kg kuiva õhu kohta Rd, Ra = lahjendus-/siseneva õhuvoolu suhteline niiskus, % Pd, Pa = lahjendus-/siseneva õhuvoolu küllastunud auru rõhk, kPa PB = õhurõhu koguväärtus, kPa 330 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 4. 3. Lämmastikoksiidide (NOx) kontsentratsiooni korrigeerimine niiskuse ja temperatuuri suhtes Lämmastikoksiidide (NOx) heitmed sõltuvad ümbritseva õhu tingimustest, seetõttu korrigeeritakse NOx kont- sentratsiooni ümbritseva õhu temperatuuri ja niiskuse suhtes järgmistes valemites antud tegurite abil: KH,D = 1 1+A *(Ha–10,71)+B *(Ta–298) kus: A = 0,309 GFUEL/GAIRD – 0,0266 B = – 0,209 GFUEL/GAIRD +0,00954 Ta = õhu temperatuur kelvinites Ha = siseneva õhuvoolu niiskus, vee kogus grammides 1 kg kuivas õhus Ha = 6,220*Ra*pa -2 pB–pa*Ra*10 kus: Ra = siseneva õhuvoolu suhteline niiskus, % Pa = siseneva õhuvoolu küllastunud auru rõhk, kPa PB = õhurõhu koguväärtus, kPa 4. 4. Heitmete massivoolu arvutamine Iga mooduse heitmete massivool (g/h) arvutatakse järgmiselt, võttes heitgaasi tiheduseks 1,293 kg/m3 tem- peratuuril 273 K (0 °C) ning rõhu juures 101,3 kPa: 1) NOxmass=0,001587*NOxconc*KH,D*GEXHW 2) COxmass=0,000966*COconc*GEXHW 3) HCmass=0,000479*HCconc*GEXHW kus NOx conc, COconc, HCconc (1) tähistavad keskmisi kontsentratsioone (ppm) toores heitgaasis, nagu on mää- ratletud punktis 4. 1. Heitgaasikoguste vabatahtliku määramise puhul täisvoolu lahjendussüsteemi abil kasutatakse järgmisi vale- meid: 1) NOxmass=0,001587*NOxconc*KH,D*GTOTW 2) COxmass=0,000966*COconc*GTOTW 3) HCmass=0,000479*HCconc*GTOTW kus NOx conc, COconc, HCconc (1) tähistavad iga faasi keskmisi taustkorrigeeritud kontsentratsioone (ppm) lah- jendatud heitgaasis, nagu on määratletud III lisa 2. liite punktis 4. 3. 1. 1. 4. 5. Spetsiifiliste heitmete väljaarvutamine Kõigi üksikute koostisosade heitkoguseid (g/kWh) arvutatakse järgmisel viisil: = NOx CO= HC= ∑NOx,mass * WFi ∑P(n)i * WFi ∑COmass * WFi ∑P(n)i * WFi ∑HCmass * WFi ∑P(n)i * WFi Eespool esitatud arvutustes kasutatavad kaalutegurid on esitatud punktis 2. 7. 1. (1) Põhineb C1-ekvivalendil. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 331 4. 6. Pindala kontrollväärtuste väljaarvutamine NOx heitkogust mõõdetakse ja arvutatakse vastavalt punktile 4. 6. 1 kolmes punkti 2. 7. 6 kohaselt valitud kontrollpunktis ning määratakse ka interpoleerimise teel nende katsetsükli mooduste abil, mis punkti 4. 6. 2 kohaselt asuvad kõige lähemal vastavale kontrollpunktile. Mõõdetud väärtusi võrreldakse seejärel interpo- leeritud väärtustega punkti 4. 6. 3 kohaselt. 4. 6. 1. Spetsiifilise heitme arvutamine Kontrollpunktidest iga kontrollpunkti (Z) NOx heitkogus arvutatakse järgmiselt: NOxmass,Z=0,001587*NOxconc,Z*KH,D*GEXHW NOx,Z=NOxmass,Z/P(n)Z 4. 6. 2. Katsetsükli heitmete väärtuse määramine Iga kontrollpunkti NOx heitkogus interpoleeritakse valitud kontrollpunkti Z katva katsetsükli neljast lähi- mast moodusest, nagu on esitatud joonisel 4. Kõnealustes moodustes (R, S, T, U) kasutatakse järgmisi mõis- teid: Pöörete arv (R) = Pöörete arv (T) = nRT Pöörete arv (S) = Pöörete arv (U) = nSU Osakoormus (R) = Osakoormus (S) Osakoormus (T) = Osakoormus (U) Kontrollpunkti Z NOx heitkogus arvutatakse järgmiselt: ja kus ER, ES, ET, EU EZ = ERS + (ETU–ERS). (MZ–MRS)/(MTU–MRS) ETU = ET + (EU–ET)∙(nZ–nRT)/(nSU–nRT) ERS = MT + (MU–MT)∙(nZ–nRT)/(nSU–nRT) MTU = MT + (MU–MT)∙(nZ–nRT)/(nSU–nRT) MRS = MR + (MS–MR)∙(nZ–nRT)/(nSU–nRT) = katvate mooduste spetsiifiline NOx heitkogus, mis on välja arvutatud punkti 4. 6. 1 koha- selt. MR, MS, MT, MU = mootori pöördemoment katvates moodustes Joonis 4 NOX kontrollpunkti interpoleerimine 332 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 4. 6. 3. NOX heitmete väärtuste võrdlemine Kontrollpunkti Z mõõdetud spetsiifilist NOX heitkogus (NOX;Z) võrreldakse interpoleeritud väärtusega (EZ) järgmiselt: NOx,diff = 100*(NOx,z–Ez)/Ez 5. TAHKETE OSAKESTE HEITMETE ARVUTAMINE 5. 1. Andmete hindamine Tahkete osakeste hindamisel registreeritakse igas mooduses läbi filtrite voolavate proovide kogumassid (MSAM, i). Filtrid asetatakse tagasi kaalukambrisse ning konditsioneeritakse vähemalt ühe tunni jooksul, kuid mitte kauem kui 80 tundi, seejärel kaalutakse. Registreeritakse filtrite brutokaal ning lahutatakse omakaal (vaata käesoleva liite punkt 2. 1). Tahkete osakeste mass Mf on põhi- ja abifiltritele kogunenud tahkete osakeste massi summa. Taustkorrigeerimise korral tuleb registreerida filtreid läbiva lahjendusõhu mass (MDIL) ja tahkete osakeste mass (Md). Enam kui ühe mõõtmise korral tuleb välja arvutada jagatis Md / MDIL iga üksiku mõõtmise kohta ning võtta keskmised väärtused. 5. 2. Osavoolu lahjendussüsteem Tahkete osakeste heitmete lõplikud registreeritavad katsetulemused määratakse järgmiste etappide põhjal. Lahjendusastet saab reguleerida mitmel eri viisil ning seetõttu on kasutusel erinevad GEDFW arvutamise mee- todid. Kõik arvutused tuginevad proovivõtuaja üksikmooduste keskmistele väärtustele. 5. 2. 1. Isokineetilised süsteemid GEDFW,i=GEXHW,i*qi qi= GDILW,1+(GEXHW,i* r) (GEXHW,i* r) kus r väljendab isokineetilise proovivõtturi ja väljalasketoru ristlõikepindalade suhet: 5. 2. 2. Süsteemid, milles mõõdetakse CO2 või NOX kontsentratsiooni R = Ap AT GEDFW,i=GEXHW,i*qi qi= concE,i–concA,i concD,i–concA,i kus: concE = märgistusgaasi märgrikastus toores heitgaasis concD = märgistusgaasi märgrikastus lahjendatud heitgaasis concA = märgistusgaasi märgrikastus lahjendusõhus Kuival alusel mõõdetud kontsentratsioonid arvutatakse ümber niiskele alusele käesoleva liite punkti 4. 2 koha- selt. 5. 2. 3. Süsteemid, milles kasutatakse CO2 mõõtmist ja süsiniku tasakaalustusmeetodit (1) kus: GEDFW,i = 206,5*GFUEL,i CO2D,i–CO2A,i CO2D = CO2 kontsentratsioon lahjendatud heitgaasis CO2A = CO2 kontsentratsioon lahjendusõhus (kontsentratsioonid mahuprotsentidena niiskel alusel) (1) Väärtus kehtib ainult I lisas nimetatud etalonkütuse puhul. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 333 Võrrand põhineb süsiniku tasakaalu eeldusel (mootorisse sisenevad süsinikuaatomid eralduvad süsinikdiok- siidina) ning määratakse kindlaks järgmiselt: ja GEDFW,i = GEXHW,i*qi qi = 206,5*GFUEL,i GEXHW,i*(CO2D,i–CO2A,i) 5. 2. 4. Süsteemid, milles kasutatakse voolu mõõtmist GEDFW,i = GEXHW,i*qi qi = GTOTW,i (GTOTW,i–GDILW,i) 5. 3. Täisvoolu lahjendussüsteem Tahkete osakeste heite katse lõpptulemused määratakse järgmisel viisil. Kõik arvutused tuginevad proovivõ- tuaja üksikmooduste keskmistele väärtustele. GEDFW,i = GTOTW,i 5. 4. Tahkete osakeste massivoolu arvutamine Tahkete osakeste massivool arvutatakse järgmiselt: PTmass = Mf MSAM *  GEDFW 1 000 kus i=n  = ∑ GEDFW GEDFW,i * WFi i=1 i=n MSAM = ∑ MSAM,i i=1 i = 1, … n mis määratakse kogu katsetsükli ajal proovivõtuperioodi üksikmooduste keskmiste väärtuste liitmise teel. Tahkete osakeste massivoolu võib taustkorrigeerida järgmiselt: PTmass =[ Mf MSAM –( Md MDIL *(∑ i=n(1– i=1 1 DFi)*WFi))]*  GEDFW 1 000 Enam kui ühe mõõtmise puhul(Md/MDIL) asendatakse (Md/MDIL) DFi = 13,4/(concCO2 + (concCO +concHC) * 10-4)) üksikmoodustes või DFi = 13,4/concCO2 üksikmoodustes. 5. 5. Spetsiifiliste heitkoguste arvutamine Tahkete osakeste heitkogused arvutatakse järgmiselt: PT = PTmass ∑P(n)i*WFi 334 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 5. 6. Efektiivne kaalutegur Iga mooduse efektiivne kaalutegur WFE, i arvutatakse järgmiselt: WFE,i =  MSAM,i*GEDFW MSAM*GEDFW,i Efektiivsete kaalutegurite väärtuse erinevus punktis 2. 7. 1 loetletud kaalutegurite väärtustest võib olla kuni ± 0,003 (± 0,005 tühikäigu moodusel). 6. SUITSU VÄÄRTUSTE ARVUTAMINE 6. 1. Besseli algoritm Besseli algoritmi kasutatakse 1 sekundi keskmiste väärtuste arvutamiseks suitsu hetkeliste lugemite põhjal, ümber arvutatuna punkti 6. 3. 1 kohaselt. Algoritm emuleerib teise järgu madalpääsfiltrit ning selle kasuta- mine nõuab iteratiivseid arvutusi koefitsientide kindlaksmääramiseks. Need koefitsiendid on suitsususe mõõ- turisüsteemi reaktsiooniaja ja võttesageduse funktsioon. Seetõttu tuleb punktis 6. 1. 1 ettenähtud toimingut korrata iga kord, kui süsteemi reaktsiooniaeg ja/või võttesagedus muutuvad. 6. 1. 1. Filtri reaktsiooniaja ning Besseli konstantide arvutamine Reaktsiooniaeg Besseli algoritmis (tF) on suitsususe mõõturi süsteemi füüsikalise ja elektrilise reaktsiooniaja funktsioon, nagu on määratletud III lisa 4. liite punktis 5. 2. 4, ning selle arvutamiseks kasutatakse järgmist võrrandit: kus: tp = füüsikaline reaktsiooniaeg, sek te = elektriline reaktsiooniaeg, sek tF = √1–(tp 2) 2+te Filtri piirsageduse (fc) määramise arvutused põhinevad sisendi tõusul 0–1 ≤ 0,01 sek (vaata VII lisa). Reakt- siooniaeg on ajavahemik, mille jooksul Besseli väljundsignaal jõuab 10 protsendist (t10) 90 protsendini (t90) nimetatud astmelisest funktsioonist. See saadakse fc väärtuse itereerimise teel kuni t90–t10 ≈ tF. fc esimest ite- ratsiooni väljendatakse järgmise valemi abil: fc = π/(10*tF) Besseli konstandid E ja K arvutatakse järgmiste võrrandite abil: E = 1 1+Ω *√3* D 2 + D *Ω K = 2*E *(D *Ω 2 –1)–1 kus: D = 0,618034 Δt = 1/proovivõtusagedus Ώ = 1/[tan(π * Δt * fc)] 6. 1. 2. Besseli algoritmi arvutamine Kasutades E ja K väärtusi arvutatakse Besseli 1 s keskmine väärtus astmelise sisendi Si kohta järgmiselt: Yi = Yi–1 + E *(Si + 2*Si–1 + Si–2–4*Yi–2) + K *(Yi–1–Yi–2) kus: Si–2 = Si–1 = 0 Si = 1 Yi–2 = Yi–1 = 0 Ajad t10 ja t90 interpoleeritakse. Väärtuse fc reaktsiooniaega tF määratletakse t90 ja t10 vahelise ajalise erine- vusena. Kui see reaktsiooniaeg ei ole piisavalt lähedane nõutavale, siis jätkatakse itereerimist, kuni tegelik reaktsiooniaeg vastab 1 protsendilise täpsusega nõutavale reaktsiooniajale: |(t90 – t10) – tF| ≤ 0,01 * tF 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 335 6. 2. Andmete hindamine Suitsu mõõtmiste sagedus peab olema vähemalt 20 Hz. 6. 3. Suitsu määramine 6. 3. 1. Andmete ümberarvestamine Kuna kõigi suitsususe mõõturite põhiline mõõteühik on läbitustegur, siis arvestatakse suitsu väärtused ümber läbitustegurist (t) valguse neeldumisteguriks (k) järgmiselt: k = – 1 LA *In(1– N 100)ja N = 100 – τ kus: k = valguse neeldumiskoefitsient, m-1 LA = efektiivne optilise tee pikkus, nagu on ette näinud mõõteriista tootja, m N = suitsusus, % τ = läbitustegur, % Ümberarvutus tehakse enne andmete edasist töötlemist. 6. 3. 2. Keskmise suitsu väärtuse arvutamine Besseli funktsiooni põhjal Vajalik piirsagedus fc on sagedus, mis tekitab filtri nõuetekohase reaktsiooniaja tF. Niipea kui kõnealune sage- dus on punktis 6. 1. 1 nimetatud iteratsiooniprotsessi abil määratud, arvutatakse välja Besseli algoritmi tege- likud konstandid E ja K. Besseli algoritmi rakendatakse seejärel suitsu hetkeväärtuste suhtes (k-väärtus), nagu on kirjeldatud punktis 6. 1. 2: Yi = Yi–1 + E *(Si + 2*Si–1 + Si–2–4*Yi–2) + K *(Yi–1–Yi–2) Besseli algoritm on laadilt rekursiivne. Seega on algoritmile vaja algseid sisendväärtusi Si–1 ja Si–2 ning alg- seid väljundväärtusi Yi–1 ja Yi–2. Nende väärtuseks võib võtta 0. Kolme pöörlemiskiiruse A, B ja C iga koormusastme 1 sek-maksimaalväärtus Ymax valitakse igast suitsukõ- vera Yi üksikväärtustest. 6. 3. 3. Lõpptulemus Iga katsetsükli (katse pöörlemiskiiruse) keskmised suitsu väärtused (SV) arvutatakse järgmiselt: Katse pöörlemiskiirusel A: Katse pöörlemiskiirusel B: Katse pöörlemiskiirusel C: kus: SVA = (Ymax1,A + Ymax2,A + Ymax3,A)/3 SVB = (Ymax1,B + Ymax2,B + Ymax3,B)/3 SVC = (Ymax1,C + Ymax2,C + Ymax3,C)/3 Ymax1, Ymax2, Ymax3 = suurim Besseli 1 s keskmine väärtus kolmel koormusastmel Lõppväärtus arvutatakse järgmiselt: SV = (0,43*SVA) + (0,56*SVB) + (0,01*SVC) 336 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. liide ETC KATSETSÜKKEL 1. MOOTORI KAARDISTUSPROTSEDUUR 1. 1. Kaardistatud kiiruse ulatuse määramine ETC katse tegemiseks katsekambris tuleb mootor pöörlemiskiiruse/pöördemomendi määramiseks enne kat- setsüklit kaardistada. Minimaalne ja maksimaalne kaardistamiskiirus määratakse järgmiselt: Minimaalne kaardistamiskiirus = tühikäigu pöörlemiskiirus Maksimaalne kaardistamiskiirus = nhi * 1,02 või kiirus, mille puhul täiskoormuse pöördemoment langeb nullini, olenevalt sellest, kumb kiirus on väiksem 1. 2. Mootori võimsuse kaardistamine Mootor soojendatakse maksimaalvõimsusel, et stabiliseerida mootori parameetrid tootja soovituse ja hea inseneritava kohaselt. Pärast mootori stabiliseerimist kaardistatakse see järgmiselt: a) mootor vabastatakse koormusest ja seda kasutatakse tühikäigu pöörlemiskiirusel; b) mootorit kasutatakse täiskoormusel/täielikult avatud pritsepumbaga minimaalsel kaardistamiskiirusel; c) mootori pöörlemiskiirust tõstetakse keskmise kiirusega 8 ± 1 min-1 sekundis minimaalselt kaardista- miskiiruselt maksimaalsele. Mootori pöörlemiskiiruse ja pöördemomendi väärtused registreeritakse sagedusega vähemalt üks mõõtepunkt sekundis. 1. 3. Kaardistamiskõvera tekitamine Kõik punkti 1. 2 kohaselt registreeritud andmed ühendatakse punktidevahelise lineaarse interpolatsiooni abil. Saadud pöördemomendi kõver on kaardistuskõver ning seda kasutatakse mootoritsükli normalisee- ritud pöördemomendi väärtuste ümberarvutamiseks katsetsükli tegelikeks pöördemomendi väärtusteks, nagu on kirjeldatud punktis 2. 1. 4. Alternatiivne kaardistamine Kui tootja arvamuse kohaselt ei ole eespool kirjeldatud kaardistusmetoodika mis tahes teatava mootori puhul usaldusväärne või esindav, siis võib kasutada alternatiivset kaardistusmetoodikat. Kõnealused alter- natiivsed meetodid peavad vastama kindlaksmääratud kaardistamisprotseduuri eesmärkidele, mis seisneb kõigi katsetsüklites saavutatavate mootori pöörlemiskiiruste suurima momendikiiruse määramises. Häl- bed käesolevas punktis nimetatud kaardistamismeetoditest turvalisuse või tüüpilisuse eesmärgil peavad koos põhjendustega olema tehnilise teenistuse poolt kinnitatud. Ühelgi juhul ei tohi mootori pidevalt vähe- nevaid pöördeid kasutada reguleeritud või turboülelaaduriga mootori puhul. 1. 5. Korduskatsed Mootorit ei ole vaja enne iga katsetsüklit kaardistada. Mootor tuleb enne katsetsüklit uuesti kaardistada, kui: — viimasest kaardistamisest on asjatundjate hinnangul möödunud liiga palju aega või — mootorit on mehaaniliselt muudetud või uuesti kalibreeritud ning see võib mõjutada mootori tööd. 2. ETALONKATSETSÜKLI MOODUSTAMINE Siirdekatsetsüklit on kirjeldatud käesoleva lisa 3. liites. Pöördemomendi ja pöörete arvu normaliseeritud väärtused muudetakse tegelikeks väärtusteks allpool esitatud viisil, mille tulemusena saadakse etalontsük- kel. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 337 2. 1. Tegelik kiirus Kiiruse normaliseerimine tühistatakse järgmise võrrandi abil: Tegelik kiirus = kiirus % (võrdluskiirus — tühikäigïgukiirus) 100 + tühikäigukiirus Võrdluskiirus (nref) vastab 3. liites esitatud mootori dünamomeetrilises graafikus esitatud 100 % kiiruse väärtustele. Seda määratletakse järgmiselt (vaata I lisa joonis 1): nref = nlo + 95% *(nhi–nlo) kus nhi ja nlo määratakse kas I lisa 2. punkti või III lisa 1. liite punkti 1. 1 kohaselt. 2. 2. Tegelik pöördemoment Pöördemoment normaliseeritakse vastaval pöörlemiskiirusel suurima momendikiiruseni. Etalontsükli pöör- demomendi normaliseeritud väärtused arvutatakse punkti 1. 3 kohaselt määratud kaardistamiskõvera abil ümber järgmiselt: Tegelik pöördemoment = % pöördemoment * suurim pöördemoment 100 vastava tegeliku kiiruse suhtes, nagu on määratletud punktis 2. 1. Etalontsükli tekitamiseks tuleb faaside käivituspunktide (“m”) negatiivsed pöördemomendi väärtused muuta tegelikeks väärtusteks, mis määratakse kindlaks ühel järgmistest viisidest: — negatiivne 40 % vastava pöörete arvu juures kasutatavast positiivsest pöördemomendist, — mootori käitamiseks minimaalselt maksimaalsele kaardistamiskiirusele vajaliku negatiivse pöördemo- mendi kaardistamine, — negatiivse pöördemomendi määramine, mis on vajalik mootori käitamiseks tühikäigul ja võrdluskii- rustel ning kõnealuste faaside vaheliseks lineaarseks interpolatsiooniks. 2. 3. Tegelikeks väärtusteks ümberarvutamise näide Näitena muudetakse järgmine katsefaas tegelikele väärtustele vastavaks: kiirus protsentides = 43 pöördemoment protsentides = 82 Aluseks võetakse järgmised väärtused: võrdluskiirus tühikäigukiirus = 2 200 min-1 = 600 min-1, mille tulemusena saadakse: tegelik kiirus = 43*(2 200 – 600) 100 + 600 = 1 288 min -1 tegelik pöördemoment = 82 * 700 100 = 574 Nm mille puhul mootori pöörlemiskiirusel 1 288 min-1 kaardistamiskõveral saadud suurim pöördemoment on 700 Nm. 3. HEITKOGUSTE KATSE KULG Tootja taotluse korral võib mootori ja heitgaasisüsteemi mõõtetsüklile eelnevaks konditsioneerimiseks teha mannekeenkatse. Maagaas- ja veeldatud naftagaasi kütusel töötavad mootorid sõidetakse sisse ETC katses. Mootor sõide- takse sisse vähemalt kahes ETC tsüklis, kuni ühe ETC tsükli kestel mõõdetud CO heitkogus ületab eelmise ETC tsükli kestel mõõdetud CO heitkoguse kõige rohkem 25 % võrra. 338 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. 1. Proovivõtusüsteemi filtrite ettevalmistamine (ainult diiselmootorid) Vähemalt tund enne katset asetatakse iga filter (filtrite paar) suletud, kuid tihenduseta Petri tassi ning pan- nakse kaalukambrisse stabiliseeruma. Stabiliseerumisperioodi lõpus kaalutakse iga filter (filtrite paar) ning registreeritakse omakaal. Seejärel hoitakse filtrit (filtrite paari) suletud Petri tassis või tihendatud filtrialusel kuni kasutamiseni katses. Kui filtrit (filtrite paari) ei kasutata kaheksa tunni jooksul pärast kaalukambrist väljavõtmist, siis tuleb see enne kasutamist uuesti konditsioneerida ja kaaluda. 3. 2. Mõõteseadmete paigaldamine Mõõteriistad ja proovivõtturid tuleb nõuetekohaselt paigaldada. Väljalasketoru ühendatakse täisvoolu lah- jendussüsteemiga. 3. 3. Lahjendussüsteemi ja mootori käivitamine Lahjendussüsteem ja mootor käivitatakse ja neid soojendatakse, kuni kõik temperatuurid ja rõhud on sta- biliseerunud efektiivvõimsusel tootja soovituse ja hea inseneritava kohaselt. 3. 4. Tahkete osakeste proovivõtusüsteemi käivitamine (ainult diiselmootorid) Tahkete osakeste proovivõtusüsteem käivitatakse ja see töötab möödavoolul. Lahjendusõhu tahkete osa- keste fooni taseme saab määrata lahjendusõhu juhtimise teel läbi tahkete osakeste filtrite. Filtreeritud lah- jendusõhu kasutamise korral võib teha ühe mõõtmise kas enne või pärast katset. Filtreerimata lahjendus- õhu puhul võib mõõtmised teha tsükli alguses ja lõpus ning arvutada välja keskmised väärtused. 3. 5. Täisvoolu lahjendussüsteemi reguleerimine Kogu lahjendatud heitgaasivool reguleeritakse nii, et süsteemi ei kondenseeruks vett ning filtri pinna mak- simaalne temperatuur oleks 325 K (52 °C) või vähem (vaata V lisa punkt 2. 3. 1, DT). 3. 6. Analüsaatorite kontrollimine Heitgaasianalüsaatorid nullistatakse ja määratakse kindlaks mõõteulatus. Proovivõtukottide kasutamise kor- ral kotid tühjendatakse. 3. 7. Mootori käivitamisprotseduur Stabiliseeritud mootor käivitatakse kasutaja käsiraamatus sisalduva tootja poolt soovitatud käivitusprotse- duuri kohaselt, seejuures kasutatakse kas seeriatoodangu käivitusmootorit või dünamomeetrit. Valikuliselt võib katset alustada mootorit välja lülitamata otse eelkonditsioneerimisfaasist, kui mootor töötab tühikäi- gupöörlemiskiirusel. 3. 8. Katsetsükkel 3. 8. 1. Katseseeria Katseseeriaga alustatakse, kui mootor on jõudnud tühikäigu pöörlemiskiiruseni. Katse sooritatakse etalon- tsükli kohaselt, nagu on ette nähtud käesoleva liite punktis 2. Mootori pöörlemiskiiruse ja pöördemomendi seadistuspunktid seadistatakse sagedusele 5 Hz (soovitatavalt 10 Hz) või enamale. Mootori pöörlemiskii- ruse ja pöördemomendi tagasisideandmed registreeritakse vähemalt kord sekundis kogu katsetsükli kestel ning signaalid võib elektrooniliselt filtreerida. 3. 8. 2. Analüsaatori reageerimine Mootori või katseseeria käivitamisel või tsükli alustamisel vahetult eelkonditsioneerimisest lülitatakse sisse mõõteseadmed, et samaaegselt alustada: — lahjendusõhu kogumist või analüüsimist, — lahjendatud heitgaasi kogumist või analüüsimist, — lahjendatud heitgaasi (CVS) koguse ning nõuetekohaste temperatuuride ja rõhkude mõõtmist, — dünamomeetri pöörlemiskiiruse ja pöördemomendi tagasisideandmete registreerimist. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 339 Süsivesinikke (HC) ja lämmastikoksiide (NOX) mõõdetakse pidevalt lahjendustunnelis sagedusega 2 Hz. Keskmiste kontsentratsioonide määramine toimub analüsaatori signaalide integreerimise teel katsetsükli kestel. Süsteemi reaktsiooniaeg ei tohib olla üle 20 sek ning seda kohandatakse vajaduse korral CVS voo- lukõikumistega ja proovivõtuaja/katsetsükli nihetega. CO, CO2, NMHC ja CH4 määratakse integreerimise teel või tsükli ajal proovivõtukotti kogunenud heitgaasikontsentratsioonide analüüsimise teel. Gaasiliste saasteainete kontsentratsioonid lahjendusõhus määratakse integreerimise või kogumise teel taustsaasteai- nete kotti. Kõik muud väärtused registreeritakse sagedusega vähemalt kord sekundis (1 Hz). 3. 8. 3. Tahkete osakeste proovivõtt (ainult diiselmootorid) Tsükli puhul, mida alustatakse vahetult eelkonditsioneerimisest, lülitatakse tahkete osakeste proovivõtu- süsteem mootori või katsejärjestuse käivitamisega samal ajal möödavoolult tahkete osakeste kogumisele. Kui voolu kompenseerimist ei kasutata, siis reguleeritakse proovivõtupump (proovivõtupumbad) nii, et tah- kete osakeste proovivõtturit või ülekandetoru läbiva voolu kiirus püsiks ettenähtud voolukiiruse juures täp- susega ± 5 %. Kui kasutatakse voolu kompenseerimist (või proovigaasivoolu proportsionaalset reguleeri- mist), siis tuleb näidata, et põhitoru voolu ja tahkete osakeste voolu suhe erineb ettenähtud väärtusest kõige rohkem ± 5 % (välja arvatud proovivõtu esimesed kümme sekundit). Märkus: Kahekordse lahjenduse korral on proovigaasivool proovivõtufiltreid läbiva voolu ja teise astme lahjendusõhuvoolu vaheline netoväärtus. Registreeritakse keskmine temperatuur ja rõhk gaasimõõturi (gaasimõõturite) või voolu mõõteriistade sis- selaskeava juures. Kui tahkete osakeste suure koormuse tõttu filtrile ei ole ettenähtud voolukiirust võima- lik kogu tsükli kestel säilitada (täpsusega ± 5 %), siis on katse kehtetu. Katse tehakse uuesti, kasutades väik- semat voolukiirust ja/või suurema läbimõõduga filtrit. 3. 8. 4. Mootori seiskumine Mootori seiskumise korral katsetsükli mis tahes hetkel tuleb mootor eelkonditsioneerida ja uuesti käivi- tada ning katset korrata. Kui katsetsükli ajal tekib mõne vajaliku katseseadme rike, siis katse ei kehti. 3. 8. 5. Toimingud pärast katset Pärast katse lõppemist peatatakse lahjendatud heitgaasi mahu mõõtmine, gaasivool kogumiskottidesse ning lülitatakse välja tahkete osakeste proovivõtupump. Ühtses analüsaatorite süsteemis jätkub proovivõtt süs- teemi reaktsiooniaegade lõppemiseni. Kogumiskottides (kui neid kasutatakse) olevaid kontsentratsioone analüüsitakse võimalikult kiiresti, igal juhul hiljemalt 20 minutit pärast katsetsükli lõppemist. Pärast heitkoguste määramise katset kontrollitakse analüsaatorid nullgaasi ja sama võrdlusgaasi abil uuesti üle. Katse loetakse kehtivaks, kui enne ja pärast katset saadud tulemuste ning võrdlusgaasi väärtuse vahe on alla 2 %. Ainult diiselmootorite puhul asetatakse tahkete osakeste filtrid tagasi kaalukambrisse hiljemalt ühe tunni jooksul pärast katse lõppemist ning konditsioneeritakse enne kaalumist suletud, kuid tihenduseta Petri tas- sis vähemalt ühe tunni kestel, kuid mitte üle 80 tunni. 3. 9. Katse vastavustõendamine 3. 9. 1. Andmenihe Tagasiside- ja võrdlustsükli väärtuste vahelisest ajalisest mahajäämusest tuleneva nihke minimeerimiseks võib kogu mootori pöörlemiskiiruse ja pöördemomendi tagasisidesignaali järjestust võrdluskiiruse ja pöör- demomendi järjestuse suhtes ajaliselt kiirendada või tagasi hoida. Nihutades tagasisidesignaale tuleb nii pöörlemiskiirust kui pöördemomenti nihutada samal määral ning samas suunas. 340 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. 9. 2. Tsükli töö arvutamine Tsükli tegelik töö Wact (kWh) arvutatakse kõigi mootori pöörlemiskiiruse ja pöördemomendi registreeri- tud tagasisideväärtuste paaride põhjal. Seda tehakse pärast tagasisideandmete mis tahes nihutamist, kui on tehtud selline valik. Tsükli tegelikku tööd Wact võrreldakse võrdlustsükli tööga Wref ning selle abil arvuta- takse spetsiifilise pidurdamise heitkoguseid (vaata punkte 4. 4 ja 5. 2). Sama metoodikat kasutatakse nii võrdlus- kui ka tegeliku mootori võimsuse integreerimisel. Väärtuste kindlaksmääramisel võrdlustsükli piir- väärtuste ja mõõdetud väärtuste vahelistes punktides kasutatakse lineaarset interpoleerimist. Võrdlustsükli ja tsükli tegeliku töö integreerimisel nullistatakse kõik negatiivsed pöördemomendi väärtu- sed ja võetakse need arvesse. Kui integreerimissagedus on väiksem kui 5 hertsi ning juhul, kui pöördemo- mendi positiivne väärtus muutub teatava ajavahemiku jooksul negatiivseks või negatiivne väärtus positiiv- seks, siis arvutatakse negatiivne osa ja nullistatakse. Positiivne osa lisatakse integreeritud väärtusele. Wact hälve Wref suhtes peab olema vahemikus –15 % kuni + 5 %. 3. 9. 3. Katsetsükli statistiline valideerimine Pöörlemiskiirusele, pöördemomendile ja võimsusele tehakse tagasisideväärtuste lineaarne regressioon kont- rollväärtuste suhtes. Seda tehakse pärast tagasisideandmete mis tahes nihutamist, kui on tehtud selline valik. Kasutatakse vähimruutude meetodit järgmise kõige sobivama võrrandiga: kus: y = mx + b, y = pöörlemiskiiruse (min-1), pöördemomendi (Nm) või võimsuse (kW) tagasiside (tegelik) väärtus m = regressioonisirge kalle x = pöörlemiskiiruse (min-1), pöördemomendi (Nm) või võimsuse (kW) kontrollväärtus b = regressioonisirge y-telg Hinnangu standardviga (SE) üleminekul y-väärtuselt x-väärtusele ja määramiskoefitsient (r2, arvutatakse iga regressioonisirge suhtes. Kõnealune analüüs soovitatakse teha sagedusel 1 Hz. Kõik negatiivsed pöördemomendi kontrollväärtused ning nendega seotud tagasisideväärtused jäetakse tsükli pöördemomendi ja võimsuse statistilise valideeri- mise arvestusest välja. Katse loetakse kehtivaks, kui tabelis 6 esitatud kriteeriumid on täidetud. Tabel 6 Regressioonisirge tolerantsid Pöörlemiskiirus Pöördemoment Võimsus Hinnangu standardviga (SE) Y üleminekul X Maksimaalselt 100 min-1 Maksimaalselt 13 % kaardistamisel saadud mootori suurimast pöördemomendist Maksimaalselt 8 % kaar- distamisel saadud moo- tori suurimast pöörde- momendist Regressioonisirge tõus, m 0,95–1,03 0,83–1,03 0,89–1,03 Määramiskoefitsient, r2, Minimaalselt 0,9700 Minimaalselt 0,8800 Minimaalselt 0,9100 Regressioonisirge Y lõik, b ± 50 min-1 ± 20 Nn või ± 2 % suu- rimast pöördemomen- dist, olenevalt sellest, kumb on suurem ± 4 kW või ± 2 % suuri- mast võimsusest, olene- valt sellest, kumb on suurem Punktide väljajätmine regressioonanalüüsist toimub tabeli 7 kohaselt. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 341 Tabel 7 Punktid, mille väljajätmine regressioonanalüüsist on lubatud Tingimused Väljajäetavad punktid Täiskoormus ja pöördemomendi tagasiside < kont- rollpöördemoment Pöördemoment ja/või võimsus Koormuseta, tagasisideta > kontrollpöördemoment tühikäigufaasita, pöördemomendi Pöördemoment ja/või võimsus Koormuseta/suletud seguklapp, pöörlemiskiirus > tühikäigu etalonkiirus tühikäigufaas ja Pöörlemiskiirus ja/või võimsus 4. HEITGAASIKOGUSTE ARVUTAMINE 4. 1. Lahjendatud heitgaasivoolu määramine Katsetsükli kogu lahjendatud heitgaasivool (kg/katse) arvutatakse tsükli mõõteväärtuste voolu mõõte- seadme vastavate kalibreerimisandmete põhjal (PDP puhul V0 või CFV puhul KV, nagu on määratletud III lisa 5. liite punktis 2). Kui lahjendatud heitgaasi temperatuur hoitakse soojusvaheti abil püsivana kogu tsükli kestel (PDV–CVS ± 6 K, CFV–CVS ± 11 K, vaata V lisa punkt 2. 3), siis kasutatakse järgmisi valemeid. PDP–CVS süsteem: kus: MTOTW = 1,293*V0*Np*(pB–p1)*273/(101,3* T) MTOTW = tsükli lahjendatud niiske heitgaasi mass, kg V0 NP pB p1 T = ühe pöördega pumbatava gaasi maht katsetingimustes, m3/pööre = pumba pöörete üldarv katse ajal = atmosfäärirõhk katsekambris, kPa = hõrendus atmosfäärirõhu suhtes pumba sisselaskeava juures, kPa = lahjendatud heitgaasi keskmine temperatuur pumba sisselaskeava juures kogu tsükli kestel, K CFV–CVS süsteem: kus: MTOTW = 1,293*t *Kv*pA/T 0,5 MTOTW = tsükli lahjendatud niiske heitgaasi mass, kg t KV pA T = tsükli aeg, sek = kriitilise voolu Venturi toru kalibreerimiskoefitsient standardtingimustes = absoluutrõhk Venturi toru sissevooluava juures, kPa = absoluutne temperatuur Venturi toru sissevooluava juures, K Voolu kompenseerimisega süsteemi (soojusvahetita süsteemi) kasutamise korral arvutatakse heitkoguste hetkemass ja integreeritakse kogu katse ajale. Sellisel juhul arvutatakse lahjendatud heitgaasi hetkemass järgmiselt: PDP–CVS süsteem: kus: MTOTW,i = 1,293*V0*Np,i*(pB–p1)*273/(101,3∙ T) MTOTW, i = niiske lahjendatud heitgaasi hetkemass, kg Np, i = pumba üldine pöörete arv ajaühikus 342 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd CFV–CVS süsteem: kus: MTOTW,i = 1,293*Δti*Kv*pA/T 0,5 MTOTW, i = niiske lahjendatud heitgaasi hetkemass, kg Δti = ajavahemik, sek Kui tahkete osakeste (MSAM) ja gaasiliste saasteainete proovi kogumass ületab CVS koguvoolu (MTOTW) 0,5 % võrra, siis korrigeeritakse CVS voolu MSAM suhtes või suunatakse tahkete osakeste proovivool tagasi CVS-süsteemi enne, kui see jõuab voolu mõõteseadmeni (PDP või CFV). 4. 2. NOX korrigeerimine niiskuse suhtes Lämmastikoksiidide (NOx) heitmed sõltuvad ümbritseva õhu tingimustest, seetõttu korrigeeritakse NOx kontsentratsiooni ümbritseva õhu temperatuuri ja niiskuse suhtes järgmistes valemites antud tegurite abil: a) diiselmootorid: b) gaasimootorid: kus: KH,D = 1 1–0,0182*(Ha–10,71) KH,G = 1 1–0,0329*(Ha–10,71) Ha = siseneva õhuvoolu niiskus, vee kogus grammides 1 kg kuiva õhu kohta: Ha = 6,220*Ra*pa -2 pB–pa*Ra*10 Ra = siseneva õhuvoolu suhteline niiskus, % pa = siseneva õhuvoolu küllastunud auru rõhk, kPa pB = õhurõhu koguväärtus, kPa 4. 3. Emissiooni massivoolu arvutamine 4. 3. 1. Konstantse massivooluga süsteemid Soojusvahetiga süsteemides määratakse saasteainete mass (g/katse) järgmiste võrrandite abil: 1) NOxmass=0,001587*NOxconc*KH,D*MTOTW(diiselmootorid) 2) NOxmass=0,001587*NOxconc*KH,G*MTOTW(gaasimootorid) 3) COmass=0,000966*COconc*MTOTW 4) HCmass=0,000479*HCconc*MTOTW′(diiselmootorid) 5) HCmass=0,000502*HCconc*MTOTW′(veeldatud naftagaasil töötavad mootorid) 6) NMHCmass=0,000516*NMHCconc*MTOTW′(maagaasil töötavad mootorid) 7) CH4mass=0,000552*CH4conc*MTOTW(maagaasil töötavad mootorid) kus: NOx conc, COconc, HCconc(1) , NMHCconc MTOTW KH, D KH, G (1) Põhineb C1-ekvivalendil. = kogu tsükli keskmised taustkorrigeeritud kontsentratsioo- nid, mis on saadud integreerimise (kohustuslik NOx ja HC puhul) või kotis mõõtmise teel, ppm = kogu tsükli lahjendatud heitgaasi kogumass, nagu on määratletud punktis 4. 1, kg = diiselmootorite niiskuskorrektsioonitegur, nagu on mää- ratletud punktis 4. 2 = gaasimootorite niiskuskorrektsioonitegur, nagu on mää- ratletud punktis 4. 2 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 343 Kuival alusel mõõdetud kontsentratsioonid arvutatakse ümber niiskele alusele III lisa 1. liite punkti 4. 2 kohaselt. NMHCconc määramine sõltub kasutatud meetodist (vaata III lisa 4. liite punkt 3. 3. 4). Mõlemal juhul mää- ratakse CH4 kontsentratsioon ja lahutatakse see HC kontsentratsioonist järgmiselt: a) GC meetod b) NMC meetod kus: NMHCconc = HCconc– CH4conc NMHCconc = HC(w/o Cutter) * (1–CEM) – HC (wCutter) CEE– CE M HC(wCutter) = HC kontsentratsioon proovigaasi voolamisel läbi NMC HC(w/oCutter) = HC kontsentratsioon proovigaasi NMC möödavoolul CEM CEE = metaani kasutegur, nagu on määratletud III lisa 5. liite punktis 1. 8. 4. 1 = etaani kasutegur, nagu on määratletud III lisa 5. liite punktis 1. 8. 4. 2 4. 3. 1. 1. Ta us t k o r r i g e e r i t u d k o n t s e n t r a t s i o o n i d e m ä ä r a m i n e Saasteainete netokontsentratsioonide saamiseks lahutatakse lahjendusõhu gaasiliste saasteainete keskmi- sed taustkontsentratsioonid mõõdetud kontsentratsioonidest. Taustkontsentratsioonide keskmiste väär- tuste määramiseks võib kasutada proovikoti meetodit või püsivat mõõtmist integreerimisega. Kasutatakse järgmisi valemeid: kus: conc = conce–concd*(1 – (1/DF)) conc = vastava saasteaine kontsentratsioon lahjendatud heitgaasis, korrigeerituna lahjendusõhus sisalduva vastava saasteaine kogusega, ppm conce = vastava saasteaine kontsentratsioon, mõõdetuna lahjendatud heitgaasis, ppm concd = vastava saasteaine kontsentratsioon, mõõdetuna lahjendusõhus, ppm DF = lahjendustegur Lahjendustegur arvutatakse järgmiselt: a) diisel- ja veeldatud naftagaasil töötavad gaasimootorid DF = FS -4 CO2,conce+(HCconce+COconce)*10 b) maagaasil töötavad gaasimootorid DF = FS -4 CO2,conce+(NMHCconce+COconce)*10 kus: CO2, conce = CO2 kontsentratsioon lahjendatud heitgaasis, mahuprotsentides HCconce = HC kontsentratsioon lahjendatud heitgaasis, ppm C1 NMHCconce = NMHC kontsentratsioon lahjendatud heitgaasis, ppm C1 COconce FS = CO kontsentratsioon lahjendatud heitgaasis, ppm = stöhhiomeetriline tegur Kuival alusel mõõdetud kontsentratsioonid arvutatakse ümber niiskele alusele III lisa 1. liite punkti 4. 2 kohaselt. Stöhhiomeetriline tegur arvutatakse järgmiselt: FS = 100 * χ χ + y 2 +3,76 *(χ + y 4) 344 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd kus: x, y = kütuse koostis CxHy Kui kütuse koostis pole teada, võib alternatiivselt kasutada järgmisi stöhhiomeetrilisi tegureid: FS (diisel) = 13,4 FS (veeldatud naftagaas) = 11,6 FS (maagaas) = 9,5 4. 3. 2. Voolu kompenseerimisega süsteemid Soojusvahetita süsteemide puhul arvutatakse saasteainete massi (g/katse) määramiseks heitkoguste hetke- mass ning integreeritakse hetkeväärtused kogu tsükli ulatuses. Kontsentratsiooni hetkeväärtuste suhtes rakendatakse ka vahetut taustkorrigeerimist. Kasutatakse järgmisi valemeid: n 1) NOxmass=∑ i=1 n 2) NOxmass=∑ i=1 n (MTOTW,i*NOxconce,i*0,001587*KH,D)–(MTOTW*NOxconcd*(1–1/DF)*0,001587*KH,D)(diiselmootorid) (MTOTW,i*NOxconce,i*0,001587*KH,G)–(MTOTW*NOxconcd*(1–1/DF)*0,001587*KH,G)(gaasimootorid) 3) COmass=∑ (MTOTW,i*COconce,i*0,000966)–(MTOTW*COconcd*(1–1/DF)*0,000966) i=1 n 4) HCmass=∑ (MTOTW,i*HCconce,i*0,000479)–(MTOTW*HCconcd*(1–1/DF)*0,000479)(diiselmootorid) i=1 n 5) HCmass=∑ (MTOTW,i*HCconce,i*0,000502)–(MTOTW*HCconcd*(1–1/DF)*0,000502)(veeldatud naftagaasil töötavad mootorid) i=1 n 6) NMHCmass=∑ i=1 n (MTOTW,i*NMHCconce,i*0,000516)–(MTOTW*NMHCconcd*(1–1/DF)*0,000516)(maagaasil töötavad mootorid) 7) CH4mass=∑ i=1 (MTOTW,i*CH4conce,i*0,000552)–(MTOTW*CH4concd*(1–1/DF)*0,000552)(maagaasil töötavad mootorid) kus: conce concd = vastava saasteaine kontsentratsioon, mõõdetuna lahjendatud heitgaasis, ppm = vastava saasteaine kontsentratsioon, mõõdetuna lahjendusõhus, ppm MTOTW, i = niiske lahjendatud heitgaasi hetkemass (vaata punkt 4. 1), kg MTOTW = kogu tsükli lahjendatud heitgaasi kogumass (vaata punkt 4. 1), kg KH, D KH, G = diiselmootorite niiskuskorrektsioonitegur, nagu on määratletud punktis 4. 2 = gaasimootorite niiskuskorrektsioonitegur, nagu on määratletud punktis 4. 2 DF = lahjendustegur, nagu on määratletud punktis 4. 3. 1. 1 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 345 4. 4. Spetsiifiliste heitkoguste arvutamine Kõigi üksikute koostisosade heitkogused (g/kWh) arvutatakse järgmisel viisil:  = NOxmass/Wact(diisel - ja gaasimootorid) NOx CO = COmass/Wact(diisel - ja gaasimootorid) HC = HCmass/Wact( diiselmootorid ja veeldatud naftagaasil töötavad gaasimootorid) NMHC = NMHCmass/Wact(maagaasil töötavad gaasimootorid)  = CH4mass/Wact(maagaasil töötavad gaasimootorid) CH4 kus: Wact = tsükli tegelik töö, nagu on määratletud punktis 3. 9. 2, kWh 5. TAHKETE OSAKESTE HEITKOGUSE ARVUTAMINE (AINULT DIISELMOOTORID) 5. 1. Massivoolu arvutamine Tahkete osakeste mass (g/katse) arvutatakse järgmiselt: PTmass = Mf MSAM * MTOTW 1000 kus: Mf = tsükli ajal kogutud tahkete osakeste proovimass, mg MTOTW = kogu tsükli lahjendatud heitgaasi kogumass, nagu on määratletud punktis 4. 1, kg MSAM = lahjendatud heitgaasi mass, mis on võetud tahkete osakeste kogumiseks ettenähtud lahjendus- tunnelist, kg ja: Mf = Mf, p + Mf, b, kui need on kaalutud eraldi, mg Mf,p = põhifiltrile kogutud tahkete osakeste mass, mg Mf,b = abifiltrile kogutud tahkete osakeste mass, mg Kahekordse lahjendussüsteemi kasutamise korral lahutatakse teise lahjendusõhu mass läbi tahkete osakeste filtri juhitud kahekordselt lahjendatud heitgaasi kogumassist. kus: MSAM = MTOT–MSEC MTOT = tahkete osakeste filtrist läbivoolava kahekordselt lahjendatud heitgaasi mass, kg MSEC = teise astme lahjendusõhu mass, kg Kui lahjendusõhu tahkete osakeste taustnivoo määratakse punkti 3. 4 kohaselt, siis võib tahkete osakeste massi taustkorrigeerida. Sellisel juhul arvutatakse tahkete osakeste mass (g/katse) järgmiselt: PTmass =[ Mf MSAM –( Md MDIL *(1– 1 DF))]* MTOTW 1000 kus: Mf, MSAM, MTOTW = vaata eespool MDIL Md DF = taustosakeste proovivõtuseadme abil kogutud esimese lahjendusõhu mass, kg = esimesest lahjendusõhust kogutud taustosakeste mass, mg = lahjendustegur, nagu on määratletud punktis 4. 3. 1. 1 346 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 5. 2. SPETSIIFILISTE HEITKOGUSTE ARVUTAMINE Tahkete osakeste heitkogus (g/kWh) arvutatakse järgmiselt: kus: Wact = tsükli tegelik töö, nagu on määratletud punktis 3. 9. 2, kWh PT = PTmass/Wact 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 347 3. liide ETC KATSE DÜNAMOMEETRI VÄÄRTUSTE TABEL Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0,1 23,1 12,6 21,8 19,7 54,6 71,3 55,9 72 86,7 51,7 53,4 34,2 45,5 54,6 64,5 71,7 79,4 89,7 57,4 59,7 90,1 82,9 51,3 28,5 29,3 26,7 20,4 14,1 6,5 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 25,5 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 % 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 1,5 21,5 28,5 71 76,8 80,9 4,9 18,1 85,4 61,8 0 48,9 87,6 92,7 99,5 96,8 85,4 54,8 99,4 0 30,6 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 11,1 % 28,5 32 4 34,5 64,1 58 50,3 66,4 81,4 88,7 52,5 46,4 48,6 55,2 62,3 68,4 74,5 38 41,8 47,1 52,5 56,9 58,3 56,2 52 43,3 36,1 27,6 21,1 8 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 11,6 0 27,2 17 36 59,7 80,8 49,7 65,6 78,6 64,9 44,3 51,4 58,1 69,3 72 72,1 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 % 20,9 73,9 82,3 80,4 86 0 83,4 99,1 99,6 73,4 0 58,5 90,9 99,4 99 91,5 73,7 0 89,6 99,2 99,8 80,8 11,8 “m” “m” “m” “m” “m” “m” 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 14,8 0 74,8 76,9 78 86 17,9 0 86 72,2 “m” “m” 83,4 97 99,3 20,8 “m” % 65,3 64 59,7 52,8 45,9 38,7 32,4 27 21,7 19,1 34,7 16,4 0 1,2 30,1 30 54,4 77,2 58,1 45 68,7 85,7 60,2 59,4 72,7 79,9 44,3 41,5 56,2 65,7 74,4 54,4 47,9 54,5 62,7 62,3 46,2 44,3 48,2 51 50 49,2 49,3 49,9 51,6 49,7 48,5 50,3 51,1 54,6 56,6 58 53,6 40,8 32,9 26,3 20,9 10 0 0 0 0 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150 151 152 153 154 155 156 157 158 159 160 161 162 163 164 165 166 167 168 169 170 171 172 173 174 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 % “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 0,4 14 48,6 11,2 2,1 19,3 73,9 74,4 55,6 0 82,1 98,1 67,2 0 98 99,6 45 0 84,4 98,2 99,1 84,7 0 89,7 99,5 96,8 0 54,2 83,2 13,3 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 72,5 84,5 64,8 76,5 “m” “m” “m” “m” “m” “m” 0 0 0 0 0 348 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 21,2 30,8 5,9 34,6 59,9 84,3 68,7 43,6 41,5 49,9 60,8 70,2 81,1 49,2 56 56,2 61,7 69,2 74,1 72,4 71,3 71,2 67,1 65,5 64,4 62,9 62,2 62,9 58,8 56,9 187 188 189 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199 200 201 202 203 204 205 206 207 208 209 210 211 212 213 214 215 216 217 218 219 220 221 222 223 224 225 226 227 228 229 230 231 232 233 234 235 236 237 238 239 240 241 242 243 244 245 246 247 248 249 250 251 252 253 254 % 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 62,7 75,1 82,7 80,3 87 86,2 “m” “m” 85,4 94,3 99 99,4 92,4 0 86,2 99,3 99 99,3 99,8 8,4 0 9,1 “m” “m” “m” 25,6 35,6 24,4 “m” “m” % 54,5 51,7 56,2 59,5 65,5 71,2 76,6 79 52,9 53,1 59 62,2 65 69 69,9 70,6 68,9 69,8 69,6 65,7 67,1 66,7 65,6 64,5 62,9 59,3 54,1 51,3 47,9 43,6 39,4 34,7 29,8 20,9 36,9 35,5 20,9 49,7 42,5 32 23,6 19,1 15,7 25,1 34,5 44,1 52,8 63,6 73,6 62,2 29,2 46,4 47,3 47,2 47,9 47,8 49,2 52,7 57,4 61,8 66,4 65,8 59 50,7 41,8 34,7 28,7 25,2 255 256 257 258 259 260 261 262 263 264 265 266 267 268 269 270 271 272 273 274 275 276 277 278 279 280 281 282 283 284 285 286 287 288 289 290 291 292 293 294 295 296 297 298 299 300 301 302 303 304 305 306 307 308 309 310 311 312 313 314 315 316 317 318 319 320 321 322 % “m” 17 78,7 94,7 99,1 99,5 99,9 0 97,5 99,7 99,1 99 99,1 83,1 28,4 12,5 8,4 9,1 7 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 73,4 “m” “m” “m” 11,9 “m” “m” “m” 0 73,5 76,8 81,4 87,4 98,6 99 99,7 “m” “m” 22 13,8 12,5 11,5 35,5 83,3 96,4 99,2 99 60,9 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” % 43 38,7 48,1 40,3 42,4 46,4 46,9 46,1 45,7 45,5 46,4 51,3 51,3 53,2 53,9 53,4 53,8 50,6 47,8 41,6 38,7 35,9 34,6 34,8 35,9 38,8 41,5 47,1 53,1 46,4 42,5 43,6 47,1 54,1 62,9 72,6 82,4 88 46,4 53,4 58,4 61,5 64,8 68,1 73,4 73,3 73,5 68,3 45,4 47,2 44,5 47,8 46,8 46,9 46,8 46,1 46,1 45,5 44,7 43,8 41 41,1 38 35,9 33,5 53,1 48,3 49,9 323 324 325 326 327 328 329 330 331 332 333 334 335 336 337 338 339 340 341 342 343 344 345 346 347 348 349 350 351 352 353 354 355 356 357 358 359 360 361 362 363 364 365 366 367 368 369 370 371 372 373 374 375 376 377 378 379 380 381 382 383 384 385 386 387 388 389 390 % 24,8 0 31,9 61 52,1 47,7 30,7 23,1 23,2 31,9 73,6 60,7 51,1 46,8 50 52,1 45,7 22,1 26 17,8 29,8 71,6 47,3 80,3 87,2 90,8 94,7 99,2 99,7 0 0,7 58,6 87,5 99,5 99 99,6 99,5 99,4 0 95,2 99,2 99 99 99,2 99,7 29,8 14,6 0 49,9 75,7 9 10,3 15,9 12,7 8,9 6,2 “m” “m” “m” “m” “m” 6,4 6,3 0,3 0 48,9 “m” “m” 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 349 Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 48 45,3 41,6 44,3 44,3 43,4 44,3 43 42,2 42,7 45 43,6 42,2 44,8 43,4 45 42,2 61,2 56,3 59,7 62,3 67,9 69,5 73,1 77,7 79,7 82,5 85,3 86,6 89,4 62,2 52,7 50,2 49,3 52,2 51,3 51,3 51,1 51,1 51,8 51,3 51,1 51,3 52,3 52,9 53,8 51,7 53,5 52 51,7 53,2 54,2 55,2 53,8 53,1 55 57 61,5 59,4 59 57,3 64,1 70,9 58 41,5 44,1 46,8 47,2 391 392 393 394 395 396 397 398 399 400 401 402 403 404 405 406 407 408 409 410 411 412 413 414 415 416 417 418 419 420 421 422 423 424 425 426 427 428 429 430 431 432 433 434 435 436 437 438 439 440 441 442 443 444 445 446 447 448 449 450 451 452 453 454 455 456 457 458 % “m” “m” 3,1 79 89,5 98,8 98,9 98,8 98,8 98,8 99 98,9 98,8 99 98,8 99 54,3 31,9 72,3 99,1 99 99,2 99,3 99,7 99,8 99,7 99,5 99,4 99,4 99,4 0 96,4 99,8 99,6 99,8 100 100 100 100 99,9 100 100 100 99,8 99,7 99,6 99,9 99,6 99,8 99,9 99,7 99,5 99,4 99,6 99,7 99,4 99,2 99 5,7 0 59,8 99 90,5 0 59,8 92,6 99,2 99,3 % 51 53,2 53,1 55,9 53,9 52,5 51,7 51,5 52,8 54,9 57,3 60,7 62,4 60,1 53,2 44 35,2 30,5 26,5 22,5 20,4 19,1 19,1 13,4 6,7 3,2 14,3 34,1 23,9 31,7 32,1 35,9 36,6 38,7 38,4 39,4 39,7 40,5 40,8 39,7 39,2 38,7 32,7 30,1 21,9 12,8 0 0 0 0 0 0 0 0 0 30,5 19,7 16,3 27,2 21,7 29,7 36,6 61,3 40,8 36,6 39,4 51,3 58,5 459 460 461 462 463 464 465 466 467 468 469 470 471 472 473 474 475 476 477 478 479 480 481 482 483 484 485 486 487 488 489 490 491 492 493 494 495 496 497 498 499 500 501 502 503 504 505 506 507 508 509 510 511 512 513 514 515 516 517 518 519 520 521 522 523 524 525 526 % 100 99,7 99,7 53,1 13,9 “m” “m” 52,2 80 95 99,2 99,1 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 63,8 0 75,7 79,2 19,4 5,8 0,8 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 25,6 56,9 45,1 4,6 1,3 28,6 73,7 59,5 0 27,8 80,4 88,9 11,1 % 60,7 54,5 51,3 45,5 40,8 38,9 36,6 36,1 44,8 51,6 59,1 66 75,1 81 39,1 53,8 59,7 64,8 70,6 72,6 72 68,9 67,7 66,8 64,3 64,9 63,6 63 64,4 63 63,6 63,3 60,1 61 59,7 58,7 56 53,9 52,1 49,9 46,4 43,6 40,8 37,5 27,8 17,1 12,2 11,5 8,7 8 5,3 4 3,9 0 0 0 0 0 0 0 8,7 16,2 23,6 21,1 23,6 46,2 68,4 58,7 527 528 529 530 531 532 533 534 535 536 537 538 539 540 541 542 543 544 545 546 547 548 549 550 551 552 553 554 555 556 557 558 559 560 561 562 563 564 565 566 567 568 569 570 571 572 573 574 575 576 577 578 579 580 581 582 583 584 585 586 587 588 589 590 591 592 593 594 % “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 72,7 78,9 91,1 99,1 99,1 99,9 8 0 89,7 99,1 99 96,1 19,6 6,3 0,1 “m” “m” 16,9 7 12,5 7,7 38,2 11,8 0 5 9,1 8,4 0,9 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 0,6 0,9 1,1 0,5 0,9 0,2 0 0 0 0 0 0 0 0 0 22,8 49,4 56 56,1 56 68,8 61,2 “m” 350 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 31,6 19,9 32,9 43 57,4 72,1 53 48,1 56,2 65,4 72,9 67,5 39 41,9 44,1 46,8 48,7 50,5 52,5 51 50 49,1 47 43,1 39,2 40,6 41,8 44,4 48,1 53,8 58,6 63,6 68,5 72,2 77,1 57,8 60,3 61,9 63,8 64,7 65,4 65,7 65,6 49,1 50,4 50,5 51 49,4 49,2 48,6 47,5 46,5 46 45,6 47,1 46,2 47,9 49,5 50,6 51 53 54,9 55,7 56 56,1 55,6 55,4 54,9 595 596 597 598 599 600 601 602 603 604 605 606 607 608 609 610 611 612 613 614 615 616 617 618 619 620 621 622 623 624 625 626 627 628 629 630 631 632 633 634 635 636 637 638 639 640 641 642 643 644 645 646 647 648 649 650 651 652 653 654 655 656 657 658 659 660 661 662 % “m” 8,8 70,2 79 98,9 73,8 0 86 99 98,9 99,7 “m” “m” 38,1 80,4 99,4 99,9 99,7 90,3 1,8 “m” “m” “m” “m” “m” 0,5 53,4 65,1 67,8 99,2 98,9 98,8 99,2 89,4 0 79,1 98,8 98,8 98,8 98,9 46,5 44,5 3,5 0 73,1 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 11,3 42,8 83 99,3 99,7 99,9 99,7 99,6 99,3 99,1 99 99 9,3 “m” “m” 51,3 % 54,9 54 53,8 52 50,4 50,6 49,3 50 50,4 51,9 53,6 54,6 56 55,8 58,4 59,9 60,9 63 64,3 64,8 65,9 66,2 65,2 65 63,6 62,4 61,8 59,8 59,2 59,7 61,2 62,2 62,8 63,5 64,7 64,7 65,4 66,1 64,3 64,3 63 62,2 61,6 62,4 62,2 61 58,7 55,5 51,7 49,2 48,8 47,9 46,2 45,6 45,6 45,5 43,8 41,9 41,3 41,4 41,2 41,8 41,8 43,2 45 44,2 43,9 38 663 664 665 666 667 668 669 670 671 672 673 674 675 676 677 678 679 680 681 682 683 684 685 686 687 688 689 690 691 692 693 694 695 696 697 698 699 700 701 702 703 704 705 706 707 708 709 710 711 712 713 714 715 716 717 718 719 720 721 722 723 724 725 726 727 728 729 730 % 59,8 39,3 “m” “m” “m” 0 41,7 73,2 99,7 99,5 99,3 99,1 99 99 98,9 98,8 98,8 98,8 98,9 64 46,5 28,7 1,8 6,8 53,6 82,5 98,8 98,8 98,8 98,8 98,8 49,4 37,2 46,3 72,3 72,3 77,4 69,3 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 40,4 “m” “m” 9,8 34,5 37,1 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 17,4 29 “m” “m” 10,7 % 56,8 57,1 52 44,4 40,2 39,2 38,9 39,9 42,3 43,7 45,5 45,6 48,1 49 49,8 49,8 51,9 52,3 53,3 52,9 54,3 55,5 56,7 61,7 64,3 64,7 66,2 49,1 52,1 52,6 52,9 52,3 54,2 55,4 56,1 56,8 57,2 58,6 59,5 61,2 62,1 62,7 62,8 64 63,2 62,4 60,3 58,7 57,2 56,1 56 55,2 54,8 55,7 56,6 58 58,6 58,7 59,3 58,6 60,5 59,2 59,9 59,6 59,9 59,9 60,5 60,3 731 732 733 734 735 736 737 738 739 740 741 742 743 744 745 746 747 748 749 750 751 752 753 754 755 756 757 758 759 760 761 762 763 764 765 766 767 768 769 770 771 772 773 774 775 776 777 778 779 780 781 782 783 784 785 786 787 788 789 790 791 792 793 794 795 796 797 798 % “m” “m” “m” “m” “m” 16,5 73,2 89,8 98,6 98,8 99,1 99,2 99,7 100 99,9 99,9 99,5 99,4 99,3 99,3 99,2 99,1 99 98,8 47,4 1,8 “m” “m” 46 61 0 20,4 56,7 59,8 49,2 33,7 96 98,9 98,8 98,8 98,8 98,8 98,8 98,9 46,3 “m” “m” “m” “m” “m” 9,3 26,3 42,8 47,1 52,4 50,3 20,6 “m” “m” “m” 9,7 9,6 9,6 9,6 6,2 9,6 13,1 20,7 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 351 Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 59,9 60,5 61,5 60,9 61,2 62,8 63,4 64,6 64,1 63 62,7 63,5 64,1 64,3 64,1 63,7 62,9 62,4 61,7 59,8 57,4 54,8 54,3 52,9 52,4 50,4 48,6 47,9 46,8 46,9 49,5 50,5 52,3 54,1 56,3 58,7 57,3 59 59,8 60,3 61,2 61,8 62,5 62,4 61,5 63,7 61,9 61,6 60,3 59,2 57,3 52,3 49,3 47,3 46,3 46,8 46,6 44,3 43,1 42,4 41,8 43,8 44,6 46 46,9 47,9 50,2 51,2 799 800 801 802 803 804 805 806 807 808 809 810 811 812 813 814 815 816 817 818 819 820 821 822 823 824 825 826 827 828 829 830 831 832 833 834 835 836 837 838 839 840 841 842 843 844 845 846 847 848 849 850 851 852 853 854 855 856 857 858 859 860 861 862 863 864 865 866 % 31 42 52,5 51,4 57,7 98,8 96,1 45,4 5 3,2 14,9 35,8 73,3 37,4 21 21 18 32,7 46,2 45,1 43,9 42,8 65,2 62,1 30,6 “m” “m” “m” “m” 9,4 41,7 37,8 20,4 30,7 41,8 26,5 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 29,7 “m” “m” “m” “m” “m” “m” 38,8 35,1 “m” “m” “m” 2,1 2,4 68,8 89,2 99,2 99,4 99,7 99,8 99,6 % 52,3 53 54,2 55,5 56,7 57,3 58 60,5 60,2 60,3 60,5 61,4 60,3 60,5 61,2 61,6 61,5 61,2 61,3 63,1 63,2 62,3 62 61,6 61,6 61,8 62 62 61,1 61,2 60,7 60,7 60,9 60,1 59,3 59,9 59,4 59,2 59,5 58,3 58,2 57,6 57,1 57 57 56,5 56,3 56,1 55,2 54,7 55,2 55,2 55,9 55,9 56,1 55,8 55,9 55,8 56,4 56,4 56,4 56,4 54 53,4 52,3 52,1 52,3 52,2 867 868 869 870 871 872 873 874 875 876 877 878 879 880 881 882 883 884 885 886 887 888 889 890 891 892 893 894 895 896 897 898 899 900 901 902 903 904 905 906 907 908 909 910 911 912 913 914 915 916 917 918 919 920 921 922 923 924 925 926 927 928 929 930 931 932 933 934 % 99,4 99,3 99,2 99,1 99 98,9 98,9 31,1 “m” “m” 6,3 19,3 1,2 2,9 34,1 13,2 16,4 16,4 “m” “m” 4,8 22,3 38,5 29,6 26,6 28,1 29,6 16,3 “m” “m” 19,2 32,5 17,8 19,2 38,2 45 32,4 23,5 40,8 “m” “m” “m” “m” 0,6 26,3 29,2 20,5 “m” “m” 17,5 29,2 29,2 16 26,3 36,5 19 9,2 21,9 42,8 38 11 35,1 7,3 5,4 27,6 32 33,4 34,9 % 52,8 53,7 54 55,1 55,2 54,7 52,5 51,8 51,4 50,9 51,2 50,3 50,2 50,9 49,9 50,9 49,8 50,4 50,4 49,7 51 50,3 50,2 49,9 50,9 50 50,2 50,2 49,9 50,4 50,2 50,3 49,9 51,1 50,6 49,9 49,6 49,4 49 49,8 50,9 50,4 49,8 49,1 50,4 49,8 49,3 49,1 49,9 49,1 50,4 50,9 51,4 51,5 52,2 52,8 53,3 53,6 53,4 53,9 55,2 55,8 55,7 55,8 56,4 55,4 55,2 55,8 935 936 937 938 939 940 941 942 943 944 945 946 947 948 949 950 951 952 953 954 955 956 957 958 959 960 961 962 963 964 965 966 967 968 969 970 971 972 973 974 975 976 977 978 979 980 981 982 983 984 985 986 987 988 989 990 991 992 993 994 995 996 997 998 999 1000 1001 1002 % 60,1 69,7 70,7 71,7 46 12,6 0 24,7 43,9 71,1 76,8 87,5 99,8 100 99,7 100 99,7 99,8 99,8 99,7 100 99,8 99,8 99,7 100 99,7 99,8 99,8 99,7 99,8 99,8 99,8 99,7 100 99,9 99,7 99,6 99,6 99,5 99,7 100 99,8 99,7 99,5 99,8 99,7 99,5 99,5 99,7 99,5 99,8 100 99,9 99,9 99,7 74,1 46 36,4 33,5 58,9 73,8 52,4 9,2 2,2 33,6 “m” “m” 26,3 352 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 55,8 56,4 57,6 58,8 59,9 62,3 63,1 63,7 63,3 48 47,9 49,9 49,9 49,6 49,9 49,3 49,7 49,1 49,4 48,3 49,4 48,5 48,7 48,7 49,1 49 49,8 48,7 48,5 49,3 49,7 48,3 49,8 49,4 49,8 50,5 50,3 51,2 50,5 50,6 50,4 49,9 49,1 47,9 48,1 47,5 46,9 47,7 46,9 46,5 48 47,2 48,7 48,7 47,8 48,8 47,4 47,3 47,3 46,9 46,7 46,8 46,9 46,7 45,5 45,5 44,2 43 1003 1004 1005 1006 1007 1008 1009 1010 1011 1012 1013 1014 1015 1016 1017 1018 1019 1020 1021 1022 1023 1024 1025 1026 1027 1028 1029 1030 1031 1032 1033 1034 1035 1036 1037 1038 1039 1040 1041 1042 1043 1044 1045 1046 1047 1048 1049 1050 1051 1052 1053 1054 1055 1056 1057 1058 1059 1060 1061 1062 1063 1064 1065 1066 1067 1068 1069 1070 % 23,3 50,2 68,3 90,2 98,9 98,8 74,4 49,4 9,8 0 73,5 99,7 48,8 2,3 “m” “m” 47,5 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 31,3 45,3 44,5 61 64,3 64,4 65,6 64,5 82,9 86 89 81,4 49,9 20,1 24 36,2 34,5 30,3 53,5 61,6 73,6 84,6 87,7 80 50,4 38,6 63,1 5 47,4 49,8 23,9 44,6 65,2 60,4 61,5 “m” “m” “m” “m” % 42,5 41 39,9 39,9 40,1 39,9 39,4 43,8 52,9 52,8 53,4 54,7 56,3 57,5 59 59,8 60,1 61,8 61,8 61,7 62 62,3 62 61,3 61,1 61,2 61,1 61,1 61,3 61,3 60,4 58,8 57,7 56 54,7 53,3 52,6 53,4 53,9 54,9 55,8 57,1 56,5 58,9 58,7 59,8 61 60,7 59,4 57,9 57,6 56,3 55 53,7 52,1 51,1 49,7 49,1 48,7 48,2 48 48 47,2 47,3 46,6 47,4 46,3 45,4 1071 1072 1073 1074 1075 1076 1077 1078 1079 1080 1081 1082 1083 1084 1085 1086 1087 1088 1089 1090 1091 1092 1093 1094 1095 1096 1097 1098 1099 1100 1101 1102 1103 1104 1105 1106 1107 1108 1109 1110 1111 1112 1113 1114 1115 1116 1117 1118 1119 1120 1121 1122 1123 1124 1125 1126 1127 1128 1129 1130 1131 1132 1133 1134 1135 1136 1137 1138 % “m” “m” “m” 38,2 48,1 48 59,3 19,8 0 88,9 99,5 99,3 99,1 99 98,9 98,9 98,9 48,3 55,6 59,8 55,6 29,6 19,3 7,9 19,2 43 59,7 98,8 98,8 26,6 “m” “m” “m” “m” “m” “m” 23,2 84,2 99,4 99,3 99,2 99 99,1 98,9 98,9 98,9 98,8 19,2 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 25,8 46,1 46,9 46,7 70 70 67,6 67,6 74,7 13 “m” “m” % 45,5 44,8 46,6 46,3 48,5 49,9 49,1 49,1 51 51,5 50,9 51,6 52,1 50,9 52,2 51,5 51,5 50,8 50,3 50,3 49,3 48,8 47,8 48,1 48,4 49,6 51 51,6 53,3 55,2 55,7 56,4 56,8 57 57,6 56,9 56,4 57 56,4 57 57,7 58,6 58,9 59,4 58,8 60,1 60,6 60,7 60,7 60 60,2 59,7 59,8 59,8 59,8 60 59,5 59,9 59,8 59 58,9 59,1 58,9 58,4 58,7 58,3 57,5 57,2 1139 1140 1141 1142 1143 1144 1145 1146 1147 1148 1149 1150 1151 1152 1153 1154 1155 1156 1157 1158 1159 1160 1161 1162 1163 1164 1165 1166 1167 1168 1169 1170 1171 1172 1173 1174 1175 1176 1177 1178 1179 1180 1181 1182 1183 1184 1185 1186 1187 1188 1189 1190 1191 1192 1193 1194 1195 1196 1197 1198 1199 1200 1201 1202 1203 1204 1205 1206 % 24,8 73,8 99 98,9 99,4 99,7 99,5 99,5 100 99,9 100 99,9 99,7 100 99,7 98,3 47,2 78,4 83 31,7 31,3 21,5 59,4 77,1 87,6 87,5 81,4 66,7 63,2 62 43,9 30,7 23,4 “m” “m” “m” 4 23,4 41,7 49,2 56,6 56,6 64 68,2 71,4 71,3 79,1 83,3 77,1 73,5 55,5 54,4 73,3 77,9 73,9 76,5 82,3 82,8 65,8 48,6 62,2 70,4 62,1 67,4 58,9 57,7 57,8 57,6 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 353 Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 57,1 57 56,4 56,7 55,9 56,3 56,7 56 56 56,4 56,7 56,9 57 57,7 57,5 58,4 58,7 58,2 58,5 58,8 59 58,2 57,6 57,1 57,2 57 56,7 56,8 56,9 57 57,4 57,3 57,7 57,5 58,6 58,2 58,8 58,3 58,7 59,1 58,6 58,8 58,8 58,7 59,1 59,1 59,4 60,6 59,6 60,1 60,6 59,6 60,7 60,5 59,7 59,6 59,8 59,6 60,1 59,9 59,7 59,6 59,7 59,8 59,9 60,6 60,5 60,2 1207 1208 1209 1210 1211 1212 1213 1214 1215 1216 1217 1218 1219 1220 1221 1222 1223 1224 1225 1226 1227 1228 1229 1230 1231 1232 1233 1234 1235 1236 1237 1238 1239 1240 1241 1242 1243 1244 1245 1246 1247 1248 1249 1250 1251 1252 1253 1254 1255 1256 1257 1258 1259 1260 1261 1262 1263 1264 1265 1266 1267 1268 1269 1270 1271 1272 1273 1274 % 42,6 70,1 59,6 39 68,1 79,1 89,7 89,4 93,1 93,1 94,4 94,8 94,1 94,3 93,7 93,2 93,2 93,7 93,1 86,2 72,9 59,9 8,5 47,6 74,4 79,1 67,2 69,1 71,3 77,3 78,2 70,6 64 55,6 49,6 41,1 40,6 21,1 24,9 24,8 “m” “m” “m” “m” “m” “m” “m” 2,6 “m” “m” “m” 4,1 7,1 “m” “m” “m” “m” 4,9 5,9 6,1 “m” “m” 22 10,3 10 6,2 7,3 14,8 % 60,6 60,6 61 61 61,3 61,2 61,5 61 61,1 60,5 60,2 60,2 60,2 59,9 59,4 59,6 59,3 58,9 58,8 58,9 58,9 58,9 58,7 58,7 59,3 60,1 60,5 59,5 59,7 59,7 60,1 60,8 60,9 61,3 61,8 62 62,2 62,6 62,7 62,9 63,1 63,5 63,6 64,3 63,7 63,8 63,6 63,4 63,2 63,3 62,9 63 63,1 61,8 61,6 61 61,2 60,8 61,1 60,7 60,6 60,5 60,6 60,9 60,9 61,4 61,3 61,5 1275 1276 1277 1278 1279 1280 1281 1282 1283 1284 1285 1286 1287 1288 1289 1290 1291 1292 1293 1294 1295 1296 1297 1298 1299 1300 1301 1302 1303 1304 1305 1306 1307 1308 1309 1310 1311 1312 1313 1314 1315 1316 1317 1318 1319 1320 1321 1322 1323 1324 1325 1326 1327 1328 1329 1330 1331 1332 1333 1334 1335 1336 1337 1338 1339 1340 1341 1342 % 8,2 5,5 14,3 12 34,2 17,1 15,7 9,5 9,2 4,3 7,8 5,9 5,3 4,6 21,5 15,8 10,1 9,4 9 35,4 30,7 25,9 22,9 24,4 61 56 50,6 16,2 50 31,4 43,1 38,4 40,2 49,7 45,9 45,9 45,8 46,8 44,3 44,4 43,7 46,1 40,7 49,5 27 15 18,7 8,4 8,7 21,6 19,7 22,1 20,3 19,1 17,1 0 22 40,3 34,3 16,1 16,6 18,5 29,8 19,5 22,3 35,8 42,9 31 % 61,3 61 60,8 60,9 61,2 60,9 60,7 60,9 60,7 59,6 59,6 59,4 59,3 58,9 59,1 59 59 59 58,8 58,9 58,9 59,3 58,9 59,3 59,4 59,6 59,4 59,3 59,4 59,4 58,8 59,1 58,5 58,8 58,5 58,7 59,1 59,1 59,1 59,4 59,7 60,7 59,8 60,2 59,9 61 60,6 60,6 59,6 59,6 60,6 59,8 60 60,5 60,9 61,3 61,2 61,4 61,3 61,4 61,1 61,5 61 61,1 61,4 61,6 61,7 61,8 1343 1344 1345 1346 1347 1348 1349 1350 1351 1352 1353 1354 1355 1356 1357 1358 1359 1360 1361 1362 1363 1364 1365 1366 1367 1368 1369 1370 1371 1372 1373 1374 1375 1376 1377 1378 1379 1380 1381 1382 1383 1384 1385 1386 1387 1388 1389 1390 1391 1392 1393 1394 1395 1396 1397 1398 1399 1400 1401 1402 1403 1404 1405 1406 1407 1408 1409 1410 % 19,2 9,3 44,2 55,3 56 60,1 59,1 56,8 58,1 78,4 84,6 66,6 75,5 49,6 75,8 77,6 67,8 56,7 54,2 59,6 60,8 56,1 48,5 42,9 41,4 38,9 32,9 30,6 30 25,3 18,6 18 10,6 10,5 8,2 13,7 7,8 6 6 13,1 22,3 10,5 9,8 8,8 8,7 9,1 28,2 22 23,2 19 38,4 41,6 47,3 55,4 58,7 37,9 38,3 58,7 51,3 71,1 51 56,6 60,6 75,4 69,4 69,9 59,6 54,8 354 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 61,6 61,3 61,3 61,2 61,3 61,2 61,2 61 60,9 61 60,7 60,7 60,8 61 61 61,3 61,7 62,3 62,3 62,3 62,8 62,8 62,9 62,9 62,8 62,7 61,5 61,9 61,5 61 60,9 60,6 60,3 60,8 60,2 60,5 60,2 60,7 60,9 59,6 60,2 59,5 59,8 59,6 59,3 59 58,8 58,7 59,2 59,7 60,4 60,2 60,4 59,9 59,9 59,6 59,4 59,4 60,4 59,5 59,3 60,9 60,7 60,9 61 60,6 60,9 60,8 1411 1412 1413 1414 1415 1416 1417 1418 1419 1420 1421 1422 1423 1424 1425 1426 1427 1428 1429 1430 1431 1432 1433 1434 1435 1436 1437 1438 1439 1440 1441 1442 1443 1444 1445 1446 1447 1448 1449 1450 1451 1452 1453 1454 1455 1456 1457 1458 1459 1460 1461 1462 1463 1464 1465 1466 1467 1468 1469 1470 1471 1472 1473 1474 1475 1476 1477 1478 % 53,6 53,5 52,9 54,1 53,2 52,2 52,3 48 41,5 32,2 22 23,3 38,8 40,7 30,6 62,6 55,9 43,4 37,4 35,7 34,4 31,5 31,7 29,9 29,4 28,7 14,7 17,2 6,1 9,9 4,8 11,1 6,9 7 9,2 21,7 22,4 31,6 28,9 21,7 18 16,7 15,7 15,7 15,7 7,5 7,1 16,5 50,7 60,2 44 35,3 17,1 13,5 12,8 14,8 15,9 22 38,4 38,8 31,9 40,8 39 30,1 29,3 28,4 36,3 30,5 % 60,7 60,1 59,9 60,4 60,7 59,9 59,7 59,5 59,2 58,8 58,7 58,7 57,9 58,2 57,6 58,3 57,2 57,4 58,3 58,3 58,8 58,8 59,4 59,1 59,1 59 59,5 59,4 59,4 59,4 59,4 58,9 59 58,8 58,9 58,8 58,9 59,1 58,8 59 58,7 57,9 58 57,1 56,7 56,7 56,6 56,8 56,3 56,3 56 56,7 56,6 56,9 56,9 57,4 57,4 58,3 58,5 59,1 59,4 59,6 59,5 59,6 59,3 59,4 59,1 59 1479 1480 1481 1482 1483 1484 1485 1486 1487 1488 1489 1490 1491 1492 1493 1494 1495 1496 1497 1498 1499 1500 1501 1502 1503 1504 1505 1506 1507 1508 1509 1510 1511 1512 1513 1514 1515 1516 1517 1518 1519 1520 1521 1522 1523 1524 1525 1526 1527 1528 1529 1530 1531 1532 1533 1534 1535 1536 1537 1538 1539 1540 1541 1542 1543 1544 1545 1546 % 26,7 4,7 0 36,2 32,5 3,1 “m” “m” “m” 0,6 “m” “m” “m” “m” “m” 9,5 6 27,3 59,9 7,3 21,7 38,9 26,2 25,5 26 39,1 52,3 31 27 29,8 23,1 16 31,5 25,9 40,2 28,4 38,9 35,3 30,3 19 3 0 2,4 “m” “m” 5,3 2,1 “m” “m” “m” “m” “m” 3,8 “m” “m” “m” “m” 13,9 “m” “m” “m” “m” “m” 0,5 9,2 11,2 26,8 11,7 % 58,8 58,7 57,5 57,4 57,1 57,1 57 57,1 57,3 57,3 58,2 58,7 58,3 58,6 59 59,8 59,3 59,7 60,1 60,7 60,7 60,7 60,7 61,1 61,1 60,8 60,1 60,7 60,4 60 59,9 60,8 60,4 60,2 59,6 59,9 59,8 59,6 59,4 60,1 59,5 59,8 60,6 59,3 59,3 59,4 58,7 58,8 59,1 59,7 59,5 59,6 59,6 59,4 59,6 59,9 60,5 59,6 59,7 60,9 60,1 59,9 60,8 60,6 60,9 61,1 61,2 61,4 1547 1548 1549 1550 1551 1552 1553 1554 1555 1556 1557 1558 1559 1560 1561 1562 1563 1564 1565 1566 1567 1568 1569 1570 1571 1572 1573 1574 1575 1576 1577 1578 1579 1580 1581 1582 1583 1584 1585 1586 1587 1588 1589 1590 1591 1592 1593 1594 1595 1596 1597 1598 1599 1600 1601 1602 1603 1604 1605 1606 1607 1608 1609 1610 1611 1612 1613 1614 % 6,4 5 “m” “m” 1,1 0 4,5 3,7 3,3 16,8 29,3 12,5 12,2 12,7 13,6 21,9 20,9 19,2 15,9 16,7 18,1 40,6 59,7 66,8 58,8 64,7 63,6 83,2 82,2 80,5 78,7 67,9 57,7 60,6 72,7 73,6 74,1 84,6 76,1 76,9 84,6 77,5 67,9 47,3 43,1 38,3 38,2 39,2 67,9 60,5 32,9 20 34,4 23,9 15,7 41 26,3 14 21,2 19,6 34,3 27 25,6 26,3 26,1 38 31,6 30,6 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 355 Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment Aeg Normaal- pöörlemiskiirus Normaal- pöördemoment % 61,7 61,5 61,7 62,2 61,4 61,8 61,8 61,6 61,7 61,7 61,7 61,2 61,9 61,4 61,7 62,4 62,8 62,2 62,5 62,3 62,6 62,3 62,7 62,2 61,9 62,5 61,7 61,7 61,6 61,4 60,8 60,7 61 60,4 61 60,7 60,5 60,8 61,2 60,9 61,1 60,7 61,3 60,9 61,4 61,7 61,8 61,7 61,7 61,5 61,3 61,5 61,1 61,4 61,4 61,3 61 61,5 61 60,9 60,9 60,6 1615 1616 1617 1618 1619 1620 1621 1622 1623 1624 1625 1626 1627 1628 1629 1630 1631 1632 1633 1634 1635 1636 1637 1638 1639 1640 1641 1642 1643 1644 1645 1646 1647 1648 1649 1650 1651 1652 1653 1654 1655 1656 1657 1658 1659 1660 1661 1662 1663 1664 1665 1666 1667 1668 1669 1670 1671 1672 1673 1674 1675 1676 “m” = taeitlus % 29,6 28,8 27,8 20,3 19,6 19,7 18,7 17,7 8,7 1,4 5,9 8,1 45,8 31,5 22,3 21,7 21,9 22,2 31 31,3 31,7 22,8 12,6 15,2 32,6 23,1 19,4 10,8 10,2 “m” “m” “m” 12,4 5,3 13,1 29,6 28,9 27,1 27,3 20,6 13,9 13,4 26,1 23,7 32,1 33,5 34,1 17 2,5 5,9 14,9 17,2 “m” “m” 8,8 8,8 18 13 3,7 3,1 4,7 4,1 % 60,6 60,6 60,7 60,6 60,1 60,5 60,4 59,9 59,6 59,6 59,9 59,9 59,8 59,4 59,5 59,6 59,4 60,9 60,5 60,1 60,1 60,5 60 60 60 60,1 59,9 59,4 59,5 59,5 59,5 59,4 59,6 59,5 60,1 59,4 59,8 59,9 60,1 59,6 59,6 59,4 59,6 60,1 60,2 59,4 60,3 59,9 60,2 60,3 60,4 60,6 60,8 60,9 60,9 60,7 60,9 61,1 61,1 61 61 60,6 60,9 1677 1678 1679 1680 1681 1682 1683 1684 1685 1686 1687 1688 1689 1690 1691 1692 1693 1694 1695 1696 1697 1698 1699 1700 1701 1702 1703 1704 1705 1706 1707 1708 1709 1710 1711 1712 1713 1714 1715 1716 1717 1718 1719 1720 1721 1722 1723 1724 1725 1726 1727 1728 1729 1730 1731 1732 1733 1734 1735 1736 1737 1738 1739 % 6,7 12,8 11,9 12,4 12,4 12 11,8 12,4 12,4 9,1 0 20,4 4,4 3,1 26,3 20,1 35 22,1 12,2 11 8,2 6,7 5,1 5,1 9 5,7 8,5 6 5,5 14,2 6,2 10,3 13,8 13,9 18,9 13,1 5,4 2,9 7,1 12 4,9 22,7 22 17,4 16,6 28,6 22,4 20 18,6 11,9 11,6 10,6 16 17 16,1 11,4 11,3 11,2 25,6 14,6 10,4 “m” “m” % 60,8 59,9 59,8 59,1 58,8 58,8 58,2 58,5 57,5 57,9 57,8 58,3 57,8 57,5 58,4 58,1 58,8 58,3 58,3 59 58,2 57,9 58,5 57,4 58,2 58,2 57,3 58 57,5 57,4 58,8 57,7 58,4 58,4 59 59 58,8 58,8 59,1 59,4 59,6 50 40 30 20 10 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 1740 1741 1742 1743 1744 1745 1746 1747 1748 1749 1750 1751 1752 1753 1754 1755 1756 1757 1758 1759 1760 1761 1762 1763 1764 1765 1766 1767 1768 1769 1770 1771 1772 1773 1774 1775 1776 1777 1778 1779 1780 1781 1782 1783 1784 1785 1786 1787 1788 1789 1790 1791 1792 1793 1794 1795 1796 1797 1798 1799 1800 % 4,8 “m” “m” “m” “m” “m” “m” 14,3 4,4 0 20,9 9,2 8,2 15,3 38 15,4 11,8 8,1 5,5 4,1 4,9 10,1 7,5 7 6,7 6,6 17,3 11,4 47,4 28,8 24,3 25,5 35,5 29,3 33,8 18,7 9,8 23,9 48,2 37,2 29,1 25 20 15 10 5 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 356 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd ETC katse dünamomeetriliste väärtuste tabel on graafiliselt kujutatud joonisel 5. Joonis 5 ETC dünamomeetriliste väärtuste tabel 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 357 4. liide MÕÕTMIS- JA PROOVIVÕTUPROTSEDUUR 1. SISSEJUHATUS Katsetamiseks esitatud mootorist eralduvate gaasiliste ainete, tahkete osakeste ja suitsu mõõtmisel tuleb kasutada V lisas kirjeldatud meetodeid. V lisa asjakohastes osades kirjeldatakse soovitatavaid gaasiliste heit- mete analüüsisüsteeme (1. osa), tahkete osakeste soovitatavaid lahjendus- ja kogumissüsteeme (2. osa) ning soovitatavaid suitsususe mõõtureid suitsu mõõtmiseks (3. osa). ESC katses määratakse gaasilised koostisosad toores heitgaasis. Valikuliselt võib need määrata ka lahjen- datud heitgaasis, kui tahkete osakeste määramisel kasutatakse täisvoolu lahjendussüsteemi. Tahkete osa- keste määramiseks kasutatakse kas osa- või täisvoolu lahjendussüsteemi. ETC katses kasutatakse gaasiliste ja tahkete osakeste heitmete määramiseks ainult täisvoolu lahjendussüs- teemi, mida loetakse ka võrdlussüsteemiks. Tehniline teenistus võib kinnituse anda ka osavoolu lahjendus- süsteemidele, kui tõendatakse nende I lisa punkti 6. 2 kohane samaväärsus ning kui tehnilisele teenistusele esitatakse andmete hindamise ja arvutusprotseduuride üksikasjalik kirjeldus. 2. DÜNAMOMEETER JA KATSEKAMBRI SEADMED Mootori heitkoguste määramise katsetes dünamomeetrilistel stendidel kasutatakse järgmisi seadmeid. 2. 1. Mootori dünamomeeter Mootori dünanomeetri karakteristikud peavad olema piisavad käesoleva lisa 1. ja 2. liites kirjeldatud kat- setsüklite tegemiseks. Pöörlemiskiiruse mõõtesüsteem peab andma ± 2 % täpsusega lugemi. Pöördemo- mendi mõõtesüsteemi näidu täpsus peab olema ± 3 % väärtusest skaala osas, mis moodustab üle 20 % skaala maksimaalväärtusest, ning ± 0,6 % väärtusest skaala osas, mis on võrdne 20 % skaala maksimum- väärtusest või sellest väiksem. 2. 2. Muud mõõtevahendid Mõõtevahendeid kütusekulu, õhukulu, jahuti ja määrdeõli temperatuuri, heitgaasi rõhu ja sisselasketorus- tiku hõrenduse, heitgaasi temperatuuri, sisselaskeõhu temperatuuri, atmosfäärirõhu, niiskuse ja kütuse tem- peratuuri mõõtmiseks tuleb kasutada nõuetekohaselt. Kõnealused mõõtevahendid peavad vastama tabelis 8 esitatud nõuetele. Tabel 8 Mõõtevahendite täpsus Mõõtevahend Täpsus Kütusekulu Õhukulu Temperatuurid ≤ 600 K (327 °C) Temperatuurid > 600 K (327 °C) Atmosfäärirõhk Heitgaasirõhk Sisselaskeõhu hõrendus Muud rõhud Suhteline niiskus Absoluutne niiskus ± 2 % mootori maksimumväärtusest ± 2 % mootori maksimumväärtusest ± 2 K absoluutne ± 1 % lugemist ± 0,1 kPa absoluutne ± 0,2 kPa absoluutne ± 0,05 kPa absoluutne ± 0,1 kPa absoluutne ± 3 % absoluutne ± 5 % lugemist 358 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. 3. Heitgaasivool Heitkoguste arvutamiseks toores heitgaasis peab teada olema heitgaasivool (vaata 1. liite punkt 4. 4). Heit- gaasivoolu määramiseks võib kasutada ükskõik kumba järgmistest meetoditest: a) heitgaasivoolu otsene mõõtmine mõõteotsaku või samaväärse mõõteseadmega; b) õhuvoolu ja kütusevoolu mõõtmine nõuetekohaste mõõteseadmetega ja heitgaasivoolu arvutamine järgmise võrrandi abil: GEXHW = GAIRW + GFUEL(niiske heitgaasi mass) Heitgaasivoolu määramisel saadud lugemi täpsus peab olema ± 2,5 % või parem. 2. 4. Lahjendatud heitgaasivool Lahjendatud heitgaasis sisalduvate heitkoguste arvutamiseks täisvoolu lahjendussüsteemi abil (kohustuslik ETC katses) peab olema teada lahjendatud heitgaasivoog (vaata 2. liite punkt 4. 3). Lahjendatud heitgaasi kogu massivoolu (GTOTW) või tsükli lahjendatud heitgaasi kogumassi (MTOTW) mõõdetakse PDP või CFV süsteemi abil (V lisa punkt 2. 3. 1). Lugemi täpsus peab olema ± 2 % või parem, ning see määratakse III lisa 5. liite punkti 2. 4 nõuete kohaselt. 3. GAASILISTE KOOSTISOSADE MÄÄRAMINE 3. 1. Analüsaatori üldised spetsifikatsioonid Analüsaatorite mõõtepiirkond peab vastama heitgaasikontsentratsioonide mõõtmisel ettenähtud nõuetele (punkt 3. 1. 1) Analüsaatorite kasutamisel soovitatakse, et mõõdetava kontsentratsiooni väärtus asuks skaala osal, mis moodustab täisskaalast 15–100 protsenti. Mõõteväärtused täisskaalast 15 % võrra väiksemal skaalaosal on samuti vastuvõetavad juhul, kui näidikute (arvutid, andmelugerid) täpsus ja eraldusvõime on piisav täisskaalast 15 % väiksemas ulatuses. Sellisel juhul tuleb teha täiendav kalibreerimine vähemalt neljas nullist erinevas, üksteisest võimalikult võrdsel kaugusel asuvas mõõtepunktis, et tagada kalibreerimiskõverate täpsus vastavalt III lisa 5. liite punktile 1. 5. 5. 2. Seadmete elektromagnetilise ühilduvuse (EMC) aste peab võimalikult vähendama lisavigade tekkevõima- lust. 3. 1. 1. Mõõtmisviga Mõõtmise kogu viga, kaasa arvatud risttundlikkus muude gaaside suhtes (vaata III lisa 5. liite punkt 1. 9), võib olla kuni ± 5 % näidust või ± 3,5 % skaala lõppväärtusest, olenevalt sellest, kumb on suurem. Kont- sentratsioonide puhul alla 100 ppm võib mõõtmisviga olla kuni ± 4 ppm. 3. 1. 2. Korratavus Korratavus, mis määratluse kohaselt on teatava kalibreerimis- või võrdlusgaasi 10 korduva reageerimise 2,5 kordne standardhälve, ei tohi olla suurem kui ± 1 % skaala maksimaalsele näidule vastavast kontsen- tratsioonist iga kasutatava mõõtepiirkonna kohta üle 155 ppm (või ppm C) või ± 2 % iga mõõtepiirkonna kohta alla 155 ppm (või ppm C). 3. 1. 3. Müra Analüsaatori maksimaalne reaktsioon null- ja kalibreerimis- või võrdlusgaasile mis tahes kümne sekundi pikkuse ajavahemiku jooksul võib olla kuni 2 % skaala maksimaalsest näidust kõigis kasutatud mõõtepiir- kondades. 3. 1. 4. Nullpunkti triiv Nullpunkti triiv ühe tunni kestel peab olema alla 2 % skaala maksimaalsest näidust kõige madalamas kasu- tatud mõõtepiirkonnas. Nullreaktsioon on määratluse kohaselt nullgaasile kolmekümne sekundi jooksul antav keskmine reaktsioon koos müraga. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 359 3. 1. 5. Haarde triiv Haarde triiv ühe tunni kestel peab olema alla 2 % skaala maksimaalsest näidust kõige madalamas kasuta- tud mõõtepiirkonnas. Mõõteulatus on määratluse kohaselt maksimaalse ja nullreaktsiooni vahe. Nullreakt- sioon on määratluse kohaselt keskmine reaktsioon koos müraga, mis antakse võrdlusgaasile kolmekümne sekundi jooksul. 3. 2. Gaasi kuivamine Valikulise gaasikuivatusseadme mõju mõõdetavate gaaside kontsentratsioonile peab olema võimalikult väi- ke. Vee eemaldamisel proovigaasist ei tohi kasutada keemilisi kuivatusaineid. 3. 3. Analüsaatorid Punktides 3. 3. 1–3. 3. 4 kirjeldatakse kasutatavaid mõõtmispõhimõtteid. Mõõtesüsteemide üksikasjalik kir- jeldus on esitatud V lisas. Gaaside analüüsimisel kasutatakse järgmisi vahendeid. Mittelineaarsete analüsaa- torite puhul võib kasutada lineariseerivaid ahelaid. 3. 3. 1. Süsinikmonooksiidi (CO) analüüs Süsinikmonooksiidi analüüsimisel kasutatakse mittehajusa infrapunase kiirguse analüsaatori (NDIR) tüüpi analüsaatorit. 3. 3. 2. Süsinikdioksiidi (CO2) analüüs Süsinikdioksiidi analüüsimisel kasutatakse mittehajusa infrapunase kiirguse analüsaatori (NDIR) tüüpi ana- lüsaatorit. 3. 3. 3. Süsivesinike (HC) analüüs töötavate gaasimootorite Diislikütusel kuumleek- süsivesinike ionisatsioondetektori (HFID) tüüpi analüsaatorit, mille detektorit, ventiile, torustikku jne soojendatakse nii, et gaasi temperatuur oleks püsivalt 463K ± 10K (190 ± 10 °C). Maagaasil ja veeldatud naftagaasil töötavate gaasimootorite süsivesinike analüsaator võib olla kuumutuseta leek-ionisatsioondetektori (FID) tüüpi, ole- nevalt kasutatavast meetodist (vaata V lisa punkt 1. 3). analüüsimisel kasutatakse 3. 3. 4. Muude süsivesinike kui metaan (NMHC) analüüs (ainult maagaasil töötavad gaasimootorid) Muude süsivesinike kui metaan määramiseks kasutatakse ühte järgmistest meetoditest: 3. 3. 4. 1. Gaasikromatograafia (GC) meetod Muud süsivesinikud kui metaan määratakse temperatuuril 423 K (150 °C) konditsioneeritud gaasikroma- tograafiga (GC) analüüsitud metaani lahutamise teel punkti 3. 3. 3 kohaselt mõõdetud süsivesinikest. 3. 3. 4. 2. Metaanist erinevate süsivesinike eraldusmeetod (NMC) Süsivesinike fraktsioon metaanita määratakse kuumutatud, koos FIDiga sarjas kasutatud NMC abil metaani lahutamise teel süsivesinikest. 3. 3. 5. Lämmastikoksiidide (NOx) analüüs Lämmastikoksiidide analüüsimisel kasutatakse kemoluminestsentsdetektori (CLD) või kuumkemoluminest- sentsdetektori (HCLD) tüüpi analüsaatorit NO2/NO konverteriga, kui mõõtmine toimub kuival alusel. Niis- kel alusel mõõtmise puhul kasutatakse HCLD analüsaatorit, mille konverteri temperatuur on üle 328 K (55 °C) tingimusel, et veeauru mõju kontrolli (vaata III lisa 5. liite punkt 1. 9. 2. 2) tulemus on nõuetele vas- tav. 3. 4. Gaasiliste heitmete proovi võtmine 3. 4. 1. Toores heitgaas (ainult ESC katse) Gaasiliste heitmete proovivõtturid tuleb paigaldada vähemalt 0,5 meetri või väljalasketoru kolmekordsele läbimõõdule vastavale kaugusele (olenevalt sellest, kumb on suurem) heitgaasisüsteemi väljalaskeavast üles- voolu ning piisavalt mootori lähedale tagamaks, et heitgaasi temperatuur proovivõtturi juures on vähe- malt 343 K (70 °C). 360 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Hargneva väljalasketorustikuga mitmesilindrilise mootori puhul peab proovivõtturi sissevooluava asuma piisavalt kaugel allavoolu tagamaks, et proov esindab kõigi silindrite keskmisi heitgaasikoguseid. Mitme- silindriliste mootorite, näiteks V-mootorite puhul, millel on väljalasketorustiku harude selgesti eristatavad rühmad, võib proovi võtta igast rühmast eraldi ning keskmise heitgaasikoguse välja arvutada. Kasutada võib teisi meetodeid, mille vastavus eespool nimetatud meetoditele on tõestatud. Heitgaasi arvutamisel tuleb kasutada heitgaasi massivoolu koguväärtust. Kui mootor on varustatud heitgaasi järeltöötlussüsteemiga, siis võetakse heitgaasiproov järeltöötlussüstee- mist allavoolu. 3. 4. 2. Lahjendatud heitgaas (ETC katses kohustuslik, ESC katses valikuline) Väljalasketoru mootori ja täisvoolu lahjendussüsteemi vahel peab vastama V lisa punktis 2. 3. 1, EP ette- nähtud nõuetele. Heitgaasi proovivõttur (proovivõtturid) paigaldatakse lahjendustunneli punkti, kus lahjendusõhk ja heit- gaas on hästi segunenud ning mis asub tahkete osakeste proovivõtturi lähedal. ETC katses on proovi võtmiseks tavaliselt kaks viisi: — tsükli kestel kogutakse saasteained kogumiskotti ning mõõdetakse pärast katse lõppu, — saasteainete proove võetakse pidevalt ning integreeritakse kogu tsükli ajale; kõnealune viis on kohus- tuslik HC ja NOx mõõtmisel. 4. TAHKETE OSAKESTE MÄÄRAMINE Tahkete osakeste määramisel on vaja lahjendussüsteemi. Lahjendamise võib teha osavoolu lahjendussüs- teemi (ainult ESC katses) või täisvoolu lahjendussüsteemiga (kohustuslik ETC katses). Lahjendussüsteemi voolumaht peab olema piisavalt suur, et oleks täielikult välistatud vee kondenseerumine lahjendus- ja proo- vivõtusüsteemis ning et lahjendatud heitgaasi temperatuur vahetult filtripesadest ülesvoolu oleks püsivalt 325 K (52 °C) või sellest madalam. Lahjendusõhu kuivatamine enne õhu sisenemist lahjendussüsteemi on lubatud ning eriti kasulik suure niiskusesisaldusega lahjendusõhu puhul. Lahjendusõhu temperatuur peab olema 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C). Kui ümbritseva õhu temperatuur on alla 293 K (20 °C), soovitatakse lahjendusõhku eelnevalt soojendada üle temperatuuri ülemmäära 303 K (30 °C). Lahjendusõhu tempera- tuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tohi siiski olla üle 325 K (52 °C). Osavoolu lahjendussüsteemi ehitus peab võimaldama heitgaasivoolu jaotamise kaheks fraktsiooniks, mil- lest väiksemat lahjendatakse õhuga ning seda kasutatakse seejärel tahkete osakeste määramisel. Seetõttu on eriti tähtis täpselt kindlaks määrata lahjendusaste. Kasutada võib erinevaid jaotamismeetodeid, kusjuures kasutatud jaotusviisist sõltub olulisel määral, milliseid proovivõtu seadmeid ja protseduure tuleb kasutada (vaata V lisa punkt 2. 2). Tahkete osakeste proovivõttur asetatakse gaasiliste saasteainete proovivõtturi vahe- tusse lähedusse ning paigaldatakse punktis 3. 4. 1 ettenähtud nõuete kohaselt. Tahkete osakeste massi määramiseks vajatakse tahkete osakeste proovivõtusüsteemi, tahkete osakeste proo- vivõtufiltreid, mikrogrammkaalusid ja reguleeritud temperatuuri ja niiskusega kaalukambrit. Tahkete osakeste proovi võtmisel rakendatakse ühe filtri meetodit, mille puhul kasutatakse ühte paari filt- reid (vaata punkt 4. 1. 3) kogu katsetsükli kestel. ESC katse proovivõtufaasis tuleb eriti suurt tähelepanu pöö- rata proovivõtuaegadele ja -vooludele. 4. 1. Tahkete osakeste proovivõtufiltrid 4. 1. 1. Filtri spetsifikatsioon Filtritena kasutatakse fluorosüsiniku kattega klaaskiudfiltreid või fluorosüsinikul põhinevaid membraanfil- treid. Kõigi filtritüüpide 0,3 μm DOP (dioktüülftalaat) kogumisefektiivsus on vähemalt 95 % gaasi kiirusel filtri ristlõike pindala suhtes vahemikus 35–80 cm/s. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 361 4. 1. 2. Filtri suurus Tahkete osakeste filtrid peavad olema vähemalt 47 mm läbilõikega (pinnasadestise läbimõõt 37 mm). Suu- rema läbilõikega filtrite kasutamine on lubatud (punkt 4. 1. 5). 4. 1. 3. Põhi- ja abifiltrid Lahjendatud heitgaasi proov võetakse katseseerias jadana asetatud filtrite paari abil (üks põhi- ja üks abi- filter). Abifiltri kaugus põhifiltrist ei tohi olla üle 100 mm allavoolu ning see ei tohi põhifiltriga kokku puu- tuda. Filtreid võib kaaluda eraldi või paaris filtritega, mille määrdunud pooled on vastamisi asetatud. 4. 1. 4. Gaasi kiirus filtri ristlõike pindala suhtes Gaasi kiirus filtri ristlõike pindala suhtes läbi filtri peab olema 35–80 cm/sek. Rõhu langus katse alguse ja lõpu vahel ei tohi olla suurem kui 25 kPa. 4. 1. 5. Filtri koormus Minimaalne soovitatav filtrikoormus on 0,5 mg/1 075 mm2 määrdunud piirkonna kohta. Kõige hariliku- matele filtrisuurustele vastavad väärtused on esitatud tabelis 9. Tabel 9 Soovitatavad filtrikoormused Filtri läbimõõt (mm) Soovitatav määrdunud osa läbimõõt (mm) Soovitatav minimaalne koormus 47 70 90 110 37 60 80 100 0,5 1,3 2,3 3,6 4. 2. Kaalukambri ja analüütiliste kaalude spetsifikatsioonid 4. 2. 1. Kaalukambri tingimused Tahkete osakeste filtrite konditsioneerimise ja kaalumise kambri (või ruumi) temperatuur peab olema vahe- mikus 295 K ± 3 K (22 °C ± 3 °C) kogu filtrite konditsioneerimise ja kaalumise ajal. Niiskus peab olema kastepunktis 282,5 K ± 3 K (9,5 °C ± 3 °C) ning suhteline niiskus 45 % ± 8 %. 4. 2. 2. Võrdlusfiltri kaalumine Kambris (või ruumis) ei tohi olla saastet (näiteks tolmu), mis võiks langeda tahkete osakeste filtritele sta- biliseerumise ajal. Kõrvalekalded kaalukambri punktis 4. 2. 1 ettenähtud spetsifikatsioonidest on lubatud juhul, kui need ei kesta üle 30 minuti. Kaaluruum peaks enne personali sisenemist ruumi vastama ettenäh- tud spetsifikatsioonile. Nelja tunni jooksul enne proovivõtufiltri (filtrite paari) kaalumist, kuid eelistatavalt samal ajal, tuleb kaaluda vähemalt kaks kasutamata võrdlusfiltrit või (võrdlusfiltrite paari). Need peavad olema sama suurusega ja samast materjalist nagu proovivõtufiltrid. Kui võrdlusfiltrite (võrdlusfiltrite paari) keskmise kaalu erinevus filtri miinimumkoormusest (punkt 4. 1. 5) on proovivõtufiltrite kaalumise vahelisel ajal enam kui ± 5 % (vastavalt ± 7 % filtrite paari puhul), siis proo- vivõtufiltrid eemaldatakse ja heitgaasikatset korratakse. Kui punktis 4. 2. 1 esitatud kaaluruumi stabiilsuse kriteeriume ei täideta, kuid võrdlusfiltri (võrdlusfiltrite paari) kaalumise tulemused vastavad eespool nimetatud kriteeriumidele, siis võib mootori tootja valida, kas tunnistada proovivõtufiltrite kaalud vastuvõetavaks või katsed kehtetuks; sellisel juhul tuleb parandada kaa- luruumi kontrollisüsteemi ja katset korrata. 362 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 4. 2. 3. Analüütilised kaalud Kõigi filtrite kaalu määramiseks kasutatavate analüütiliste kaalude täpsus (standardhälve) peab olema 20 μg ja 10 μg (1 koht = 10 μg). Filtrite puhul läbimõõduga alla 70 mm peab täpsus ja eraldusvõime olema vas- tavalt 2 μg ja 1 μg. 4. 3. Tahkete osakeste mõõtmise lisaspetsifikatsioonid Kõik toore või lahjendatud heitgaasiga kokkupuutuvad lahjendus- ja proovivõtusüsteemi osad, alates väl- jalasketorust kuni filtripesadeni, peavad olema konstrueeritud nii, et tahkete osakeste sadestumine või muu- tumine oleks võimalikult vähene. Kõik osad peavad olema valmistatud elektrit juhtivast materjalist, mis ei reageeri heitgaasi koostisosadega, ning need peavad olema elektriliselt maandatud, et vältida elektrostaati- list toimet. 5. SUITSU MÄÄRAMINE Käesolevas osas esitatakse ELR katses kasutatavate kohustuslike ja valikuliste seadmete spetsifikatsioonid. Suitsu mõõtmiseks kasutatakse suitsususe ja valguse neeldumisteguri näidiku moodusega suitsususe mõõ- turit. Suitsususe moodust kasutatakse ainult kalibreerimisel ja suitsususe mõõturi kontrollimisel. Katsetsük- li suitsu väärtusi mõõdetakse valguse neeldumisteguri näidiku moodusel. 5. 1. Üldnõuded ELR katses vajatakse suitsu mõõtmise ja andmetöötlussüsteemi, mis koosneb kolmest funktsionaalsest üksusest. Üksused võib integreerida üheks osaks või need võivad toimida omavahel ühendatud osade süs- teemina. Kolm funktsionaalset üksust on: — suitsususe mõõtur, mis vastab V lisa punkti 3 nõuetele, — andmetöötlusüksus, mis on võimeline täitma III lisa 1. liite punktis 6 kirjeldatud funktsioone, — printer ja/või elektrooniline salvestuskandja III lisa 1. liite punktis 6. 3 nimetatud suitsu väärtuste sal- vestamiseks ja esitamiseks. 5. 2. Erinõuded 5. 2. 1. Lineaarsus Lineaarsus peab olema ± 2 % suitsususest. 5. 2. 2. Nullhälve Nullhälve ühe tunni kestel tohib olla kuni ± 1 % suitsususest. 5. 2. 3. Suitsususe mõõturi näiduskaala ja mõõtepiirkond Suitsususe mõõturi näiduskaala mõõtepiirkond peab olema 0–100 % suitsususest ning lugemi täpsus 0,1 % suitsususest. Valguse neeldumisteguri skaala mõõtepiirkond peab olema 0–30 m-1 valguse neeldumiste- gurit ning lugemi täpsus 0,01 m-1 valguse neeldumistegurit. 5. 2. 4. Mõõtevahendi reaktsiooniaeg Suitsususe mõõturi füüsikaline reaktsiooniaeg ei tohi olla üle 0,2 sekundi. Füüsikaline reaktsiooniaeg on aeg, mis kulub kiirreaktsiooni vastuvõtja skaalaväärtuse jõudmiseks 10 protsendilt 90 protsendini hälbe koguväärtusest, kui mõõdetava gaasi suitsusus muutub vähema kui 0,1 sekundi jooksul. Suitsususe mõõturi elektriline reaktsiooniaeg võib olla kuni 0,05 sekundit. Elektriline reaktsiooniaeg on aeg, mis kulub suitsususe mõõturi skaalaväärtuse jõudmiseks 10 protsendilt 90 protsendini skaala maksi- maalsest väärtusest, kui valgusvoog katkestatakse või valgusallikas kustutatakse täielikult vähema kui 0,01 sekundi jooksul. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 363 5. 2. 5. Neutraalsed tihedusfiltrid Suitsususe mõõturi kalibreerimisel, lineaarsuse mõõtmisel või mõõteulatuse reguleerimisel kasutatava mis tahes neutraalse tihedusfiltri suitsususe väärtus peab olema teada 1,0 % täpsusega. Filtri nimiväärtuse täp- sust tuleb kontrollida vähemalt kord aastas siseriikliku või rahvusvahelise standardi kohase võrdlusfiltri abil. Neutraalsed tihedusfiltrid on täppisseadmed ning võivad kasutamisel kergesti kahjustuda. Neid tuleks käsit- seda võimalikult vähe ja kui vaja, siis ettevaatlikult, et filtrit mitte kriimustada ega määrida. 364 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 5. Liide KALIBREERIMISPROTSEDUUR 1. ANALÜÜSISEADMETE KALIBREERIMINE 1. 1. Sissejuhatus Iga analüsaatorit tuleb kalibreerida nii sageli, kui see on käesoleva direktiivi kohaste täpsusnõuete täitmi- seks vajalik. Käesolevas osas kirjeldatakse III lisa 4. liite punktis 3 ja V lisa punktis 1 nimetatud analüsaa- torite kalibreerimismeetodit. 1. 2. Kalibreerimisgaasid Kalibreerimisgaaside säilitusajast tuleb kinni pidada. Kalibreerimisgaaside tootja poolt ettenähtud säilitusaja lõppemise kuupäev registreeritakse. 1. 2. 1. Puhtad gaasid Gaaside nõuetekohast puhtust määratletakse allpool esitatud saaste piirnormide abil. Kättesaadavad pea- vad olema järgmised gaasid: Puhastatud lämmastik (Saaste ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO) Puhastatud hapnik (Puhtus > 99,5 mahuprotsenti O2) Vesiniku ja heeliumi segu (40 ± 2 % vesinikku, ülejäänud osa heelium) (Saaste ≤ 1 ppm C1, ≤ 400 ppm CO2) Puhastatud sünteetiline õhk (Saaste ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO) (Hapnikusisaldus 18–21 mahuprotsenti) Puhastatud propaan või süsinikmonooksiid (CO) CVS vastavustõendamiseks 1. 2. 2. Kalibreerimis- ja võrdlusgaasid Kättesaadavad peavad olema järgmise keemilise koostisega gaaside segud: C3H8 ja puhastatud sünteetiline õhk (vaata punkt 1. 2. 1); CO ja puhastatud lämmastik; NOx ja puhastatud lämmastik (selles kalibreerimisgaasis sisalduv NO2 kogus ei tohi moodustada üle 5 % NO sisaldusest); CO2 ja puhastatud lämmastik CH4 ja puhastatud sünteetiline õhk C2H6 ja puhastatud sünteetiline õhk Märkus: Lubatud on muud gaasikombinatsioonid tingimusel, et gaasid ei reageeri üksteisega. Kalibreerimis- ja võrdlusgaasi tegelik kontsentratsioon peab olema ± 2 % nimiväärtusest. Kalibreerimis- gaasi kõik kontsentratsioonid väljendatakse mahu põhjal (mahuprotsent või mahu ppm väärtus). Kalibreerimis- ja võrdlusgaaside saamiseks võib kasutada ka gaasijaoturit, mille abil gaasi lahjendatakse puhastatud N2 või puhastatud sünteetilise õhuga. Segamisseade peab võimaldama lahjendatud kalibreeri- misgaaside kontsentratsiooni määrata ± 2 % täpsusega. 1. 3. Analüsaatorite ja proovivõtusüsteemi töökord Analüsaatoritega töötamisel tuleb järgida seadme tootja poolt antud käivitamis- ja tööjuhendeid. Arves- tada tuleb punktides 1. 4–1. 9 esitatud miinimumnõudeid. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 365 1. 4. Lekkimiskatse Süsteemi katsetatakse lekkimiste suhtes. Proovivõttur ühendatakse heitgaasisüsteemist lahti ning ots sule- takse. Analüsaatori pump peab olema sisse lülitatud. Pärast esialgset stabiliseerumisaega peavad kõik voo- lumõõturid olema nullis. Vastupidisel juhul kontrollitakse proovivõtutorusid ning viga parandatakse. Maksimaalne lubatav lekkimisaste vaakumi poolel on 0,5 % kontrollitava süsteemi osa läbivast voolust. Analüsaatori voolusid ja möödavoolusid võib kasutada tegelike voolude hindamiseks. Teise meetodina võib rakendada kontsentratsiooni astmelist muutmist proovivõtutoru alguses ümberlüli- tamise teel nullgaasilt võrdlusgaasile. Kui mõõtevahend näitab pärast nõuetekohast ajavahemikku algkont- sentratsioonist madalamat kontsentratsiooni, siis viitab see kalibreerimise või lekkega seotud probleemi- dele. 1. 5. Kalibreerimisprotseduur 1. 5. 1. Mõõteseadmete koost Mõõteseadmed kalibreeritakse ja kalibreerimiskõveraid kontrollitakse võrdlusgaasiga. Kasutatakse samasu- guseid gaasivoolu määrasid nagu heitgaasi proovivõtul. 1. 5. 2. Soojendusaeg Soojendusaeg peaks olema tootja soovitustele vastav. Kui see ei ole kindlaks määratud, siis soovitatakse ana- lüsaatoreid soojendada vähemalt kaks tundi. 1. 5. 3. NDIR ja HFID analüsaator NDIR analüsaator reguleeritakse vastavalt vajadusele ning HFID analüsaatori (punkt 1. 8. 1). leek optimeeritakse 1. 5. 4. Kalibreerimine Kõik tavapäraselt kasutatavad mõõtepiirkonnad tuleb kalibreerida. CO, CO2, NOx ja HC analüsaatorid nullistatakse puhastatud sünteetilise õhu (või lämmastiku) abil. Analüsaatoritesse juhitakse asjakohased kalibreerimisgaasid, väärtused registreeritakse ja määratakse kind- laks kalibreerimiskõver punkti 1. 5. 5 kohaselt. Nullväärtust kontrollitakse veel kord ning olenevalt vajadusest korratakse kalibreerimisprotseduuri. 1. 5. 5. Kalibreerimiskõvera kindlaksmääramine 1. 5. 5. 1. Ül dsuun ised Analüsaatori kalibreerimiskõver määratakse vähemalt viie võimalikult ühtlaselt paigutatud kalibreerimis- punkti (nullpunkt välja arvatud) abil. Kõrgeim nimikontsentratsioon peab olema vähemalt 90 % skaala lõppväärtusest. Kalibreerimiskõvera arvutamisel kasutatakse vähimruutude meetodit. Kui tulemuse polünoomi aste on suu- rem kui 3, siis peab kalibreerimispunktide arv (nullpunkt kaasa arvatud) olema vähemalt võrdne kõnealuse polünoomi astmega ± 2. Kalibreerimiskõver võib erineda kõige rohkem ± 2 % iga kalibreerimispunkti nimiväärtusest ning ± 1 % skaala lõppväärtusest nullpunktis. Kalibreerimiskõver ja kalibreerimispunktid võimaldavad kindlaks teha, et kalibreerimine on tehtud õigesti. Esitada tuleb analüsaatori eri tunnusjooned, eelkõige: — mõõtepiirkond, — tundlikkus, — kalibreerimise kuupäev. 366 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 1. 5. 5. 2. Ka l i b r e e r i m i n e s k a a l a l õ p p v ä ä r t u s e s t 1 5 % ma d a l a m a s p i i r k o n n a s Analüsaatori kalibreerimiskõver määratakse kindlaks vähemalt neljas täiendavas punktis (välja arvatud null- punkt), mis asetsevad võimalikult ühtlaselt skaala lõppväärtusest 15 % allpool. Kalibreerimiskõver arvutatakse vähimruutude meetodil. Kalibreerimiskõver võib erineda kõige rohkem ± 4 % iga kalibreerimispunkti nimiväärtusest ning ± 1 % skaala lõppväärtusest nullpunktis. 1. 5. 5. 3. Te i s e d m e e t o d i d Kasutada võib teist tehnoloogiat (näiteks arvuti, mõõtepiirkonna elektrooniline kontroll, jne), kui suude- takse tõestada, et selle täpsus on samaväärne. 1. 6. Kalibreerimise vastavustõendamine Kõiki tavapäraselt kasutatavaid tööpiirkondi tuleb enne iga analüüsimist kontrollida järgmise protseduuri kohaselt. Kalibreerimist kontrollitakse nullgaasi ja võrdlusgaasi abil, mille nimiväärtus moodustab üle 80 % mõõte- piirkonna skaala lõppväärtusest. Kui erinevus saadud väärtuse ja kindlaksmääratud etalonväärtuse vahel ei ole suurem kui ± 4 % skaala lõpp- väärtusest kahes kõnealuses punktis, siis võib reguleerimisparameetreid muuta. Teistsugusel juhul tuleb kindlaks määrata uus kalibreerimiskõver punkti 1. 5. 5 kohaselt. 1. 7. NOX konverteri efektiivsuse katse Lämmastikdioksiidi (NO2) muundamisel lämmastikoksiidiks (NO) kasutatava konverteri kasutegurit kat- setatakse punktide 1. 7. 1–1. 7. 8 (joonis 6) kohaselt. 1. 7. 1. Katse ülesseadmine Joonisel 6 (vaata ka III lisa 4. liite punkt 3. 3. 5) esitatud katse skeemi ning allpool esitatud menetlust kasu- tades saab konverterite kasutegurit määrata osonaatori abil. 1. 7. 2. Kalibreerimine CLA ja HCLD kalibreeritakse kõige sagedamini kasutatavas mõõtepiirkonnas null- ja võrdlusgaasi kasuta- des tootja spetsifikatsioonide kohaselt (NO sisaldus peab moodustama 80 % mõõtepiirkonnast ning gaa- side segu NO2 kontsentratsioon peab olema alla 5 % NO kontsentratsioonist). NOX analüsaator peab olema NO asendis, et võrdlusgaas ei läbiks konverterit. Kontsentratsiooni näit tuleb registreerida. 1. 7. 3. Arvutamine NOX konverteri kasutegur arvutatakse järgmiselt: Kasutegur(%) = (1 + a – b c – d)*100 kus, a = NOx kontsentratsioon punkti 1. 7. 6 kohaselt b = NOx kontsentratsioon punkti 1. 7. 7 kohaselt c = NOx kontsentratsioon punkti 1. 7. 4 kohaselt d = NOx kontsentratsioon punkti 1. 7. 5 kohaselt 1. 7. 4. Hapniku lisamine T-liitmiku kaudu lisatakse gaasivoole pidevalt hapnikku või nullõhku, kuni saadud kontsentratsiooni näit on ligikaudu 20 % väiksem punktis 1. 7. 2 esitatud kalibreerimisgaasi kontsentratsioonist. (Analüsaator on NO moodusel. ) Kontsentratsiooni väärtus c tuleb registreerida. Osonaator on kogu toimingu ajal desakti- veeritud. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 367 1. 7. 5. Osonaatori aktiveerimine Nüüd osonaator aktiveeritakse, et tekitada piisavalt osooni, millega alandatakse NO kontsentratsiooni 20 protsendini (minimaalselt 10 %) punktis 1. 7. 2 esitatud kalibreerimiskontsentratsioonist. Kontsentratsiooni väärtus d registreeritakse. (Analüsaator on NO moodusel. ) 1. 7. 6. NOx moodus Seejärel lülitatakse NO analüsaator NOX moodusele, nii et gaasisegu (koostisega NO, NO2, O2 ja N2) voo- lab nüüd läbi konverteri. Kontsentratsiooni väärtus a registreeritakse. (Analüsaator on NOx moodusel). 1. 7. 7. Osonaatori desaktiveerimine Nüüd osonaator desaktiveeritakse. Punktis 1. 7. 6 kirjeldatud gaaside segu voolab läbi konverteri detekto- risse. Kontsentratsiooni väärtus b registreeritakse. (Analüsaator on NOx moodusel). 1. 7. 8. NO moodus NO moodusele lülitamisel, kui osonaator on desaktiveeritud, katkestatakse ka hapniku või sünteetilise õhu voog. Analüsaatori NOx näidu kõrvalekalle punkti 1. 7. 2 kohasel mõõtmisel saadud väärtusest võib olla kuni ± 5 %. (Analüsaator on NO moodusel). 1. 7. 9. Katse intervall Konverteri kasutegurit tuleb katsetada enne NOX analüsaatori iga kalibreerimist. 1. 7. 10. Efektiivsusnõue Konverteri kasutegur ei tohi olla alla 90 %, ent eriti soovitatav kasutegur on 95 %. Märkus: Kui osonaator ei suuda punkti 1. 7. 5 kohaselt vähendada kontsentratsiooni analüsaatori kõige tavalisemas tööpiirkonnas 80 protsendilt 20 protsendile, siis kasutatakse suurimat mõõtepiir- konda, millega vähendamine saadakse. Joonis 6 NOx konverteri kasuteguri määramise seadme skeem 1. 8. Leekionisatsioondetektori (FID) reguleerimine 1. 8. 1. Detektori näidu optimeerimine FID tuleb reguleerida seadme tootja poolt ettenähtud nõuete kohaselt. Näidu optimeerimiseks kõige tava- lisemas tööpiirkonnas tuleks kasutada propaaniga võrdlusgaasi õhus. 368 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Pärast kütuse ja õhuvoolu reguleerimist tootja soovituste kohaselt juhitakse analüsaatorisse 350 ± 75 ppm C võrdlusgaasi. Teatavale kütusevoolule vastav näit määratakse võrdlusgaasi ja nullgaasi näitude vahe põh- jal. Kütusevoolu reguleeritakse astmeliselt tootja spetsifikatsioonist üles- või allapoole. Võrdlus- ja null- gaasi näidud kõnealuste kütusevoolude juures registreeritakse. Võrdlus- ja nullgaasi näitude vahe esitatakse diagrammina ning kütusevool kantakse kõvera sellele poolele, mis vastab suurematele väärtustele. 1. 8. 2. Süsivesiniku kaliibrimistegurid Analüsaator kalibreeritakse punkti 1. 5 kohaselt propaani sisaldava õhu ja puhastatud sünteetilise õhu abil. Kaliibrimistegurid määratakse pärast analüsaatori kasutuselevõtmist ning pärast suuremate hooldustööde tegemist. Teatava konkreetse süsivesiniku kaliibrimistegur (Rf) on suhe FIDi C1 väärtuse ja silindris oleva gaasi kontsentratsiooni vahel, väljendatuna ppm C1 väärtusena. Katsegaasi kontsentratsioon peab tekitama näidu, mis moodustab ligikaudu 80 % mõõteskaalast. Kont- sentratsioon peab olema teada täpsusega ± 2 % võttes aluseks mahus väljendatud gravimeetrilise standardi. Peale selle tuleb gaasisilindrit eelkonditsioneerida 24 tundi temperatuuril 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C). Kasutatavad katsegaasid ja soovitatavad suhtelised kaliibrimistegurid on järgmised: metaan ja puhastatud sünteetiline õhk 1,00 ≤ Rf ≤ 1,15 propüleen ja puhastatud sünteetiline õhk 0,90 ≤ Rf ≤ 1,10 tolueen ja puhastatud sünteetiline õhk 0,90 ≤ Rf ≤ 1,10 Need väärtused vastavad propaani ja puhastatud sünteetilise õhu kaliibrimisteguri (Rf) väärtusele 1,00. 1. 8. 3. Hapniku interferentsi kontrollimine Hapniku interferentsi kontrollitakse analüsaatori kasutuselevõtmise puhul ning pärast suuremate hooldus- tööde tegemist. Kaliibrimistegur määratletakse ja tehakse kindlaks punkti 1. 8. 2 kohaselt. Kasutatav katsegaas ja soovitatav suhteline kaliibrimistegur on järgmine: Propaan ja lämmastik 0,95 ≤ Rf ≤ 1,05 See väärtus vastab propaani ja puhastatud sünteetilise õhu kaliibrimisteguri (Rf) väärtusele 1,00. FIDi põleti õhus oleva hapniku kontsentratsioon peab täpsusega ± 1 mooliprotsenti vastama hapniku kont- sentratsioonile põleti õhus, mida kasutati viimases hapniku interferentsi katses. Suurema erinevuse puhul tuleb kontrollida hapniku interferentsi ning vajaduse korral analüsaatorit reguleerida. 1. 8. 4. NMC (metaanist erinevate süsivesinike eraldaja) kasutegur (ainult maagaasil töötavate gaasimootorite puhul) NMC kasutatakse muude süsivesinike kui metaan eemaldamiseks proovigaasist kõigi süsivesinike, välja arvatud metaan, oksüdeerimise teel. Ideaalselt on muundumine metaani puhul 0 % ning teiste süsivesinike puhul etaanina 100 %. NMHC täpseks mõõtmiseks määratakse kõnealused kaks kasutegurit ning kasuta- takse NMHC heitme massivoolu arvutamisel (vaata III lisa 2. liite punkt 4. 3). 1. 8. 4. 1. Me t a a n i k a s u t e g u r Metaan-kalibreerimisgaas juhitakse läbi FID NMC möödavooluga ja ilma ning saadud kaks kontsentrat- siooni väärtust registreeritakse. Kasutegur määratakse järgmiselt: CEM = 1– concw concw/o kus, concw = HC kontsentratsioon CH4 voolamisel läbi NMC concw/o = HC kontsentratsioon CH4 möödavoolu puhul NMC-st 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 369 1. 8. 4. 2. Etaani kasutegur Etaan-kalibreerimisgaas juhitakse läbi FID NMC möödavooluga ja ilma ning saadud kaks kontsentratsiooni väärtust registreeritakse. Kasutegur määratakse järgmiselt: CEE = 1– concw concw/o kus, concw = HC kontsentratsioon C2H6 voolamisel läbi NMC concw/o = HC kontsentratsioon C2H6 möödavoolu puhul NMC-st 1. 9. CO, CO2 ja NOx analüsaatorite interferents Heitgaasis sisalduvate muude kui analüüsitavate gaaside toime võib näitu mitmel viisil häirida. NDIR mõõ- tevahendite puhul esinev interferents on positiivne juhul, kui häiriv gaas avaldab mõõdetava gaasiga sama- laadset mõju, kuid vähemal määral. NDIR mõõtevahendite puhul esineb negatiivne interferents juhul, kui häiriv gaas laiendab mõõdetava gaasi neeldumisriba, ning CLD mõõtevahendite puhul siis, kui häiriv gaas summutab kiirgust. Interferentsi kontroll punktide 1. 9. 1 ja 1. 9. 2 kohaselt tehakse enne analüsaatorite esmakordset kasutamist ning pärast suuremate hooldustööde tegemist. 1. 9. 1. CO analüsaatori interferentsi kontrollimine CO analüsaatori toimimist võivad häirida vesi ja CO2. Seetõttu juhitakse CO2 võrdlusgaas kontsentratsioo- niga 80–100 % katse suurima mõõtepiirkonna lõppväärtusest mullidena läbi toasooja vee ning tulemus registreeritakse. Analüsaatori näit ei tohi erineda üle 1 % skaala lõppväärtusest, kui mõõtepiirkond on võrdne 300 ppm, või üle 3 ppm, kui mõõtepiirkond on alla 300 ppm. 1. 9. 2. NOx analüsaatori tundlikkuskontroll CLD (ja HCLD) analüsaatorite puhul tuleb tähelepanu pöörata kahele gaasile. Need on CO2 ja veeaur. Kõne- aluste gaaside jahutav toime on võrdeline nende kontsentratsiooniga ning seetõttu tuleb katseliselt kind- laks määrata katses esinevate suurimate eeldatavate kontsentratsioonide jahutus. 1. 9. 2. 1. CO 2 t u n d l i k k u s k o n t r o l l CO2 võrdlusgaas kontsentratsiooniga 80–100 % suurima mõõtepiirkonna lõppväärtusest juhitakse läbi NDIR analüsaatori ning CO2 väärtus registreeritakse väärtusena A. Seejärel lahjendatakse võrdlusgaasi ligi- kaudu 50 % NO võrdlusgaasiga ning juhitakse läbi NDIR ja (H)CLD analüsaatorite, kusjuures registreeri- takse CO2 ja NO väärtused vastavalt väärtusena B ja C. Seejärel CO2 vool katkestatakse ning läbi (H)CLD ja NO juhitakse ainult NO võrdlusgaas, väärtus registreeritakse väärtusena D. Jahutus, mis ei tohi olla üle 3 % skaala lõppväärtusest, arvutatakse järgmiselt: % kustutus = [1–( (C * A) (D * A)–(D * B))]*100 kus A NDIR analüsaatori abil mõõdetud lahjendamata CO2 kontsentratsioon, % B NDIR analüsaatori abil mõõdetud lahjendatud CO2 kontsentratsioon, % C (H)CLD abil mõõdetud lahjendatud NO kontsentratsioon, ppm D (H)CLD abil mõõdetud lahjendamata NO kontsentratsioon, ppm CO2 ja NO võrdlusgaasi lahjendamiseks ja koguste määramiseks võib kasutada teisi meetodeid, nagu dünaamiline segamine. 1. 9. 2. 2. Vee a ur u m õj u k o n t r o l l Seda kontrolli rakendatakse ainult niiske gaasi kontsentratsiooni mõõtmisel. Veejahutuse arvutamisel peab arvesse võtma, et NO võrdlusgaas lahjendatakse veeauruga ning veeauru kontsentratsiooni segus tuleb suu- rendada, et see vastaks eeldatavale kontsentratsioonile katse ajal. 370 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd NO võrdlusgaas, mille kontsentratsioon moodustab 80–100 % tavalise mõõtepiirkonna skaala lõppväär- tusest, juhitakse läbi (H)CLD ja NO väärtus registreeritakse väärtusena D. Seejärel läbib mullistatud NO võrdlusgaas toasooja vee ning juhitakse läbi (H)CLD, NO väärtus registreeritakse väärtusena C. Määratakse analüsaatorite absoluutne töösurve ja vee temperatuur ning registreeritakse vastavalt väärtustena E ja F. Määratakse mullivee temperatuurile F vastav segu küllastunud auru rõhk ja registreeritakse väärtusena G. Segu veeauru kontsentratsioon (H, %) arvutatakse järgmiselt: H = 100*(G/E) Eeldatav (veeaurus) lahjendatud NO võrdlusgaasi kontsentratsioon (De) arvutatakse järgmiselt: De = D *(1– H/100) Diiselmootorite heitgaasis arvutatakse katse ajal eeldatav heitgaasi veeauru suurim kontsentratsioon (Hm, %), võttes kütuse aatomite H/C suhteks 1,8:1, lahjendamata CO2 võrdlusgaasi kontsentratsioonist (A, nagu on mõõdetud punktis 1. 9. 2. 1) järgmiselt: Hm = 0,9* A Veejahutus, mis ei tohi olla suurem kui 3 %, arvutatakse järgmiselt: % jahutus = 100*((De– C)/De)*(Hm/H) kus De = eeldatav lahjendatud NO kontsentratsioon, ppm C = lahjendatud NO kontsentratsioon, ppm Hm = suurim veeauru kontsentratsioon, % H = tegelik veeauru kontsentratsioon, % Märkus: On tähtis, et sellel kontrollimisel on NO2 kontsentratsioon NO võrdlusgaasis minimaalne, sest jahutuse arvutustes ei ole arvesse võetud NO2 absorbeerumist vees. 1. 10. Kalibreerimisintervallid Analüsaatorid tuleb punkti 1. 5 kohaselt kalibreerida vähemalt iga kolme kuu tagant või iga kord pärast süs- teemi sellist remontimist või muutmist, mis võib kalibreerimist mõjutada. 2. CVS-SÜSTEEMI KALIBREERIMINE 2. 1. Üldosa Püsimahuproovi (CVS) süsteem kalibreeritakse siseriiklikele või rahvusvahelistele standarditele vastava täpse voolumõõturi ja piiramisseadme abil. Süsteemi läbivat voolu mõõdetakse eri tõkestuspunktides ning mõõ- detakse süsteemi parameetrid ja seostatakse vooluga. Kasutada võib eri tüüpi voolumõõtureid, näiteks kalibreeritud Venturi toru, kalibreeritud laminaarset kulu- mõõturit, kalibreeritud turbiinmõõturit. 2. 2. Mahtpumba (PDP) kalibreerimine Kõik pumba parameetrid mõõdetakse samaaegselt pumbaga jadaühenduses oleva voolumõõturi parameet- ritega. Arvutatud voolukiirus (m3/min pumba sisselaskeava juures, absoluutsel rõhul ja temperatuuril) registreeritakse korrelatsioonifunktsioonina, mis vastab pumba parameetrite teatavale kombinatsioonile. Seejärel koostatakse lineaarvõrrand, mis väljendab seost pumba vooluhulga ja korrelatsioonifunktsiooni vahel. Kui CVS-süsteemil on mitu kiirust, siis kalibreeritakse kõik kasutatavad piirkonnad. Kalibreerimise ajal hoitakse temperatuur püsivana. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 371 2. 2. 1. Andmete analüüsimine Õhu voolukiirus (Qs) igas tõkestuspunktis (vähemalt 6 punkti) arvutatakse standardtingimustes tootja poolt ettenähtud meetodil voolumõõturi andmete põhjal m3/min. Õhu voolukiirus arvutatakse seejärel ümber pumba vooluhulgaks (V0) kuupmeetrites pöörde kohta (m3/pööre) pumba sisselaskeava absoluutse tem- peratuuri ja rõhu juures järgmiselt: V0 = Qs n * T 273 * 101,3 pA kus Qs = õhu voolukiirus standardtingimustes (101,3 kPa, 273 K), m3/sek T = temperatuur pumba sisselaskeava juures, K pA = absoluutrõhk pumba sisselaskeava juures (pB – p1), kPa n = pumba pöörlemiskiirus, pööre/sek Pumba rõhu kõikumiste ning nihkemäära vastastikuse mõju kompenseerimiseks arvutatakse pumba pöör- lemiskiiruse, rõhkude vahe pumba sisse- ja väljalaskeava juures ja pumba absoluutse väljalaskerõhu vahe- line korrelatsioonifunktsioon (X0) järgmiselt: kus X0 = 1 n *√Δpp pA ΔPp = rõhkude vahe pumba sisse- ja väljalaskeava juures, kPa pA = absoluutne väljalaskerõhk pumba väljalaskeava juures, kPa Kalibreerimisvõrrandi koostamiseks tehakse vähimruutude meetodi lineaarne kohandus: V0 = D0–m *(X0) D0 ja m on vastavalt lõikepunkti ning tõusu konstandid, mis kirjeldavad regressioonijooni. Mitme kiirusega püsimahuproovi (CVS) süsteemi puhul peavad pumba erinevatele voolukiirustele vasta- vad kalibreerimiskõverad olema ligikaudu paralleelsed ning lõikepunktiväärtused (D0) peavad kasvama, kui pumba vooluhulk väheneb. Võrrandi abil arvutatud väärtused peavad vastama mõõdetud väärtustele (V0) täpsusega ± 0,5 %. m väär- tused on iga pumba puhul erinevad. Tahkete osakeste juurdevoolu tõttu väheneb ajapikku pumba libise- mismäär, mida kajastavad madalamad m väärtused. Seetõttu tuleb kalibreerimine teha pumba kasutusele- võtmisel, pärast suuremaid hooldustöid ning juhul, kui kogu süsteemi kontrollimine (punkt 2. 4) viitab libisemismäära muutumisele. 2. 3. Venturi toru kalibreerimine kriitilise vooluga (CFV) CFV kalibreerimisel võetakse aluseks Venturi toru kriitilise voolu võrrand. Gaasi vool on sisselaskerõhu ja temperatuuri funktsioon, nagu on näha järgmisest valemist: Qs = Kv*pA √T kus Kv = kalibreerimiskoefitsient pA = absoluutne rõhk Venturi toru sissevooluava juures, kPa T = temperatuur Venturi toru sissevooluava juures, K 2. 3. 1. Andmete analüüsimine Õhuvoolu kiirust (Qs) igas tõkestuspunktis (vähemalt 8 punkti) arvutatakse tootja poolt ettenähtud mee- todil voolumõõturi andmete põhjal standardühikutes m3/min. Kalibreerimiskoefitsient iga punkti kohta arvutatakse kalibreerimisandmete põhjal järgmiselt: 372 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Kv = Qs*√T pA kus Qs = õhuvoolu kiirus standardtingimustes (101,3 kPa, 273 K), m3/sek T = temperatuur Venturi toru sissevooluava juures, K pA = absoluutne rõhk Venturi toru sissevooluava juures, kPa Kriitilise voolu määramiseks esitatakse Kv Venturi toru sissevoolurõhu funktsioonina. Kriitilise (tõkestatud) voolu puhul on Kv väärtus suhteliselt püsiv. Rõhu langedes (vaakum kasvab) Venturi toru tõkestus kaob ning Kv väheneb ning sellest järeldub, et CFV toimib väljaspool lubatavat piirkonda. Kv keskmine väärtus ja standardhälve arvutatakse vähemalt kaheksas kriitilise voolu piirkonna punktis. Standardhälbe erinevus ei tohi olla suurem kui ± 0,3 % Kv keskmisest väärtusest. 2. 4. Kogu süsteemi vastavustõendamine Kogu CVS proovivõtusüsteemi ja analüüsisüsteemi täpsuse määramiseks juhitakse süsteemi teadaolev kogus heitgaasi, kusjuures süsteem töötab tavapärasel viisil. Saasteaine analüüsimine ja massi arvutamine toimub III lisa 2. liite punkti 4. 3 kohaselt, välja arvatud propaani puhul, mil HC koefitsiendi 0,000479 ase- mel kasutatakse koefitsienti 0,000472. Kasutatakse ühte kahest järgmisest meetodist. 2. 4. 1. Voolu mõõtmine kriitilise avaga Teadaolev kogus puhast gaasi (süsinikmonooksiid või propaan) juhitakse püsimahuproovi (CVS) süsteemi kalibreeritud kriitilise ava kaudu. Kui sisselaskerõhk on piisavalt kõrge, siis ei sõltu kriitilise ava abil regu- leeritav voolu kiirus väljalaskerõhust (= kriitilisest voolust). Püsimahuproovi (CVS) süsteem töötab nagu tavalise heitgaasikatse ajal umbes viis kuni kümme minutit. Gaasiproovi analüüsitakse tavaliste seadme- tega (kogumiskoti abil või integreerimismeetodil) ning arvutatakse gaasi mass. Sellisel viisil määratud mass peab vastama süsteemi juhitud gaasi teadaolevale massile täpsusega ± 3 %. 2. 4. 2. Mõõtmine gravimeetrilisel meetodil Süsinikmonooksiidi või propaaniga täidetud väikese silindri kaal määratakse täpsusega ± 0,01 grammi. Püsimahuproovi (CVS) süsteem pannakse viieks kuni kümneks minutiks tööle nagu tavalises heitgaasikat- ses, juhtides sinna samal ajal süsinikmonooksiidi või propaani. Kasutatud puhta gaasi kogus määratakse massierinevuste mõõtmisega. Gaasiproovi analüüsitakse tavaliste seadmetega (kogumiskoti abil või integ- reerimismeetodil) ning arvutatakse gaasi mass. Sellisel viisil määratud mass peab vastama süsteemi juhitud gaasi teadaolevale massile täpsusega ± 3 %. 3. TAHKETE OSAKESTE MÕÕTESÜSTEEMI KALIBREERIMINE 3. 1. Sissejuhatus Iga osa tuleb kalibreerida nii sageli, kui see on käesolevas direktiivis ettenähtud täpsusnõuete täitmiseks vajalik. Käesolevas osas kirjeldatakse III lisa 4. liite punktis 4 ja V liite punktis 2 nimetatud osade kalibree- rimismeetodit. 3. 2. Voolu mõõtmine Gaasi voolumõõturite või voolumõõteriistade kalibreerimine peab vastama rahvusvahelistele ja/või sise- riiklikele standarditele. Mõõdetud väärtuse maksimaalne hälve mõõtevahendi näidust tohib olla ± 2 %. Kui gaasi vool määratakse vooluerinevuste mõõtmisega, siis peab erinevuse maksimaalne viga olema nii väike, et GEDF täpsus oleks ± 4 % piirides (vaata ka V lisa punkt 2. 2. 1, EGA). Vea saab arvutada iga instru- mendi vea ruutkeskmise abil. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 373 3. 3. Tahkete osakeste voolu tingimuste kontrollimine Heitgaasi kiiruse diapasooni ja rõhu võnkumisi kontrollitakse ning reguleeritakse vajaduse korral V lisa punkti 2. 2. 1, EP, nõuete kohaselt. 3. 4. Kalibreerimise sagedus Voolumõõteriistu tuleb kalibreerida vähemalt iga kolme kuu tagant või iga kord pärast süsteemi sellist remontimist või muutmist, mis võib kalibreerimist mõjutada. 4. SUITSU MÕÕTESEADMETE KALIBREERIMINE 4. 1. Sissejuhatus Suitsususe mõõturit tuleb kalibreerida nii sageli, kui see on käesolevas direktiivis ettenähtud täpsusnõuete täitmiseks vajalik. Käesolevas osas kirjeldatakse III lisa 4. liite punktis 5 ja V lisa punktis 3 nimetatud osade kalibreerimismeetodit. 4. 2. Kalibreerimisprotseduur 4. 2. 1. Soojendusaeg Suitsususe mõõturit soojendatakse ja see stabiliseeritakse tootja soovituste kohaselt. Kui suitsususe mõõtur on varustatud mõõteseadme optika tahmumist vältiva läbipuhumisõhusüsteemiga, siis aktiveeritakse ka see süsteem ning reguleeritakse tootja soovituste kohaselt. 4. 2. 2. Lineaarsuse määramine Suitsususe mõõturi lineaarsust kontrollitakse suitsususe näidu moodusel tootja soovituste kohaselt. Suit- sususe mõõturisse asetatakse kolm teadaoleva läbitusteguriga neutraalset tihedusfiltrit, mis vastavad III lisa 4. liite punktis 5. 2. 5 ettenähtud nõuetele, ning väärtus registreeritakse. Neutraalfiltrite suitsususe nimiväär- tus peab olema ligikaudu 10 %, 20 % ja 40 %. Lineaarsus võib neutraalse tihedusfiltri suitsususe nimiväärtusest erineda kõige rohkem ± 2 %. Eespool nimetatud väärtusi ületavat mittelineaarsust tuleb korrigeerida enne katset. 4. 3. Kalibreerimise sagedus Suitsususe mõõturit tuleb punkti 4. 2. 2 kohaselt kalibreerida vähemalt iga kolme kuu tagant või iga kord pärast süsteemi sellist remontimist või muutmist, mis võib kalibreerimist mõjutada. 374 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd IV LISA TÜÜBIKINNITUSKATSETEKS JA TOODANGU VASTAVUSE TÕENDAMISEKS ETTENÄHTUD ETALONKÜTUSE TEHNILISED KARAKTERISTIKUD 1. DIISLIKÜTUS (1) Parameeter Ühik Piirväärtused (2) Miinimum Maksimum Tsetaaniarv (3) Tihedus temperatuuril 15 °C kg/m3 Destillatsioon — 50 protsendipunkti — 95 protsendipunkti — lõplik keemispunkt Leekpunkt CFPP Viskoossus temperatuuril 40 °C Polütsüklilised aromaatsed süsive- sinikud Väävlisisaldus (5) Vasekorrosioon Koksiarv Conradsoni järgi (10 % DR) Tuhasisaldus Veesisaldus °C °C °C °C °C mm2/s %m/m mg/kg %m/m %m/m %m/m Neutralisatsiooniarv (tugev hape) mg KOH/g Oksüdatsiooni stabiilsus (6) mg/ml 52 833 245 345 — 55 — 2,5 3,0 — — — — — — — 54 837 — 350 370 — – 5 3,5 6,0 300 1 0,2 0,01 0,05 0,02 0,025 Katsemeetod Väljaanne EN-ISO 5165 EN-ISO 3675 1998 (4) 1995 EN-ISO 3405 EN-ISO 3405 EN-ISO 3405 EN 27719 EN 116 EN-ISO 3104 IP 391(*) 1998 1998 1998 1993 1981 1996 1995 pr. EN-ISO/DIS 14596 1998 (4) EN-ISO 2160 1995 EN-ISO 10370 EN-ISO 6245 EN-ISO 12937 1995 1995 ASTM D 974-95 1998 (4) EN-ISO 12205 1996 (*) Polütsükliliste aromaatsete süsivesinike määramise uus ja parem meetod on väljatööta- misel %m/m — — EN 12916 [1997] (4) (1) Kui on vaja välja arvutada mootori või sõiduki soojuslik kasutegur, saab kütuse kütteväärtuse arvutada järgmise valemi põhjal: erienergia (kütteväärtus) (neto) + 3,170d)(1–(x + y + s)) + 9,420s –2,499x 2 MJ/kg = (46,423–8,792d kus: d = tihendus temperatuuril 15 °C x = veemassi suhtarv (% jagatud 100) y = tuhamassi suhtarv (% jagatud 100) s = väävlimassi suhtarv (% jagatud 100) (2) Spetsifikatsioonis antud väärtused on “tegelikud väärtused”. Nende piirväärtuste kindlaksmääramisel on kasutatud dokumendis ISO 4259, Petroleum products — Deter- mination and application of precision data in relation to methods of test sisalduvaid tingimusi ning maksimumväärtuse kindlaksmääramisel on arvesse võetud 2R minimaalset erinevust üle nulli; maksimum- ja miinimumväärtuse kindlaksmääramisel on minimaalne erinevus 4R (R = korduvteostatavus). Olenemata kõnealusest meetmest, mis on vajalik statistilistel põhjustel, peaks kütusetootja eesmärgiks olema siiski nullväärtus juhul, kui ettenähtud maksimumväärtus on 2R, ning keskmine väärtus juhul, kui on antud maksimaalsed ja minimaalsed piirväärtused. Vajaduse korral selgitada kütuse vastavust spetsifikatsiooni nõuetele tuleks rakendada ISO 4259 tingimusi. (3) Tsetaaniarvu diapasoon ei vasta 4R miinimumdiapasooni nõuetele. Kui siiski peaks tekkima vaidlusi kütuse tarnija ning kasutaja vahel, siis võib kasutada vaidluste lahen- damisel ISO 4259 tingimusi, kui vajaliku täpsuse saavutamisel ei piirduta ühekordse määramisega, vaid tehakse piisaval hulgal korduvmõõtmisi. (4) Avaldamise kuu lisatakse teatava aja pärast. (5) Katses kasutatud kütuse tegelik väävlisisaldus avaldatakse. Peale selle peab sõiduki mootori käesoleva direktiivi I lisa punktis 6. 2. 1 sisalduva tabeli B reas sätestatud piir- väärtuste kinnitamisel kasutatava etalonkütuse maksimaalne väävlisisaldus olema 50 ppm. Komisjon teeb võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 31. detsembriks 1999, ette- paneku muudatuse tegemiseks käesolevas lisas, milles kajastub direktiivi 98/70/EÜ IV lisas määratletud kütuse väävlisisalduse keskmine turuväärtus. (6) Kuigi oksüdatsiooni stabiilsust kontrollitakse, jääb säilivusaeg tõenäoliselt piiratuks. Ladustamistingimuste ja säilivusaja suhtes tuleks tarnijaga nõu pidada. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 375 2. MAAGAAS (NG) Euroopa turgudel müüdavad kütused moodustavad kaks eri rühma: — H rühm, mis piirneb etalonkütustega G20 ja G23, — L rühm, mis piirneb etalonkütustega G23 ja G25. Järgnevalt tehakse kokkuvõte etalonkütuste G20, G23 ja G25 karakteristikutest: Etalonkütus G20 Karakteristikud Ühikud Alus Piirväärtused Katsemeetod Minimaalne Maksimaalne Koostis: Metaan Tasakaal Inertsed gaasid + [C2/C2+] N2 % mol 100 — Väävlisisaldus mg/m (1) — (1) Väärtus, mis määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). 99 — — 100 1 ISO 6974 50 ISO 6326-5 Etalonkütus G23 Karakteristikud Ühikud Alus Piirväärtused Katsemeetod Minimaalne Maksimaalne Koostis: Metaan Tasakaal Inertsed gaasid + [C2/C2+] N2 % mol Väävlisisaldus mg/m3 (1) 92,5 — 7,5 — 91,5 — 6,5 — 93,5 1 8,5 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (1) Väärtus, mis määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). Etalonkütus G23 Karakteristikud Ühikud Alus Piirväärtused Katsemeetod Minimaalne Maksimaalne Koostis: Metaan Tasakaal Inertsed gaasid + [C2/C2+] N2 % mol Väävlisisaldus mg/m3 (1) 86 — 14 — 84 — 12 — 88 1 16 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (1) Väärtus, mis määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). 376 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. VEELDATUD NAFTAGAAS (LPG) Parameetrid Ühik Kütuse A piirväärtused Kütuse B piirväärtused Minimaalne Maksimaalne Minimaalne Maksimaalne 93,5 93,5 Mootori oktaaniarv Koostis: C3 sisaldus C4 sisaldus mahuprotsent mahuprotsent Olefiinid mahuprotsent Aurustusjääk mg/kg kaal ppm (1) — aste Vääveldioksiidi üldsisaldus Vesiniksulfiid Korrosioon vaseribal Vesi temperatuuril 0 °C 48 48 0 52 52 12 50 50 puudub 1. klass vaba Katsemeetod EN 589 B lisa ISO 7941 NFM 41-015 EN 24260 83 13 9 87 17 15 50 50 puudub ISO 8819 1. klass ISO 6251 (2) vaba vaatlus (1) Väärtus, mis määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa). (2) See meetod ei võimalda söövitavate ainete olemasolu täpselt määrata juhul, kui proov sisaldab korrosioonitõrjeaineid või muid kemikaale, mis vähendavad proovi korrosiooni vaseribal. Seetõttu ei ole lubatud kõnealuseid ühendeid lisada katsetu- lemuste mõjutamiseks. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 377 V LISA ANALÜÜSI- JA PROOVIVÕTUSÜSTEEMID 1. GAASILISTE HEITMETE MÄÄRAMINE 1. 1. Sissejuhatus Punktis 1. 2 ning joonistel 7 ja 8 esitatakse soovitatavate proovivõtu- ja analüüsisüsteemide üksikasjalik kir- jeldus. Erinevad konfiguratsioonid annavad samaväärseid tulemusi ning seetõttu ei ole täpne vastavus joo- nistele 7 ja 8 vajalik. Lisateabe saamiseks ja süsteemide toime kooskõlastamiseks on lubatud kasutada lisa- seadmeid, nagu mõõteriistad, ventiilid, solenoidid, pumbad ja lülitid. Sellised osad, mis ei ole vajalikud teatavate süsteemide täpsuse säilitamiseks, võib ära jätta, kui see on hea inseneritava kohane. Analüüsisüsteemi skeem CO, CO2, NOX, HC määramiseks toores heitgaasis (ainult ESC katses) Joonis 7 1. 2. Analüüsisüsteemi kirjeldus Analüüsisüsteemi gaasiliste heitmete määramiseks toores heitgaasis (joonis 7, ainult ESC katses) või lahjen- datud heitgaasis (joonis 8, ETC ja ESC katses) kirjeldatakse järgmiste seadmete kasutamise põhjal: — HFID analüsaator süsivesinike mõõtmiseks, — NDIR analüsaatorid süsinikmonooksiidi ja süsinikdioksiidi mõõtmiseks, — HCLD või samaväärne analüsaator lämmastikoksiidide mõõtmiseks. Kõigi koostisosade proovi saab võtta ühe või kahe teineteise lähedal asetseva proovivõtturiga, mille näidud jaotatakse süsteemisiseselt eri analüsaatorite vahel. Tuleb hoolikalt jälgida, et analüüsisüsteemi üheski faasis ei esineks heitgaasi koostisosade (kaasa arvatud vesi ja väävelhape) kondenseerumist. 378 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Joonis 8 Analüüsisüsteemi skeem CO, CO2, NOX, HC määramiseks lahjendatud heitgaasis (valikuline ESC katse puhul) 1. 2. 1. Joonistel 7 ja 8 kujutatud koostud EP Väljalasketoru Väljalasketoru proovivõttur (ainult joonis 7) Soovitatav on sirge, roostevabast terasest, otsast suletud, mitme avaga proovivõttur. Sisediameeter ei tohi olla suurem proovivõtutoru sisediameetrist. Proovivõtturi seinte paksus ei tohi olla üle 1 mm. Proovivõtturi kol- mel eri radiaaltasandil peab olema vähemalt kolm ava, mille suurus võimaldab proovi võtta ligikaudu samast voolust. Proovivõttur peab katma vähemalt 80 % väljalasketoru läbimõõdust. Kasutada on lubatud ühte või kahte proovivõtturit. SP2 Lahjendatud heitgaasi HC proovivõttur (ainult joonis 8) Proovivõttur: — peab moodustama kuumutatud proovivõtutoru HSL1 esimese 254–762 mm pikkuse osa, — peab olema vähemalt 5 mm sisediameetriga, — tuleb paigaldada lahjendustunneli DT (vaata punkt 2. 3, joonis 20) punkti, kus lahjendusõhk ja heitgaas on hästi segunenud (ligikaudu tunneli kümnekordse läbimõõdu kaugusele heitgaasi lahjendustunnelisse sisenemise punktist allavoolu), — peab asetsema piisavalt kaugel (radiaalselt) muudest proovivõtturitest ja tunneli seinast, et seda ei mõju- taks keerisvoolud või keerised, — tuleb kuumutada nii, et gaasivoo temperatuur tõuseks 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C) proovivõtturi väl- jalaskeava juures. SP3 Lahjendatud heitgaasi CO, CO2, NOx proovivõttur (ainult joonis 8) Proovivõttur peab: — asetsema samas kohas kus SP2, — asetsema piisavalt kaugel (radiaalselt) muudest proovivõtturitest ja tunneli seinast, et seda ei mõjutaks keerisvoolud või keerised, — olema kuumutatud ja isoleeritud kogu pikkuses, et miinimumtemperatuur oleks 328 K (55 °C), et vältida vee kondenseerumist. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 379 HSL1 Kuumutatud proovivõtutoru Proovivõtutorust võetakse proovigaas ühe võtturi abil jaotuspunktini (jaotuspunktideni) ja HC analüsaato- rini. Proovivõtutoru: — sisediameeter peab olema 5–13,5 mm, — materjal peab olema roostevaba teras või PTFE, — sein tuleb hoida temperatuuril 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C), mõõdetuna igas eraldi reguleeritavas kuu- mutatud osas, kui heitgaasi temperatuur proovivõtturi juures on 463 K (190 °C) või sellest madalam, — sein tuleb hoida temperatuuril üle 453 K (180 °C), kui heitgaasi temperatuur proovivõtturi juures on üle 463 K (190 °C), — vahetult kuumutatud filtri F2 ja HFID anduri ees tuleb hoida gaasitemperatuuri 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C). HSL2 Kuumutatud NOx proovivõtutoru Proovivõtutoru: — seina temperatuur tuleb hoida vahemikus 328 K–473 K (55 °C– 200 °C) kuni konverterini C, kui kasu- tatakse jahutuspaaki B, ning analüsaatorini juhul, kui jahutuspaaki B ei kasutata, — peab olema valmistatud roostevabast terasest või PTFEst. SL CO ja CO2 proovivõtutoru Toru materjal peab olema PTFE või roostevaba teras. See võib olla kuumutatud või kuumutamata. BK Taustgaasikott (valikuline; ainult joonis 8) Taustkontsentratsioonide mõõtmiseks. BG Proovigaasikott (valikuline; ainult joonis 8, CO ja CO2) Proovikontsentratsioonide mõõtmiseks. F1 Kuumutatud eelfilter (valikuline) Temperatuur sama nagu HSL1 puhul. F2 Kuumutatud filter Filter eraldab mis tahes tahked osakesed proovigaasist enne analüsaatorit. Temperatuur sama nagu HSL1 puhul. Filtrit vahetatakse vastavalt vajadusele. P Kuumutatud proovivõtupump Pumpa kuumutatakse HSL1 temperatuurini. HC Kuumleek-ionisatsioondetektor (HFID) süsivesinike määramiseks. Temperatuur tuleb hoida vahemikus 453 K–473 K (180 °C– 200 °C). CO, CO2 Ndir analüsaatorid süsinikmonooksiidi ja süsinikdioksiidi määramiseks (valikuline lahjendusastme määrami- sel PT mõõtmiseks). NO CLD või HCLD analüsaator lämmastikoksiidide mõõtmiseks. HCLD kasutamisel tuleb selle temperatuur hoida vahemikus 328 K–473 K (55 °C– 200 °C). C Konverter Konverterit kasutatakse NO2 katalüütiliseks redutseerimiseks NO enne analüüsi CLD või HCLD analüsaato- rites. 380 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd B Jahutuspaak (valikuline) Heitgaasiproovi vee jahutamiseks ja kondenseerimiseks. Paagi temperatuur tuleb jää- või jahutussüsteemi abil hoida vahemikus 273 K–277 K (0 °C– 4 °C). Paak ei ole kohustuslik juhul, kui analüsaator on vaba veeauru interferentsist, nagu on määratletud III lisa 5. liite punktides 1. 9. 1 ja 1. 9. 2. Kui vesi eemaldatakse konden- seerumise teel, siis tuleb proovigaasi temperatuuri või kastepunkti jälgida kas veeseparaatoris või voolusuu- nas. Proovigaasi temperatuur või kastepunkt ei tohi olla üle 280 K (7 °C). Vee eemaldamiseks proovigaasist ei ole lubatud kasutada keemilisi kuivatusaineid. T1, T2, T3 Temperatuuriandur Gaasivoo temperatuuri jälgimiseks. T4 Temperatuuriandur NO2—NO konverteri temperatuuri jälgimiseks. T5 Temperatuuriandur Jahutuspaagi temperatuuri jälgimiseks. G1, G2, G3 Manomeeter Rõhu mõõtmiseks proovivõtutorus. R1, R2 Rõhuregulaator HFID analüsaatori õhu ja kütuse rõhu reguleerimiseks. R3, R4, R5 Rõhuregulaator Proovivõtutoru rõhu ning analüsaatoritesse juhitava voolu reguleerimiseks. FL1, FL2, FL3 Voolumõõtur Proovigaasi möödavoolu jälgimiseks. FL4–FL6 Voolumõõtur (valikuline) Analüsaatoreid läbiva voolu mõõtmiseks. V1–V5 Ümberlülitusventiil Proovigaasi-, võrdlusgaasi- või nullgaasivoolu analüsaatori jaoks valimise ventiil. V6, V7 Solenoidventiil NO2—NO konverteri möödavooluks. V8 Nõelventiil NO2–NO konverterit C ja möödavooluseadet läbiva voolu tasakaalustamiseks. V9, V10 Nõelventiil Analüsaatoritesse suunduvate voolude reguleerimiseks. V11, V12 Äravooluventiil (valikuline) Kondensaadi eemaldamiseks paagist B. 1. 3. NMHC analüüs (ainult maagaasil töötavad mootorid) 1. 3. 1. Gaasikromatograafia (GC, joonis 9) GC meetodit kasutades pritsitakse proovigaasi väike mõõdetud kogus analüüsikolonni, kus inertne kande- gaas selle laiali kannab. Kolonnis eraldatakse eri koostisosad keemispunktide järgi nii, et need elueeritakse kolonnist eri aegadel. Seejärel suunatakse need läbi detektori, mis annab elektrisignaali olenevalt koostis- osade kontsentratsioonist. See ei ole pidev analüüsimeetod ning seetõttu saab seda kasutada ainult koos mee- todiga, mis põhineb proovigaasi kogumisel kotti, nagu on kirjeldatud III lisa 4. liite punktis 3. 4. 2. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 381 NMHC määramisel kasutatakse leekionisatsioondetektoriga (FID) automaatset gaasikromatograafi (GC). Heit- gaas kogutakse proovivõtukotti, millest võetakse osa ja pritsitakse gaasikromatograafi (GC). Proovigaas jaga- takse kaheks osaks (CH4/õhk/CO ja NMCH/CO2/H2O) Porapaki kolonnis. Molekulaarsõel-kolonnis eralda- takse metaan (CH4) õhust ja süsinikmonooksiidist (CO), enne kui see juhitakse FID analüsaatorisse kontsentratsiooni mõõtmiseks. Kogu tsükli ühe proovi pritsest teise proovi pritseni võib teha 30 sekundiga. NMHC määramiseks tuleb CH4 kontsentratsioon lahutada HC kontsentratsiooni koguväärtusest (vaata III lisa, 2. liite punkt 4. 3. 1). Joonisel 9 on kujutatud CH4 korduvaks määramiseks mõeldud tavapärane gaasikromatograaf. Kasutada võib ka muid heal inseneritaval põhinevaid GC meetodeid. Joonis 9 Metaanianalüüsi vooluskeem (GC meetod) Joonisel 9 kujutatud koostid PC Porapaki kolonn Analüüsimisel kasutatakse Porapaki kolonni mõõtmetega 180/300 μm (ava 50/80), 610 mm (pikkus) 2,16 mm (siseläbimõõt), mida enne esmakordset kasutamist konditsioneeritakse kandegaasiga vähemalt 12 tundi temperatuuril 423 K (150 °C). MSC Molekulaarsõel-kolonn Analüüsimisel kasutatakse 13X tüüpi kolonni mõõtmetega 250/350 μm (ava 45/60), 1220 mm (pikkus) 2,16 mm (siseläbimõõt). Enne esmakordset kasutamist konditsioneeritakse kandegaasiga vähemalt 12 tundi temperatuuril 423 K (150 °C). OV Kuivatuskapp Kolonnide ja ventiilide hoidmine analüsaatori töötamiseks vajalikul stabiilsel temperatuuril ning kolonnide konditsioneerimiseks temperatuuril 423 K (150 °C). SLP Proovisilmus Roostevabast terasest toru, mille pikkusest piisab ligikaudu 1 cm3 mahutamiseks. 382 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd P Pump Proovigaasi juhtimiseks gaasikromatograafi. D Kuivati Molekulaarsõelaga kuivati, mida kasutatakse vee ja muude saasteainete eemaldamiseks kandegaasist, kui neid selles leidub. HC Leekionisatsioondetektor (FID) metaani kontsentratsiooni mõõtmiseks. V1 Proovigaasi sissepritseventiil Proovigaasikotist joonisel 8 kujutatud SL kaudu võetud proovi sissepritseks. Ventiil peab olema väikese tühi- mahuga, gaasitihe ja kuumutatav temperatuurini 423 K (150 °C). V3 Ümberlülitusventiil Võrdlusgaasi, proovigaasi või vooluta oleku valimiseks. V2, V4, V5, V6, V7, V8 Nõelventiil Süsteemi voolude reguleerimiseks. R1, R2, R3 Rõhuregulaator Kütuse- (= kandegaasi), proovivõtu- ja õhuvoolu reguleerimiseks. FC Voolukapillaar FID analüsaatorisse suunduva õhuvoolu reguleerimiseks. G1, G2, G3 Manomeeter Kütuse- (= kandegaasi), proovivõtu- ja õhuvoolu reguleerimiseks. F1, F2, F3, F4, F5 Filter Paagutatud metallfiltrid, et ära hoida mustuse pääsemine pumpa või mõõteseadmetesse. FL1 Proovigaasi möödavoolu mõõtmiseks. 1. 3. 2. Metaanist erinevate süsivesinike eraldusmeetod (NMC, joonis 10) Eraldaja oksüdeerib kõik süsivesinikud peale metaani (CH4) süsinikdioksiidiks (CO2) ja veeks (H2O) ning proovigaasi voolamisel läbi NMC määrab FID ainult metaani (CH4). Proovigaasikoti kasutamise korral pai- galdatakse SL juurde voolu kõrvalejuhtimissüsteem (vaata punkt 1. 2, joonis 8), mille abil saab voolu vahel- duvalt eraldajast läbi või mööda juhtida, nagu on kujutatud joonise 10 ülaosas. NMHC mõõtmisel jälgitakse FID analüsaatori mõlemat väärtust (HC ja CH4) ning need salvestatakse. Integreerimismeetodi kasutamise kor- ral paigaldatakse HSL1 paralleelselt tavapärase FID analüsaatoriga (vaata punkt 1. 2, joonis 8) teine NMC see- ria FID, nagu on kujutatud joonise 10 alumises osas. NMHC mõõtmisel jälgitakse mõlema FID analüsaatori väärtusi (HC ja CH4) ning need salvestatakse. Eraldaja CH4 ja C2H6 seotud katalüütilised omadused tuleb heitgaasivoo tingimusi esindavate H2O väärtuste juures temperatuuril 600 K (327 °C) või sellest kõrgemal temperatuuril enne katset kindlaks määrata. Heit- gaasivoo proovi kastepunkt ja O2 tase peavad olema teada. FID analüsaatori CH4 suhteline näit tuleb regist- reerida (vaata III lisa 5. liite punkt 1. 8. 2). 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 383 Joonis 10 Metaanianalüüsi vooluskeem metaanist erinevate süsivesinike eraldajaga (NMC) Joonisel 10 kujutatud koostid NMC metaanist erinevate süsivesinike eraldaja Kõigi süsivesinike oksüdeerimine peale metaani. HC Kuumleek-ionisatsioondetektor (HFID) HC ja CH4 kontsentratsioonide mõõtmiseks. Temperatuur tuleb hoida vahemikus 453 K–473 K (180 °C– 200 °C). V1 Ümberlülitusventiil Proovigaasi, nullgaasi ja võrdlusgaasi valimiseks. V1 ja joonisel 8 kujutatud V2 on identsed. V2, V3 Solenoidventiil NMC möödavoolule lülitamiseks. V4 Nõelventiil NMC ja möödavooluseadet läbiva voolu tasakaalustamiseks. R1 Rõhuregulaator Proovivõtutoru rõhu ning HFID analüsaatorisse suunduva voolu reguleerimiseks. R1 ja joonisel 8 kujutatud R3 on identsed. FL1 Voolumõõtur Proovigaasi möödavoolu mõõtmiseks. FL1 ja joonisel 8 kujutatud FL1 on identsed. 384 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. HEITGAASI LAHJENDAMINE JA TAHKETE OSAKESTE MÄÄRAMINE 2. 1. Sissejuhatus Punktides 2. 2, 2. 3 ja 2. 4 ning joonistel 11–22 esitatakse soovitatavate lahjendus- ja proovivõtusüsteemide üksikasjalik kirjeldus. Erinevad konfiguratsioonid annavad samaväärseid tulemusi ning seetõttu ei ole täpne vastavus kõnealustele joonistele vajalik. Lisateabe saamiseks ja koostisüsteemide töö kooskõlastamiseks on lubatud kasutada lisaseadmeid, nagu mõõteriistad, ventiilid, solenoidid, pumbad ja lülitid. Teatavate süstee- mide täpsuse säilitamiseks mittevajalikud koostid võib ära jätta, kui see on hea inseneritava kohane. 2. 2. Osavoolu lahjendussüsteem Lahjendussüsteemi kirjeldus on esitatud joonistel 11–19 ning see põhineb heitgaasivoolu osa lahjendamisel. Heitgaasivoo jaotamise ja sellele järgneva lahjendusprotsessi võib sooritada eri tüüpi lahjendussüsteemide abil. Tahkete osakeste kogumiseks juhitakse kogu lahjendatud heitgaas või ainult osa lahjendatud heitgaasist tahkete osakeste kogumissüsteemi (punkt 2. 4, joonis 21). Esimest meetodit nimetatakse täisproovivõtume- netluseks ning teist meetodit osaproovivõtumenetluseks. Lahjendusastme arvutamine sõltub kasutatud süsteemi tüübist. Soovitatavad on järgmised tüübid: Isokineetilised süsteemid (joonised 11, 12) Kõnealustes süsteemides seatakse ülekandetorusse voolav gaasivoog kiiruse ja/või rõhu osas vastavusse heit- gaasi põhivooluga ning seetõttu peab heitgaasvool proovivõtturi juures olema häireteta ja ühtlane. Selle saa- vutamiseks kasutatakse tavaliselt resonaatorit ning proovivõtupunktist ülesvoolu asetatud sirget juurdevoo- lutoru. Jaotussuhe arvutatakse seejärel kergesti mõõdetavate väärtuste põhjal, nagu on näiteks torude läbimõõdud. Tuleks märkida, et isokineesi kasutatakse ainult voolutingimuste kohandamisel, mitte suuruste järgi jaotamise kohandamisel. Viimane ei ole tavaliselt vajalik, kuna tahked osakesed on küllalt väikesed, et gaasivooluga ühineda. Reguleeritava vooluga süsteemid ja kontsentratsiooni mõõtmine (joonised 13—17) Kõnealustes süsteemides võetakse proov heitgaasi põhivoost lahjendusõhu voo ja kogu lahjendatud heitgaa- sivoo reguleerimise teel. Lahjendusaste määratakse märgistusgaaside, näiteks mootori heitgaasis tavaliselt sisalduvate CO2 või NOx kontsentratsioonist. Mõõdetakse kontsentratsioonid lahjendatud heitgaasis ja lah- jendusõhus, kusjuures kontsentratsiooni toores heitgaasis võib mõõta kas otse või määrata kütusevoolust süsiniku tasakaalu võrrandi abil, kui kütuse koostis on teada. Süsteeme saab reguleerida arvutatud lahjendus- astme abil (joonised 13, 14) või ülekandetorusse siseneva voolu abil (joonised 12, 13, 14). Reguleeritava vooluga süsteemid ja voolu mõõtmine (joonised 18, 19) Kõnealustes süsteemides võetakse proov heitgaasi põhivoost lahjendusõhu voolu ja kogu lahjendatud heit- gaasivoolu reguleerimise teel. Lahjendusaste määratakse kahe voolu erinevuse põhjal. Voolumõõturid pea- vad olema üksteise suhtes täpselt kalibreeritud, sest nende kahe voolu suhteline suurus võib suurte lahjen- dusastmete juures (15 ja suuremad) viia märkimisväärsete vigade tekkimiseni. Voolu saab kergesti reguleerida, kui lahjendatud heitgaasi voolu kiirus hoitakse konstantsena ning vajaduse korral muudetakse lahjendusõhu voolu kiirust. Osavoolu lahjendussüsteemide kasutamise korral tuleb tähelepanu pöörata võimalikele probleemidele seo- ses tahkete osakeste kaoga ülekandetorus, et tagada mootori heitgaasist võetava proovi esindavus, ning jao- tussuhte kindlaksmääramisele. Kirjeldatud süsteemide puhul pööratakse tähelepanu kõnealustele kriitilistele valdkondadele. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 385 Osavoolu lahjendussüsteem isokineetilise proovivõtturiga ja osavooproovi võtmine (SB kontroll) Joonis 11 Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT ülekandetoru TT kaudu isokineetilise proovivõtturi ISP abil. Heitgaasitoru ja proovivõtturi sisselaskeava vahelist heitgaasi rõhkude vahet mõõde- takse rõhuanduri DPT abil. Saadud signaal edastatakse vooluregulaatorisse FC1, millega reguleeritakse imi- puhurit SB nii, et rõhkude vahe proovivõtturi otsa juures püsib nullis. Kõnealustes tingimustes on heitgaasi kiirused väljalasketorus EP ja proovivõtturis ISP identsed ning väljalasketoru ISP ja ülekandetoru TT läbib püsiva suurusega (jaotatud) heitgaasivoolu osa. Jaotustegur määratakse EP ja ISP ristlõikepindalade põhjal. Lahjendusõhu voolukiirust mõõdetakse voolumõõturi FM1 abil. Lahjendusaste arvutatakse lahjendusõhu voolu ja jaotusteguri põhjal. Osavoolu lahjendussüsteem isokineetilise proovivõtturiga ja osavooproovi võtmine (PB kontroll) Joonis 12 Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT ülekandetoru TT kaudu isokineetilise proovivõtturi ISP abil. Heitgaasitoru ja proovivõtturi sisselaskeava vahelist heitgaasi rõhkude vahet mõõde- takse rõhuanduri DPT abil. Saadud signaal edastatakse vooluregulaatorisse FC1, millega reguleeritakse üle- laadekompressorit PB nii, et rõhkude vahe proovivõtturi otsa juures püsib nullis. Selleks võetakse väike osa lahjendusõhust, mille voolukiirus on juba kindlaks määratud voolumõõturi FM1 abil, ning juhitakse see pneumaatilise ava abil ülekandetorusse TT. Kõnealustes tingimustes on heitgaasi kiirused väljalasketorus EP ja proovivõtturis ISP identsed ning väljalasketoru ISP ja ülekandetoru TT läbib püsiva suurusega (jaotatud) heitgaasivoolu osa. Jaotustegur määratakse EP ja ISP ristlõikepindalade põhjal. Lahjendusõhk imetakse läbi 386 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd DT imipuhuri SB abil ning FM1 abil mõõdetakse voolu kiirus DT sisselaskeava juures. Lahjendusaste arvu- tatakse lahjendusõhuvoolu ja jaotusastme põhjal. Joonis 13 Osavoolu lahjendussüsteem CO2 ja NOx kontsentratsiooni mõõtmisega ning osavooproovi võtmine Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT proovivõtturi SP ja ülekandetoru TT kaudu. Märgistusgaasi (CO2 või NOx) kontsentratsioonid mõõdetakse nii toores ja lahjendatud heitgaasis kui ka lahjendusõhus heitgaasianalüsaatori (analüsaatorite) EGA abil. Signaalid kantakse üle vooluregulaatorisse FC2, mis reguleerib kas ülelaadekompressorit PB või imipuhurit SB, et säiliks soovitud heitgaasi jaotis ja lah- jendusaste DTs. Lahjendusaste arvutatakse märgistusgaasi kontsentratsioonide põhjal toores heitgaasis, lah- jendatud heitgaasis ja lahjendusõhus. Joonis 14 Osavoolu lahjendussüsteem, CO2 kontsentratsiooni mõõtmine, süsiniku tasakaal ja täisproovi võtmine 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 387 Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT proovivõtturi SP ja ülekandetoru TT kaudu. CO2 kontsentratsioonid mõõdetakse lahjendatud heitgaasis ja lahjendusõhus heitgaasianalüsaatori (heitgaasianalüsaatorite) EGA abil. CO2 ja GFUEL signaalid kantakse üle kas tahkete osakeste proovivõtusüs- teemi vooluregulaatorisse FC2 või regulaatorisse FC3 (vaata joonis 21). FC2 reguleerib ülelaadekompressorit PB, FC3 reguleerib proovivõtupumpa (vaata joonis 21), korrigeerides süsteemi sisse- ja väljavoolu nii, et säi- liks soovitud heitgaasijaotis ja lahjendusaste DTs. Lahjendusaste arvutatakse CO2 kontsentratsioonide ja GFUEL väärtuste põhjal süsiniku tasakaalu meetodil. Joonis 15 Osavoolu lahjendussüsteem ühe Venturi toruga, kontsentratsiooni mõõtmine ja osavooproovi võtmine Toores heitgaas juhitakse Venturi toru VN poolt DTs tekitatud negatiivse rõhu tõttu proovivõtturi SP ja üle- kandetoru TT kaudu väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT. Gaasi voolukiirus TTs oleneb impulsivahe- tusest Venturi piirkonnas ning on seetõttu mõjutatud gaasi absoluutsest temperatuurist TT väljalaskeava juu- res. Sellest tulenevalt ei ole heitgaasijaotis antud voolu kiiruse juures konstantne ning lahjendusaste madalamal koormusel on veidi väiksem kui suure koormuse puhul. Märgistusgaasi kontsentratsioonid (CO2 või NOx) mõõdetakse toores heitgaasis, lahjendatud heitgaasis ja lahjendusõhus heitgaasianalüsaatori (ana- lüsaatorite) EGA abil ning lahjendusaste arvutatakse sellisel viisil mõõdetud väärtustest. 388 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Joonis 16 Osavoolu lahjendussüsteem kahe Venturi toru või kahe avaga, kontsentratsiooni mõõtmine ja osavooproovi võtmine Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT proovivõtturi SP ja ülekandetoru TT kaudu avade või Venturi torude kogumit sisaldava voolujaoturi abil. Esimene (FD1) asetseb EPs, teine (FD2) asetseb TTs. Peale selle on tarvis kahte rõhureguleerimisventiili (PCV1 ja PCV2), mis EP vasturõhu ja DTs oleva rõhu reguleerimise teel säilitavad konstantse heitgaasijaotise. PCV1 paikneb EPs väljalasketorust SP alla- voolu, PCV2 asub ülelaadekompressori PB ja DT vahel. Märgistusgaasi (CO2 või NOx) kontsentratsioonid mõõdetakse nii toores heitgaasis, lahjendatud heitgaasis kui ka lahjendusõhus heitgaasianalüsaatori (analü- saatorite) EGA abil. Need on vajalikud heitgaasijaotiste kontrollimiseks ning neid saab kasutada PCV1 ja PCV2 reguleerimiseks, et kontrollida jaotamise täpsust. Lahjendusaste arvutatakse märgistusgaasi kontsentratsioo- nidest. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 389 Joonis 17 Osavoolu lahjendussüsteem mitme jaotustoruga, kontsentratsiooni mõõtmine ja osavooproovi võtmine Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT ülekandetoru TT kaudu voolujaoturi FD3 abil, mis koosneb mitmest väljalasketorusse EP paigaldatud samade mõõtmetega (läbimõõt, pikkus ja käänderaadius) torust. Ühte kõnealustest torudest läbiv heitgaas juhitakse lahjendustunnelisse DT ning üle- jäänud torusid läbiv heitgaas voolab läbi niisutuskambri DC. Seega määrab heitgaasi jaotise torude üldarv. Jaotuse pidevaks reguleerimiseks on vaja, et rõhkude vahe DC ja TT väljalaskeava vahel võrduks nulliga, ning seda mõõdetakse rõhkude vahe anduriga DPT. Nulliga võrduv rõhkude vahe saadakse värske õhu sissepritse abil lahjendustunnelisse DT ülekandetoru sisselaskeava juures. Märgistusgaasi (CO2 või NOx) kontsentrat- sioonid mõõdetakse toores heitgaasis, lahjendatud heitgaasis ja lahjendusõhus heitgaasianalüsaatori (analü- saatorite) EGA abil. Need on vajalikud heitgaasijaotuse kontrollimiseks ning neid saab jaotamise täpsuse ees- märgil kasutada sissevoolava õhu voolukiiruse reguleerimiseks. Lahjendusaste arvutatakse märgistusgaasi kontsentratsioonidest. 390 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Joonis 18 Voolu reguleerimisega osavoolu lahjendussüsteem Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT proovivõtturi SP ja ülekandetoru TT kaudu. Tunnelit läbiva voolu koguhulka reguleeritakse vooluregulaatori FC3 ning tahkete osakeste proovi- võtupumba P abil (vaata joonis 18). Lahjendusõhu voolu reguleeritakse vooluregulaatori FC2 abil, mille puhul väärtused GEXHW, GAIRW või GFUEL on kasutatavad käsusignaalidena soovitud heitgaasijaotiste saamiseks. Proovigaasi vool lahjendustunnelisse DT on täisvoolu ja lahjendusõhu voolu vahe. Lahjendusõhu voolukii- rust mõõdetakse voolumõõturiga FM1, täisvoolukiirust tahkete osakeste süsteemi voolumõõturiga FM3 (vaata joonis 21). Lahjendusaste arvutatakse kahe kõnealuse voolukiiruse põhjal. Joonis 19 Osavoolu lahjendussüsteem, voo reguleerimine ning osavooproovi võtmine 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 391 Toores heitgaas juhitakse väljalasketorust EP lahjendustunnelisse DT läbi proovivõtturi SP ja ülekandetoru TT. Heitgaasivoolu jaotamist ja lahjendustunnelise DT suunduvat voolu reguleeritakse vooluregulaatori FC2 abil, mis korrigeerib vastavalt ülelaadekompressori PB ja imipuhuri SB voolusid (või kiirusi). See on võima- lik, sest tahkete osakeste proovivõtusüsteemi abil võetud proov juhitakse tagasi lahjendustunnelisse DT. Käsu- signaalidena vooluregulaatorile FC2 võib kasutada GEXHW, GAIRW või GFUEL väärtusi. Lahjendusõhu voolu- kiirust mõõdetakse voolumõõturiga FM1, täisvoolukiirust voolumõõturiga FM2. Lahjendusaste arvutatakse kahe kõnealuse voolukiiruse põhjal. 2. 2. 1. Joonistel 11–19 kujutatud koostid EP Väljalasketoru Väljalasketoru võib olla isoleeritud. Väljalasketoru termilise inertsi vähendamiseks peaks toru paksuse ja läbi- mõõdu suhe olema soovitatavalt kuni 0,015. Elastsete osade kasutamist piiratakse pikkuse ja läbimõõdu suh- teni 12 või alla selle. Kõverusi tohib olla võimalikult vähe, et vähendada inertsi kogunemist. Kui süsteemis on testisüsteemi summuti, siis võib ka selle isoleerida. Isokineetilise süsteemi väljalasketorul ei tohi olla põlvi, kõverusi ega järske läbimõõdu muutumisi vähemalt toru kuuekordsele läbimõõdule vastavas pikkuses ülesvoolu ning toru kolmekordsele läbimõõdule vastavas pikkuses allavoolu, mõõdetuna proovivõtturi otsast. Gaasivoolu kiirus proovivõtupiirkonnas peab olema üle 10 m/sek, välja arvatud tühikäigu pöörlemiskiirusel. Heitgaasi rõhuvõngete keskmine hälve ei tohi olla üle ± 500 Pa. Igasugune rõhuvõngete vähendamine muul viisil kui šassiitüüpi heitgaasisüsteemi (kaasa arvatud summuti ja järeltöötluse seadmed) kasutamise abil, ei tohi muuta mootori jõudlust ega põhjustada tahkete osakeste ladestumist. Isokineetilise proovivõtturita süsteemides soovitatakse kasutada sirget toru, mille pikkus ülesvoolu võrdub toru kuuekordse läbimõõduga ning pikkus allavoolu vastab toru kolmekordsele läbimõõdule, mõõdetuna proovivõtturi otsast. SP Proovivõttur (joonised 10, 14, 15, 16, 18, 19) Siseläbimõõt peab olema vähemalt 4 mm. Väljalasketoru ja proovivõtturi läbimõõtude suhe peab olema vähemalt 4. Proovivõttur on avatud toru, mis asetseb väljalasketoru keskteljel suunaga ülesvoolu, või mitme avaga proovivõttur vastavalt SP1 kirjeldusele punktis 1. 2. 1, joonis 5. ISP Isokineetiline proovivõttur (joonised 11, 12) Isokineetiline proovivõttur peab olema paigaldatud väljalasketoru keskteljele suunaga ülesvoolu, kus valit- sevad punktis EP ettenähtud voolutingimused, ning selle ehitus peab võimaldama võtta proportsionaalset proovi toorest heitgaasist. Siseläbimõõt peab olema vähemalt 12 mm. Heitgaasi isokineetilisel jaotamisel on vaja reguleerimissüsteemi, mis säilitab nulliga võrduva rõhkude vahe EP ja ISP vahel. Kõnealustes tingimustes on heitgaasi kiirused väljalasketorus EP ja proovivõtturis ISP ident- sed ning ISP läbiv massivool on heitgaasivoolu püsiva suurusega osa. ISP peab olema ühendatud rõhkude vahe anduriga DPT. Reguleerimine, mis annab nulliga võrduva rõhkude vahe EP ja ISP vahel, toimub voo- luregulaatori FC1 abil. FD1, FD2 Voolujaotur (joonis 16) Proportsionaalse heitgaasiproovi saamiseks paigaldatakse väljalasketorusse EP ja ülekandetorusse TT vasta- valt Venturi torude või avade kogum. Proportsionaalsel jaotamisel rõhkude reguleerimise abil EPs ja DTs on vaja reguleerimissüsteemi, mis koosneb kahest rõhureguleerimisventiilist PCV1 ja PCV 2. FD3 Voolujaotur (joonis 17) Proportsionaalse proovi saamiseks toorest heitgaasist paigaldatakse väljalasketorusse EP torustik (mitmeto- ruline seadmestik). Üks torudest viib heitgaasi lahjendustunnelisse DT, kusjuures teiste torude kaudu väljub heitgaas niisutuskambrisse DC. Torud peavad olema ühesuguste mõõtmetega (sama läbimõõt, pikkus, kään- deraadius), nii et heitgaasi jagunemisaeg sõltub torude üldarvust. Proportsionaalseks jagunemiseks on vaja reguleerimissüsteemi, mis säilitab nulliga võrduva rõhkude vahe torude seadmestiku niisutuskambrisse DC avaneva klapi ja ülekandetoru väljalaskeava vahel. Kõnealustes tingimustes on heitgaasi kiirused väljalaske- torus EP ja voolujaoturis FD3 võrdelised ning ülekandetoru TT läbiv vool on heitgaasivoolu püsiva 392 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd suurusega osa. Kõnealused kaks punkti peavad olema ühendatud rõhkude vahe anduriga DPT. Reguleerimi- ne, mis annab nulliga võrduva rõhkude vahe, toimub vooluregulaatori FC1 abil. EGA heitgaasianalüsaator (joonised 13, 14, 15, 16, 17) Kasutada võib CO2 või NOx analüsaatoreid (süsiniku tasakaalu meetodi puhul kasutatakse ainult CO2 ana- lüsaatorit). Analüsaatorid kalibreeritakse sarnaselt gaasiliste heitmete mõõtmiseks ettenähtud analüsaatori- tega. Kontsentratsioonierinevuste määramisel võib kasutada ühte või mitut analüsaatorit. Täpsuselt peavad mõõtesüsteemid olema sellised, et GEDFW, i oleks vahemikus ± 4 %. TT Ülekandetoru (joonised 11-19) Ülekandetoru peab olema: — võimalikult lühike, suurima pikkusega 5 meetrit, — proovivõtturi läbimõõduga võrdse või sellest suurema, kuid mitte üle 25 mm läbimõõduga, — väljalaskeavaga lahjendustunneli keskteljel ning suunatud allavoolu. Ühe meetri pikkune või lühem toru tuleb isoleerida materjaliga, mille maksimaalne soojusjuhtivus on 0,05 W/m*K ning isoleerkihi paksus sobib proovivõtturi läbimõõduga. Torud pikkusega üle ühe meetri tuleb isoleerida ja kuumutada, kuni seina temperatuur on vähemalt 523 K (250 °C). DPT rõhkude vahe andur (joonised 11, 12, 17) Rõhkude vahe anduri mõõteulatus peab olema ± 500 Pa või väiksem. FC1 Vooluregulaator (joonised 11, 12, 17) Isokineetilistes süsteemides (joonised 11, 12) on vooluregulaatorit vaja nulliga võrduva rõhkude vahe säili- tamiseks EP ja ISP vahel. Reguleerimine võib toimuda järgmisel viisil: a) b) reguleeritakse imipuhuri SB kiirust või voolu ning hoitakse ülelaadekompressori PB kiirus või vool kons- tantsena igas mooduses (joonis 11) või seatakse imipuhur SB lahjendatud konstantsele heitgaasi massivoolule ning reguleeritakse ülelaadekom- pressori PB voolu ning seega heitgaasiproovi voolu ülekandetoru TT otsa piirkonnas (joonis 12). Rõhu reguleerimisega süsteemi puhul ei tohi vea jääk reguleerimispiirkonnas olla üle ± 3 Pa. Rõhuvõnked lahjendustunnelis võivad olla keskmiselt kõige enam ± 250 Pa. Mitmetorulises seadmes (joonis 17) vajatakse vooluregulaatorit heitgaasi proportsionaalseks jaotamiseks, et hoida rõhk torustiku väljalaskeava ja TT väljalaskeava vahel nullis. Reguleeritakse lahjendustunnelisse DT pritsitava õhu voolukiirust kontrollides seda ülekandetoru TT väljalaskeava juures. PCV1, PCV2 Rõhureguleerimisventiil (joonis 16) Kahe Venturi toruga/kahe avaga süsteemis vajatakse kahte rõhureguleerimisventiili voolu proportsionaal- seks jaotamiseks, reguleerides väljalasketoru EP vasturõhku ja rõhku lahjendustunnelis DT. Ventiilid peavad paiknema väljalasketorus EP oleva proovivõtturi suhtes allavoolu ning ülelaadekompressori PB ja lahjendus- tunneli DT vahel. DC Niisutuskamber (joonis 17) Niisutuskamber paigaldatakse torustiku väljalaskeava juurde rõhuvõngete vähendamiseks väljalasketorus EP. VN Venturi toru (joonis 15) Venturi toru paigaldatakse lahjendustunnelisse DT negatiivse rõhu tekitamiseks ülekandetoru TT väljalas- keava piirkonnas. TT läbiva gaasi voolukiirus määratakse impulsivahetuse teel Venturi toru piirkonnas, ning see on põhimõtteliselt proportsionaalne ülelaadekompressori PB voolu kiirusega, mis annab konstantse lah- jendusastme. Kuna impulsivahetusele avaldavad mõju temperatuur ülekandetoru TT väljalaskeava juures ja 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 393 rõhkude vahe EP ja DT vahel, siis on tegelik lahjendusaste madalal koormusel natuke väiksem kui suure koor- muse puhul. FC2 Vooluregulaator (joonised 13, 14, 18, 19, valikuline) Vooluregulaatorit võib kasutada ülelaadekompressori PB ja /või imipuhuri SB voolu reguleerimiseks. See võib olla ühendatud heitgaasi-, siseneva õhuvoolu või kütusevoolu signaalidega ja/või CO2 või NOx diferentsiaal- signaalidega. Rõhu all oleva õhu juurdevoolu puhul (joonis 18) reguleerib FC2 otseselt õhuvoolu. FM1 Voolumõõtur (joonised 11, 12, 18, 19) Gaasimõõtur või muu voolumõõtur lahjendusõhuvoolu mõõtmiseks. FM1 ei ole kohustuslik juhul, kui üle- laadekompressor PB on kalibreeritud voolu mõõtmiseks. FM2 Voolumõõtur (joonis 19) Gaasimõõtur või muu voolumõõtur lahjendatud heitgaasivoolu mõõtmiseks. FM2 ei ole kohustuslik juhul, kui imipuhur SB on kalibreeritud voolu mõõtmiseks. PB Ülelaadekompressor (joonised 11, 12, 13, 14, 15, 16, 19) Lahjendusõhu voolu reguleerimiseks võib PB olla ühendatud vooluregulaatoritega FC1 või FC2. PB ei ole vaja- lik tiibsulguri kasutamise korral. Kui PB on kalibreeritud, siis võib seda kasutada lahjendusõhu mõõtmisel. SB Imipuhur (joonised 11, 12, 13, 16, 17, 19) Ainult osavooproovivõtusüsteemides. Kui SB on kalibreeritud, siis võib seda kasutada lahjendatud heitgaa- sivoolu mõõtmisel. DAF Lahjendusõhu filter (joonised 11–19) Taustsüsivesinike eemaldamiseks soovitatakse lahjendusõhk filtreerida ja juhtida läbi puusöekihi. Mootori- tootjate taotluse korral tehakse heade inseneritavade kohaselt lahjendusõhu proov tahkete osakeste tausta- nivoo määramiseks, mis seejärel lahutatakse lahjendatud heitgaasis mõõdetud väärtustest. DT Lahjendustunnel (joonised 11–19) Lahjendustunnel: — peab olema piisava pikkusega, et heitgaas ja lahjendusõhk saaksid turbulentse voolu juures täielikult segu- neda, — peab olema valmistatud roostevabast terasest ning selle: — paksuse ja läbimõõdu suhe peab olema 0,025 või sellest väiksem juhul, kui tunneli siseläbimõõt on üle 75 mm, — seina nimipaksus peab olema vähemalt 1,5 mm, kui tunneli siseläbimõõt võrdub 75 mm või on sel- lest väiksem, — läbimõõt osavooproovivõtusüsteemi puhul peab olema vähemalt 75 mm, — läbimõõt täisproovivõtusüsteemi puhul peab olema vähemalt 25 mm, — seina võib otsese kuumutamise või lahjendusõhu eelkuumutamise teel kuumutada temperatuurini 325 K (52 °C) tingimusel, et õhu temperatuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tõuse üle 325 K (52 °C), — võib olla isoleeritud. Mootori heitgaas peab olema korralikult lahjendusõhuga segatud. Osavooproovivõtusüsteemides kontrolli- takse segamiskvaliteeti pärast kasutuselevõtmist tunneli CO2–profiili abil, kusjuures mootor töötab (vähe- malt neli võrdsete vahedega mõõtepunkti). Vajaduse korral võib kasutada segamisotsikut. 394 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Märkus: Kui lahjendustunnelit DT ümbritseva õhu temperatuur on alla 293 K (20 °C), tuleb tarvitusele võtta ettevaatusabinõud, vältimaks tahkete osakeste kadusid lahjendustunneli jahedate seinte tõttu. See- tõttu soovitatakse tunnelit eespool nimetatud piires soojendada ja/või isoleerida. Mootori suure koormuse juures võivad tunnelit jahutada sellised mitteagressiivsed vahendid nagu tsirkulatsiooniventilaator, kuni jahutusagendi temperatuur ei lange alla 293 K (20 °C). HE Soojusvaheti (joonised 16, 17) Soojusvaheti peab olema piisava võimsusega, et imipuhuri SB sisselaskeava juures püsiks katse keskmisele töötemperatuurile vastav temperatuur täpsusega ± 11 K. 2. 3 Täisvoolu lahjendussüsteem Joonisel 20 kirjeldatakse lahjendussüsteemi, mis põhineb heitgaasi täisvoolu lahjendamisel püsimahuproovi (Constant Volume Sampling, CVS) mõiste kohaselt. Mõõdetakse heitgaasi ja lahjendusõhu segu üldmahtu. Kasu- tada võib kas PDP või CFV süsteemi. Tahkete osakeste kogumiseks viiakse lahjendatud heitgaasiproov tahkete osakeste proovivõtusüsteemi (punkt 2. 4, joonised 21 ja 22). Kui seda tehakse otse, siis nimetatakse lahjendust ühekordseks lahjenduseks. Kui proov lahjendatakse veel kord teise astme lahjendustunnelis, siis nimetatakse lahjendust kahekordseks lahjen- duseks. See on kasulik juhul, kui filtri pinna temperatuurinõudeid ei ole võimalik ühekordse lahjenduse kor- ral täita. Kahekordset lahjendussüsteemi, mis on osaliselt lahjendussüsteem, kirjeldatakse punkti 2. 4 jooni- sel 22 tahkete osakeste proovivõtusüsteemi modifikatsioonina, sest enamik selle koostisosadest on samad kui tavalises tahkete osakeste proovivõtusüsteemis. Joonis 20 Täisvoolu lahjendussüsteem Toore heitgaasi koguhulk segatakse lahjendustunnelis DT lahjendusõhuga. Lahjendatud heitgaasivool mõõ- detakse kas mahtpumba PDP või kriitilise vooluga Venturi toru CFV abil. Tahkete osakeste proportsionaalse proovi võtmisel ja voolu kindlaksmääramisel võib kasutada soojusvahetit HE või elektroonilist voolu kom- penseerimise süsteemi EFC. Kuna tahkete osakeste massi määramine toimub kogu lahjendatud heitgaasivoolu põhjal, siis ei ole lahjendusastet tarvis arvutada. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 395 2. 3. 1. Joonisel 20 kujutatud koostid EP Väljalasketoru Väljalasketoru pikkus mõõdetuna mootori väljalasketorustikust, turboülelaaduri väljalaskeavast või järeltööt- lusseadmest lahjendustunnelini ei tohi olla üle 10 meetri. Kui väljalasketoru pikkus mootori väljalasketorus- tikust, turboülelaaduri väljalaskeavast või järeltöötlusseadmest allavoolu on üle nelja meetri, siis tuleb iso- leerida kõik üle nelja meetri pikkused torud, välja arvatud süsteemis paiknev suitsumõõtur, kui seda kasutatakse. Isoleerkihi paksus peab olema vähemalt 25 mm. Isoleermaterjali soojusjuhtivus ei tohi olla üle 0,1 W/mK, mõõdetuna temperatuuril 673 K. Väljalasketoru termilise inertsi vähendamiseks peaks toru pak- suse ja läbimõõdu suhe olema soovitatavalt 0,015 või väiksem. Elastsete osade kasutamist piiratakse pikkuse ja läbimõõdu suhteni 12 või alla selle. PDP Mahtpump PDP mõõdab lahjendatud heitgaasivoolu koguhulka pumba pöörete arvu ja väljasurve põhjal. Heitgaasisüs- teemi vasturõhku ei tohi PDP või sisselaskesüsteemi lahjendusõhu abil kunstlikult alandada. Sisselülitatud PDP süsteemiga töötamisel mõõdetud heitgaasisüsteemi staatiline vasturõhk peab vastama väljalülitatud PDP süsteemiga töötamisel mõõdetud staatilisele rõhule täpsusega ± 1,5 kPa, kui mootori pöörlemiskiirus ja koor- mus jäävad samaks. Vahetult PDP ees mõõdetud gaasisegu temperatuur võib katse keskmisest töötempera- tuurist erineda ± 6 K juhul, kui ei kasutata voolu kompenseerimist. Voolu kompenseerimist võib kasutada ainult juhul, kui temperatuur PDP sisselaskeava juures ei ole üle 323 K (50 °C). CFV Kriitilise vooluga Venturi toru CFV mõõdab kogu lahjendatud heitgaasivoolu voolukiiruse tõkestamise abil (kriitiline vool). Sisselülitatud CFV süsteemiga töötamisel mõõdetud heitgaasisüsteemi staatiline vasturõhk peab vastama väljalülitatud CFV süsteemiga töötamisel mõõdetud staatilisele rõhule täpsusega ± 1,5 kPa, kui mootori pöörlemiskiirus ja koor- mus jäävad samaks. Vahetult CFV ees mõõdetud gaasisegu temperatuur võib katse keskmisest töötempera- tuurist erineda ± 11 K juhul, kui ei kasutata voolu kompenseerimist. HE Soojusvaheti (valikuline EFC kasutamise korral) Soojusvaheti peab olema piisava jõudlusega, et säilitada temperatuur eespool nimetatud piirides. EFC Elektrooniline voolu kompenseerimise süsteem (valikuline HE kasutamise korral) Kui temperatuur PDP või CFV sissevooluava juures ei püsi eespool nimetatud piirides, siis tuleb kasutusele võtta voolu kompenseerimise süsteem voolukiiruse pidevaks mõõtmiseks ning proportsionaalse proovivõtu reguleerimiseks tahkete osakeste süsteemis. Selleks kasutatakse pidevalt mõõdetava voolukiiruse signaale, et vastavalt korrigeerida proovigaasivoolu läbi tahkete osakeste proovivõtusüsteemi tahkete osakeste filtrite (vaata punkti 2. 4 jooniseid 21, 22). DT Lahjendustunnel Lahjendustunnel: — peab olema piisavalt väikese läbimõõduga, et tekiks turbulentne vool (Reynoldsi arv üle 4 000) ning pii- sava pikkusega, et heitgaas ja lahjendusõhk täielikult seguneksid; kasutada võib segamisotsikut, — peab olema läbimõõduga vähemalt 460 mm ühekordse lahjendussüsteemi puhul, — peab olema läbimõõduga vähemalt 210 mm kahekordse lahjendussüsteemi puhul, — võib olla isoleeritud. Mootori heitgaas juhitakse allavoolu lahjendustunnelisse ning segatakse põhjalikult. 396 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Ühekordse lahjenduse puhul viiakse lahjendustunnelist võetud proov tahkete osakeste proovivõtusüsteemi (vaata punkt 2. 4, joonis 21). PDP või CFV peavad olema piisava mahuga, et lahjendatud heitgaasi tempera- tuur vahetult tahkete osakeste põhifiltri ees ei tõuseks üle 325 K (52 °C). Kahekordse lahjenduse puhul viiakse lahjendustunnelist võetud proov teise astme lahjendustunnelisse, kus seda veelgi lahjendatakse ning seejärel läbi proovivõtufiltrite juhitakse (punkt 2. 4, joonis 22). PDP või CFV maht peab olema piisav, et lahjendatud heitgaasivoo temperatuur lahjendustunnelis DT ei tõuseks proovi- võtupiirkonnas üle 464 K (191 °C). Teise astme lahjendussüsteem peab andma piisavalt teise astme lahjen- dusõhku, et kahekordselt lahjendatud heitgaasivoo temperatuur vahetult enne tahkete osakeste põhifiltrit ei tõuseks üle 325 K (52 °C) või oleks sellega võrdne. DAF Lahjendusõhu filter Taustsüsivesinike elimineerimiseks soovitatakse lahjendusõhk filtreerida ja juhtida läbi puusöekihi. Mooto- ritootjate taotluse korral võetakse heade inseneritavade kohaselt lahjendusõhu proov taustosakeste nivoo määramiseks, mis seejärel lahutatakse lahjendatud heitgaasis mõõdetud väärtustest. PSP Tahkete osakeste proovivõttur Proovivõttur moodustab tahkete osakeste ülekandetoru PTT eesmise osa ning: — see paigaldatakse avaga ülesvoolu lahjendustunneli (DT) keskteljel asuvasse punkti, milles lahjendusõhk ja heitgaas on hästi segunenud, ligikaudu tunneli kümnekordse läbimõõdu kaugusele heitgaasi lahjen- dustunnelisse sisenemise punktist allavoolu, — see peab olema vähemalt 12 mm siseläbimõõduga, — selle seina võib otsese kuumutamise või lahjendusõhu eelkuumutamise teel kuumutada temperatuurini 325 K (52 °C) tingimusel, et õhu temperatuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tõuse üle 325 K (52 °C), — see võib olla isoleeritud. 2. 4. Tahkete osakeste proovivõtusüsteem Tahkete osakeste proovivõtusüsteem on vajalik tahkete osakeste kogumiseks tahkete osakeste filtrile. Osa- voolu lahjendusest täisproovi võtmisel, mille puhul juhitakse kogu lahjendatud heitgaasiproov läbi filtrite, moo- dustavad lahjendussüsteem (punkt 2. 2, joonised 14, 18) ja proovivõtusüsteem tavaliselt ühtse seadmestiku. Osavoolu või täisvoolu lahjendusest osavooproovi võtmisel, mille puhul läbi filtrite juhitakse ainult osa lahjenda- tud heitgaasist, moodustavad lahjendussüsteem (punkt 2. 2, joonised 11, 12, 13, 15, 16, 17, 19; punkt 2. 3, joonis 20) ja proovivõtusüsteem tavaliselt eraldi seadmestiku. Käesolevas direktiivis käsitletakse täisvoolu lahjendussüsteemi kaheastmelist lahjendussüsteemi (joonis 22) tavapärase tahkete osakeste proovivõtusüsteemi (nagu on kujutatud joonisel 21) modifikatsioonina. Kaheast- melises lahjendussüsteemis on olemas kõik tahkete osakeste proovivõtusüsteemi osad, nagu filtripesad ja proovivõtupump, ning sellele lisaks mõned lahjendamisega seotud osad, nagu lahjendusõhutoiteseade ja teise astme lahjendustunnel. Proovivõtupump soovitatakse kogu katse ajaks sisse lülitada, et vältida reguleerimispiirkonna mõjutamisi. Ühekordse filtriga meetodi puhul tuleb kasutada möödavoolusüsteemi proovivoolu juhtimiseks läbi proo- vivõtufiltrite soovitud aegadel. Ümberlülitustest tulenevaid häireid mõõtepiirkonnas tuleb võimalikult vähen- dada. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 397 Joonis 21 Tahkete osakeste proovivõtusüsteem Osavoo- või täisvoolu lahjendussüsteemi lahjendustunnelist DT võetud lahjendatud heitgaasiproov juhitakse läbi tahkete osakeste proovivõtturi PSP ja tahkete osakeste ülekandetoru PTT proovivõtupumba P abil. Proo- vigaas läbib filtripesa (filtripesade) FH, milles on tahkete osakeste proovivõtufiltrid. Proovigaasi voolukiirust reguleeritakse vooluregulaatori FC3 abil. Voolu kompenseerimise elektroonilise süsteemi EFC olemasolu kor- ral (vaata joonis 20) kasutatakse lahjendatud heitgaasivoolu FC3 käsusignaalina. Joonis 22 Kaheastmeline lahjendussüsteem (ainult täisvoolusüsteem) Täisvoolu lahjendussüsteemi lahjendustunnelist DT võetud lahjendatud heitgaasiproov viiakse läbi tahkete osakeste proovivõtturi PSP ja tahkete osakeste ülekandetoru PTT teise astme lahjendustunnelisse SDT, kus see veel kord lahjendatakse. Seejärel juhitakse gaasiproov läbi tahkete osakeste proovivõtufiltreid sisaldava- (te) filtripesa(de). Lahjendusõhu voolukiirus on tavaliselt konstantne, sest proovigaasi voolukiirust reguleerib vooluregulaator FC3. Voolu kompenseerimise elektroonilise süsteemi EFC (vaata joonis 20) olemasolu kor- ral kasutatakse kogu lahjendatud heitgaasivoolu FC3 suunatud käsusignaalina. 398 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. 4. 1. Joonistel 21 ja 22 kujutatud koostid PTT Tahkete osakeste ülekandetoru (joonised 21, 22) Tahkete osakeste ülekandetoru maksimaalne pikkus võib olla 1 020 mm, kuid see peab olema nii lühike kui võimalik. Vajaduse korral (osavooproovi võtmisega osavoolu lahjendussüsteemid ning täisvoolu lahjendus- süsteemid) lisatakse sellele proovivõtturi (vastavalt SP, ISP, PSP, vaata punktid 2. 2 ja 2. 3) pikkus. Mõõtmed on järgmised: — osavooproovi võtmisega osavoolu lahjendussüsteemi ja täisvoolu ühekordse lahjendussüsteemi puhul proovivõtturi (vastavalt SP, ISP, PSP) tipust filtripesani, — täisproovi võtmisega osavoolu lahjendussüsteemi puhul lahjendustunneli lõpust filtripesani, — täisvoo kaheastmelise lahjendussüsteemi puhul proovivõtturi (PSP) tipust teise astme lahjendustunnelini. Ülekandetoru: — seina võib otsese kuumutamise või lahjendusõhu eelkuumutamise teel kuumutada temperatuurini 325 K (52, °C) tingimusel, et õhu temperatuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tõuse üle 325 K (52, °C), — võib olla isoleeritud. SDT Teise astme lahjendustunnel (joonis 22) Teise astme lahjendustunneli minimaalne läbimõõt peaks olema 75 mm ning selle pikkus peaks võimaldama vähemalt 0,25 sekundilist viibeaega kahekordse lahjendusega proovi puhul. Põhifiltri pesa kaugus SDT väl- jalaskeavast peab olema 300 mm. Teise astme lahjendustunnelit: — võib otsese kuumutamise või lahjendusõhu eelkuumutamise teel kuumutada seina temperatuurini 325 K (52 °C) tingimusel, et õhu temperatuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tõuse üle 325 K (52 °C), — võib isoleerida. FH Filtripesa (filtripesad) (joonised 21, 22) Põhi- ja abifiltrite puhul võib kasutada kas ühte filtripesa või eraldi pesasid. III lisa 4. liite punktis 4. 1. 3 ette- nähtud nõuded peavad olema täidetud. Filtripesa (filtripesi): — võib otsese kuumutamise või lahjendusõhu eelkuumutamise teel kuumutada seina temperatuurini 325 K (52 °C) tingimusel, et õhu temperatuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tõuse üle 325 K (52 °C), — võib isoleerida. P Proovivõtupump (joonised 21, 22) Tahkete osakeste proovivõtupump peab asetsema tunnelist piisavalt kaugel, et sissevoolava gaasi tempera- tuur püsiks konstantsena (± 3K) juhul, kui voolu ei korrigeerita FC3 abil. DP Lahjendusõhupump (joonis 22) Lahjendusõhupump peab olema asetatud nii, et sissevoolava teise astme lahjendusõhu temperatuur oleks 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C), kui lahjendusõhku eelnevalt ei kuumutata. FC3 Vooluregulaator (joonised 21, 22) Vooluregulaatorit kasutatakse tahkete osakeste proovi voolukiiruse kompenseerimiseks proovivõturaja sises- te temperatuuri ja vasturõhu kõikumiste puhul, kui muud vahendid ei ole kättesaadavad. Vooluregulaator on vajalik voolu kompenseerimise elektroonilise süsteemi EFC (vaata joonis 20) kasutamise korral. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 399 FM3 Voolumõõtur (joonised 21, 22) Tahkete osakeste gaasi- või voolumõõturid peavad asetsema piisavalt kaugel proovivõtupumbast P, et sisse- voolava gaasi temperatuur püsiks konstantsena (± 3K) juhul, kui voolu ei korrigeerita FC3 abil. FM4 Voolumõõtur (joonis 22) Lahjendusõhu gaasi- või voolumõõturid peavad olema asetatud nii, et sissevoolav gaas püsiks temperatuuril 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C). BV Kuulkraan (valikuline) Kuulkraani läbimõõt ei tohi olla väiksem kui tahkete osakeste ülekandetoru PTT siseläbimõõt ning selle lüli- tusaeg peab olema alla 0,5 sekundi. Märkus: Kui PSP, PTT, SDT ja FH ümbritseva õhu temperatuur on alla 293 K (20 °C), tuleks rakendada ette- vaatusabinõusid, et vältida tahkete osakeste kadusid kõnealuste osade jahedate seinte tõttu. See- tõttu soovitatakse kõnealuseid osi vastavates kirjeldustes soovitatud piirides kuumutada ja/või need isoleerida. Ühtlasi soovitatakse, et filtri pinnatemperatuur proovivõtu ajal ei oleks alla 293 K (20 °C). Mootori suurte koormuste juures võivad eespool nimetatud osi jahutada sellised mitteagressiivsed vahendid nagu tsirkulatsiooniventilaator, kuni jahutusagendi temperatuur ei lange alla 293 K (20 °C). 3. SUITSU MÄÄRAMINE 3. 1. Sissejuhatus Punktides 3. 2 ja 3. 3 ning joonistel 23 ja 24 esitatakse soovitatavate suitsususe mõõturite süsteemide üksik- asjalikud kirjeldused. Erinevate konfiguratsioonidega võib saada samaväärseid tulemusi ning seetõttu ei ole täpne vastavus joonistele 23 ja 24 vajalik. Lisateabe saamiseks ja koostisüsteemide töö kooskõlastamiseks on lubatud kasutada lisaseadmeid, nagu mõõteriistad, ventiilid, solenoidid, pumbad ja lülitid. Teatavate süstee- mide täpsuse säilitamiseks mittevajalikud koostid võib ära jätta, kui see on heade inseneritavade kohane. Mõõtmispõhimõtte kohaselt juhitakse valgusvoog läbi kindlaksmääratud pikkusega suitsujoa, mis mõõde- takse. Kaldvalguse osa põhjal, mis jõuab vastuvõtjani, saab kindlaks määrata kandja valguse neeldumisoma- dused. Suitsu mõõtmine oleneb seadme ehitusest ning võib toimuda väljalasketorus (väljalasketorusse pai- galdatud täisvoolu suitsususe mõõtur), väljalasketoru lõpus (väljalasketoru lõppu asetatud täisvoolu suitsususe mõõtur) või väljalasketorust proovi võtmise teel (osavoolu suitsususe mõõtur). Mõõteriista tootja esitab mõõteriista optilise tee pikkuse, mille abil määratakse valguse neeldumistegur suitsususe signaali põh- jal. 3. 2. Täisvoolu suitsususe mõõtur Kasutada võib kahte peamist täisvoolu suitsususe mõõturi tüüpi (joonis 23). Väljalasketorus asetseva suitsu- suse mõõturi puhul mõõdetakse kogu väljalasketorus sisalduva heitgaasivoolu suitsusust. Selle suitsususe mõõturi tüübi puhul sõltub efektiivse optilise tee pikkus suitsususe mõõturi ehitusest. Väljalasketoru lõppu paigaldatud suitsususe mõõturi puhul mõõdetakse kogu heitgaasivoolu suitsusust selle väljumisel väljalasketorust. Selle suitsususe mõõturi tüübi puhul sõltub efektiivse optilise tee pikkus väljalas- ketoru ehitusest ning väljalasketoru otsa ja suitsususe mõõturi vahelisest kaugusest. 400 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Joonis 23 Täisvoolu suitsususe mõõtur 3. 2. 1. Joonisel 20 kujutatud koostud EP Väljalasketoru Väljalasketorusse paigaldatud suitsususe mõõturi puhul ei tohi väljalasketoru läbimõõt muutuda kolmekord- sele läbilõikele vastavas ulatuses mõõtepiirkonna ees ja taga. Kui mõõtepiirkonna läbilõige on väljalasketoru läbimõõdust suurem, siis soovitatakse kasutada enne mõõtepiirkonda astmeliselt ahenevat toru. Väljalasketoru lõppu paigaldatud suitsususe mõõturi puhul peab väljalasketoru olema viimase 0,6 m ulatu- ses ümmarguse põiklõikega ning sellel ei tohi olla põlvi ega kõverusi. Väljalasketoru ots peab olema sirge. Suitsususe mõõtur peab olema paigaldatud heitgaasivoolu keskjoonele 25 ± 5 mm kaugusele väljalasketoru otsast. OPL Optilise tee pikkus Suitsu neeldumise optilise tee pikkus suitsususe mõõturi valgusallika ja vastuvõtja vahel, vajadusel korrigee- rituna tihedusgradientidest ja ääreefektist tuleneva ebühtluse suhtes. Optilise tee pikkuse esitab mõõteriista tootja, kõiki tahmumisvastaseid meetmeid (näiteks läbipuhumisõhk) arvesse võttes. Kui optilise tee pikkust ei ole antud, siis määratakse see vastavalt standardi ISO IDS 11614 punktile 11. 6. 5. Optilise tee pikkuse õigeks määramiseks peab heitgaasi minimaalne kiirus olema 20 m/sek. LS Valgusallikas Valgusallikana kasutatakse hõõglampi värvustemperatuuriga vahemikus 2 800–3 250 K või rohelist valgus- dioodi (LED) spektritipuga 550–570 nm. Valgusallikat tuleb hoida tahmumise eest vahendite abil, mis ei mõjuta tootjate poolt ettenähtud optilise tee pikkust. LD Valgusdetektor Detektorina kasutatakse fotoelementi või fotodioodi (vajaduse korral filtriga). Kui valgusallikana kasutatakse hõõglampi, siis peab vastuvõtja maksimaalne spektraaltundlikkus vastama inimsilma valgustundlikkuse kõverale (maksimumtundlikkus) vahemikus 550–570 nm, seejärel väärtus langeb kuni 4 % kõnealusest tipp- tundlikkusest piirkonnas alla 430 nm ja üle 680 nm. Valgusdetektorit kaitstakse tahmumise eest vahendite abil, mis ei mõjuta tootja poolt ettenähtud optilise tee pikkust. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 401 CL Kollimaatorläätsed Valgusallikas kollimeeritakse valgusvihuks suurima läbimõõduga 30 mm. Valgusvihu kiired peavad olema paralleelsed optilise teljega, kusjuures hälve võib olla 3o. T1 Temperatuuriandur (valikuline) Heitgaasi temperatuuri võib jälgida kogu katse kestel. 3. 3. Osavoolu suitsususe mõõtur Osavoolu suitsususe mõõturi puhul (joonis 24) võetakse representatiivne heitgaasiproov väljalasketorust ning juhitakse ülekandetoru kaudu mõõtekambrisse. Selle suitsususe mõõturi tüübi puhul sõltub efektiivse opti- lise tee pikkus suitsususe mõõturi ehitusest. Järgmises punktis nimetatud reaktsiooniajad kehtivad suitsususe mõõturi tootja poolt kindlaksmääratud minimaalse voolukiiruse puhul. Joonis 24 Osavoolu suitsususe mõõtur 3. 3. 1. Joonisel 24 kujutatud koostid EP Väljalasketoru Väljalasketoru on sirge toru, mille pikkus proovivõtturi tipust mõõdetuna on vähemalt kuus toru läbimõõtu ülesvoolu ja kolm läbimõõtu allavoolu. SP Proovivõttur Proovivõttur on väljalasketoru keskteljele või selle lähedale asetatud avatud toru suunaga ülesvoolu. Välja- lasketoru seina lõtk peab olema vähemalt 5 mm. Proovivõtturi läbimõõt peab tagama representatiivse proo- vivõtu ning piisava voolu läbi suitsususe mõõturi. TT Ülekandetoru Ülekandetoru: — peab olema võimalikult lühike ning tagama heitgaasi temperatuuri 373 ± 30 K (100 °C ± 30 °C) mõõ- tekambri sissevooluava juures, — seina temperatuur peab olema piisaval määral kõrgem heitgaasi kastepunktist, et ära hoida kondensee- rumist, — läbimõõt peab täies ulatuses võrduma proovivõtturi läbimõõduga, 402 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd — reaktsiooniaeg peab olema alla 0,05 sekundi seadme minimaalse läbivoolu juures, nagu on määratletud III lisa 4. liite punktis 5. 2. 4, — ei tohi märkimisväärselt mõjutada suitsu tippväärtusi. FM Voolumõõtur Voolu mõõteriistad mõõtekambrisse suunduva voolu korrektsuse kontrollimiseks. Mõõteriista tootja mää- rab kindlaks minimaal- ja maksimaalvoolu, mis peavad olema sellised, et ülekandetoru TT reaktsiooniaja ning optilise tee pikkuse spetsifikatsioonid oleksid täidetud. Voolumõõtur võib asuda proovivõtupumba P lähe- duses, kui seda kasutatakse. MC Mõõtekamber Mõõtekambris peab olema peegelduseta sisepind või samaväärne optiline keskkond. Sisepeegeldumistest või hajumisefektidest tekkivate juhukiirte tagasipeegeldust detektorile tuleb võimalikult vähendada. Mõõtekambris oleva gaasi rõhk võib atmosfäärirõhust erineda kuni 0,75 kPa. Kui seadme ehitus seda ei või- malda, siis tulebsuitsususe mõõturi näit atmosfäärirõhule ümber arvutada. Mõõtekambri seina temperatuur peab olema ± 5 K täpsusega vahemikus 343 K (70 °C) ja 373 K (100 °C), kuid igal juhul piisavalt kõrgem heitgaasi kastepunktist, et ära hoida kondenseerumist. Mõõtekambris pea- vad olema temperatuuri mõõtmiseks vajalikud asjakohased seadmed. OPL Optilise tee pikkus Suitsu neeldumise optilise tee pikkus suitsususe mõõturi valgusallika ja vastuvõtja vahel, vajadusel korrigee- rituna tihedusgradientidest ja ääreefektist tuleneva ebühtlikkuse suhtes. Optilise tee pikkuse määrab kindlaks mõõteriista tootja kõiki tahmumisvastaseid meetmeid (näiteks läbipuhumisõhk) arvesse võttes. Kui optilise tee pikkust ei ole kindlaks määratud, siis määratakse see vastavalt standardi ISO IDS 11614 punktile 11. 6. 5. LS Valgusallikas Valgusallikana kasutatakse hõõglampi värvustemperatuuriga vahemikus 2 800–3 250 K või rohelist valgus- dioodi (LED) spektritipuga 550–570 nm. Valgusallikat kaitstakse tahmumise eest vahendite abil, mis ei mõjuta tootjate poolt ettenähtud optilise tee pikkust. LD Valgusdetektor Detektorina kasutatakse fotoelementi või fotodioodi (vajaduse korral filtriga). Kui valgusallikana kasutatakse hõõglampi, siis peab vastuvõtja maksimaalne spektraaltundlikkus vastama inimsilma valgustundlikkuse kõverale (maksimumtundlikkus) vahemikus 550–570 nm, seejärel väärtus langeb kuni 4 % kõnealusest tipp- tundlikkusest piirkonnas alla 430 nm ja üle 680 nm. Valgusdetektorit kaitstakse tahmumise eest vahendite abil, mis ei mõjuta tootjate poolt ettenähtud optilise tee pikkust. CL Kollimaatorläätsed Valgusallikas kollimeeritakse valgusvihuks suurima läbimõõduga 30 mm. Valgusvihu kiired peavad olema paralleelsed optilise teljega, kusjuures hälve võib olla 3o. T1 Temperatuuriandur Heitgaasi temperatuuri jälgimiseks mõõtekambri sissevooluava juures. P Proovivõtupump (valikuline) Mõõtekambrist allavoolu asuvat proovivõtupumpa võib kasutada proovigaasi juhtimiseks läbi mõõtekambri. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 403 VI LISA EÜ TÜÜBIKINNITUSTUNNISTUS 404 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Liide 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 405 VII LISA ARVUTAMISMEETODITE NÄIDISED 1. ESC KATSE 1. 1. Gaasilised heitmed Allpool esitatakse iga katsemooduse tulemuste arvutamiseks vajalikud mõõteandmed. Käesolevas näites on CO ja NOx sisaldust mõõdetud kuivas, HC sisaldust märjas heitgaasis. HC kontsentratsiooni väljen- datakse propaani ekvivalendina (C3) ning see tuleb C1 ekvivalendi saamiseks korrutada kolmega. Arvu- tamismeetod muude mooduste puhul on sama. P (kW) 82,9 Ta (K) Ha (g/kg) GEXH (kg) GAIRW (kg) GFUEL (kg) HC (ppm) 294,8 7,81 563,38 545,29 18,09 6,3 CO (ppm) 41,2 NOX (ppm) 495 Kuiva/niiske paranduskoefitsiendi KW, r (III lisa 1. liite punkt 4. 2): FFH = 1,969 (1+ 18,09 545,29) = 1,9058 ja KW2 = 1,608*7,81 1000+(1,608*7,81) = 0,0124 KW,r = (1–1,9058* 18,09 541,06)–0,0124 = 0,9239 Märgrikastuse arvutamine: CO = 41,2*0,9239 = 38,1 ppm NOx = 495*0,9239 = 457 ppm NOx niiskuskorrektsiooniteguri KH, D arvutamine (III lisa 1. liite punkt 4. 3): A = 0,309*18,09/541,06–0,0266 = –0,0163 B = 0,209*18,09/541,06–0,00954 = 0,0026 KH,D = 1 1–0,0163*(7,81–10,71)+0,0026*(294,8–298) = 0,9625 Heitme massivoolu arvutamine (III lisa 1. liite punkt 4. 4): NOx = 0,001587*457*0,9625*563,38 = 393,27 g/h CO = 0,000966*38,1*563,38 = 20,735 g/h HC = 0,000479*6,3*3*563,38 = 5,100 g/h Üksikainete heitmete arvutamine (III lisa 1. liite punkt 4. 5): Järgmine on CO arvutamise näide; teised koostisosad arvutatakse samal viisil. Üksikmooduste heitkoguste massivoolud korrutatakse vastavate kaaluteguritega, nagu on näidatud III lisa 1. liite punktis+2. 7. 1, ning liidetakse kokku. Saadakse kogu tsükli heitmete keskmine massivool: 406 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd CO = (6,7*0,15) + (24,6*0,08) + (20,5*0,10) + (20,7*0,10) + (20,6*0,05) + (15,0*0,05) + (19,7*0,05) + (74,5*0,09) + (31,5*0,10) + (81,9*0,08) + (34,8*0,05) + (30,8*0,05) + (27,3*0,05) =30,91 g/h Üksikmooduste mootori võimsus korrutatakse vastavate kaaluteguritega, nagu on näidatud III lisa 1. liite punktis 2. 7. 1, ning liidetakse kokku. Saadakse kogu tsükli keskmine võimsus: P(n) = (0,1*0,15) + (96,8*0,08) + (55,2*0,10) + (82,9*0,10) + (46,8*0,05) + (70,1*0,05) + (23,0*0,05) + (114,3*0,09) + (27,0*0,10) + (122,0*0,08) + (28,6*0,05) + (87,4*0,05) + (57,9*0,05) = 60,006 kW CO = 30,91 60,006 = 0,0515 g/kWh NOx heitmete arvutamine juhuslikult valitud punktis (III lisa 1. liite punkt 4. 6. 1): Eeldatakse, et juhuslikult valitud punktis on määratud järgmised väärtused: = 1 600 min-1 = 495 Nm nZ MZ NOx mass, Z = 487,9 g/h (arvutatud eelmiste valemite põhjal) P(n)Z NOx, Z = 487,9/83 = 5,878 g/kWh = 83 kW Heitmete väärtuse määramine katsetsükli väärtuste põhjal (III lisa 1. liite punkt 4. 6. 2): Oletatakse, et ESC katse nelja katva mooduse väärtused on järgmised: nRT nSU ER ES ET EU MR 1 368 1 785 5,943 5,565 5,889 4,973 515 MS 460 MT 681 MU 610 ETU = 5,889 + (4,973 + 5,889)*(1600–1368)/(1785–1368) = 5,377 g/kWh ERS = 5,943 + (5,565 + 5,943)*(1600–1368)/(1785–1368) = 5,732 g/kWh MTU = 681 + (601–681)*(1600–1368)/(1785–1368) = 641,3 Nm MRS = 515 + (460–515)*(1600–1368)/(1785–1368) = 484,3 Nm EZ = 5,732 + (5,377 + 5,732)*(495–484,3)/(641,3–484,3) = 5,708 g/kWh NOx heitmete väärtuste võrdlemine (III lisa 1. liite punkt 4. 6. 3): NOxdiff = 100*(5,878–5,708)/5,708 = 2,98 % 1. 2. Tahkete osakeste heitmed Tahkete osakeste mõõtmine toimub põhimõttel, et tahkete osakeste kogumine toimub kogu tsükli kestel, kuid proovimass ja voolukiirused määratakse (MSAM ja GEDF) üksikmooduste ajal. GEDF väärtuse arvuta- mine sõltub kasutatavast süsteemist. Järgmistes näidetes kasutatakse CO2 mõõtmist ja süsiniku tasakaalu meetodit sisaldavat ning voolu mõõtmist sisaldavat süsteemi. Täisvoolu lahjendussüsteemi kasutamise korral mõõdetakse GEDF otse CVS seadme abil. GEDF arvutamine (III lisa 1. liite punktid 5. 2. 3 ja 5. 2. 4): Oletatakse, et mooduse 4 mõõteandmed on järgmised. Muude mooduste puhul kasutatakse sama arvutamismeetodit. GEXH (kg/h) 334,02 GFUEL (kg/h) 10,76 GDILW (kg/h) 5,4435 GTOTW (kg/h) 6,0 CO2D (%) 0,657 CO2A (%) 0,040 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 407 a) süsiniku tasakaalu meetod GEDFW = 206,5*10,76 0,657–0,040 = 3601,2 kg/h b) voolu mõõtmise meetod q = 6,0 (6,0–5,4435) = 10,78 GEDFW = 334,02*10,78 = 3600,7 kg/h Massivoolu arvutamine (III lisa 1. liite punkt 5. 4): Üksikmooduste GEDFW massivoolukiirused korrutatakse vastavate kaaluteguritega, nagu on näidatud III lisa 1. liite punktis 2. 7. 1, ning liidetakse kokku. Saadakse kogu tsükli keskmine GEDF. Koondproovi masskiirus MSAM saadakse üksikmooduste proovide masskiiruste liitmisel.  = (3567*0,15) + (3592*0,08) + (3611*0,10) + (3600*0,10) + (3618*0,05) + (3600*0,05) GEDFW + (3640*0,05) + (3614*0,09) + (3620*0,10) + (3601*0,08) + (3639*0,05) + (3582*0,05) + (3635*0,05) =3604,6 kg/h, MSAM = 0,226 + 0,122 + 0,151 + 0,152 + 0,076 + 0,076 + 0,076 + 0,136 + 0,151 + 0,121 + 0,076 + 0,076 + 0,075 =1,515 kg. Kui tahkete osakeste mass filtritel on 2,5 mg, siis PTmass = 2,5 1,515 * 3604,6 1000 = 5,948 g/h Taustkorrigeerimine (valikuline) Oletatakse, et ühel taustmõõtmisel on saadud järgmised väärtused. Lahjendustegur DF arvutatakse käes- oleva lisa punkti 3. 1 kohaselt ning seda ei ole siin esitatud. Md = + 0,1 mg; MDIL = 1,5 kg Kokku DF = [(1–1/119,15)*0,15] [(1–1/10,10)*0,10] [(1–1/32,18)*0,05] [(1–1/6,12)*0,08] + + + + [(1–1/12,59)*0,05] =0,923 + + + + [(1–1/8,89)*0,08] [(1–1/18,02)*0,05] [(1–1/6,94)*0,09] [(1–1/20,87)*0,05] + + + + [(1–1/14,75)*0,10] [(1–1/12,33)*0,05] [(1–1/25,19)*0,10] [(1–1/8,77)*0,05] PTmass = 2,5 1,515 –(0,1 1,5 *0,923)* 3604,6 1000 = 5,726 g/h Üksikainete heitmete arvutamine (III lisa 1. liite punkt 5. 5): P(n) = (0,1*0,15) + (96,8*0,08) + (55,2*0,10) + (82,9*0,10) + (46,8*0,05) + (70,1*0,05) + (23,0*0,05) + (114,3*0,09) + (27,0*0,10) + (122,0*0,08) + (28,6*0,05) + (87,4*0,05) + (57,9*0,05) =60,006 kW, PT = 5,948 60,006 = 0,099 g/kWh kui taustkorrigeerituna PT = 5,726 60,006 = 0,095 g/kWh, 408 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Spetsiifilise kaaluteguri arvutamine (III lisa 1. liite punkt 5. 6): Võttes aluseks 4. mooduse arvutatud väärtused, WFE,i = 0,152*3604,6 1,515*3600,7 = 0,1004 Käesolev väärtus vastab ettenähtud väärtusele täpsusega 0,10 ± 0, 003. 2. ELR KATSE Besseli filtreerimist käsitletakse Euroopa heitmetealastes õigusaktides täiesti uue keskmiste väärtuste arvu- tamise meetodina ning seetõttu esitatakse käesolevas lisas Besseli filtri selgitus, Besseli algoritmi näide ning suitsu lõppväärtuse arvutamise näide. Besseli algoritmi konstandid sõltuvad üksnes suitsususe mõõturi ehitusest ja andmekogumissüsteemi võttesagedusest. Suitsususe mõõturite tootjad peaksid soovitatavalt esitama Besseli filtri lõplikud konstandid eri võttesagedustel ning tarbijad peaksid neid konstante kasu- tama Besseli algoritmi moodustamisel ja suitsu väärtuste arvutamisel. 2. 1. Besseli filtriga seotud üldised märkused Kõrgsagedushäirete tõttu on töötlemata suitsusussignaali väärtused tavaliselt väga ebaühtlased. ELR kat- ses kasutatakse Besseli filtrit kõnealuste kõrgsagedushäirete kõrvaldamiseks. Besseli filter on rekursiivne, teise järgu madalpääsfilter, mis tagab signaali kiireima tõusu ilma ülevõnketa. Oletatava reaalaja töötlemata heitgaasivoolu puhul väljalasketorus annab iga suitsususe mõõtur viivitu- sega erineval viisil mõõdetud suitsusussignaali. Mõõdetud suitsusussignaali viivitus ja ulatus sõltub esma- joones suitsususe mõõturi mõõteruumi geomeetriast, kaasa arvatud heitgaasi proovivõtutorud, ning suit- sususe mõõturis signaali elektroonilisele töötlemisele kuluvast ajast. Kõnealuseid mõjusid iseloomustavaid väärtusi nimetatakse vastavalt füüsikaliseks ja elektriliseks reaktsiooniajaks, mis vastavad iga suitsususe mõõturi tüübi ühele filtrile. Besseli filtri kasutamise eesmärk on tagada kogu suitsususe mõõtesüsteemi filtrite ühtsed üldised omadu- sed, mis hõlmavad järgmisi väärtusi: — suitsususe mõõturi füüsikaline reaaktsiooniaeg (tp), — suitsususe mõõturi elektriline reaktsiooniaeg (te), — kasutatud Besseli filtri reaktsiooniaeg (tF). Süsteemi kogu reaktsiooniaeg tAver saadakse järgmiselt: tAver = √tF 2 +tp 2 +te 2 See peab kõigi suitsususe mõõturite puhul olema võrdse suurusega, et suitsu väärtus oleks sama. Seetõttu peab Besseli filter olema valmistatud nii, et filtri reaktsiooniaeg (tF) ning iga üksiku suitsususe mõõturi füü- sikaline reaktsiooniaeg (tp) ja elektriline reaktsiooniaeg (te) kokku annaksid tulemuse, mis vastab kogu- reaktsiooniajale (tAver). Iga üksiku suitsususe mõõturi tp ja te väärtused on teada, ning tAver on käesoleva direktiivi kohaselt 1,0 s, siis saab tF välja arvutada järgmiselt: tF = √tAver 2 +tp 2 +te 2 Määratluse kohaselt on filtri reaktsiooniaeg tF filtreeritud väljundsignaali tõusu aeg 10 %–90 % astmelise sisendsignaali kohta. Seetõttu tuleb Besseli filtri piirsagedust itereerida nii, et Besseli filtri reaktsiooniaeg sobiks nõutava tõusuajaga. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 409 Joonis a Astmelise sisendsignaali ja filtreeritud väljundsignaali kõverad Joonisel a on kujutatud astmelise sisendsignaali kõverad, Besseli filtreeritud väljundsignaal ja filtri reakt- siooniaeg Besseli funktsioonis (tF). 410 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Besseli filtri lõpliku algoritmi koostamine on mitmeastmeline protsess, mis vajab mitut iteratsioonitsük- lit. Skeemil on kujutatud iteratsiooniprotseduur. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 411 2. 2. Besseli algoritmi arvutamine Käesolevas näites moodustatakse Besseli algoritm mitmel astmel, kasutades III lisa 1. liite punktil 6. 1 põhi- nevat iteratsioonimeetodit. Suitsususe mõõturi ja andmekogumissüsteemi eeldatavad väärtused on järgmised: — füüsikaline reaktsiooniaeg tp 0,15 s, — elektriline reaktsiooniaeg te 0,05 s, — kogu reaktsiooniaeg tAver 1,00 s (käesoleva direktiivi määratluse kohaselt), — võttesagedus 150 Hz. 1. aste Nõutav Besseli filtri reaktsiooniaeg tF: tF = √1 2 –(0,15 2 +0,05 2) = 0,987421 s 2. aste Piirsageduse väljaarvestamine ja Besseli konstantide E, K arvutamine esimese iteratsiooni jaoks: fc =3,1415/(10*0,987421) = 0,318152 Hz Dt = 1/150 = 0,006667 s W = 1/[tan (3,1415*0,006667*0,318152)] = 150,076644 1 E = 1+150,076644*√3*0,618034+0,618034*150,076644 K = 2*7,07948E –5*(0,618034*150,076644 –1)–1 = 0,970783 2 2 = 7,07948 E –5 Selle põhjal saadakse Besseli algoritm: Yi = Yi–1 + 7,07948E –5*(Si + 2*Si–1 + Si–2–4*Yi–2) + 0,970783*(Yi–1–Yi–2) kus Si vastab astmelise sisendsignaali väärtustele (“0” või “1”) ning Yi vastab väljundsignaali filtreeritud väärtustele. 3. aste Besseli filtri kasutamine astmelisel sisendsignaalil: Määratluse kohaselt on Besseli filtri reageerimisaeg Besseli funktsioonis tF filtreeritud väljundsignaali tõusu aeg vahemikus 10 %–90 % astmelise sisendsignaali kohta. Väljundsignaali ajapunktide t10 (10 %) ja t90 (90 %) määramisel tuleb kasutada Besseli filtrit astmelisel sisendsignaalil, kasutades eespool nimetatud fc, E ja K väärtusi. Tabelis B esitatakse indeksid, astmelise sisendsignaali ajad ja väärtused ning saadud esimese ja teise ite- ratsiooni filtreeritud väljundsignaali väärtused. Punktid, mis on kõige lähemal t10 ja t90-le, on märgitud numbritega paksus kirjas. Tabeli B esimeses iteratsioonis esineb 10 % väärtus indeksite 30 ja 31 vahel ja 90 % väärtus indeksite 191 ja 192 vahel. tF, iter väärtuse arvutamiseks määratakse t10 ja t90 täpsed väärtused kahe külgneva mõõte- punkti vahelise lineaarse interpolatsiooni teel järgmiselt: t10 = tlower + Δt *(0,1–outlower)/(outupper–outlower) t90 = tlower + Δt *(0,9–outlower)/(outupper–outlower) kus outupper ja outlower on vastavalt Besseli filtreeritud väljundsignaaliga külgnevad punktid ning tlower on tabelis B esitatud külgneva ajapunkti aeg. t10 = 0,200000 + 0,006667*(0,1–0,099208)/(0,104794–0,099208) = 0,200945 s t90 = 0,273333 + 0,006667*(0,9–0,899147)/(0,901168–0,899147) = 1,276147 s 4. aste Esimese iteratsioonitsükli filtri reaktsiooniaeg: tF,iter = 1,276147–0,200945 = 1,075202 s 412 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 5. aste Hälve esimese iteratsioonitsükli eeldatava ja saadud filtri reaktsiooniaja vahel: Δ = (1,075202–0,987421)/0,987421 = 0,081641 6. aste Iteratsioonikriteeriumide kontrollimine: |Δ| ≤ 0,01 on nõutav. Kuna 0,081641 > 0,01, siis iteratsioonikriteerium ei ole täidetud ning tuleb alus- tada järgmist iteratsioonitsüklit. Selles iteratsioonitsüklis arvutatakse välja uus piirsagedus fc ja Δ põhjal järgmiselt: fc,new = 0,318152*(1 + 0,081641) = 0,344126 Hz Uut piirsagedust kasutatakse teises iteratsioonitsüklis, alustades uuesti 2. astmest. Iteratsiooni tuleb kor- rata, kuni kriteeriumid on täidetud. Esimese ja teise iteratsiooni saadud väärtused on esitatud tabelis A. Tabel A Esimese ja teise iteratsiooni väärtused Parameeter (Hz) (–) (–) (s) (s) (s) (–) (Hz) fc E K t10 t90 tF, iter Δ fc, new 1. iteratsioon 0,318152 7,07948 E-5 0,970783 0,200945 1,276147 1,075202 0,081641 0,344126 2. iteratsioon 0,344126 8,272777 E-5 0,968410 0,185523 1,179562 0,994039 0,006657 0,346417 7. aste Lõplik Besseli algoritm: Kui iteratsiooninõuded on täidetud, arvutatakse lõplikud Besseli konstandid ja lõplik Besseli algoritm 2. astme kohaselt. Käesolevas näites täideti iteratsioonikriteeriumid pärast teist iteratsiooni (Δ = 0,006657 ≤ 0,01). Seejärel kasutatakse lõplikku algoritmi keskmiste suitsu väärtuste määramiseks (vaata järgmine punkt 2. 3). Yi = Yi–1 + 8,272777E –5*(Si + 2*Si–1 + Si–2–4*Yi–2) + 0,968410*(Yi–1–Yi–2) 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 413 Esimese ja teise iteratsioonitsükli astmelise sisendsignaali ja Besseli filtreeritud väljundsignaali väärtused Tabel B Indeks i [–] - 2 - 1 0 1 2 3 4 5 ~ 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 ~ 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 187 188 189 190 191 192 193 194 195 ~ Aeg [s] Astmeline sisendsig- naal Si [–] Filtreeritud väljundsignaal Yi [–] 1. iteratsioon 2. iteratsioon - 0,013333 - 0,006667 0,000000 0,006667 0,013333 0,020000 0,026667 0,033333 ~ 0,160000 0,166667 0,173333 0,180000 0,186667 0,193333 0,200000 0,206667 0,213333 0,220000 0,226667 0,233333 0,240000 0,246667 ~ 1,166667 1,173333 1,180000 1,186667 1,193333 1,200000 1,206667 1,213333 1,220000 1,226667 1,233333 1,240000 1,246667 1,253333 1,260000 1,266667 1,273333 1,280000 1,286667 1,293333 1,300000 ~ 0 0 1 1 1 1 1 1 ~ 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 ~ 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 ~ 0,000000 0,000000 0,000071 0,000352 0,000908 0,001731 0,002813 0,004145 ~ 0,067877 0,072816 0,077874 0,083047 0,088331 0,093719 0,099208 0,104794 0,110471 0,116236 0,122085 0,128013 0,134016 0,140091 ~ 0,862416 0,864968 0,867484 0,869964 0,872410 0,874821 0,877197 0,879540 0,881849 0,884125 0,886367 0,888577 0,890755 0,892900 0,895014 0,897096 0,899147 0,901168 0,903158 0,905117 0,907047 ~ 0,000000 0,000000 0,000083 0,000411 0,001060 0,002019 0,003278 0,004828 ~ 0,077876 0,083476 0,089205 0,095056 0,101024 0,107102 0,113286 0,119570 0,125949 0,132418 0,138972 0,145605 0,152314 0,159094 ~ 0,895701 0,897941 0,900145 0,902312 0,904445 0,906542 0,908605 0,910633 0,912628 0,914589 0,916517 0,918412 0,920276 0,922107 0,923907 0,925676 0,927414 0,929121 0,930799 0,932448 0,934067 ~ 414 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 2. 3. Suitsu väärtuste arvutamine Skeemil on kujutatud lõplike suitsu väärtuste määramise üldmenetlus. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 415 Joonisel b on ELR katse esimeses koormusastmes mõõdetud suitsususe töötlemata signaalid ning filtree- rimata ja filtreeritud valguse neeldumistegurid (k-väärtused). Esitatud on filtreeritud k-signaali maksimum- väärtus (tippväärtus) Ymax1, A. Tabelis C esitatakse vastavalt indeks i, ajad (võttesagedus 150 Hz), töötle- mata suitsususväärtused, filtreerimata ja filtreeritud k-väärtused. Filtreerimisel kasutati käesoleva lisa punkti 2. 2 kohaselt arvutatud Besseli algoritmi konstante. Andmekoguse suuruse tõttu on tabelis esita- tud ainult suitsukõvera alumised ja ülemised osad. Mõõdetud suitsususe N, filtreerimata suitsu k ja filtreeritud suitsu k väärtuste kõverad Joonis b Tippväärtuse (i = 272) arvutamisel on aluseks võetud järgmised tabelis C esitatud väärtused. Kõik muud üksikud suitsu väärtused arvutatakse samal viisil. Algoritmi alguses S-1, S-2, Y-1 ja Y-2 nullistatakse. LA (m) Indeks i N (%) S271 (m-1) S270 (m-1) Y271 (m-1) Y270 (m-1) 0,430 272 16,783 0,427392 0,427532 0,542383 0,542337 k-väärtuse arvutamine (III lisa 1. liite punkt 6. 3. 1): k = – 1 0,430 *ln(1– 16,783 100 ) = 0,427252m -1 See väärtus vastab järgmise võrrandi väärtusele S272. Suitsu keskmise väärtuse arvutamine Besseli algoritmis (III lisa 1 liite punkt 6. 3. 2): Järgmises võrrandis kasutatakse punktis 2. 2 nimetatud Besseli konstante. Eespool arvutatud tegelik filt- reerimata k väärtus vastab väärtusele S272 (Si). S271 (Si-1) ja S270 (Si-2) on kaks eelnevat filtreerimata k väär- tust, Y271 (Yi-1) ja Y270 (Yi-2) on kaks eelnevat filtreeritud k väärtust. 416 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Y272 = 0,542383 + 8,272777E – 5*(0,427252 + 2*0,427392 + 0,427532–4*0,542337) -1 + 0,968410*(0,542383–0,542337) = 0,542389m See väärtus vastab järgmises võrrandis väärtusele Ymax1, A. Suitsu lõpliku väärtuse arvutamine (III lisa 1. liite punkt 6. 3. 3): Iga suitsukõvera maksimaalset filtreeritud k-väärtust kasutatakse järgnevates arvutustes. Aluseks võetakse järgmised väärtused: Pöörlemiskiirus A B C 1. tsükkel 0,5424 0,5596 0,4912 Ymax (m-1) 2. tsükkel 0,5435 0,5400 0,5207 3. tsükkel 0,5587 0,5389 0,5177 -1 SVA = (0,5424 + 0,5435 + 0,5587)/3 = 0,5482m -1 SVB = (0,5596 + 0,5400 + 0,5389)/3 = 0,5462m -1 SVC = (0,4912 + 0,5207 + 0,5177)/3 = 0,5099m -1 SV = (0,43*0,5482) + (0,56*0,5462) + (0,01*0,5099) = 0,5467m Tsükli valideerimine (III lisa 1. liite punkt 3. 4) Enne SV arvutamist tuleb tsükkel valideerida. Selleks arvutatakse välja iga pöörlemiskiiruse kolme tsükli suitsu väärtuste suhtelised standardhälbed Pöörlemiskiirus Keskmine SV (m-1) Absoluutne standardhälve (m-1) Suhteline standardhälve (%) A B C 0,5482 0,5462 0,5099 0,0091 0,0116 0,0162 1,7 2,1 3,2 Käesolevas näites täidetakse 15 % valideerimiskriteerium kõigil pöörlemiskiirustel. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 417 Suitsususe N väärtused, filtreerimata ja filtreeritud k-väärtus koormusastme alguses Tabel C Indeks i [-] - 2 - 1 0 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 ~ Aeg [s] 0,000000 0,000000 0,000000 0,006667 0,013333 0,020000 0,026667 0,033333 0,040000 0,046667 0,053333 0,060000 0,066667 0,073333 0,080000 0,086667 0,093333 0,100000 0,106667 0,113333 0,120000 0,126667 0,133333 0,140000 0,146667 0,153333 0,160000 0,166667 0,173333 0,180000 0,186667 0,193333 0,200000 0,206667 0,213333 0,220000 0,226667 0,233333 0,240000 0,246667 0,253333 0,260000 0,266667 ~ Suitsusus N [ %] Filtreerimata k-väärtus [m-1] Filtreeritud k-väärtus [m-1] 0,000000 0,000000 0,000000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,020000 0,192000 0,212000 0,212000 0,212000 0,343000 0,566000 0,889000 0,929000 0,929000 1,263000 1,455000 1,697000 2,030000 2,081000 2,081000 2,424000 2,475000 2,475000 2,808000 3,010000 3,253000 3,606000 3,960000 4,455000 4,818000 5,020000 ~ 0,000000 0,000000 0,000000 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,000465 0,004469 0,004935 0,004935 0,004935 0,007990 0,013200 0,020767 0,021706 0,021706 0,029559 0,034086 0,039804 0,047695 0,048906 0,048906 0,057067 0,058282 0,058282 0,066237 0,071075 0,076909 0,085410 0,093966 0,105983 0,114836 0,119776 ~ 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000000 0,000001 0,000002 0,000002 0,000003 0,000004 0,000005 0,000006 0,000008 0,000009 0,000011 0,000012 0,000014 0,000018 0,000022 0,000028 0,000036 0,000047 0,000061 0,000082 0,000109 0,000143 0,000185 0,000237 0,000301 0,000378 0,000469 0,000573 0,000693 0,000827 0,000977 0,001144 0,001328 0,001533 0,001758 0,002007 0,002283 0,002587 ~ 418 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Suitsususe N väärtused, filtreerimata ja filtreeritud k-väärtus Ymax1, A ümber (≡ tippväärtus poolpaksus kirjas) Indeks i [-] ~ 259 260 261 262 263 264 265 266 267 268 269 270 271 272 273 274 275 276 277 278 279 280 281 282 283 284 285 286 287 288 289 290 291 292 293 294 295 296 297 298 299 300 ~ Aeg [s] ~ 1,726667 1,733333 1,740000 1,746667 1,753333 1,760000 1,766667 1,773333 1,780000 1,786667 1,793333 1,800000 1,806667 1,813333 1,820000 1,826667 1,833333 1,840000 1,846667 1,853333 1,860000 1,866667 1,873333 1,880000 1,886667 1,893333 1,900000 1,906667 1,913333 1,920000 1,926667 1,933333 1,940000 1,946667 1,953333 1,960000 1,966667 1,973333 1,980000 1,986667 1,993333 2,000000 ~ Suitsusus N [ %] Filtreerimata k-väärtus [m-1] Filtreeritud k-väärtus [m-1] ~ 17,182000 16,949000 16,788000 16,798000 16,788000 16,798000 16,798000 16,788000 16,788000 16,798000 16,798000 16,793000 16,788000 16,783000 16,780000 16,798000 16,778000 16,808000 16,768000 16,010000 16,010000 16,000000 16,010000 16,000000 16,010000 16,394000 16,394000 16,404000 16,394000 16,394000 16,384000 16,010000 16,010000 16,000000 16,010000 16,212000 16,394000 16,394000 16,192000 16,000000 16,000000 16,000000 ~ ~ 0,438429 0,431896 0,427392 0,427671 0,427392 0,427671 0,427671 0,427392 0,427392 0,427671 0,427671 0,427532 0,427392 0,427252 0,427168 0,427671 0,427112 0,427951 0,426833 0,405750 0,405750 0,405473 0,405750 0,405473 0,405750 0,416406 0,416406 0,416685 0,416406 0,416406 0,416128 0,405750 0,405750 0,405473 0,405750 0,411349 0,416406 0,416406 0,410794 0,405473 0,405473 0,405473 ~ ~ 0,538856 0,539423 0,539936 0,540396 0,540805 0,541163 0,541473 0,541735 0,541951 0,542123 0,542251 0,542337 0,542383 0,542389 0,542357 0,542288 0,542183 0,542043 0,541870 0,541662 0,541418 0,541136 0,540819 0,540466 0,540080 0,539663 0,539216 0,538744 0,538245 0,537722 0,537175 0,536604 0,536009 0,535389 0,534745 0,534079 0,533394 0,532691 0,531971 0,531233 0,530477 0,529704 ~ 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 419 3. ETC KATSE 3. 1. Gaasilised heitmed (diiselmootorid) PDP–CVS süsteemide eeldatavad katsetulemused on järgmised: V0 (m3/rev) Np (rev) pB (kPa) p1 (kPa) T (K) Ha (g/kg) NOx conce (ppm) NOx concd (ppm) COconce (ppm) COconcd (ppm) HCconce (ppm) HCconcd (ppm) CO2, conce (%) Wact (kWh) 0,1776 23 073 98,0 2,3 322,5 12,8 53,7 0,4 38,9 1,0 9,00 3,02 0,723 62,72 Lahjendatud heitgaasivoolu arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 1): MTOTW = 1,293*0,1776*23073*(98,0–2,3)*273/(101,3*322,5) = 4237,2 kg NOx paranduskoefitsiendi arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 2): KH,D = 1 1–0,0182*(12,8–10,71) = 1,039 Taustkorrigeeritud kontsentratsioonide arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 3. 1. 1): Diislikütuse eeldatav koostis on C1H1,8 FS = 100* 1 1+(1,8/2)+[3,76*(1+(1,8/4))] = 13,6 DF = 13,6 0,723 -4 + (9,00 + + 38,9)*10 = 18,69 NOxconc = 53,7–0,4*(1–(1/18,69)) = 53,3 ppm COconc = 38,9–1,0*(1–(1/18,69)) = 37,9 ppm HCconc = 9,00–3,02*(1–(1/18,69)) = 6,14 ppm Heitmete massivoolu arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 3. 1): NOxmass = 0,001587*53,3*1,039*4237,2 = 372,391 g COmass = 0,000966*37,9*4237,2 = 155,129 g HCmass = 0,000479*6,14*4237,2 = 12,462 g Eriheitmete arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 4):  = 372,391/62,72 = 5,94 g/kWh NOx CO = 155,129/62,72 = 2,47 g/kWh HC = 12,462/62,72 = 0,199 g/kWh 420 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd 3. 2. Tahkete osakeste heitmed (diiselmootorid) Kahekordse lahjendusega PDP–CVS süsteemide eeldatavad katsetulemused on järgmised: MTOTW (kg) 4 237,2 Mf, p (mg) Mf, b (mg) MTOT (kg) MSEC (kg) Md (mg) MDIL (kg) DF Wact (kWh) 3,030 0,044 2,159 0,909 0,341 1,245 18,69 62,72 Heitmete massi arvutamine (III lisa 2. liite punkt 5. 1): Mf = 3,030 + 0,044 = 3,074 mg MSAM = 2,159–0,909 = 1,250 kg PTmass = 3,074 1,250 * 4237,2 1000 = 10,42 g Taustkorrigeeritud heitmete massi arvutamine (III lisa 2. liite punkt 5. 1): PTmass = [3,074 1,250 –(0,341 1,245 *(1– 1 18,69))]* 4237,2 1000 = 9,32 g Eriheitmete arvutamine (III lisa 2. liite punkt 5. 2): PT = 10,42/62,72 = 0,166 g/kWh PT = 9,32/62,72 = 0,149 g/kWh, taustkorrigeerimise korral 3. 3. Gaasilised heitmed (maagaaskütusel töötavad mootorid) Kahekordse lahjendusega PDP–CVS süsteemide eeldatavad katsetulemused on järgmised: MTOTW (kg) Ha (g/kg) NOx conce (ppm) NOx concd (ppm) COconce (ppm) COconcd (ppm) HCconce (ppm) HCconcd (ppm) CH4conce (ppm) CH4concd (ppm) CO2, conce (%) Wact (kWh) 4 237,2 12,8 17,2 0,4 44,3 1,0 27,0 3,02 18,0 1,7 0,723 62,72 NOx paranduskoefitsiendi arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 2): KH,G = 1 1–0,0329*(12,8–10,71) = 1,074 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 421 NMHC kontsentratsiooni arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 3. 1): a) GC meetod: b) NMC meetod NMHCconce = 27,0–18,0 = 9,0 ppm Eeldatav metaani kasutegur on 0,04 ning etaani kasutegur on 0,98 (vaata III lisa 5. liite punkt 1. 8. 4) NMHCconce = 27,0*(1–0,04)–18,0 0,98–0,04 = 8,4 ppm Taustkorrigeeritud kontsentratsioonide arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 3. 1. 1): G20 etalonkütuse (100 % metaani) kasutamise korral, koostisega C1H4: FS = 100* 1 1+(4/2)+[3,76*(1+(4/4))] = 9,5 DF = 9,5 0,723 -4 + (27,0 + 44,3)*10 = 13,01 NMHC taustkontsentratsioon on HCconcd ja CH4 concd vahe. NOxconc = 17,2–0,4*(1–(1/13,01)) = 16,8 ppm COconc = 44,3–1,0*(1–(1/13,01)) = 43,4 ppm NMHCconc = 8,4–1,32*(1–(1/13,01)) = 7,2 ppm CH4conc = 18,0–1,7*(1–(1/13,01)) = 16,4 ppm Heitmete massivoolu arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 3. 1): NOxmass = 0,001587*16,8*1,074*4237,2 = 121,330 g COmass = 0,000966*43,4*4237,2 = 177,642 g NMHCmass = 0,000502*7,2*4237,2 = 15,315 g CH4mass = 0,000554*16,4*4237,2 = 38,498 g Eriheitmete arvutamine (III lisa 2. liite punkt 4. 4):  = 121,330/62,72 = 1,93 g/kWh NOx CO = 177,642/62,72 = + 2,83 g/kWh NMHC = 15,315/62,72 = + 0,244 g/kWh  = + 38,498/62,72 = + 0,614 g/kWh CH4 4. 4. 1. λ-NIHKETEGUR (Sλ) λ-nihketeguri arvutamine (Sλ) (1) Sλ = 2 (1– inert % 100 )(n + m 4)– O2* 100 kus: = λ – nihketegur; Sλ inerts % = inertsete gaaside (näiteks N2, CO2, He jne) mahuprotsent kütuses; O2* = esialgse hapniku mahuprotsent kütuses; (1) Stoichiometric Air/Fuel Ratios of Automotive Fuels — SAE J1829, juuni 1987. John B. Heywood, International Combustion Engine Fundamentals, McGraw-Hill, 1988, peatükk 3. 4 “Combustion Stoichiometry” (lk 68–72). 422 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd n ja m viitavad kütuse süsivesinikke esindavale CnHm keskmisele väärtusele: n = m = 1×[CH4 % 100]+2×[C2 % 100]+3×[C3 % 100]+4×[C4 % 100]+5×[C5 % 100]+. 1– diluent % 100 4×[CH4 % 100]+4×[C2H4 % 100]+6×[C2H6 % 100]+∙ ∙ ∙ 8×[C3H8 % 100]+. 1– diluent % 100 kus: CH4 C2 C3 C4 C5 = kütuse metaanisisaldus mahuprotsentides; = kütuse kõigi C2 süsivesinike sisaldus mahuprotsentides (näiteks C2H6, C2H4 jne); = kütuse kõigi C3 süsivesinike sisaldus mahuprotsentides (näiteks C3H8, C3H6 jne); = kütuse kõigi C4 süsivesinike sisaldus mahuprotsentides (näiteks C4H10, C4H8 jne); = kütuse kõigi C5 süsivesinike sisaldus mahuprotsentides (näiteks C5H12, C5H10 jne); lahjendusvedelik = kütuse lahjendusgaaside sisaldus mahuprotsentides (näiteks O2*, N2, CO2, He jne). 4. 2. λ-nihketeguri Sλ arvutamise näide: 1. Näide: G 2 5: CH 4 = 8 6 %, N 2 = 14 % (mahuprotsentides) n = 1×[CH4 % 100]+2×[C2 % 100]+. 1– diluent % 100 = 0,86 0,86 = 1 = 1×0,86 1– 14 100 4×[CH4 % 100]+4×[C2H4 % 100]+. m = = 4×0,86 0,86 = + 4 diluent % 100 1– 2 Sλ = (1– inert % 100 )(n + m 4)– O2* 100 = 2 (1– 14 100)×(1+ 4 4) = 1,16 2. näide: G x y: CH 4 = 8 7 %, C 2H 6 = 13 % (mahuprotsentides) n = 1×[CH4 % 100]+2×[C2 % 100]+. 1– diluent % 100 = 1×0,87+2×0,13 1– 0 100 = 1,13 1 = 1,13 4×[CH4 % 100]+6×[C2H6 % 100]+. m = Sλ = diluent % 100 1– 2 (1– inert % 100 )(n + m 4)– O2* 100 = 4×0,87+6×0,13 1 = 4,26 = 2 (1– 0 100)×(1,13+ 4,26 4 ) = 0,911 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 423 3. näide: Ameerika Ühendriigid: CH4 = 89 %, C2H6 = 4,5 %, C3H8 = 2,3 %, C6H14 = 0,2 %, O2 = 0,6 %, N2 = 4 % n = 1×[CH4 % 100]+2×[C2 % 100]+. 1– diluent % 100 = 1×0,89+2×0,045+3×0,023+4×0,002 (0,64+4) 100 1– = 1,11 m = 4×[CH4 % 100]+4×[C2H4 % 100]+6×[C2H6 % 100]+. +8×[C3H8 % 100] 1– diluent % 100 4×0,89+4×0,045+8×0,023+14×0,002 1– 0,6+4 100 = = 4,24 Sλ = 2 (1– inert % 100 )(n + m 4)– O2* 100 = 2 (1– 4 100)×(1,11+ 4,24 4 )– 0,6 100 = 0,96