title: INTERROGAZIONE SCRITTA E-2513/99 di Rosa Miguélez Ramos (PSE) alla Commissione. Marittimi di paesi terzi imbarcati su navi comunitarie.

eurovoc_concepts:
European social policy
carrier
common transport policy
crew
maritime transport
social dumping

text: C 280 E/58 Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee IT 3. 10. 2000 Escludendo la Gran Bretagna, pu(cid:242) la Commissione spiegare le ragioni di questi dati discordanti, precisando quando verranno aggiornati gli elenchi della Commissione e quale sar(cid:224) il dato definitivo che vi figurer(cid:224) e perchØ? (1) GU C 170 E del 20. 6. 2000, pag. 34. Risposta data dal sig. Fischler in nome della Commissione (20 gennaio 2000) Nel determinare il numero di pescherecci che nel 1995, 1996 e 1997 hanno usato reti da posta derivanti, la Commissione si Ł basata sulle informazioni fornite e verificate dagli Stati membri interessati. In questo contesto, essa ha constatato una discordanza tra i dati precedentemente comunicati dai medesimi Stati membri e quelli presentati dai propri ispettori in seguito all(cid:146)osservazione dei pescherecci nel corso delle operazioni di ispezione e controllo effettuate dal 1995 in poi. Anteriormente al 1998, la legislazione comunitaria non prevedeva l(cid:146)obbligo di trasmettere gli elenchi dei pescherecci che avessero usato reti da posta derivanti nØ quello di autorizzare i pescherecci a servirsi di tale tipo di rete in quanto l(cid:146)accesso alla pesca con reti da posta derivanti era libero. Ora, si d(cid:224) il caso che un certo numero di pescherecci abbia praticato la pesca al tonno in maniera opportuna per abbandonarla talvolta anche dopo qualche viaggio mentre le cifre riportate nelle relazioni annuali sull(cid:146)applicazione della legislazione comunitaria in materia di impiego di reti da posta derivanti nell(cid:146)Atlantico nord-orientale e nel Mediterraneo riguardavano pescherecci conosciuti. La Commissione sottolinea, come comunicava peraltro nella risposta alle interrogazioni P-1537/99 e E- 1561/99 (1) dell(cid:146)onorevole parlamentare, che i suoi ispettori verificheranno l(cid:146)esattezza dei dati forniti dagli Stati membri per il periodo 1995-1997 nel quadro dei controlli svolti in virtø dell(cid:146)articolo 29 del regolamento (CEE) n. 2847/93 del Consiglio, del 12 ottobre 1993, che istituisce un regime di controllo applicabile nell(cid:146)ambito della politica comune della pesca (2). (1) GU C 170 E del 20. 6. 2000, pag. 34. (2) GU L 261 del 20. 10. 1993. (2000/C 280 E/059) INTERROGAZIONE SCRITTA E-2513/99 di Rosa MiguØlez Ramos (PSE) alla Commissione Oggetto: Marittimi di paesi terzi imbarcati su navi comunitarie (22 dicembre 1999) Dall(cid:146)inizio dell(cid:146)anno, a seguito della liberalizzazione della navigazione di cabotaggio, alcuni armatori europei del settore della marina mercantile e della pesca, nell(cid:146)affannoso tentativo di ridurre i costi, hanno cercato di sostituire i marittimi comunitari con equipaggi a basso costo, ricorrendo a lavoratori di paesi l(cid:146)unico scopo perseguito nel extracomunitari. Secondo quanto denunciato dai sindacati del settore, consentire l(cid:146)accesso al mercato del lavoro precario, con una tutela sociale e condizioni di lavoro inferiori a quelle previste per legge sul mercato del lavoro europeo. lavoratori extracomunitari Ł quello di favorire il lavoro di Come valuta la Commissione questo fatto, che rappresenta un passo indietro rispetto ai diritti sociali dei lavoratori comunitari? Quali misure ha adottato o intende adottare la Commissione per porre fine a questo dumping sociale? Risposta data dalla sig. ra de Palacio A nome della Commissione (14 febbraio 2000) La Commissione segue con attenzione la perdita di posti di lavoro per i marittimi comunitari a vantaggio di marittimi dei paesi terzi, assunti a condizioni non comunitarie, tanto nel settore del cabotaggio in mare che in quello dei trasporti fra Stati membri. Non esistono disposizioni comunitarie che armonizzano il diritto degli Stati membri a impiegare marittimi provenienti da paesi terzi. 3. 10. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee C 280 E/59 La legislazione nazionale della maggior parte degli Stati membri autorizza l(cid:146)impiego di marittimi provenienti da paesi terzi, alle condizioni applicabili nei paesi di origine, per i servizi internazionali e, in minor misura, per il cabotaggio. Una minoranza di Stati membri autorizza in tali casi esclusivamente l(cid:146)impiego di marittimi comunitari o di marittimi retribuiti alle medesime tariffe cui hanno diritto i propri cittadini. Il regolamento (CEE) n. 3577/92 del Consiglio, del 7 dicembre 1992, concernente l(cid:146)applicazione (cabotaggio del principio della libera prestazione dei servizi ai marittimo) (1) autorizza lo stato ospitante a imporre le proprie regole quanto alla nazionalit(cid:224) dei marittimi, alla retribuzione minima, alle condizioni di lavoro e alla sicurezza sociale. Tale sistema permette agli Stati membri che vietano l(cid:146)impiego di marittimi non comunitari di garantire parit(cid:224) di trattamento a tutti gli operatori concorrenti nel settore, molto sensibile, del cabotaggio con le isole. trasporti marittimi tra Stati membri Quanto ai trasporti tra Stati membri, il 29 aprile 1998 la Commissione ha adottato una proposta di direttiva del Consiglio relativa alle norme in materia di equipaggi applicabili di servizi di linea di trasporti passeggeri e di traghetti tra gli Stati membri (2). Tale proposta definisce, sul piano comunitario, il livello minimo delle condizioni di lavoro applicabili ai marittimi provenienti dai paesi terzi, fra cui le retribuzioni. ¨ intesa a garantire pari condizioni agli operatori, ponendo fine al dumping sociale in un settore a grande densit(cid:224) di manodopera. La Commissione ha inoltre adottato una proposta di modifica del regolamento (CEE) n. 3577/92 sul cabotaggio marittimo (2). Tale proposta permette al paese ospitante di imporre le proprie regole quanto alla proporzione di cittadini comunitari nell(cid:146)equipaggio per i servizi di linea di trasporto passeggeri e di traghetti. Dovrebbe inoltre impedire l(cid:146)assunzione di marittimi provenienti da paesi terzi a condizioni non comunitarie. Nel 2000 infine la Commissione presenter(cid:224) una comunicazione sull(cid:146)occupazione e la formazione della gente di mare. Uno degli obiettivi sar(cid:224) promuovere il ricorso a equipaggi di origine comunitaria. (1) GU L 364 del 12. 12. 1992. (2) GU C 213 del 9. 7. 1998. (2000/C 280 E/060) INTERROGAZIONE SCRITTA E-2515/99 di Mikko Pes(cid:228)l(cid:228) (ELDR) alla Commissione (22 dicembre 1999) Oggetto: Presa in considerazione dei progetti concernenti la fase di trasformazione nella proposta di regolamento sulle fibre di lino La proposta che la Commissione sta elaborando in vista di un nuovo regolamento UE sulle fibre di lino rappresenta un problema per la Finlandia, dal momento che in essa si propone di ripartire la produzione di fibre di lino sulla base delle quantit(cid:224) coltivate in precedenza a livello nazionale che, nel caso della Finlandia, sono state finora modeste. In Finlandia la coltivazione del lino Ł ancora agli inizi, il che spiega la modestia delle superfici coltivate a lino negli ultimi anni, pari a poche migliaia di ettari l(cid:146)anno. Attualmente l(cid:146)agricoltura finlandese sta attraversando mutamenti strutturali e le aziende agricole si vedono costrette a orientare la propria attivit(cid:224) verso nuove direzioni, alla ricerca di nuove forme di produzione che siano redditizie. Il lino Ł considerato un(cid:146)alternativa interessante, trattandosi di una pianta adatta alle condizioni della Finlandia. Considerando che la resa per ettaro in Finlandia corrisponde alla resa nelle migliori zone di coltivazione dell(cid:146)Unione, ci si attende che la coltivazione del lino crescer(cid:224) sensibilmente in futuro. L(cid:146)assegnazione di quote costituisce dunque quanto di peggio potrebbe capitare in questo momento ai produttori finlandesi. Attualmente, nel paese si stanno costruendo almeno tre nuovi impianti per la lavorazione della fibra di lino, impianti il cui fabbisogno di materia prima corrisponde complessivamente alla resa di almeno 12 000 (cid:129) 12 500 ha di superficie coltivata. Se la proposta di regolamento della Commissione entrer(cid:224) in vigore nella stesura attuale, la coltura del lino non avr(cid:224) piø possibilit(cid:224) di espandersi in Finlandia, e di conseguenza le nuove fabbriche saranno costrette a utilizzare materie prime di importazione. Verranno cos(cid:236) assolutamente a mancare condizioni realistiche per l(cid:146)ulteriore sviluppo di un(cid:146)industria finlandese della lavorazione del lino. Inoltre, il requisito contemplato nella proposta, e cioŁ che dopo la gramolatura il prodotto deve contenere solo il 5 % di lische, Ł troppo rigoroso per l(cid:146)industria finlandese che produce materiale isolante. La Finlandia risulta danneggiata anche per quanto riguarda la proposta relativa agli aiuti, dal momento che


title: A Bizottság 2790/1999/EK rendelete (1999. december 22.) a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a vertikális megállapodások és összehangolt magatartások csoportjaira történő alkalmazásárólEGT vonatkozású szöveg.

eurovoc_concepts:
competition policy
vertical agreement

formats: html pdf print

text: 364 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 08/1. kötet 31999R2790 1999. 12. 29. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 336/21 A BIZOTTSÁG 2790/1999/EK RENDELETE (1999. december 22. ) a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a vertikális megállapodások és összehangolt magatartások csoportjaira történő alkalmazásáról (EGT vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, tekintettel a legutóbb az 1215/1999/EK rendelet (1) által módosí- tott, a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének a megállapodások és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazá- sáról szóló, 1965. március 2-i 19/65/EGK tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 1. cikkére, e rendelet tervezetének (3) közzétételét követően, a versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően, mivel: (1) (2) (3) (4) A 19/65/EGK rendelet felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy a Szerződés 81. cikkének (3) bekezdését [korábbi 85. cikkének (3) bekezdését] rendeleti úton alkalmazza a 81. cikk (3) bekezdésének hatálya alá tartozó vertikális megállapodások és azoknak megfelelő összehangolt maga- tartások egyes csoportjaira. Az eddig szerzett tapasztalatok lehetővé teszik olyan ver- tikális megállapodások csoportjának a meghatározását, amelyek úgy tekinthetők, hogy általánosságban eleget tesz- nek a 81. cikk (3) bekezdésben megállapított feltételeknek. között, illetőleg vállalkozások Ez a csoport magában foglalja az áruk, illetőleg szolgálta- tások vételére, illetve eladására irányuló vertikális megálla- podásokat, amennyiben ezek a megállapodások nem ver- senytárs bizonyos versenytársak között jöttek létre, vagy árukat értékesítő kiskereskedők egyes társulásai által kötött megállapodások; magában foglalja továbbá azokat a vertikális megállapodá- sokat is, amelyek a szellemi tulajdonjogok átruházására vagy hasznosítására vonatkozó járulékos rendelkezéseket tartalmaznak; e rendelet alkalmazásában a „vertikális meg- állapodások” kifejezés magában foglalja a megfelelő össze- hangolt magatartásokat is. A 81. cikk (3) bekezdésének rendeleti úton történő alkal- mazása céljából nem szükséges meghatározni azokat a ver- tikális megállapodásokat, amelyek a 81. cikk (1) bekezdé- sének hatálya alá tartozhatnak; a 81. cikk (1) bekezdése szerinti megállapodások egyedi elbírálása során számos tényezőt kell figyelembe venni, különösen a keresleti, ille- tőleg a kínálati oldalt jellemző piaci szerkezetet. (1) HL L 148. , 1999. 6. 15. , 1. o. (2) HL 36. , 1965. 3. 6. , 533/65. o. (3) HL C 270. , 1999. 9. 24. , 7. o. (5) (6) (7) (8) (9) (10) A csoportmentesség kedvezményét azokra a vertikális megállapodásokra kell korlátozni, amelyek esetében meg- felelő bizonyossággal feltételezhető, hogy eleget tesznek a 81. cikk (3) bekezdésében megállapított feltételeknek. Az e rendeletben meghatározott csoportba tartozó verti- kális megállapodások a termelési vagy forgalmazási lánco- laton belül a részt vevő vállalkozások közötti jobb együtt- működés megkönnyítése révén javíthatják a gazdasági hatékonyságot; különösen a felek tranzakciós és forgalma- zási költségeinek csökkentéséhez, valamint eladásaik és befektetéseik optimális szintjének kialakulásához vezethet- nek. Annak a valószínűsége, hogy az ilyen hatékonyságnövelő hatások túlsúlyban vannak a vertikális megállapodásokban foglalt korlátozásoknak tulajdonítható versenyellenes hatá- sokhoz viszonyítva, az érintett vállalkozások piaci erejének szintjétől függ, és ezért attól, hogy az említett vállalkozá- sok milyen mértékű versennyel szembesülnek más olyan áruk vagy szolgáltatások szállítói részéről, amelyeket a vevők egymással felcserélhetőnek vagy helyettesíthetőnek tekintenek a termékek jellemzői, ára és rendeltetése alap- ján. Vélelmezhető, hogy amennyiben a szállítónak az érintett piacon meglévő részesedése nem haladja meg a 30 %-ot, azok a vertikális megállapodások, amelyek nem tartalmaz- zák a súlyosan versenyellenes korlátozások bizonyos típu- sait, általában a termelés vagy a forgalmazás javulásához vezetnek, és a fogyasztók számára méltányos részesedést biztosítanak a keletkező haszonból; a kizárólagos szállítási kötelezettségeket tartalmazó vertikális megállapodások általános piaci hatásainak megállapításához a vevő piaci részesedését kell vizsgálni. A 30 %-os piaci részesedési küszöb felett nem vélelmezhe- tő, hogy a 81. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó vertikális megállapodások általában olyan jellegű és mér- tékű objektív előnyökkel járnak, amelyek a szóban forgó megállapodások által a verseny tekintetében előidézett hát- rányokat ellensúlyozzák. Ennek a rendeletnek nem kell mentesítenie az olyan kor- látozásokat tartalmazó vertikális megállapodásokat, ame- lyek nem nélkülözhetetlenek a fentiekben említett pozitív hatások kiváltásához; ki kell zárni az e rendelet által megál- lapított csoportmentesség kedvezményéből, az érintett vál- lalkozások piaci részesedésétől függetlenül, különösen azo- kat a vertikális megállapodásokat, amelyekben súlyosan versenyellenes korlátozások bizonyos típusai, mint például a minimális és rögzített viszonteladási árak, valamint a területvédelem bizonyos típusai találhatók. 08/1. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 365 érdekében, (11) Az érintett piacra való bejutás biztosítása, valamint az ott történő összejátszás megakadályozása a csoportmentesítést bizonyos feltételekhez kell kötni; e cél- ból a versenytilalmi kötelezettségekre vonatkozó mentesí- tést azokra a kötelezettségekre kell korlátozni, amelyek meghatározott időtartamot nem haladnak meg; ugyanilyen okból ki kell zárni az e rendelet által biztosított kedvez- mény hatálya alól azt a közvetlen vagy közvetett kötele- zettséget, amelynek értelmében egy szelektív forgalmazási rendszer tagjai nem értékesíthetik meghatározott verseny- társ szállítók márkáit. (12) A piaci részesedés korlátozása, egyes vertikális megállapo- dások kizárása az e rendelet által előírt mentességből, és az e rendeletben előírt feltételek általában biztosítják azt, hogy azok a megállapodások, amelyekre a csoportmentességet alkalmazni kell, ne nyújtsanak lehetőséget a részt vevő vál- lalkozások számára arra, hogy a versenyt az adott termé- kek jelentős része tekintetében megszüntessék. (13) Olyan egyedi esetekben, ha az e rendelet hatálya alá tartozó megállapodásoknak mégis a 81. cikk (3) bekezdésével összeegyeztethetetlen hatásai vannak, a Bizottság vissza- vonhatja a csoportmentesség kedvezményét; ez különösen akkor fordulhat elő, ha a vevő jelentős piaci erővel rendel- kezik azon az érintett piacon, amelyen áruk viszonteladá- sával vagy szolgáltatások nyújtásával foglalkozik, vagy ha vertikális megállapodások párhuzamos hálózatai olyan hasonló hatásokat váltanak ki, amelyek jelentősen korlá- tozzák az érintett piacra való bejutást illetve az ott folyó versenyt; ilyen halmozott hatások keletkezhetnek például a szelektív forgalmazás vagy a versenytilalmi kötelezettsé- gek esetében. (14) A 19/65/EGK rendelet felhatalmazza a tagállamok hatás- körrel rendelkező hatóságait arra, hogy a 81. cikk (3) bekezdésében megállapított feltételekkel összeegyeztethe- tetlen hatásokat kiváltó vertikális megállapodások tekinte- tében visszavonják a csoportmentesség kedvezményét abban az esetben, ha saját területükön vagy annak egy részén ilyen hatások észlelhetők, és ha az ilyen terület az elkülönült földrajzi piac jellegzetességeivel rendelkezik; a tagállamok biztosítják, hogy e visszavonási jogkör gyakor- lása nem sérti a közösségi versenyjogi szabályoknak a közös piac egészén való egységes alkalmazását, és az ilyen szabályok végrehajtása során elfogadott intézkedések tény- leges érvényesülését. (15) A vertikális megállapodások hasonló korlátozó hatásokat kiváltó és az adott piac több mint 50 %-ára kiterjedő pár- huzamos hálózatai feletti felügyelet megerősítése érdeké- ben, a Bizottság ezt a rendeletet alkalmazhatatlannak nyil- váníthatja az adott piac vonatkozásában meghatározott korlátozásokat tartalmazó vertikális megállapodások tekin- tetében, ily módon állítva helyre a 81. cikknek az ilyen megállapodásokra vonatkozó teljes körű alkalmazását. (16) Ez a rendelet nem sérti a 82. cikk alkalmazását. szabályok, köztük e rendelet, végrehajtására elfogadott intézkedések tényleges érvényesülését, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk E rendelet alkalmazásában: a) „versenytárs vállalkozások”: az azonos termékpiacon működő tényleges vagy lehetséges szállítók; a termékpiac azokat az árukat, illetve szolgáltatásokat foglalja magában, amelyeket a vevő, a termékek jellemzői, ára és rendeltetése alapján, a szer- ződés szerinti árukkal vagy szolgáltatásokkal felcserélhetőnek vagy helyettesíthetőnek tekint; b) „versenytilalmi kötelezettség”: olyan közvetlen vagy közvetett kötelezettség, amelynek értelmében a vevő nem gyárt, vásárol, ad el vagy értékesít viszonteladás keretében a szerződés sze- rinti árukkal vagy szolgáltatásokkal versengő árut vagy szol- gáltatást, illetve a vevőt terhelő olyan közvetlen vagy közve- tett kötelezettség, amelynek értelmében az érintett piacon a szerződés szerinti áruk és szolgáltatások, valamint azok helyet- tesítői tekintetében a vevő összbeszerzésének több mint 80 %-a a szállítótól vagy a szállító által megjelölt másik vállal- kozástól származik az előző naptári évi beszerzései értékének alapján számítva; c) „kizárólagos szállítási kötelezettség”: olyan közvetlen vagy közvetett kötelezettség, amelynek értelmében a szállító a meg- állapodásban meghatározott árukat, illetve szolgáltatásokat meghatározott felhasználás vagy viszonteladás céljára csak egy vevőnek adhatja el a Közösségen belül; d) „szelektív forgalmazási rendszer”: olyan forgalmazási rendszer, amelyben a szállító vállalja, hogy a szerződés szerinti árukat vagy szolgáltatásokat, akár közvetlenül, akár közvetve, csak meghatározott kritériumok alapján kiválasztott forgalmazók- nak adja el, és ezek a forgalmazók vállalják, hogy az ilyen áru- kat vagy szolgáltatásokat nem szerződéses forgalmazók szá- mára nem értékesítik; e) f) „szellemi tulajdonjogok”: az ipari tulajdonjogok, a szerzői jog és a szomszédos jogok; „know-how”: a szállító tapasztalataiból és vizsgálataiból szár- mazó, nem szabadalmazott gyakorlati ismeretek titkos, lénye- ges és azonosított együttese: ebben az összefüggésben a „tit- kos” kifejezés azt jelenti, hogy a know-how, összességében vagy összetevői pontos konfigurációjában és összeállításában nem közismert vagy könnyen hozzáférhető; a „lényeges” kife- jezés azt jelenti, hogy a know-how olyan információt tartal- maz, amely a szerződés szerinti áruk vagy szolgáltatások felhasználásához, eladásához vagy viszonteladásához a vevő számára nélkülözhetetlen; az „azonosított” kifejezés azt jelenti, hogy a know-how-ról egy kellően átfogó ismertetést kell adni, amelynek alapján megállapítható, hogy a know-how kimeríti a titkosság és a lényegesség ismérveit; (17) A közösségi jog elsőbbségének elvével összhangban, a nemzeti versenyjog alapján hozott intézkedések nem sért- hetik a közösségi versenyjogi szabályoknak a közös piac egészén történő egységes alkalmazását, és az ilyen g) „vevő”: olyan vállalkozás, amely a Szerződés 81. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartózó megállapodás alapján árukat vagy szolgáltatásokat ad el egy másik vállalkozás nevében. 366 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 08/1. kötet 2. cikk 3. cikk (1) A Szerződés 81. cikkének (3) bekezdése alapján és e rendelet rendelkezéseire is figyelemmel, ez a rendelet kinyilvánítja, hogy a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdését nem lehet alkalmazni az olyan megállapodásokra vagy összehangolt magatartásokra, ame- lyek a megállapodás alkalmazásában a termelési vagy forgalma- zási láncolat különböző szintjein működő két vagy több vállalko- zás között jöttek létre, és amelyek azokra a feltételekre vonatkoznak, amelyek mellett egyes áruknak vagy szolgáltatá- soknak a felek által történő vásárlása, értékesítése vagy viszonte- ladása történik („vertikális megállapodások”). Ez a mentesség annyiban alkalmazandó, amennyiben az ilyen megállapodások a 81. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó versenykorlátozásokat tartalmaznak („vertikális korlátozások”). (2) Az (1) bekezdésben előírt mentesség csak akkor alkalmazható vállalkozások társulása és tagjai között létrejött, vagy az ilyen tár- sulás és szállítói között létrejött vertikális megállapodásokra, ha valamennyi tag árukat értékesítő kiskereskedő, és ha a társulás egyes tagjainak saját kapcsolt vállalkozásaival együtt elért teljes éves üzleti forgalma nem haladja meg az 50 millió eurót; az ilyen társulások által kötött vertikális megállapodások, a 81. cikknek a társulás tagjai között létrejött horizontális megállapodásokra és a társulás által elfogadott döntésekre való alkalmazásának sérelme nélkül, e rendelet hatálya alá tartoznak. (3) Az (1) bekezdésben előírt mentességet alkalmazni kell a szel- lemi tulajdonjogoknak a vevőre történő átruházására vonatkozó vagy a vevő általi hasznosítására vonatkozó rendelkezéseket tar- talmazó vertikális megállapodásokra, feltéve hogy ezek a rendel- kezések nem képezik az ilyen megállapodások elsődleges célját, és közvetlenül az áruknak vagy a szolgáltatásoknak a vevő vagy annak vevői által történő felhasználására, eladására vagy viszon- teladására vonatkoznak. A mentesség alkalmazásának feltétele az, hogy a szerződés szerinti áruk vagy szolgáltatások tekintetében ezek a rendelkezések ne tartalmazzanak az e rendelet alapján nem mentesített vertikális korlátozásokkal azonos célú vagy hatású versenykorlátozásokat. (4) Az (1) bekezdésben előírt mentességet nem lehet alkalmazni a versenytárs vállalkozások között létrejött vertikális megállapo- dásokra; azonban alkalmazni kell akkor, ha a versenytárs vállal- kozások nem kölcsönös vertikális megállapodást kötnek és: a) a vevő teljes éves üzleti forgalma nem haladja meg a 100 mil- lió eurót, vagy b) a szállító árukat gyárt és forgalmaz, míg a vevő olyan forgal- mazó, amely nem gyárt a szerződés szerinti árukkal versengő árut, vagy c) a szállító a kereskedelem több szintjén nyújt szolgáltatást, míg a vevő nem nyújt versengő szolgáltatásokat a kereskedelem- nek azon a szintjén, amelyen a szerződés szerinti szolgáltatá- sokat vásárolja. (5) Ezt a rendeletet nem lehet alkalmazni azokra a vertikális megállapodásokra, amelyek tárgya valamely más csoportmente- sítő rendelet hatálya alá tartozik. (1) E cikk (2) bekezdésére is figyelemmel, a 2. cikkben előírt men- tesség alkalmazásának feltétele az, hogy a szállító piaci részese- dése azon az érintett piacon, amelyen a szerződés szerinti árukat vagy szolgáltatásokat értékesíti, ne haladja meg a 30 %-ot. (2) A kizárólagos szállítási kötelezettségeket tartalmazó vertiká- lis megállapodások esetében a 2. cikkben előírt mentesség alkal- mazásának feltétele az, hogy a vevő piaci részesedése azon az érintett piacon, amelyen a szerződés szerinti árukat vagy szolgál- tatásokat vásárolja, ne haladja meg a 30 %-ot. 4. cikk A 2. cikkben előírt mentességet nem lehet alkalmazni azokra a vertikális megállapodásokra, amelyeknek célja, közvetlenül vagy közvetve, önmagukban vagy más, a felek irányítása alatt álló tényezőkkel együtt, a következő: a) a vevő azon képességének korlátozása, hogy saját eladási árát megállapítsa, nem sértve azt a lehetőséget, hogy a szállító leg- nagyobb eladási árat állapítson meg vagy eladási árat javasol- jon, feltéve hogy azok a felek bármelyike részéről történő nyo- másgyakorlás vagy ösztönzés eredményeként nem vezetnek rögzített vagy minimális eladási árhoz; b) korlátozás arra vonatkozóan, hogy a vevő milyen területen, illetve milyen vevőkör számára értékesítheti a szerződéses áru- kat vagy szolgáltatásokat, kivéve: – a szállító számára fenntartott, vagy a szállító által másik vevő részére kiosztott kizárólagos területre vagy kizáróla- gos vevőkör részére történő aktív eladás korlátozását, amennyiben ez a korlátozás nem korlátozza a vevő vevő- köre általi eladásokat, – a végső felhasználók számára a nagykereskedőként működő vevő által történő eladások korlátozását, – a nem szerződéses forgalmazók számára egy szelektív for- galmazási rendszer tagjai által történő eladások korlátozá- sát, és – a vevő azon képességének korlátozását, hogy beépítés cél- jára szállított összetevőket adjon el olyan vevőkör számára, amely azokat a szállító által előállított árukkal azonos típusú áruk gyártásában használná fel; c) a végső felhasználók számára egy szelektív forgalmazási rend- szer kiskereskedőként működő tagjai által történő aktív vagy passzív eladások korlátozása, nem sértve annak lehetőségét, hogy a rendszer valamely tagja számára megtiltsák a be nem jegyzett székhelyen történő működést; d) a forgalmazók között szelektív forgalmazási rendszeren belül végrehajtott keresztszállítások korlátozása, beleértve a keres- kedelem különböző szintjein működő forgalmazókat; e) olyan korlátozás, amelyben az összetevők szállítója és az ilyen összetevőket beépítő vevő állapodott meg, és amely abban korlátozza a szállítót, hogy az összetevőket pótalkatrészek- ként adja el a végső felhasználóknak, javítóműhelyeknek vagy olyan más szolgáltatóknak, amelyeket a vevő nem bízott meg áruinak javításával illetve karbantartásával. 08/1. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 367 5. cikk 8. cikk A 2. cikkben előírt mentességet nem lehet alkalmazni a követ- kező, vertikális megállapodásokban szereplő kötelezettségekre: a) olyan közvetlen vagy közvetett versenytilalmi kötelezettségre, amely határozatlan időre vagy öt évet meghaladó időtartamra szól. Az a versenytilalmi kötelezettség, amely öt év után hallgatólagosan megújítható, határozatlan időtartamra kötött- nek tekintendő. Az ötéves időbeli korlátozást azonban nem lehet alkalmazni abban az esetben, ha a szerződés szerinti áru- kat vagy szolgáltatásokat a vevő a szállító tulajdonában lévő vagy a szállító által a vevővel kapcsolatban nem álló harmadik személytől bérelt telephelyről és területről értékesíti, feltéve hogy a versenytilalmi kötelezettség időtartama nem haladja meg a telephelynek és területnek a vevő által történő birtok- lása időtartamát; b) olyan közvetlen vagy közvetett kötelezettségre, amelynek értelmében a vevő a megállapodás megszűnése után nem gyárt, nem vásárol, nem ad el vagy viszonteladás keretében nem értékesít árukat vagy szolgáltatásokat, kivéve ha az ilyen kötelezettség: – a szerződés szerinti árukkal vagy szolgáltatásokkal ver- sengő árukra vagy szolgáltatásokra vonatkozik, és – arra a telephelyre és területre korlátozódik, ahol a vevő a szerződés időtartama alatt működött, valamint – a szállító által a vevőre átruházott know-how védelméhez elengedhetetlen, és feltéve, hogy az ilyen versenytilalmi kötelezettség idő- tartama a megállapodás megszűnését követő egyéves időtar- tamra korlátozódik; ez a kötelezettség nem sérti olyan, hatá- rozatlan időtartamú korlátozás a közkinccsé még nem vált know-how hasznosítására és nyilvá- nosságra hozatalára vonatkozik; lehetőségét, amely c) olyan közvetlen vagy közvetett kötelezettségre, amelynek értelmében a szelektív forgalmazási rendszer tagjai meghatá- rozott versenytárs szállítók márkáit nem értékesítik. 6. cikk az által rendelet visszavonhatja A Bizottság, a 19/65/EGK rendelet 7. cikkének (1) bekezdése alapján, biztosított e kedvezményt, ha egy adott esetben azt állapítja meg, hogy az e rendelet hatálya alá tartozó vertikális megállapodásoknak mégis olyan hatásai vannak, amelyek a Szerződés 81. cikkének (3) bekezdésében megállapított feltételekkel összeegyeztethetetlenek, és különösen abban az esetben, ha az érintett piacra való bejutást vagy az ott folyó versenyt a versenytárs szállítók vagy vevők által végrehajtott hasonló vertikális korlátozások párhuzamos hálózatainak halmozott hatásai jelentősen korlátozzák. 7. cikk Ha a 2. cikkben előírt mentesség hatálya alá tartozó vertikális megállapodások adott esetben egy tagállam területén vagy annak földrajzi piac minden tulajdonságával egy, az elkülönült rendelkező részén olyan hatásokat váltanak ki, amelyek a (3) bekezdésében megállapított Szerződés 81. feltételekkel tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai, a 6. cikkben meghatározott feltételek mellett, a kérdéses terület tekintetében visszavonhatják az e rendelet által biztosított kedvezményt. összeegyeztethetetlenek, cikkének adott az (1) A 19/65/EGK rendelet 1a. cikke alapján a Bizottság rendeleti úton úgy rendelkezhet, hogy amennyiben a hasonló vertikális korlátozások párhuzamos hálózatai az érintett piac 50 %-ánál nagyobb területre terjednek ki, ezt a rendeletet nem lehet alkal- mazni az arra a piacra vonatkozó, meghatározott korlátozásokat tartalmazó vertikális megállapodásokra. (2) Az (1) bekezdés szerinti rendeletet legkorábban az elfogadá- sát követő hat hónap után lehet alkalmazni. 9. cikk (1) A 3. cikk (1) bekezdésében szereplő 30 %-os piaci részesedést a szerződés szerinti áruk és szolgáltatások, valamint a szállító által értékesített és a vevő által a termékek jellemzői, ára és rendelte- tése alapján felcserélhetőnek vagy helyettesíthetőnek tekintett áruk és szolgáltatások piaci eladási értéke alapján kell kiszámítani; ha piaci eladási értékre vonatkozó adatok nem állnak rendelke- zésre, más megbízható piaci információkra, köztük a piaci eladási volumenekre, alapozott becsléseket lehet felhasználni az érintett vállalkozás piaci részesedésének megállapításához. A 3. cikk (2) bekezdésének alkalmazása céljából vagy a piaci vételi értéket, vagy annak becsült értékét kell felhasználni a piaci részesedés kiszámí- tásához. (2) A 3. cikkben előírt piaci részesedési küszöb alkalmazása során a következő szabályokat kell alkalmazni: a) a piaci részesedést az előző naptári évre vonatkozó adatok alapján kell kiszámítani; b) a piaci részesedésbe beletartozik minden, az integrált forgal- mazók számára értékesítés céljából szállított áru és szolgálta- tás; c) ha a piaci részesedés kezdetben nem több mint 30 %, de később e szint fölé emelkedik anélkül, hogy a 35 %-ot meg- haladná, a 2. cikkben előírt mentességet a 30 %-os piaci része- sedési küszöbérték első alkalommal történő átlépésének éve utáni két egymást követő naptári évben továbbra is alkalmazni kell; d) ha a piaci részesedés kezdetben nem több mint 30 %, de később 35 % fölé emelkedik, a 2. cikkben előírt mentességet a 35 %-os szint első alkalommal történő átlépésének évét követő egy naptári évig továbbra is alkalmazni kell; e) a c) és a d) pontban foglalt kedvezményeket nem lehet úgy kombinálni, hogy azok meghaladják a két naptári éves időtar- tamot. 10. cikk (1) A 2. cikk (2) és (4) bekezdése szerinti teljes éves üzleti forga- lom kiszámítása céljából össze kell adni a vertikális megállapodás érintett részes fele által a megelőző pénzügyi év során elért üzleti forgalom értékét és a kapcsolt vállalkozásai által elért üzleti for- galom értékét, valamennyi áru és szolgáltatás tekintetében, az adók és az egyéb díjak nélkül. E célból nem lehet figyelembe venni a vertikális megállapodásban részes fél és kapcsolt vállalkozásai közötti, illetőleg a kapcsolt vállalkozásai közötti ügyleteket. (2) A 2. cikkben előírt mentességet továbbra is alkalmazni kell, ha két egymást követő pénzügyi év során a teljes éves üzleti for- galom küszöbértékét legfeljebb 10 %-kal meghaladják. 368 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 08/1. kötet 11. cikk – a megállapodás részesei, vagy azoknak az a)–d) pontokban említett kapcsolt vállalkozásai, vagy (1) E rendelet alkalmazásában a „vállalkozás”, a „szállító” és a „ve- vő” fogalmán a megfelelő kapcsolt vállalkozásokat is érteni kell. (2) „Kapcsolt vállalkozások” a következők: a) olyan vállalkozások, amelyekben a megállapodásban részes fél közvetlenül vagy közvetve, – a szavazati jogok több mint fele gyakorlásának jogával ren- delkezik, vagy – a felügyelő bizottság, az igazgatótanács vagy a vállalkozást jogszerűen képviselő testületek tagjai több mint felének kinevezése jogával rendelkezik, vagy – a vállalkozás ügyeinek igazgatására jogosult; b) olyan vállalkozások, amelyek a megállapodás valamely része- sének vonatkozásában közvetve vagy közvetlenül rendelkez- nek az a) pontban felsorolt jogokkal, illetve hatáskörökkel; c) olyan vállalkozások, amelyekben a b) pontban említett vala- mely vállalkozás közvetve vagy közvetlenül rendelkezik az a) pontban felsorolt jogokkal, illetve hatáskörökkel; d) olyan vállalkozások, amelyekben a megállapodás valamely részese az a), b) vagy c) pontban említett vállalkozások egyi- kével vagy közülük többel együttesen rendelkezik az a) pont- ban felsorolt jogokkal, illetve hatáskörökkel, illetve olyan vál- lalkozások, amelyekben az utóbbi vállalkozások közül kettő vagy több együttesen rendelkezik az a) pontban felsorolt jogokkal illetve hatáskörökkel; – a megállapodás egy vagy több részese, vagy azoknak az a)–d) pontokban említett egy vagy több kapcsolt vállalko- zása és egy vagy több harmadik fél. (3) A 3. cikk alkalmazásában az e cikk (2) bekezdésének e) pont- jában említett vállalkozások piaci részesedését egyenlően kell fel- osztani a (2) bekezdés a) pontjában felsorolt jogokkal, illetve hatáskörrel rendelkező egyes vállalkozások között. 12. cikk (1) Az 1983/83/EGK (1), az 1984/83/EGK (2), és a 4087/88/EGK (3) bizottsági rendeletben előírt mentességet 2000. május 31-ig továb- bra is alkalmazni kell. (2) Az EK-szerződés 81. cikkének (1) bekezdésében megállapított tilalmat nem lehet alkalmazni a 2000. június 1-je és 2001. decem- ber 31-e közötti időszakban azokra a 2000. május 31-én már hatályban lévő megállapodásokra, amelyek nem elégítik ki az e rendeletben előírt mentességi feltételeket, de kielégítik az 1983/83/EGK, az 1984/83/EGK vagy a 4087/88/EGK rendeletek- ben előírt mentességi feltételeket. 13. cikk Ez a rendelet 2000. január 1-jén lép hatályba. Ezt a rendeletet 2000. június 1-jétől kell alkalmazni, a 12. cikk (1) bekezdésének kivételével, amelyet 2000. január 1-jétől kell alkalmazni. e) olyan vállalkozások, amelyekben az a) pontban felsorolt jogokkal, illetve hatáskörökkel együttesen rendelkeznek: Ez a rendelet 2010. május 31-én hatályát veszti. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, 1999. december 22-én. a Bizottság részéről Mario MONTI a Bizottság tagja (1) HL L 173. , 1983. 6. 30. , 1. o. (2) HL L 173. , 1983. 6. 30, 5. o. (3) HL L 359. , 1988. 12. 28. , 46. o


title: Verordnung (EG) Nr. 2757/1999 der Kommission vom 22. Dezember 1999 zur Änderung der Anhänge I und II der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 des Rates zur Schaffung eines Gemeinschaftsverfahrens für die Festsetzung von Höchstmengen für Tierarzneimittelrückstände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs (Text von Bedeutung für den EWR)

eurovoc_concepts:
animal product
food inspection
foodstuff
foodstuffs legislation
veterinary drug
waste

text: 23. 12. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 331/45 VERORDNUNG (EG) Nr. 2757/1999 DER KOMMISSION vom 22. Dezember 1999 zur Änderung der Anhänge I und II der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 des Rates zur Schaffung eines Gemeinschaftsverfahrens für die Festsetzung von Höchstmengen für Tierarzneimittelrück- stände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs (Text von Bedeutung für den EWR) DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 des Rates vom 26. Juni 1990 zur Schaffung eines Gemeinschaftsverfahrens für die Festsetzung von Höchstmengen für Tierarzneimittelrück- stände in Nahrungsmitteln tierischen Ursprungs (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2728/1999 der Kommission (2), insbesondere auf die Artikel 6, 7 und 8, in Erwägung nachstehender Gründe: Gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 sind schritt- weise Höchstmengen für Rückstände aller pharmakolo- gisch wirksamen Stoffe festzusetzen, die in der Gemein- schaft in Tierarzneimitteln für zur Lebensmittelerzeu- gung genutzte Tiere verwendet werden. Die Höchstmengen für Rückstände werden erst festge- setzt, nachdem der Ausschuß für Tierarzneimittel alle relevanten Daten zur Unbedenklichkeit von Rückständen des betreffenden Stoffes für den Verbraucher von Lebensmitteln tierischen Ursprungs und zu den Auswir- kungen der Rückstände auf die industrielle Verarbeitung von Lebensmitteln überprüft hat. Bei der Festsetzung von Höchstmengen für Tierarznei- mittel in Lebensmitteln tierischen Ursprungs ist es erfor- derlich, die Tierart, in der Rückstände vorkommen können, die Mengen, die in jedem der aus dem behan- delten Tier gewonnen relevanten eßbaren Gewebe vorkommen können (Zielgewebe), sowie die Beschaffen- heit des für die Rückstandsüberwachung relevanten Rückstandes (Marker-Rückstand) zu spezifizieren. (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) Höchstmengen für Rückstände im Muskel- oder Fettge- webe festzusetzen. Bei Tierarzneimitteln, die für Legegeflügel, Tiere in der Laktationsphase oder Honigbienen bestimmt sind, müssen auch Höchstmengen für Rückstände in Eiern, Milch oder Honig festgesetzt werden. Carazolol und Penethamat sollen in Anhang I der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 aufgenommen werden. Urginea maritima, Phytolacca americana, Levothyroxin, Bariumselenat und 3,5-Diiod-L-tyrosin sollen in Anhang II der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 aufgenommen werden. Bis zum Inkrafttreten dieser Verordnung muß den Mitgliedstaaten ein ausreichender Zeitraum gewährt werden, um es ihnen zu ermöglichen, die gemäß der Richtlinie 81/851/EWG des Rates (3), zuletzt geändert durch die Richtlinie 93/40/EWG (4), erteilten Genehmi- gungen für das Inverkehrbringen von Tierarzneimitteln erforderlichenfalls an die Bestimmungen dieser Verord- nung anzupassen. (9) Die Bestimmungen dieser Verordnung entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für Tierarz- neimittel — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Anhänge I und II der Verordnung (EWG) Nr. 2377/90 werden gemäß dem beiliegenden Anhang geändert. Für die Kontrolle von Rückständen gemäß den entspre- chenden Rechtsvorschriften der Gemeinschaft sind die Höchstmengen normalerweise für die Zielgewebe Leber oder Niere festzusetzen. Leber und Nieren werden im internationalen Handel jedoch häufig aus den Schlacht- körpern entfernt. Aus diesem Grund sind auch stets Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentli- chung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Sie gilt ab dem sechzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung. Artikel 2 (1) ABl. L 224 vom 18. 8. 1990, S. 1. (2) ABl. L 328 vom 22. 12. 1999, S. 23. (3) ABl. L 317 vom 6. 11. 1981, S. 1. (4) ABl. L 214 vom 24. 8. 1993, S. 31. L 331/46 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 23. 12. 1999 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 22. Dezember 1999 Für die Kommission Erkki LIIKANEN Mitglied der Kommission 23. 12. 1999 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 331/47 n e t f i r h c s r o V e g i t s n o S e b e w e g l e i Z - t s h c ö h s d n a t s k c ü R e g n e m t r a r e i T d n a t s k c ü R - r e k r a M ) r ( e m a s k r i l w h c s i g o o k a m r a h P ) e ( f f o t S l e k s u M r e b e L t t e F “ n e r e i N g k / g µ g k / g µ g k / g µ g k / g µ 0 5 0 5 0 5 0 5 e n i e w h c S n i l l i c i n e p l y z n e B t a m a h t e n e P „ e n i l l i c i n e P. 1 2 1. n e t f i r h c s r o V e g i t s n o S e b e w e g l e i Z - t s h c ö h s d n a t s k c ü R e g n e m t r a r e i T d n a t s k c ü R - r e k r a M ) r ( e m a s k r i l w h c s i g o o k a m r a h P ) e ( f f o t S a k i g r e n e r d a i t n A. l e k s u M r e b e L n e r e i N “ h c l i M t t e F g k / g µ g k / g µ g k / g µ g k / g µ 5 5 5 1 5 1 g k / g µ 1 r e d n R i l l o o z a r a C l l o o z a r a C „. 1 2 3. n e k r i w m e t s y s n e v r e N ) e v i t a t e g e v ( e m o n o t u a s a d f u a e i d , l e t t i M. 2 3. n e k r i w m e t s y s n e v r e N s a d f u a e i d , l e t t i M. 3 n e t f i r h c s r o V e g i t s n o S t r a r e i T ) e ( f f o t S ) r ( e m a s k r i l w h c s i g o o k a m r a h P “ e f a h c S , r e d n R i t a n e l e s m u i r a B „ : t r e d n ä e g t g l o f e i w d r i w 0 9 / 7 7 3 2. r N ) G W E ( g n u n d r o r e V r u z I I g n a h n A. B e f f o t S e h c s i n a g r o n A. 1 G N A H N A : t r e d n ä e g t g l o f e i w d r i w 0 9 / 7 7 3 2. r N ) G W E ( g n u n d r o r e V r u z I g n a h n A. A n e n o i t k e f n I n e g e g l e t t i M. 1 i a k i t o b i t n A. 2 1. L 331/48 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 23. 12. 1999 e i d , n l e t t i m i e n z r a r e i T n e h c s i h t a p o ö m o h n i g n u d n e w r e V r u z r u N t e t i e r e b u z n r e h c ü b i e n z r A n e h c s i h t a p o ö m o h t i m g n a l k n i E m i l e t s d n e s u a T m e n i e s n e t s h c ö h n o v n e n o i t a r t n e z n o K n i , n e d r u w e i d , n l e t t i m i e n z r a r e i T n e h c s i h t a p o ö m o h n i g n u d n e w r e V r u z r u N t e t i e r e b u z n r e h c ü b i e n z r A n e h c s i h t a p o ö m o h t i m g n a l k n i E m i l e t s t r e d n u H m e n i e s n e t s h c ö h n o v n e n o i t a r t n e z n o K n i , n e d r u w “ g n u d n e w n A n e l a r o r u z r u N n e t r A n e t z t u n e g g n u g u e z r e l e t t i m s n e b e L r u z e l l A a n a c i r e m a a c c a l o t y h P „ n e t r A n e t z t u n e g g n u g u e z r e l e t t i m s n e b e L r u z e l l A a m i t i r a m a e n i g r U n e t f i r h c s r o V e g i t s n o S t r a r e i T ) e ( f f o t S ) r ( e m a s k r i l w h c s i g o o k a m r a h P n e d r e w t e d n e w r e v n l e t t i m i e n z r a r e i T n e h c s i h t a p o ö m o h n i e i d , e f f o t S. 4 n e t f i r h c s r o V e g i t s n o S t r a r e i T ) e ( f f o t S ) r ( e m a s k r i l w h c s i g o o k a m r a h P e f f o t S e h c s i n a g r O. 2 n e t r a r e i t e g u ä S n e t z t u n e g g n u g u e z r e l e t t i m s n e b e L r u z e l l A “ n e t r a r e i t e g u ä S n e t z t u n e g g n u g u e z r e l e t t i m s n e b e L r u z e l l A n i s o r y t - L - o d o i i D - 5 3 „ , n i x o r y h t o v e L


title: Reglamento (CE) nº 2758/1999 de la Comisión, de 22 de diciembre de 1999, que modifica el anexo II del Reglamento (CEE) nº 2377/90 del Consejo por el que se establece un procedimiento comunitario de fijación de los límites máximos de residuos de medicamentos veterinarios en los alimentos de origen animal (Texto pertinente a efectos del EEE)

text: 23. 12. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 331/49 REGLAMENTO (CE) No 2758/1999 DE LA COMISIÓN de 22 de diciembre de 1999 que modifica el anexo II del Reglamento (CEE) no 2377/90 del Consejo por el que se establece un procedimiento comunitario de fijación de los límites máximos de residuos de medicamentos veterinarios en los alimentos de origen animal (Texto pertinente a efectos del EEE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 2377/90 del Consejo, de 26 de junio de 1990, por el que se establece un procedimiento comu- nitario de fijación de los límites máximos de residuos de medi- camentos veterinarios en los alimentos de origen animal (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 2757/1999 de la Comisión (2), y, en particular, sus artículos 7 y 8, Considerando lo siguiente: (1) (2) (3) (4) De conformidad con el Reglamento (CEE) no 2377/90 deben establecerse progresivamente límites máximos de residuos para todas las sustancias farmacológicamente activas que se usan en la Comunidad en medicamentos veterinarios destinados a la administración a animales productores de alimentos. Los límites máximos de residuos deben establecerse sola- mente tras examinar en el Comité de medicamentos veterinarios toda información pertinente que se refiere a la inocuidad de los residuos de la sustancia en cuestión para el consumidor de productos alimenticios de origen animal y la repercusión de los residuos en el tratamiento industrial de productos alimenticios. Al fijar límites máximos de residuos de medicamentos veterinarios en los alimentos de origen animal es nece- sario especificar las especies animales en las que pueden estar presentes los residuos, los niveles que pueden estar presentes en cada uno de los tejidos pertinentes obte- nidos del animal tratado (tejido diana) y la naturaleza del residuo que es importante para la vigilancia de los resi- duos (residuo marcador). Para facilitar el control de los residuos, previsto en la legislación comunitaria pertinente, se fijarán normal- mente límites máximos de residuos en los tejidos diana de hígado y riñón; frecuentemente el hígado y el riñón se eliminan de las reses muertas sometidas a comercio (5) (6) (7) internacional y, por lo tanto, deben fijarse también límites máximos de residuos para el músculo y la grasa. En el caso de medicamentos veterinarios destinados a su uso en aves de puesta, animales lactantes o abejas productoras de miel, deben también fijarse límites máximos de residuos para los huevos, la leche o la miel. Debe incluirse el Aloe vera gel y todo el extracto de la hoja de Aloe vera en el anexo II del Reglamento (CEE) no 2377/90. Debe preverse un período de tiempo suficiente antes de la entrada en vigor del presente Reglamento a fin de que los Estados miembros puedan hacer cualquier tipo de ajuste que sea necesario en las autorizaciones de comer- cialización de los medicamentos veterinarios de que se trata, otorgadas de acuerdo con la Directiva 81/851/CEE del Consejo (3), cuya última modificación la constituye la Directiva 93/40/CEE (4), teniendo en cuenta las disposi- ciones del presente Reglamento. (8) Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité permanente de medica- mentos veterinarios, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 El anexo II del Reglamento (CEE) no 2377/90 quedará modifi- cado tal como se dispone en el anexo del presente Reglamento. Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Será aplicable el sexagésimo día siguiente al de su publicación. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 1999. Por la Comisión Erkki LIIKANEN Miembro de la Comisión (1) DO L 224 de 18. 8. 1990, p. 1. (2) Véase la página 45 del presente Diario Oficial. (3) DO L 317 de 6. 11. 1981, p. 1. (4) DO L 214 de 24. 8. 1993, p. 31. L 331/50 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 23. 12. 1999 s e n o i c i s o p s i d s a r t O l a m n a i e i c e p s E a v i t c a e t n e m a c i g ó o c a m r a f l a i c n a t s u S » o c i p ó t o s u a r a p l o ó S s o t n e m i l a e d s a r o t c u d o r p s e i c e p s e s a l s a d o T a r e v e o A l e d a j o h a l e d o t c a r t x e l e o d o t y l e g a r e v e o A l « O X E N A : e u g i s o m o c á r a c i f i d o m e s 0 9 / 7 7 3 2 o n ) E E C ( o t n e m a l g e R l e d I I o x e n a l E l a t e g e v n e g i r o e d s a i c n a t s u S. 6


title: Komisijas lēmums (1999. gada 22. decembris) par infekcijas slimībām, uz kurām pakāpeniski attiecinās Kopienas tīklu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 2119/98/EK (paziņots ar dokumenta numuru C(1999) 4015)

eurovoc_concepts:
disease prevention
epidemiology
health control
infectious disease
information network
zoonosis

text: 15/5. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 31 32000D0096 L 28/50 EIROPAS KOPIENU OFICIĀLAIS VĒSTNESIS 3. 2. 2002. KOMISIJAS LĒMUMS (1999. gada 22. decembris) par infekcijas slimībām, uz kurām pakāpeniski attiecinās Kopienas tīklu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 2119/98/EK (paziņots ar dokumenta numuru C(1999) 4015) (2000/96/EK) (6) (7) Šis lēmums neskar Padomes Direktīvu 92/117/EEK (1992. gada 17. decembris) par aizsardzības pasākumiem pret noteiktām zoonozēm un zoonozes izraisītājiem dzīv- niekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, lai izvairītos no pārtikas izraisītām infekcijām un intoksikācijām (2), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Pado- mes Direktīvu 1999/72/EK (3). ar saskaņā Lēmumu Šim lēmumam jāveicina Nr. 2119/98/EK izveidotā Kopienas tīkla integrācija ar citiem ātrās reaģēšanas tīkliem, kas izveidoti vietējā vai Kopienas līmenī agrās brīdināšanas un reaģēšanas sistēmā iekļauto slimību un īpašo veselības jautājumu vajadzībām. Ieviešanas nolūkā Kopienas tīklu izmanto Infekcijas sli- mību medicīniskās uzraudzības sistēmai Eiropas Savienī- bas tīklā (Euphin- sabiedrības veselības HSSCD), ko veido trīs sastāvdaļas: informācijas a) agrās brīdināšanas un reaģēšanas sistēma tiem ziņoju- miem par īpašiem draudiem sabiedrībai, ko izplata katras dalībvalsts kompetentās sabiedrības veselības iestādes, kas atbild par sabiedrības veselības aizsardzībā nepieciešamo pasākumu noteikšanu; b) informācijas apmaiņa starp akreditētām dalībvalstu sabiedrības veselības struktūrām un iestādēm; c) īpaši tīkli noteiktu slimību epidemioloģiskajai uzraudzī- bai starp akreditētām dalībvalstu struktūrām un iestā- dēm. EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, 2119/98/EK vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu ņemot Nr. par epidemioloģiskās uzraudzības un infekcijas slimību kontroles tīkla izveidošanu Kopienā (1), un jo īpaši tā 3. panta a) un e) apakš- punktu, septembris) (1998. gada 24. Saskaņā ar Lēmumu Nr. 2119/98/EK ar Komisijas atbalstu Kopienas līmenī jāizveido tīkls koordinēšanas un sadarbī- bas veicināšanai starp dalībvalstīm nolūkā uzlabot lēmuma pielikumā minēto infekcijas slimību profilaksi un kontroli Kopienā. Tīklu izmanto šo slimību epidemioloģiskajai uzraudzībai un agrās brīdināšanas un reaģēšanas sistēmas izveidei. Attiecībā uz epidemioloģisko uzraudzību tīklu izveido ar atbilstošiem tehniskiem līdzekļiem, nodrošinot pastāvīgus sakarus starp Komisiju un struktūrām un/vai iestādēm, kuras dalībvalstīs konkrētās dalībvalsts uzraudzībā vietējā mērogā ir kompetentas un kurām ir uzdots savākt vaja- dzīgo informāciju par infekcijas slimību uzraudzību. Slimību un veselības jautājumiem, uz kuriem attiecas epidemioloģiskā uzraudzība Kopienas līmenī, jāatspoguļo Kopienas pašreizējās vajadzības, jo īpaši uzraudzības nozī- mība Kopienas līmenī. tā kā: (1) (2) (3) (4) (5) (8) Jaunu, lietderīgu tehnoloģiju izveidi regulāri uzrauga un ņem vērā elektroniskās informācijas apmaiņas uzlabošanai. Uzraugāmo slimību un veselības jautājumu sarakstu groza saskaņā ar slimības izplatības izmaiņām un parādoties jau- nām infekcijas slimībām, kuras apdraud sabiedrības vese- lību. (9) Komisijai jānodrošina Kopienas tīkls ar atbilstošiem infor- mēšanas līdzekļiem, sekmējot konsekvenci un saskaņotību ar attiecīgajām Kopienas programmām un iniciatīvām. Materiāli tehnisko iemeslu dēļ uzraudzības tīkla specializē- tie pasākumi nevar uzreiz aptvert visus infekcijas slimību un veselības jautājumus, kuri izvēlēti epidemioloģiskai uzraudzībai. Tomēr dalībvalstu kompetentajām iestādēm Kopienas tīklā jāizplata to īpašumā esošā informācija, lai Kopienas tīklā varētu sākt darbu un uzkrāt pieredzi. (1) OV L 268, 3. 10. 1998. , 1. lpp. (2) OV L 62, 15. 3. 1993. , 38. lpp. (3) OV L 210, 10. 8. 1999. , 12. lpp. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/5. sēj. 32 (10) Šajā lēmumā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar lēmuma Nr. 2119/98/EK 7. pantu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Infekcijas slimību un īpaši veselības jautājumi, uz ko attiecas Kopienas tīkla epidemioloģiskā uzraudzība saskaņā ar Lēmumu Nr. 2119/98/EK, ir noteikti šā lēmuma I pielikumā. Uzraudzība jāveic rentabli, ņemot vērā slimības veidu, esošos tīklus un nozīmi Kopienā. 2. pants Nosacījumi, pēc kuriem izvēlas slimību un īpašos veselības jautājumus, kam piemērot epidemioloģisko uzraudzību Kopienas tīklā, ir noteikti II pielikumā. 3. pants Šā lēmuma tehniskās īstenošanas nolūkā Kopienas tīklu sākotnēji izmanto Infekcijas slimību medicīniskās uzraudzības sistēmai Eiropas Savienības tīklā sabiedrības veselības (Euphin-HSSCD). informācijas 4. pants Kopienas tīklu ievieš, pārveidojot un integrējot attiecīgos esošos Kopienas atbalstītos uzraudzības tīklus un izveidojot tīklus par slimībām, uz kurām vēl neattiecas uzraudzības tīkli. Ja mazs slimības gadījumu skaits neļauj izveidot specializētu uzraudzības tīklu šai slimībai, uzraudzības informāciju Kopienā iegūst, pamatojoties uz gadījumu aprakstiem. 5. pants Gadījumu definīcijas, datu apkopošanas un pārraides specifiku un veidu, kā arī attiecīgās epidemioloģiskās un mikrobioloģiskās uzraudzības metodes nosaka katram īpašajam uzraudzības tīklam, kuru iekļauj vai izveido Kopienas tīklā. Gadījumu definīcijas un uzraudzības metodes nosaka arī slimībām, par kurām informāciju iegūst, pamatojoties tikai uz gadījumu aprakstiem. 6. pants Kopienas tīklā dalībvalstis izplata savā īpašumā esošo informāciju, kas iegūta to infekcijas slimību un īpašo veselības jautājumu uzraudzības sistēmā, uz ko attiecas epidemioloģiskā uzraudzība, tīkla bet vēl neattiecas pasākumi. specializētie Kopienas uzraudzības 7. pants Informāciju, kas attiecas uz 1. pielikumā neminētajām infekcijas slimībām, Lēmuma Nr. 2119/98/EK 4. pantu, ja vien tas ir vajadzīgs sabiedrības veselības aizsardzībai Kopienā. izplata Kopienas saskaņā tīklā ar 8. pants Ja izveido īpašus uzraudzības tīklus zoonozēm, par kurām saskaņā ar Direktīvu 92/117/EEK jānodrošina uzraudzība gadījumos, kad saslimis cilvēks, šo uzraudzību veic saskaņā ar Lēmumu Nr. 2119/98/EK, un vajadzīgajiem datiem Direktīvas 92/117/EK īstenošanai jābūt pieejamiem. Šajā nolūkā cilvēku slimību gadījumu definīcijas un uzraudzības metodes jānosaka pēc iespējas tā, lai apkopotie dati atbilstu arī Direktīvas 92/117/EK noteikumiem. 9. pants Dalībvalstu kompetentās iestādes Komisijai dara zināmus citus slimību un veselības kuru epidemioloģiskā jautājumus, uzraudzība Kopienas līmenī jāattīsta pakāpeniski, pamatojoties uz II pielikumā noteiktajiem kritērijiem. 10. pants Šis lēmums stājas spēkā 2000. gada 1. janvārī. 11. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 1999. gada 22. decembrī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis David BYRNE 15/5. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 33 I PIELIKUMS 1. 1. 1. INFEKCIJAS SLIMĪBAS UN ĪPAŠI VESELĪBAS JAUTĀJUMI, UZ KO PAKĀPENISKI ATTIECINA KOPIENAS TĪKLU Turpmāk minēto slimību/veselības jautājumu uzraudzība Kopienas tīklā tiks veikta ar standartizētu datu apkopošanu un analīzi tādā veidā, kas noteikts katrai slimībai/veselības stāvoklim, kad tiks izveidoti īpaši Kopienas uzraudzības tīkli. 2. SLIMĪBAS 2. 1. Slimības, kuras var novērst ar vakcināciju Difterija B tipa Haemophilus influenza infekcijas Gripa Masalas Cūciņas Garais klepus Poliomielīts Masaliņas 2. 2. Seksuāli transmisīvās slimības Hlamīdiju infekcija Gonokoku infekcija HIV infekcija Sifiliss 2. 3. Vīrushepatīts A hepatīts B hepatīts C hepatīts 2. 4. Pārtikas, ūdens un vides izraisītas slimības Botulisms Kampilobakterioze Kriptosporidioze Žirardiāze Enterohemorāģiskā zarnu nūjiņu infekcija Leptospiroze Listerioze Salmoneloze Šigeloze Toksoplazmoze Trihineloze Jersinioze 2. 5. Citas slimības 2. 5. 1. Slimības, ko pārnēsā netradicionāli pārnēsātāji Lipīgais sūkļveida encefalopātijas paveids 2. 5. 2. Slimības, kas izplatās pa gaisu Legioneloze Meningokoku ierosināta slimība Pneimokoku infekcija Tuberkuloze 34 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 15/5. sēj. 2. 5. 3. Zoonozes, kas nav iekļautas 2. 4. punktā Bruceloze Ehinokokoze Trakumsērga 2. 5. 4. Nopietnas ievestās slimības Holēra Malārija Mēris Vīrusu hemorāģiskie drudži 3. ĪPAŠI VESELĪBAS JAUTĀJUMI 3. 1. Hospitālās infekcijas 3. 2. Mikrobu rezistence 15/5. sēj. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 35 II PIELIKUMS Kritēriji, pēc kā izvēlas īpašu jomu infekcijas slimības, uz ko attiecas epidemioloģiskās uzraudzības tīkls 1. 2. Slimības, kas izraisa vai var izraisīt ievērojamu saslimstību un/vai mirstību Kopienā, īpaši, ja slimības profilaksei nepieciešama vispārēja pieeja saskaņošanai. Slimības, kuru gadījumā informācijas apmaiņa var nodrošināt agrīnu brīdināšanu par sabiedrības veselības apdraudējumu. 3. Retas un nopietnas slimības, kas nav atzītas vietējā mērogā, un datu apkopošana par tām ļauj izteikt hipotēzes, kas balstītas uz lielāku pieredzi. 4. 5. Slimības, kuru gadījumā ir pieejami efektīvi profilakses pasākumi, kas pozitīvi ietekmē veselības aizsardzību. Slimības, kuru salīdzināšana starp dalībvalstīm sekmētu vietējo un Kopienas programmu izvērtēšanu


title: PERGUNTA ESCRITA E-2517/99 apresentada por Adriana Poli Bortone (UEN) à Comissão. Sociedade Sviluppo Italia e incompatibilidade com a legislação comunitária.

eurovoc_concepts:
EU financing arrangements
Italy
Mezzogiorno
Structural Funds
application of EU law
control of State aid
regional development
restriction on competition

text: C 280 E/60 Jornal Oficial das Comunidades Europeias PT 3. 10. 2000 da Comissªo tambØm coloca a Finl(cid:226)ndia em desvantagem, dado que essas subven(cid:231)ıes seriam calculadas com base em colheitas de referŒncia que, no caso finalandŒs, sªo reduzidas. Sªo propostos n(cid:237)veis de ajuda diferentes para a produ(cid:231)ªo de fibras longas e fibras curtas, mas a diferencia(cid:231)ªo dos vÆrios tipos de fibras nªo Ø claramente definida, e a utiliza(cid:231)ªo que delas Ø feita Ø, em grande parte, a mesma. Como encara a Comissªo o facto de as actuais defini(cid:231)ıes nªo permitirem sempre uma distin(cid:231)ªo exaustiva entre as fibras longas e as fibras curtas? Que medidas se propıe a Comissªo adoptar a fim de assegurar que a Finl(cid:226)ndia tenha condi(cid:231)ıes para a produ(cid:231)ªo e transforma(cid:231)ªo de linho tŒxtil tªo favorÆveis como os outros pa(cid:237)ses? De que forma se propıe a Comissªo proteger o desenvolvimento e manuten(cid:231)ªo da cultura e transforma(cid:231)ªo do linho na agricultura finlandesa? Resposta dada por Franz Fischler em nome da Comissªo (20 de Janeiro de 2000) O sector do linho tŒxtil e do c(cid:226)nhamo regista desde hÆ vÆrios anos um forte aumento das superf(cid:237)cies semeadas, nªo acompanhado por uma evolu(cid:231)ªo comparÆvel da produ(cid:231)ªo ou da procura real do mercado para estes produtos. O regime de apoio foi desestabilizado por culturas de linho e c(cid:226)nhamo de baixo custo e muito baixo rendimento, desenvolvidas praticamente com o œnico objectivo de tirar proveito da ajuda. Do ponto de vista legislativo, foi adoptada uma sØrie de medidas durante estes œltimos anos para refor(cid:231)ar os controlos e tentar evitar as culturas especulativas. No entanto, face (cid:224) evolu(cid:231)ªo das superf(cid:237)cies, Ø evidente que estas disposi(cid:231)ıes nªo tiveram os resultados desejados; delas resultou essencialmente uma enorme complica(cid:231)ªo legislativa. A proposta de reforma (1) apresentada pela Comissªo visa o saneamento do sector, atendendo, simultanea- mente, (cid:224)s evolu(cid:231)ıes tØcnicas que o sector conhece desde hÆ alguns anos, nomeadamente no que diz respeito (cid:224)s utiliza(cid:231)ıes. O regime proposto pretende assegurar a manuten(cid:231)ªo da actividade econ(cid:243)mica para a produ(cid:231)ªo tradicional de fibras longas para uso tŒxtil, mas procura, igualmente, permitir que outros mercados economicamente viÆveis se instalem e encontrem escoamentos estÆveis. Os produtores de linho finlandeses terªo, por conseguinte, a possibilidade de desenvolver esta cultura na medida em que as suas produ(cid:231)ıes se adaptem ao mercado. Em contrapartida, serªo refreadas as culturas que assentam unicamente no n(cid:237)vel elevado de ajuda. A proposta visa, portanto, um ajustamento aos mercados das novas produ(cid:231)ıes de linho e de c(cid:226)nhamo, tendo igualmente em conta a necessidade de prosseguir a via da simplifica(cid:231)ªo e do rigor or(cid:231)amental iniciada na pol(cid:237)tica agr(cid:237)cola comum (PAC) em rela(cid:231)ªo a muitos outros sectores. Nestas circunst(cid:226)ncias, a introdu(cid:231)ªo de estabilizadores or(cid:231)amentais torna-se necessÆria para evitar qualquer aumento fraudulento das quantidades eleg(cid:237)veis para a ajuda e impedir, deste modo, qualquer risco de derrapagem das despesas comunitÆrias. Dada a referida necessidade de rigor or(cid:231)amental, os estabilizadores devem ser calculados com base em valores correspondentes, na medida do poss(cid:237)vel, a n(cid:237)veis de produ(cid:231)ªo reais, e nªo a partir de expectativas de expansªo dif(cid:237)ceis de avaliar. No que diz respeito (cid:224) distin(cid:231)ªo entre fibras longas e fibras curtas de linho, cujos mercados sªo muito diferentes, a proposta prevŒ que os critØrios de diferencia(cid:231)ªo sejam estabelecidos no (cid:226)mbito das normas de execu(cid:231)ªo a estabelecer posteriormente pela Comissªo. Com efeito, a transposi(cid:231)ªo das defini(cid:231)ıes tØcnicas no plano regulamentar adapta-se melhor a um regulamento de normas de execu(cid:231)ªo, cuja altera(cid:231)ªo para efeitos de ajustamento (cid:224)s evolu(cid:231)ıes eventuais tØcnicas no sector Ø mais fÆcil. (1) COM(1999) 576 final. (2000/C 280 E/061) PERGUNTA ESCRITA E-2517/99 apresentada por Adriana Poli Bortone (UEN) (cid:224) Comissªo (22 de Dezembro de 1999) Objecto: Sociedade «Sviluppo Italia» e incompatibilidade com a legisla(cid:231)ªo comunitÆria Um decreto-lei do Governo italiano (1/99), que visa intervir nas Æreas mais desfavorecidas do sul do pa(cid:237)s, instituiu a sociedade «Sviluppo Italia» com capital social inicial constitu(cid:237)do, para alØm do fundo rotativo da 3. 10. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 280 E/61 lei 208/98, com fundos comunitÆrios sendo as suas rela(cid:231)ıes com as administra(cid:231)ıes pœblicas regulamenta- dos pelas respectivas conven(cid:231)ıes que, consequentemente, escapam aos processos de carÆcter pœblico. Nªo considera a Comissªo que existem princ(cid:237)pios de incompatibilidade com o direito comunitÆrio em matØria de concorrŒncia, fundos comunitÆrios e ajudas estatais, nomeadamente no que respeita (cid:224)s seguintes observa(cid:231)ıes? 1. Os fundos pœblicos de origem comunitÆria, destinados ao financiamento dos programas de promo- (cid:231)ªo empresarial nas Æreas supramencionadas, sªo utilizados como capital inicial (de risco) e como liquidez (financiamento) a favor de uma œnica pessoa de carÆcter formalmente privado (S. p. A. ) embora sob controlo governamental, com possibilidade de utiliza(cid:231)ªo que nªo aquela a que inicialmente se destinam os fundos e sem qualquer possibilidade de influŒncia por parte das realidades locais, (cid:224)s quais esses mesmos fundos se destinariam originalmente. 2. Tendo em conta o carÆcter genØrico atribu(cid:237)do (cid:224) sociedade S. I. e a impossibilidade de diferencia(cid:231)ªo contabil(cid:237)stica entre as actividades desenvolvidas em fun(cid:231)ªo de exigŒncias de interesse pœblico e actividades em regime de empresa, a «Sviluppo Italia» ocupa uma posi(cid:231)ªo dominante no mercado «dos servi(cid:231)os para o desenvolvimento» e «dos servi(cid:231)os financeiros» e beneficia da possibilidade de se subtrair aos processos pœblicos de atribui(cid:231)ªo, tornando-se interlocutor œnico e privilegiado em preju(cid:237)zo de novos empresÆrios ou de empresÆrios jÆ instalados no mercado. 3. A S. I. Ø dotada de personalidade jur(cid:237)dica de direito privado e da consequente capacidade, pelo que pode subtrai-se (cid:224)s cautelas e garantias exigidas na organiza(cid:231)ªo e no desempenho da actividade de uma pessoa de direito pœblico (controlo parlamentar, contabil(cid:237)stico, processos pœblicos de atribui(cid:231)ªo, contra- ta(cid:231)ªo por concurso pœblico). Resposta dada por Mario Monti em nome da Comissªo (14 de Fevereiro de 2000) Os Estados-membros tŒm competŒncia para gerir os recursos provenientes dos Fundos Estruturais. Por conseguinte, a op(cid:231)ªo de reunir todas as participa(cid:231)ıes do Estado numa numa œnica sociedade, constitu(cid:237)da sob a forma de uma sociedade por ac(cid:231)ıes, nªo Ø relevante para efeitos da aplica(cid:231)ªo das regras comunitÆrias relativas aos aux(cid:237)lios estatais. O artigo 222o (ex-artigo 166o) do Tratado CE nªo prejudica o regime de propriedade nos Estados-membros. Assim, a cria(cid:231)ªo por um Estado-membro de uma «holding» sob a forma de uma sociedade por ac(cid:231)ıes que opera no mercado nªo constitui, em si, uma infrac(cid:231)ªo (cid:224)s regras comunitÆrias em matØria de concorrŒncia. De qualquer modo, as actividades comerciais desenvolvidas pela «Sviluppo Italia» estarªo sujeitas (cid:224)s regras comunitÆrias em matØria de concorrŒncia e de Fundos Estruturais. A Comissªo nªo dispıe de informa(cid:231)ıes quanto (cid:224) existŒncia de elementos de aux(cid:237)lio estatal a favor da Sviluppo Italia. Se lhe forem comunicadas informa(cid:231)ıes a este respeito, a Comissªo examinÆ-las-Æ e tomarÆ uma decisªo. (2000/C 280 E/062) PERGUNTA ESCRITA E-2520/99 apresentada por Jonas Sj(cid:246)stedt (GUE/NGL) (cid:224) Comissªo (22 de Dezembro de 1999) Objecto: Novo pedido finlandŒs relativo a ajudas para a produ(cid:231)ªo de ovos Na resposta (cid:224) minha pergunta E-1710/99 (1), a Comissªo esclareceu que as ajudas finlandesas (cid:224) produ(cid:231)ªo de ovos, com base no artigo 138o, deveriam cessar a partir do novo ano. Chegou entretanto ao meu conhecimento que o Governo finlandŒs apresentou um novo pedido relativo a ajudas (cid:224) produ(cid:231)ªo de ovos baseado noutro artigo do Tratado. Pode a Comissªo garantir que as ajudas que cessam no final deste ano nªo poderªo ser substitu(cid:237)das por qualquer outra forma de apoio estatal? -(1) JO C 203 E de 18. 7. 2000, p. 29


title: Odločba Komisije z dne 22. decembra 1999 o nalezljivih boleznih, ki jih bo po Odločbi št. 2119/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta postopoma zajela mreža Skupnosti (notificirana pod dokumentarno številko K(1999) 4015)

text: 15/Zv. 5 SL Uradni list Evropske unije 31 32000D0096 L 28/50 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI 3. 2. 2002 ODLOČBA KOMISIJE z dne 22. decembra 1999 o nalezljivih boleznih, ki jih bo po Odločbi št. 2119/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta postopoma zajela mreža Skupnosti (notificirana pod dokumentarno številko K(1999) 4015) (2000/96/ES) KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ob upoštevanju Odločbe št. 2119/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 1998, ki vzpostavlja mrežo epidemiološkega spremljanja in obvladovanja nalezljivih bolezni v Skupnosti (1), in zlasti člena 3(a) do (e) navedene odločbe, ob upoštevanju naslednjega: (1) (2) (3) (4) (5) Po Odločbi št. 2119/98/ES se bo na ravni Skupnosti ob pomoči Komisije vzpostavila mreža za spodbujanje sode- lovanja in usklajevanja med državami članicami, da bi se v Skupnosti izboljšalo preprečevanje in obvladovanje vrst nalezljivih bolezni, opredeljenih v prilogi k navedeni odločbi. Mreža se bo uporabljala za epidemiološko spremljanje teh bolezni in za vzpostavitev sistema zgod- njega obveščanja in odzivanja. Kar zadeva epidemiološko spremljanje, se bo vzpostavila mreža s stalnim medsebojnim komuniciranjem, z vsemi ustreznimi tehničnimi sredstvi, med Komisijo in tistimi strukturami in/ali organi, ki so, na ravni posamezne države članice in na podlagi obveznosti te države članice, pristojni na nacionalni ravni ter zadolženi za zbiranje informacij v zvezi z epidemiološkim spremljanjem nalezljivih bolezni. Bolezni in zdravstveni problemi, ki so izbrani, da jih bo zajelo epidemiološko spremljanje na ravni Skupnosti, naj bi odražali sedanje potrebe v Skupnosti, še posebej dodano vrednost spremljanja na ravni Skupnosti. Seznam bolezni ali zdravstvenih problemov, izbranih za spremljanje, bi se moral spreminjati glede na spremembe razširjenosti bolezni in v odgovor na pojav novih nalezlji- vih bolezni, ki ogrožajo javno zdravje. Komisija mreži Skupnosti zagotovi ustrezna informacijska orodja, ob zagotavljanju doslednosti in komplementarno- sti z ustreznimi programi in pobudami Skupnosti. (6) (7) (8) (9) Ta odločba se uporablja brez vpliva na Direktivo Sveta 92/117/EGS z dne 17. decembra 1992 o ukrepih za varo- vanje pred določenimi zoonozami in določenimi povzro- čitelji zoonoz pri živalih in izdelkih živalskega izvora, da bi se preprečili izbruhi okužb in zastrupitev s hrano (2), z Direktivo kakor 1999/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta (3). je bila nazadnje spremenjena Ta odločba naj bi omogočila povezovanje mreže Skupno- sti, vzpostavljene po Odločbi št. 2119/98/ES, z drugimi mrežami za hitro opozarjanje, vzpostavljenimi na nacio- nalni ravni ali ravni Skupnosti, za bolezni in posebne zdravstvene probleme, ki jih bo zajel sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja. Za izvajanje tega naj bi torej mreža Skupnosti delovala tako, da bi uporabljala zdrav- stveni sistem spremljanja nalezljivih bolezni pri Evropski informacijski mreži javnega zdravstva (Euphin-HSSCD), ki ga tvorijo: (a) sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja na obvestila o določenih grožnjah za prebivalstvo, ki jih sporočijo pristojni organi javnega zdravstva posamezne države članice, odgovorni za pripravo ukrepov, ki so morda potrebni za varovanje javnega zdravja; (b) izmenjava informacij, ki so pomembne za javno in organi zdravje, med pooblaščenimi strukturami držav članic; (c) posebne mreže za bolezni, izbrane za epidemiološko spremljanje, med pooblaščenimi strukturami in organi držav članic. Redno je treba spremljati razvoj novih uporabnih tehno- logij izboljševanju elektronske izmenjave informacij. in jih upoštevati pri Iz logističnih razlogov z dogovori o namenskih mrežah za epidemiološko spremljanje ni mogoče takoj zajeti vseh nalezljivih bolezni ali posebnih zdravstvenih problemov, izbranih za spremljanje. Ne glede na to, zato da mreža Skupnosti lahko začne delovati in pridobivati izkušnje, pristojni organi držav članic v mrežo Skupnosti pošljejo ustrezne informacije, s katerimi razpolagajo. (1) UL L 268, 3. 10. 1998, str. 1. (2) UL L 62, 15. 3. 1993, str. 38. (3) UL L 210, 10. 8. 1999, str. 12. 32 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 5 (10) Ukrepi, predvideni s to odločbo, so skladni z mnenjem Odbora, ustanovljenega v skladu s členom 7 Odločbe št. 2119/98/ES – SPREJELA NASLEDNJO ODLOČBO: Člen 6 Države članice v mreži Skupnosti razširjajo ustrezne informacije, s katerimi razpolagajo, in so jih zbrale v nacionalnem sistemu spremljanja nalezljivih bolezni ali posebnih zdravstvenih problemov, izbranih za epidemiološko spremljanje, ki jih še ne zajemajo namenski dogovori mreže Skupnosti o mreži za spremljanje. Člen 1 Člen 7 Nalezljive bolezni in posebni zdravstveni problemi, ki jih bo zajelo epidemiološko spremljanje mreže Skupnosti na podlagi Odločbe št. 2119/98/ES, so navedene v Prilogi I k tej odločbi. Spremljanje se bo izvajalo na cenovno učinkovit način ob upoštevanju vrste bolezni, obstoječih mrež in dodane vrednosti Skupnosti. Ustrezne informacije o nalezljivih boleznih, ki niso navedene v Prilogi I, se razširjajo prek mreže Skupnosti v skladu s členom 4 Odločbe št. 2119/98/ES, kadarkoli se ugotovi, da je to potrebno za varovanje javnega zdravja v Skupnosti. Člen 2 Merila za izbiro bolezni in posebnih zdravstvenih problemov, ki jih bo zajelo epidemiološko spremljanje v okviru mreže Skupnosti, so navedena v Prilogi II. Člen 3 Za tehnično izvajanje te odločbe mreža Skupnosti najprej deluje z uporabo Sistema zdravstvenega spremljanja nalezljivih bolezni zdravstva pri (Euphin-HSSCD). informacijski mreži Evropski javnega Člen 4 Mreža Skupnosti se vzpostavi s spremembo in povezovanjem, kakor je primerno, obstoječih mrež za spremljanje, ki jih podpira Skupnost in z vzpostavitvijo novih mrež za bolezni, ki jih mreže za spremljanje še ne zajemajo. Kadar majhno število primerov bolezni ne omogoča vzpostavitve posebne mreže za spremljanje določene bolezni, se informacije spremljanja v okviru mreže Skupnosti izmenjujejo s poročanjem o posameznih primerih. Člen 8 Kadar se vzpostavijo posebne mreže za spremljanje zoonoz, za katere se po Direktivi 92/117/EGS zahteva epidemiološko spremljanje primerov pri ljudeh, se tako spremljanje izvaja v skladu z Odločbo št. 2119/98/ES, in so podatki, potrebni za izvajanje Direktive 92/117/ES, v celoti na voljo za ta namen. Zato se tudi pripravijo opredelitve primerov in načini spremljanja bolezni pri ljudeh, kolikor je to mogoče, na tak način, da zbrani podatki služijo tudi Direktivi 92/117/ES. Člen 9 Pristojni organi v državah članicah sporočijo Komisiji druge bolezni in posebne zdravstvene probleme, za katere se epidemiološko spremljanje na ravni Skupnosti postopoma razvija na podlagi meril iz Priloge II. Člen 10 Ta odločba začne veljati 1. januarja 2000. Člen 11 Člen 5 Ta odločba je naslovljena na države članice. Opredelitve primerov, vrsta in tip podatkov, ki se jih zbira in prenaša, kot tudi ustrezne epidemiološke in mikrobiološke metode za spremljanje, se določijo za vsako posebno mrežo spremljanja, povezano v ali vzpostavljeno za mrežo Skupnosti. Opredelitve primerov in načini spremljanja se določajo tudi za bolezni, o katerih se informacije izmenjujejo s poročanjem o posameznih primerih. V Bruslju, 22. decembra 1999 Za Komisijo David BYRNE Član Komisije 15/Zv. 5 SL Uradni list Evropske unije 33 PRILOGA I 1. 1. 1 NALEZLJIVE BOLEZNI IN POSEBNI ZDRAVSTVENI PROBLEMI, KI JIH BO POSTOPOMA ZAJELA MREŽA SKUPNOSTI Za bolezni/zdravstvene probleme, naštete spodaj, se bo izvajalo epidemiološko spremljanje v mreži Skupnosti s standardiziranim zbiranjem in analizo podatkov na način, ki bo določen za vsako bolezen/zdravstveni problem, ko se v Skupnosti vzpostavijo posebne mreže spremljanja. 2. BOLEZNI 2. 1 Bolezni, ki se jih preprečuje s cepljenjem Davica Okužbe z bakterijo haemophilus influenzae skupine B Gripa Ošpice Mumps Oslovski kašelj Otroška paraliza Rdečke 2. 2 Spolno prenosljive bolezni Okužbe s klamidijo Okužbe z gonokoki Okužba s HIV Sifilis 2. 3 Virusni hepatitis Hepatitis A Hepatitis B Hepatitis C 2. 4 Okužbe s hrano in vodo ter bolezni okoljskega izvora Botulizem Kampilobakterioza Kriptosporidioza Giardiaza Okužbe z enterohemoragično E. coli Leptospiroza Listerioza Salmoneloza Šigeloza Toksoplazmoza Trihinoza Jersinioza 2. 5 Druge bolezni 2. 5. 1 Bolezni, ki jih prenašajo neobičajni povzročitelji Prenosljive spongiformne encefalopatije (CJD) 2. 5. 2 Kapljične okužbe Legioneloza Meningokokna okužba Okužbe s pnevmokoki Tuberkuloza 34 SL Uradni list Evropske unije 15/Zv. 5 2. 5. 3 Zoonoze (razen navedenih pod 2. 4) Bruceloza Ehinokokoza Steklina 2. 5. 4 Hude vnešene bolezni Kolera Malarija Kuga Virusne hemoragične vročice 3. POSEBNI ZDRAVSTVENI PROBLEMI 3. 1 Bolnišnične okužbe 3. 2 Odpornost na protimikrobna zdravila 15/Zv. 5 SL Uradni list Evropske unije 35 PRILOGA II Merila za izbiro nalezljivih bolezni posebnih področij, ki jih bo zajelo epidemiološko spremljanje v mreži. 1. Bolezni, ki povzročajo, ali lahko povzročajo, znatno obolevnost in/ali umrljivost po celi Skupnosti, posebno kadar preprečevanje bolezni zahteva globalni pristop k usklajevanju. 2. Bolezni, pri katerih lahko izmenjava informacij zagotovi zgodnje obveščanje o ogrožanju javnega zdravja. 3. Redke in hude bolezni, ki jih ne bi prepoznali na nacionalni ravni in kjer bi združevanje podatkov omogočalo razvoj hipotez na podlagi širše baze znanja. 4. Bolezni, za katere so na voljo učinkoviti preventivni ukrepi z varovalnim izboljševanjem zdravja. 5. Bolezni, s primerjavo katerih bi države članice prispevale k vrednotenju nacionalnih programov in programov Skupnosti


title: Afgørelse nr. 2/1999 truffet af Den Blandede Komité EF-Andorra af 22. december 1999 om gennemførelsesbestemmelser til tillægsprotokollen, undertegnet i Bruxelles den 15. maj 1997, om veterinære spørgsmål til aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Fyrstendømmet Andorra

eurovoc_concepts:
Andorra
agreement (EU)
live animal
protocol to an agreement
trade agreement (EU)
veterinary legislation

text: L 31/84 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 2. 2000 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN AFGØRELSE Nr. 2/1999 TRUFFET AF DEN BLANDEDE KOMITÉ EF-ANDORRA af 22. december 1999 om gennemførelsesbestemmelser til tillægsprotokollen, undertegnet i Bruxelles den 15. maj 1997, om veterinære spørgsmål til aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Fyrstendømmet Andorra (2000/105/EF) DEN BLANDEDE KOMITÉ HAR — under henvisning til aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Fyrstendømmet Andorra (1), undertegnet i Luxembourg den 28. juni 1990, særlig artikel 17, under henvisning til tillægsprotokollen om veterinære spørgsmål til aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Fyrstendømmet Andorra (2), undertegnet i Bruxelles den 15. maj 1997, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) Parterne ønsker at opretholde den traditionelle samhandel med levende dyr og animalske produkter mellem Andorra og Fællesskabet og lette udviklingen af nye former for samhandel; det er i denne sammenhæng hensigtsmæssigt at fastsætte, at nævnte samhandel skal finde sted under iagttagelse af Fællesskabets veterinærbestemmelser; på mødet i Undergruppen for Veterinærspørgsmål, som fandt sted i Andorra den 16. december 1998, blev der fremsat en henstilling om at vedtage listen over de fællesskabsbestemmelser, som Andorra primært skal anvende inden den 1. juni 2000; overtagelsen af Fællesskabets regelværk bør ikke berøre anvendelsen af beskyttelsesforanstaltninger, især med hensyn til bovin spongiform encephalopati (BSE) — TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: Artikel 1 1. Andorra accepterer med forbehold af de særlige bestemmelser i denne afgørelse dyr og animalske produkter med oprindelse i Fællesskabet på de betingelser, der er fastlagt i de bestemmelser, der gælder for samhandelen inden for Fællesskabet. Andorra forpligter sig til ved indførsel af levende dyr og animalske produkter fra tredjelande at 2. anvende de fællesskabsbestemmelser, der gælder for sådanne indførsler. (1) EFT L 374 af 31. 12. 1990, s. 14. (2) EFT L 148 af 6. 6. 1997, s. 16. 5. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 31/85 Levende dyr og produkter, som er omfattet af direktiv 90/425/EØF (1) Artikel 2 1. K o n t r o l Samhandelen mellem Andorra og medlemsstaterne med levende dyr og de produkter, der er omfattet af direktiv 90/425/EØF, underkastes de kontrolbestemmelser, der er fastlagt i nævnte direktiv, undtagen artikel 10 (beskyttelsesforanstaltninger). Bestemmelserne for kontrollen med indførsler fra tredjelande er fastlagt i artikel 3, stk. 2, i nærværende afgørelse. 2. I d e n t i f i k a t i o n Med henblik på identifikationen af kvæg overtager de andorranske myndigheder forordning (EF) nr. 820/97 (2) og gennemførelsesbestemmelserne hertil. 3. Andorra integreres i det edb-basserede kommunikationsnet mellem veterinærmyndighederne (Animo). De nærmere bestemmelser for denne integration fastlægges af Kommissionen og de andorranske myndig- heder. 4. G e b y r e r De andorranske myndigheder overtager principperne i kapitel I i bilag C til direktiv 85/73/EØF (3). Artikel 3 Animalske produkter 1. K o n t r o l m e d s a m h a n d e l e n Samhandelen mellem Andorra og medlemsstaterne er underkastet bestemmelserne og principperne i direktiv 89/662/EØF (4) og gennemførelsesbestemmelserne hertil, herunder de bestemmelser, der gælder i tilfælde af afvisning, undtagen artikel 9 (beskyttelsesforanstaltninger). K o n t r o l m e d p r o d u k t e r , d e r i n d f ø r e s f r a t r e d j e l a n d e m e d A n d o r r a s o m b e s t e m m e l - 2. s e s s t e d Kontrollen i forbindelse med produkter, der indføres fra tredjelande med Andorra som bestemmelsessted, skal finde sted ved grænsekontrolstederne og foretages af medlemsstaternes veterinære tjenester i de andorranske myndigheders navn og på deres vegne for enhver indførsel af dyr eller animalske produkter med Andorra som bestemmelsessted, idet der for animalske produkter skal udstedes et dokument efter modellen i bilag B til beslutning 93/13/EØF (5) og for levende dyr et grænsepassagedokument. Veterinær- kontrollen skal finde sted forud for iværksættelsen af toldmæssige transitforanstaltninger. For de dyr og animalske produkter, der er kontrolleret, skal der betales den sundhedsafgift, der er fastsat i kapitel II i bilag A, kapitel II i bilag C og afsnit 2 (fiskerivarer) i kapitel III i bilag I til direktiv 85/73/EØF. Animo-systemet anvendes i de forudsete tilfælde. Artikel 4 Gensidig bistand Andorra overtager direktiv 89/608/EØF (6). (1) Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (EFT L 224 af 18. 8. 1990, s. 29). Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/118/EØF (EFT L 62 af 15. 3. 1993, s. 49). juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol (2) Rådets forordning (EF) nr. 820/97 af 21. april 1997 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter (EFT L 117 af 7. 5. 1997, s. 1). (3) Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering af sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød og fjerkrækød (EFT L 32 af 5. 2. 1985, s. 14). Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/79/EF (EFT L 24 af 30. 1. 1998, s. 31). (4) Rådets direktiv 89/662/EØF af 11. december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (EFT L 395 af 30. 12. 1989, s. 13). Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/ 118/EØF (EFT L 62 af 15. 3. 1993, s. 49). (5) Kommissionens beslutning 93/13/EØF af 22. december 1992 om procedurerne for EF-grænsekontrolstedernes veteri- nærkontrol af tredjelandsprodukter (EFT L 9 af 15. 1. 1993, s. 33). Beslutningen er senest ændret ved beslutning 96/32/ EF (EFT L 9 af 12. 1. 1996, s. 9). (6) Rådets direktiv 89/608/EØF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære og zootekniske bestemmelser (EFT L 351 af 2. 12. 1989, s. 34). L 31/86 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 2. 2000 Artikel 5 Anmeldelse af dyresygdomme Andorra overtager direktiv 82/894/EØF (1). De nærmere bestemmelser for Andorras deltagelse i systemet for anmeldelse af dyresygdomme (ADNS) fastlægges af Kommissionen og de andorranske myndigheder. Artikel 6 Bekæmpelsesforanstaltninger 1. De andorranske myndigheder forpligter sig til at iværksætte de bekæmpelsesforanstaltninger, der er fastlagt i fællesskabsforskrifterne, indtil Fællesskabets regelværk er fuldstændigt overtaget i den andorranske interne ret. De andorranske myndigheder forpligter sig til at afholde samråd med de spanske og franske kompe- 2. tente myndigheder med henblik på at udarbejde beredskabsplaner og iværksætte disse i tilfælde af fore- komst af dyresygdomme. Artikel 7 Samhandel med visse dyr Samhandelen med kvæg og svin mellem Andorra og medlemsstaterne finder sted i overensstemmelse 1. med direktiv 64/432/EØF (2). 2. Samhandelen med får og geder finder sted i overensstemmelse med direktiv 91/68/EØF (3). Samhandelen med enhovede dyr finder sted i overensstemmelse med direktiv 90/426/EØF (4), og 3. 90/427/EØF (5). 4. Med henblik på identifikation af svin, får og geder overtager Andorra direktiv 92/102/EØF (6). Artikel 8 Samhandel med visse animalske produkter 1. Andorra overtager direktiv 64/433/EØF (7), 72/461/EØF (8), 77/99/EØF (9) og 80/215/EØF (10). Hvad angår tarme, ben og blod samt andre produkter, overtager Andorra bestemmelserne i kapitel 2, 2. 5 og 7 i bilag I til direktiv 92/118/EØF (11). Andorra meddeler medlemsstaternes kompetente myndigheder og Kommissionen listerne over autori- 3. serede virksomheder. (1) Rådets direktiv 82/894/EØF af 21. december 1982 om anmeldelse af dyresygdomme inden for Fællesskabet (EFT L 378 af 31. 12. 1982, s. 58). Direktivet er senest ændret ved Kommissionens beslutning 98/12/EF (EFT L 4 af 8. 1. 1998, s. 63). (2) Rådets direktiv 64/432/EØF af 26. juni 1964 om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin (EFT 121 af 29. 7. 1964, s. 1977/64). Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/46/EF (EFT L 198 af 15. 7. 1998, s. 22). (3) Rådets direktiv 91/68/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for samhandelen med får og geder inden for Fællesskabet (EFT L 46 af 19. 2. 1991, s. 19). Direktivet er senest ændret ved Kommissionens beslut- ning 94/953/EF (EFT L 371 af 31. 12. 1994, s. 14). (4) Rådets direktiv 90/426/EØF af 26. juni 1990 om dyresundhedsmæssige betingelser for enhovede dyrs bevægelser og indførsel af enhovede dyr fra tredjelande (EFT L 224 af 18. 8. 1990, s. 42). Direktivet er senest ændret ved tiltrædelses- akten af 1994. (5) Rådets direktiv 90/427/EØF af 26. juni 1990 om zootekniske og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr (EFT L 224 af 18. 8. 1990, s. 55). (6) Rådets direktiv 92/102/EØF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr (EFT L 355 af 5. 12. 1992, s. 32). (7) Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet (EFT 121 af 29. 7. 1964, s. 2021/64). Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/23/EF (EFT L 243 af 11. 10. 1995, s. 7). (8) Rådets direktiv 72/461/EØF af 12. december 1972 om veterinærpolitimæssige problemer vedrørende handel med fersk kød inden for Fællesskabet (EFT L 302 af 31. 12. 1972, s. 24). Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994. (9) Rådets direktiv 77/99/EØF af 21. december 1976 om sundhedsmæssige problemer i forbindelse med handel med kødprodukter inden for Fællesskabet (EFT L 26 af 31. 1. 1977, s. 85). Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/76/EF (EFT L 10 af 16. 1. 1998, s. 25). (10) Rådets direktiv 80/215/EØF af 22. januar 1980 om veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med samhandelen med kødprodukter inden for Fællesskabet (EFT L 47 af 21. 2. 1980, s. 4). Direktivet er senest ændret ved tiltrædelses- akten af 1994. (11) Rådets direktiv 92/118/EØF af 17. december 1992 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af produkter, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel I, i direktiv 89/662/EØF, og for så vidt angår patogener, i direktiv 90/425/EØF (EFT L 62 af 15. 3. 1993, s. 49). Direktivet er senest ændret ved direktiv 97/79/EF (EFT L 24 af 30. 1. 1998, s. 31). 5. 2. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 31/87 Disse virksomheder underkastes samme fællesskabsinspektioner som dem, der er fastlagt for Fælles- 4. skabets virksomheder. De nærmere detaljer vedrørende stemplet vil om fornødent blive præciseret i forbindelse med de 5. tekniske tilpasninger. Andorra overtager foruden bestemmelserne i direktiv 85/73/EØF også de afgifter, der er fastlagt i 6. kapitel I i bilag A dertil. Artikel 9 Hormoner og restkoncentrationer Andorra overtager direktiv 96/22/EF (1) og 96/23/EF (2), idet: a) Andorra for første gang forelægger Undergruppen for Veterinærspørgsmål sin plan med henblik på godkendelse b) de senere ajourføringer godkendes af Kommissionen efter underretning af medlemsstaterne i Den Stående Veterinærkomité. Artikel 10 Bestemmelser for dyr (kvæg, får, geder og enhovede dyr) som er omfattet af midlertidige grænse- overskridende bevægelser 1. Embedsdyrlægen i afsendelseslandet: a) underretter 48 timer inden afsendelsen af dyrene embedsdyrlægen i bestemmelseslandet herom b) undersøger dyrene inden for de sidste 48 timer inden deres afsendelse; dyrene skal være behørigt identificerede c) udsteder et certifikat efter en model, der udarbejdes af Undergruppen for Veterinærspørgsmål. De dokumenter, der i øjeblikket anvendes, er gyldige indtil udstedelsen af nævnte certifikat. Embedsdyrlægen i bestemmelseslandet kontrollerer dyrene, når de indføres i bestemmelseslandet, for 2. at konstatere, om de opfylder de fastsatte krav. 3. 4. Dyrene skal i hele perioden for den pågældende bevægelse forblive under toldkontrol. Husdyrholderen skal afgive en skriftlig erklæring om, at vedkommende: a) accepterer at rette sig efter alle foranstaltninger, der træffes i henhold til de fastsatte krav, og at rette sig efter andre lokalt fastsatte foranstaltninger på samme måde som enhver husdyrholder med oprindelse i Fællesskabet eller Andorra b) vil betale de kontrolomkostninger, som anvendelsen af denne afgørelse giver anledning til c) fuldt ud vil samarbejde ved gennemførelsen af told- og veterinærkontrol, der kræves af de officielle myndigheder i afsendeseslandet eller bestemmelseslandet. I tilfælde af sygdomsudbrud træffes de relevante foranstaltninger efter aftale mellem de kompetente 5. veterinærmyndigheder. De kompetente veterinærmyndigheder behandler spørgsmål vedrørende eventuelle omkostninger. Om 6. nødvendigt høres Undergruppen for Veterinærspørgsmål. Artikel 11 Andorra anvender de fællesskabsbestemmelser, der er anført i bilaget til denne afgørelse, før den 1. juni 2000. (1) Rådets direktiv 96/22/EF af 29. april 1996 om forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af β-agonister i husdyrbrug og om ophævelse af direktiv 81/602/EØF, 88/146/EØF og 88/299/EØF (EFT L 125 af 23. 5. 1996, s. 3). (2) Rådets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf, og om ophævelse af direktiv 85/358/EØF og 86/469/EØF og beslutning 89/187/EØF og 91/664/EØF (EFT L 125 af 23. 5. 1996, s. 10). L 31/88 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 2. 2000 Denne afgørelse træder i kraft den første dag i måneden efter vedtagelsen. Artikel 12 Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1999. På den blandede komités vegne M. MATEU Formand Henvisning til en grundtekst omfatter samtlige ændringer heraf samt gennemførelsesbestemmelser dertil. BILAG 1. Direktiv 90/425/EØF (undtagen artikel 10, beskyttelsesforanstaltninger) 2. Forordning (EF) nr. 820/97 (kun identifikation af kvæg) 3. Direktiv 85/73/EØF (for de anførte områder, afgifter) 4. Direktiv 89/662/EØF (undtagen artikel 9, beskyttelsesforanstaltninger) 5. Direktiv 89/608/EØF (gensidig bistand) 6. Direktiv 82/894/EØF (anmeldelse af sygdomme — ADNS) 7. Direktiv 64/432/EØF (kvæg og svin) 8. Direktiv 91/68/EØF (får og geder) 9. Direktiv 90/426/EØF og 90/427/EØF (enhovede dyr) 10. Direktiv 92/102/EØF (identifikation af svin, får og geder) 11. Direktiv 64/433/EØF og 72/461/EØF (kød) 12. Direktiv 77/99/EØF og 80/215/EØF (kødprodukter) 13. Direktiv 92/118/EØF (bilag I, kapitel 2, 5 og 7, diverse produkter) 14. Direktiv 96/22/EF og 96/23/EF (restkoncentrationer)