title: Reglamento (CE) nº 2637/1999 de la Comisión, de 14 de diciembre de 1999, que modifica el Reglamento (CE) nº 2848/98 por el que se establecen las diposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) nº 2075/92 del Consejo en lo que respecta al régimen de primas, las cuotas de producción y la ayuda específica que se concede a las agrupaciones de productores en el sector del tabaco crudo

eurovoc_concepts:
agricultural guidance
common organisation of markets
producer organisation
production aid
production quota
tobacco

text: L 323/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 15. 12. 1999 REGLAMENTO (CE) No 2637/1999 DE LA COMISIÓN de 14 de diciembre de 1999 que modifica el Reglamento (CE) no 2848/98 por el que se establecen las diposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo en lo que respecta al régimen de primas, las cuotas de producción y la ayuda específica que se concede a las agrupaciones de productores en el sector del tabaco crudo LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del tabaco crudo (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 660/1999 (2), y, en particular, sus artículos 11 y 14 bis, (4) Considerando lo siguiente: (1) (2) El Reglamento (CE) no 2848/98 de la Comisión, de 22 de diciembre de 1998, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo en lo que respecta al régimen de primas, las cuotas de producción y la ayuda específica que se concede a las agrupaciones de productores en el sector del tabaco crudo (3), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 2162/1999 (4), esta- blece el 31 de enero del año de cosecha como fecha límite para expedir a los productores individules que no sean miembros de ninguna agrupación y a las agrupa- ciones de productores los certificados de cuota y dispone un plazo de veinte días para que la autoridad compe- tente del Estado miembro registre los acuerdos escritos de cesión de cuotas entre productores individuales. En algunos Estados miembros, los trámites de expedi- ción de los certificados de cuota y de registro de los acuerdos escritos de cesión de cuotas requieren plazos más largos debido a los trámites administrativos de control que deben aplicarse como, por ejemplo, el control de las parcelas, por lo que es conveniente retrasar un mes la fecha límite de expedición de certifi- cados de cuota a los productores individuales que no sean miembros de ninguna agrupación y a las agrupa- ciones de productores y diez días, el plazo para registrar los acuerdos escritos de cesión de cuotas. (3) El Reglamento (CE) no 2848/98 fijó en su artículo 36 los importes que tienen derecho a percibir los productores cuyas cuotas hayan sido adquiridas con cargo a la cosecha de 1999 en virtud del programa de readquisi- (1) DO L 215 de 30. 7. 1992, p. 70. (2) DO L 83 de 27. 3. 1999, p. 10. (3) DO L 358 de 31. 12. 1998, p. 17. (4) DO L 265 de 13. 10. 1999, p. 13. ción de cuotas. Conviene fijar ahora los importes que tendrán derecho a percibir los productores cuyas cuotas sean adquiridas para la cosecha de 2000, sin perjuicio de modificaciones futuras. Las cantidades por las que se hayan presentado solici- tudes de readquisición de cuotas y las readquiridas por grupos de variedades en aplicación del artículo 35 del Reglamento (CE) no 2848/98, que deben notificarse a la Comisión en virtud de la letra j) del artículo 54 de ese mismo Reglamento, no se conocerán antes del 31 de diciembre conviene Por conservar para la cosecha de 2000 los mismos importes de readquisición de cuotas decididos para la cosecha de 1999. consiguiente, 1999. de (5) Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión del tabaco, HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 El Reglamento (CE) no 2848/98 quedará modificado como sigue: 1) En el apartado 3 del artículo 22, las palabras «el 31 de enero» se sustituirán por las palabras «a finales de febrero». 2) En el apartado 2 del artículo 33, sustituirá por la palabra «treinta». la palabra «veinte» se 3) En el artículo 36 se añadirá el párrafo siguiente: «Los productores cuyas cuotas hayan sido readquiridas con cargo a la cosecha de 2000 tendrán derecho a recibir anual- mente, con ocasión del pago de las primas de las cosechas de 2001, 2002 y 2003, los mismos importes que los fijados en el párrafo primero para la cosecha de 1999. ». Artículo 2 El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Será aplicable a partir de la cosecha de 2000. 15. 12. 1999 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 323/9 El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 14 de diciembre de 1999. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión


title: 2005/152/EF: Kommissionens beslutning af 14. december 1999 i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 om pålæggelse af en bøde for fremsættelse af urigtige og vildledende oplysninger i en anmeldelse indgivet i en fusionssag (Sag COMP/M.1608 — KLM/Martinair III) (meddelt under nummer K(1999) 4496) (EØS-relevant tekst).

eurovoc_concepts:
air transport
disclosure of information
economic concentration
fine
infringement of EU law
merger control
transport company

formats: fmx4 pdf print xhtml

text: L 50/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 23. 2. 2005 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 14. december 1999 i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 om pålæggelse af en bøde for fremsættelse af urigtige og vildledende oplysninger i en anmeldelse indgivet i en fusionssag (Sag COMP/M. 1608 — KLM/Martinair III) (meddelt under nummer K(1999) 4496) (Kun den engelske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (2005/152/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (2) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomheds- overtagelser (1), særlig artikel 14, stk. 1, litra b), efter at have givet de deltagende virksomheder lejlighed til at fremsætte bemærkninger til de af Kommissionen fremførte klagepunkter, under henvisning til udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Kontrol med Fusioner og Virksomhedsovertagelser, og ud fra følgende betragtninger: I. INDLEDNING (1) Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (KLM) er Neder- landenes førende internationale luftfartsselskab og baseret i Amsterdams Schiphol-lufthavn. KLM flyver selv rute- flyvninger med såvel passagerer som fragt til en lang række europæiske og internationale destinationer. KLM's interesser inden for luftfartssektoren omfatter også Trans- avia Airlines BV — et majoritetsejet (80 %) datterselskab, der er specialiseret i passagerflyvninger (både rute- og charterflyvning) i Middelhavsområdet. fra især Nederlandene til feriemål KLM ejer også 50 % af aktierne i Martinair Holland NV (»Martinair«), de resterende 50 % er i hænderne på Konin- klijke Nedlloyd NV (»Nedlloyd«). Kommissionen finder, at det i denne situation er muligt for KLM og Nedlloyd at udøve »afgørende indflydelse« på Martinair i den betyd- ning, der er anvendt i artikel 3, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 4064/89 (»fusionsforordningen«). De kontrollerer derfor fusionsforordningens forstand. Martinair er det næststørste nederlandske luft- fartsselskab, det er også baseret i Schiphol og beskæftiger sig hovedsagelig med charterflyvninger fra Amsterdam til feriemål i Middelhavsområdet. Martinair har også rute- flyvninger til et begrænset antal longhaul-destinationer i især Nordamerika. fællesskab Martinair i i (3) Den 1. september 1998 anmeldte KLM i overensstem- melse med fusionsforordningens artikel 4 en planlagt fusion, hvorved det ville erhverve kontrollen over hele Martinair (2). Anmeldelsen blev trukket tilbage den 22. september 1998 (3), efter at Kommissionen mundtligt havde underrettet KLM om, at den agtede at erklære anmeldelsen for ufuldstændig. Den 21. december 1998 anmeldte KLM transaktionen igen (4). Den 1. februar indlede proceduren 1999 besluttede Kommissionen at litra c) (5), efter fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, og den 19. marts 1999 fremsendte Kommissionen en klagepunktsmeddelelse angående den planlagte transak- tion. Den 31. maj 1999 meddelte KLM, at det havde opgivet at gennemføre transaktionen. (2) Sag IV/M. 1128 — KLM/Martinair (EFT C 281 af 10. 9. 1998, s. 7). (3) EFT C 298 af 26. 9. 1998, s. 8. (4) Sag IV/M. 1328 — KLM/Martinair II, (EFT C 408 af 29. 12. 1998, (1) EFT L 395 af 30. 12. 1989, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. s. 8). 1310/97 (EFT L 180 af 9. 7. 1997, s. 1). (5) EFT C 42 af 17. 2. 1999, s. 9. 23. 2. 2005 DA Den Europæiske Unions Tidende L 50/11 II. PROCEDURESPROGET I DENNE SAG (6) (4) (5) I sit og »anmeldelsen« vildledende skal er angivet, forstås Den 25. juni 1999 sendte Kommissionen en klage- punktsmeddelelse til KLM, hvori den tilkendegav det fore- løbige synspunkt, at anmeldelsen af 1. september 1998 oplysninger urigtige indeholdt (medmindre andet i denne beslutning som anmeldelsen af 1. september 1998). Klagepunktsmeddelelsen var affattet svar gør KLM indvendinger mod på engelsk. brugen af det engelske sprog og anmoder om, at proce- duren gennemføres på nederlandsk. KLM henviser til artikel 3 i Rådets forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fælles- skab på det sproglige område (6), der siger, at doku- menter, som en EF-institution retter til en person, der er undergivet en medlemsstats jurisdiktion, skal affattes på denne stats sprog. KLM hævder, at dets valg af engelsk som sprog kun relaterede til anmeldelsen (som var affattet på engelsk), og at det ikke havde fortabt retten til at modtage klagepunktsmeddelelsen af 25. juni 1999 på sit eget sprog. KLM forklarer, at det valgte at affatte anmeldelsen på engelsk for at hjælpe Kommissionen, da stramme og fusionskontrolproceduren er underkastet strenge tidsfrister. KLM hævder, at nærværende procedure ikke er underkastet sådanne frister. I artikel 2, stk. 4, Det hedder i artikel 2 i Rådets forordning nr. 1, at doku- menter, som rettes til Fællesskabets institutioner, efter afsenderens valg kan affattes på et hvilket som helst af de officielle sprog. Institutionens svar skal affattes på det i sprog, som afsenderen har valgt. Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98 af 1. marts 1998 om anmeldelser, frister og udtalelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 (7) præciseres denne generelle regel nærmere. Heri hedder det, at det sprog, som parterne har valgt ved affattelsen af anmeldelsen, vil blive benyttet som »sagsbehandlingssprog«. KLM hævder, at det udelukkende valgte engelsk til proceduren efter anmeldelsen, og ikke til nærværende procedure. Kommis- sionen fortolker ovennævnte bestemmelse på den måde, at den omfatter alle procedurer i henhold til fusionsfor- ordningen, som har relation til den anmeldte transaktion, og ikke blot de procedurer, der fører til materielle beslut- ninger om selve fusionen, f. eks. en beslutning i henhold til artikel 6 eller 8. I forbindelse med en anmeldelse efter fusionsforordningens artikel 4 er en række procedurer mulige, f. eks. procedurer, der fører til beslutninger efter artikel 11, stk. 5, og artikel 13, stk. 2, procedurer i litra b), c), og d), og i henhold til artikel 14, stk. 1, litra a), b) og c), beslut- henhold til artikel 14, stk. 2, ninger om at tilbagekalde en beslutning i henhold til artikel 6, stk. 3, eller artikel 8, stk. 5, eller procedurer vedrørende aktindsigt. Alle disse procedurer har relation til anmeldelsen, som parterne kunne affatte på det sprog, de ønskede. (6) EFT 17 af 6. 10. 1958, s. 385/58. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003. (7) EFT L 61 af 2. 3. 1998, s. 1. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003. I denne sag blev anmeldelsen affattet på engelsk, og al kommunikation med parterne har foregået på engelsk. KLM's anmodning ville betyde, at alle de udtalelser, som KLM har afgivet på engelsk over for Kommissionen, ville skulle diskuteres på nederlandsk. Proceduren i henhold til artikel 14, litra b), er uløseligt knyttet til anmeldelsen. Af disse årsager mener Kommis- sionen, at engelsk er det rette sprog i forbindelse med denne procedure. stk. 1, III. OVERTRÆDELSE AF RELEVANTE FORHOLD FUSIONSFORORDNINGEN: ruteflyvninger til Middelhavsområdet, Ifølge anmeldelsen overlapper KLM-gruppens og Martin- airs aktiviteter hinanden på følgende tre områder: char- terflyvninger til Nordamerika og fragttransport. De urigtige eller vildle- dende oplysninger vedrører KLM-datterselskabet Trans- avias aktiviteter inden for befordring af passagerer til destinationer i Middelhavsområdet. KLM har afgivet urig- tige oplysninger om Transavias charterdestinationer og tilbageholdt relevante oplysninger om Transavias rute- flyvninger. 1. Oplysninger om Transavias charterdestinationer a) Oplysningerne i anmeldelsen i i Middelhavsområdet Anmeldelsen indeholder på side 40 i CO-formularen en oversigt over Transavias og Martinairs charterdestinati- oner sommersæsonen 1998. Oversigten viser og sammenligner destinationerne land for land. Udtrykket »Middelhavslande« er på et tidligere sted i anmeldelsen (8) defineret som Cypern, Egypten, Frankrig, Israel, Malta, Spanien, Italien, Portugal, Græken- land, Tyrkiet, Tunesien og Marokko. Der er angivet 12 destinationer for Martinair og 46 destinationer for Trans- avia. Ifølge oversigten overlapper de to selskaber kun hinanden på 6 destinationer (Ibiza, Korfu, Kos, Antalya, Dalaman og Monastir). (7) (8) (9) På side 39 i anmeldelsen, dvs. før oversigten, oplyses det, at Transavias og Martinairs aktiviteter i vid udstrækning supplerer hinanden: supplerer charterflyvninger »Transavias og Martinairs i vid udstrækning hinanden. Martinair benytter store fly (B747, MD-11, B767) på blot nogle få Middelhavsruter. Transavia flyver med mindre fly (B757) til forskellige (andre) destinati- oner, der for de flestes vedkommende ikke er store nok til at kunne modtage Martinairs fly. « »Transavia's and Martinair's charter services are to a large extend complementary. Martinair operates (B747, MD-11, B767) on just a few Mediterranean destinations. Trans- avia operates (B757) on various (other) destinations, most of which — due to their size — can not be served by Martinair's planes. « smaller aeroplanes aeroplanes large (8) På side 26 i anmeldelsen. L 50/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 23. 2. 2005 Oversigten på side 40 i anmeldelsen »Transavias og Martinairs charterdestinationer i Middel- havsområdet, sommer 1998 Land Martinair Transavia Spanien Ibiza Las Palmas Tenerifa Malaga Palma de Mallorca Ibiza Jerez de la Front. Almeria Menorca Gerona Reus Arrecife Fuerteventura Portugal Faro Oporto Grækenland Korfu Kos Heraklion Antalya Dalaman Monastir Tyrkiet Tunesien Marokko Egypten Israel Cypern Italien Frankrig Korfu Kos Preveza Kefallinia Zakynthos Kalamata Chania Santorini Mykonos Athen Volos Skiathos Thessaloniki Kavala Limnos Mytilini Skyros Chios Samos Karpathos Antalya Dalaman Bodrum Istanbul Monastir Agadir Luxor Hurghada Tel Aviv Paphos Larnaca Rom Catania Rimini Milano Verona Ajaccio« b) Urigtige oplysninger om Transavias charterdestinationer (10) Under undersøgelserne kom det frem, at Transavia havde charterflyvninger til mindst 10 andre såkaldte Middel- havsdestinationer i 1998, nemlig Alicante, Las Palmas, Tenerife, Malaga, Palma de Mallorca, Faro, Funchal, Rhodos, Heraklion og Djerba, som ikke var nævnt i over- sigten. Det fremgår af en fartplan for Transavia, som blev indsendt som svar på en begæring om oplysninger (9). Med undtagelse af Alicante, Funchal, Rhodos og Djerba blev alle disse destinationer også befløjet af Martinair på charterbasis. Alle Martinairs destinationer beflyves således også af Transavia, hvilket betyder, at der i realiteten er fuldstændig overlapning mellem Transavias og Martinairs destinationer. (11) De manglende destinationer tæller desuden flere af de vigtigste destinationer for ferierejsende og for Transavia og Martinair. Eksempelvis er Spanien langt den mest populære destination, og de manglende destinationer i Spanien og på de spanske øer omfatter nogle af de vigtigste turistlufthavne i området. 2. Oplysninger om Transavias ruteflyvninger til Middelhavsdestinationer a) Oplysningerne i anmeldelsen (12) Intetsteds i anmeldelsen nævner KLM, at Transavia har et stort antal ruteflyvninger til feriemålene i Middelhavsom- rådet, og at Transavia sælger pladser på disse flyvninger til rejsearrangører. (13) Afsnit 6 i anmeldelsen bærer overskriften »Markedsdefini- tioner« »Market definitions«. Under overskriften »I. Berørte markeder« »I. Affected Markets« er gengivet punkt 6. 1 i CO-formularen. Derpå udtaler KLM under overskriften »A. Det europæiske marked for charterpakkerejser« »A. Euro- pean (inclusive) charter market« (10), at der ikke findes noget berørt marked grundet parternes lille markedsandel ([…] (*)%) (11). Skønt KLM således hævder, at markedet for charterflyvninger ikke er et berørt marked, anfører som selskabet at det beskriver markedet, alligevel, (9) En fartplan for charterflyvninger i sommeren 1998, der blev indsendt som bilag III til et svar (af 9. september 1998) på en begæring om oplysninger (af 4. september 1998). Fartplanen nævner også destinationer på Malta og i Kroatien. Bilag I til samme svar indeholder en liste over antallet af strækninger, som Transavia beflyver på charterbasis fra Nederlandene til desti- nationer i Middelhavsområdet (55 destinationer), og en liste over antallet af strækninger fra det øvrige Europa til destinationer i Middelhavsområdet (22 destinationer). Disse lister nævner også disse og andre destinationer, men ingen destinationer i Israel, Marokko og Tunesien. (10) Se side 26 i anmeldelsen. (*) Dele af denne tekst er blevet redigeret for at sikre, at der ikke offentliggøres fortrolige oplysninger; disse dele er markeret med kantet parentes og asterisk. (11) Til beregning af sin markedsandel på markedet for charterflyv- ninger til Middelhavsområdet har KLM benyttet en meget bred definition af det geografiske marked. KLM anfører, at parternes og andre charterselskabers fly kan operere fra alle lufthavne i Benelux-landene, Det Forenede Kongerige og Tyskland. Selskabet når på det grundlag frem til en markedsandel på […]*% (side 61). Hvis der kun tages udgangspunkt i flyvninger fra Nederlandene, ville parternes markedsandel ligge på omkring […]*% (side 62 i anmeldelsen). 23. 2. 2005 DA Den Europæiske Unions Tidende L 50/13 om det var et berørt marked (12): »For imidlertid at forsyne Kommissionen med relevante oplysninger vil de beskrive dette marked, som om det var et berørt marked« »However, in order to provide the Commission with relevant informa- it were an tion they will describe this market as if affected market«. Markedet beskrives derpå på side 26- 41 uden yderligere overskrifter. (14) Produktmarkedet defineres således: som led i pakkerejser omfattende »KLM (primært gennem Transavia) (13) og Martinair er begge aktive på et produktmarked, der kan defineres som markedet for flytransport af passagerer til lande omkring Middelhavet bestilt af rejsearrangører indkvarte- ring. « (14) »KLM (primarily through Transavia) and Martinair are both active in the product market that can be defined as the market for transport by plane at the request of tour operators, for inclusion in an organised foreign holiday package including accommodation to countries around the Mediterranean. « (15) I anmeldelsen omtales dette marked som »chartermar- kedet«, der adskiller sig fra markederne for ruteflyvninger. Forskellene mellem charterflyvninger og ruteflyvninger beskrives således i anmeldelsen: »Chartermarkedet er et marked, der kan adskilles fra markederne for ruteflyvninger til disse destinationer. For det første gælder det, at i modsætning til situationen på markedet for ruteflyvninger, er luftfartsselskabernes kunder på chartermarkedet ikke passagererne selv. På dette marked er det rejsearrangørerne, der er luftfartssel- skabernes kunder. Rejsearrangørerne anmoder luftfartsselskaberne om at flyve til et bestemt feriemål med en vis hyppighed og kapacitet. De køber et (mindste)antal pladser på de chartrede fly, hvilket kaldes en kvote (»allotment«). Rejsearrangørerne eller deres agenter sælger for egen regning disse pladser til passage- rerne som en del af en pakkerejse. Det betyder, at sådanne flyvninger er væsentligt forskellige fra ruteflyvninger. « (15) »This charter market is a market that can be distinguished from markets concerning scheduled air transport to these desti- nations. First of all, the airlines' customers in the charter market are not the passengers like in scheduled flights. In this market tour operators are the airlines' customers. Tour operators request the airlines to fly to a certain holiday destination with a certain frequency and capacity. They buy a (minimum) amount of seats on the chartered planes, which is called an allotment. These seats are sold as part of an inclusive tour to passengers by tour operators and their agents for their own account. This makes this service substantially different from scheduled flights. « (16) Dette kapitel indeholder ingen oplysninger om, at Trans- avia har ruteflyvninger til destinationer i Middelhavsom- rådet, og at selskabet på disse flyvninger sælger pladser (12) Se side 26 i anmeldelsen. (13) Skønt denne udtalelse synes at antyde, at KLM i mindre grad er aktiv på dette marked, gives der ingen yderligere oplysninger om KLM med undtagelse af de statistiske oplysninger i bilaget til SH&E- undersøgelsen. I afsnit 3. 2. 1 i CO-formularen anfører KLM: »Trans- (80 %) er aktivt på det europæiske chartermarked avia airlines B. V. (pakkerejser), der et berørt efter marked. Det er udelukkende til Kommissionens orientering, at Transavia nævnes her« »Transavia airlines B. V. (80%) is active on the European (inclusive tour) charter market, which is in the view of the parties to the concentration, not an affected market. Solely for the Commis- sion's information, Transavia is mentioned here«. fusionsparternes opfattelse ikke er (14) Side 26 i anmeldelsen. (15) Side 26 i anmeldelsen. til rejsearrangører, som garanteres af rejsearrangøren og integreres i pakkerejser. De dokumenter, der var medsendt anmeldelsen, omfattede ikke kortet over Transavias desti- nationer eller den fartplan, der er nævnt i betragtning 10. (17) Den eneste oplysning overhovedet om, at Transavia også har ruteflyvninger, findes i det efterfølgende kapitel om markedet for flyvninger til Nordamerika, der bærer over- skriften »B. Markederne Vesteuropa (via Amsterdam) — »B. Western Europe (via Amsterdam) — USA/Canada« United States/Canada markets«. I en fodnote til en udtalelse om, at Martinair ikke deltager i KLM’s bonusprogram, er angivet følgende: »Transavias passagerer deltager kun i KLM’s bonusprogram, når de rejser med Transavias rutefly, og når KLM ikke selv beflyver de pågældende destinationer« (16) »Transavia passengers participate in KLM's frequent flyer program only when travelling on Transavia's scheduled flights and when KLM does not operate on such destinations itself«. Denne oplysning er ikke opgivet som en oplysning om ruteflyvninger, men som en oplysning om deltagelse i KLM’s bonusprogram (17). (18) Under overskriften »II. Markeder, som er beslægtet med de berørte markeder, jf. afsnit III« »II. Markets related to affected markets within the meaning of Section III« er gengivet ordlyden af punkt 6. 2 i CO-formularen: »Beskriv de relevante produktmarkeder og de relevante geografiske markeder, der berøres af den anmeldte transaktion, og som er nært beslægtede med de berørte markeder (markeder i tidligere eller senere omsæt- ningsled eller tilgrænsende markeder i samme omsætningsled), på hvilke en af fusionsparterne er aktiv, og som ikke selv er berørte markeder, jf. afsnit III«. forklarer KLM ganske kort, at (19) Hvad dette punkt angår, KLM og Martinair hver ikke-kontrollerende medejere af en rejsearrangør, og at de har en andel i et edb-reservationssystem. Anmeldelsen fortsætter: især er ruteflyvninger »Martinair har desuden charterflyvninger til andre destinationer (f. eks. Caribien). KLM er kun aktiv på det europæiske charter- marked gennem datterselskabet Transavia. KLM og Martinair »In har addition, Martinair has charter flight operations to other destinations (e. g. Caribbean). KLM is only active in the European charter market through its subsidiary Transavia. KLM and Martinair have scheduled flights to various other destinations. « forskellige andre destinationer. « (18) til (20) Dette kapitel indeholder ingen oplysninger om, at Trans- avia udbyder ruteflyvninger til destinationer i Middelhavs- området. Den eneste oplysning i dette kapitel angående Transavia er følgende: »KLM er kun aktiv på det europæiske chartermarked gennem datterselskabet Transavia« (19) »KLM is only active in the European charter market through its subsidiary Transavia«. b) Vildledende eller urigtige oplysninger om Transavias rute- flyvninger (21) De efterfølgende undersøgelser i sagen viste, at Transavia havde et betydeligt antal ruteflyvninger til destinationer i Middelhavsområdet, og at det solgte pladser på disse flyvninger til rejsearrangører til inkorporering i pakkerejser. (16) Fodnote 11 på side 45 i anmeldelsen. (17) KLM’s følgebrev til anmeldelsen af 1. september 1998. (18) Side 47 i anmeldelsen. (19) Side 47 i anmeldelsen. L 50/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 23. 2. 2005 (22) Som svar på en begæring om oplysninger (20) udtalte KLM i et brev af 9. september 1998, at Transavia havde ruteflyvninger til Malaga, Alicante, Barcelona, Casa- blanca, Djerba, Faro, Funchal, Heraklion, Lissabon, Las Palmas, Malta, Nice, Palma de Mallorca og Tenerifa (sammenlagt […]* one way-passagerer i 1997). Denne situation har ikke ændret sig væsentligt siden da, og Transavia udbyder fortsat et betydeligt antal ruteflyv- ninger til destinationer i Middelhavsområdet. De fleste af disse destinationer beflyves også af Transavia på char- terbasis. I KLM’s brev nævnes intet om, at der sælges pladser på disse rutefly til rejsearrangører. (23) Det var først er til rejsearrangører, rejsearrangører« (22) i de dokumenter, der blev indsendt i december 1998 (21), at KLM oplyste om sit salg af rejsearrangører. KLM fremsatte pladser på rutefly til således følgende udsagn: rigtigt, at der også »Det »Indeed, sælges garanterede pladser til guaranteed seats are sold to tour operators« og »den pris, som rejsearrangørerne skal betale for en garanteret plads på et rutefly, svarer til prisen på en garanteret plads på et charterfly« (23) »Tour operator fares on scheduled flights for guaranteed seats are equal to guaranteed seat fares on non-scheduled flights«. KLM har bekræftet sidstnævnte udsagn i et brev af 4. marts 1999, som viser, at den gennemsnitlige bruttopris for garanterede pladser, der sælges er næsten identisk på henholdsvis ruteflyvninger og charterflyvninger. I anmel- delsen fra december 1998 udtalte KLM følgende: »Virke- ligheden er dog sjældent sort og hvid, og grænsen mellem rute- og charterflyvninger befinder sig i en gråzone. Salget til rejse- arrangører af garanterede pladser på rutefly til de mest popu- lære feriemål i Middelhavsområdet ligner meget salget af tilsva- rende pladser på charterfly« (24) »Reality, however, is seldom black and white, the border line between scheduled and charter services is situated in a grey area. Guaranteed seats sold on scheduled flights to tour operators on routes to popular holiday destinations in the Mediterra- nean, come close to similar services on charter flights«. Med udgangspunkt i de indsendte oplysninger kan det beregnes, at ud af de […]* (25) passagerer, som Trans- avia (26) transporterede med rutefly til destinationer i Middelhavsområdet (27) sommersæsonen 1997 og vintersæsonen 1997/98, rejste i alt […]* (28) på pladser, som var blevet solgt til rejsearrangører på garanteret basis, og […]* rejste på pladser, som var blevet solgt til rejsearrangører uden nogen garanti (29). Til visse destina- tioner rejser hovedparten af passagererne på pladser, som er blevet solgt til rejsearrangører (30). i (20) Kommissionens begæring om oplysninger af 4. september 1998. (21) Anmeldelse af 21. december 1998. (22) Anmeldelse af 21. december 1998, s. 64, fodnote 18. (23) Anmeldelse af 21. december 1998, s. 65, fodnote 19. (24) Anmeldelsen af 21. december 1998, s. 66. (25) […]* i sommersæsonen 1997 og […]* i vintersæsonen 1997/98. (26) Desuden sælger KLM også sine flyvninger til rejsearrangører. ikke-garanterede pladser på (27) Malaga, Alicante, Barcelona, Djerba, Faro, Funchal, Heraklion, Lissabon, Las Palmas, Malta, Nice, Mallorca, Tenerifa. (28) Jf. side 69 i anmeldelsen af 21. december 1998 og bilag XXIX (sommer 1997) og XXX (vinter 1997/98); […]* i sommersæsonen 1997 og […]* i vintersæsonen 1997/98. (29) Jf. side 69 i anmeldelsen af 21. december 1998 og bilag XXIX (sommer 1997) og XXX (vinter 1997/98); […]* i sommersæsonen 1997 og […]* i vintersæsonen 1997/98. (30) F. eks. i sommersæsonen 1997: Djerba, Faro, Funchal, Heraklion, Lissabon, Las Palmas, Malta, Mallorca, Tenerife. (24) (25) IV. PARTERNES REAKTION PÅ KLAGEPUNKTSMEDDE- LELSEN OG KOMMISSIONENS VURDERING HERAF 1. Oplysninger om Transavias charterdestinationer sit I svar på Kommissionens klagepunktsmeddelelse beskriver KLM den under nr. 10 omhandlede udeladelse som en »administrativ fejl«. KLM forklarer, at selskabets oplysninger byggede på Transavias in-flight magazine, der indeholder et kort over Transavias destinationer. Rutedestinationerne er markeret med en gul prik, mens charterdestinationerne er markeret med en rød prik. Destinationer, der beflyves af både rutefly og charterfly, er imidlertid også markeret med en gul prik. Det drejer sig om Alicante, Las Palmas, Tenerifa, Malaga, Palma de Mallorca, Faro, Funchal, Rhodos, Heraklion og Djerba. KLM anfører, at den ukorrekte markering af disse desti- nationer i Transavias in-flight magazine er årsagen til, at disse destinationer ikke blev nævnt som charterdestinati- oner. KLM henviser også til en undersøgelse foretaget af SH&E, der var bilagt anmeldelsen, og som ifølge KLM klart viser, at Transavia også beflyver andre charterdestinationer. KLM mener, at det burde have været klart for enhver, der gennemgik anmeldelsen og bilagene, at forskellen mellem oversigten i anmeldelsen og oversigterne i bila- gene vedrørende de forudgående år skyldtes en fejl, og at enhver nærlæsning af anmeldelsen omgående måtte give anledning til spørgsmål fra Kommissionens side. anmeldte destinationer. De (26) Anmeldelsen indeholder i bilag X en oversigt over KLM’s og Martinairs destinationer, men ingen oversigt over Transavias dokumenter omfattede ikke noget kort over Transavias destinationer og heller ikke Transavias ovennævnte fartplan. Bilag VIII til anmeldelsen indeholder SH&E-undersøgelsen fra juni 1998: »The European Charter Market — An analysis in relation to KLM’s acquisition of the 50 % Nedlloyd stake in Martinair«. Undersøgelsen fylder 60 tekstsider. Bilag II til undersøgelsen (»Non-scheduled passengers from Belgium, Germany, The Netherlands and the UK by Mediterranean destination and carrier«) indeholder oversigter for årene 1993, 1995 og 1997, hvori er angivet alle de destinati- oner i Middelhavsområdet, hvortil der var charterflyv- ninger fra Schiphol. For hver destination indeholder over- sigterne også oplysninger om det samlede antal passa- gerer, antallet af passagerer befordret af konkurrenter og antallet af passagerer befordret af KLM, Martinair og Transavia. Det kan af disse oversigter udledes, at Trans- avia i perioden 1993-97 også fløj til andre lufthavne end dem, der er nævnt for 1998 i oversigten på side 40 i anmeldelsen, bl. a. de 10 destinationer, der er nævnt under betragtning 10. (27) I CO-formularens indledning findes et afsnit, der bærer titlen »Nødvendigheden af at indgive en korrekt og fuld- stændig anmeldelse«. Heri hedder det bl. a. : »Alle oplysninger, der anmodes om på denne formular, skal være korrekte og fuldstændige. Oplysningerne skal gives i den relevante del i denne formular. Bilag til denne formular må kun benyttes til at supplere de oplysninger, der er givet i selve formularen. « 23. 2. 2005 DA Den Europæiske Unions Tidende L 50/15 falder som umiddelbart ingen oplagte fejl, (28) Oplysningerne om charterdestinationer i oversigten på side 40 i CO-formularen er tydelige og ingenlunde tvetydige. Der er i øjnene. Oversigten indeholder ingen henvisninger til den af parterne citerede undersøgelse eller til nogen anden informationskilde. Det eneste sted i dette kapitel, hvor der henvises til undersøgelsen, er på side 34 i tilknytning til afgrænsningen af geografiske udstrækning, og formålet med denne henvisning er at standpunkt, at det geografiske marked understøtte det dækker hele Europa (31). I den forbindelse udtaler KLM, at » i denne anmeldelse tilslutter KLM og Martinair sig SH&E’s konklusion« (32) »KLM and Martinair adopt SH&E's conclu- sion as their own for the purpose of this notification«. relevante markeds det (29) (30) SH&E-undersøgelsen dækker årene 1993-97 og indeholder ingen oplysninger om sommersæsonen 1998. Desuden er de statistiske oplysninger i bilaget til undersøgelsen ikke præsenteret på en sådan måde, at de umiddelbart kan sammenlignes med oversigten i anmeldelsen. Under alle omstændigheder ændrer luftfartsselskaberne deres destina- tioner fra tid til anden. Af den omstændighed, at de 10 destinationer, der er nævnt under betragtning 10, figure- rede i SH&E-undersøgelsen for årene frem til 1997, kunne det derfor ikke klart udledes, at det forhold, at de ikke var nævnt i oplysningerne for 1998, skyldtes en fejl fra KLM's side og ikke en ændring af de destinationer, der beflyves. Derfor kan oplysningerne i bilaget til SH&E-undersøgelsen ikke tjene til at korrigere de urigtige oplysninger, der blev givet i anmeldelsen i den relevante del af CO-formularen. 2. Oplysninger om Transavias ruteflyvninger KLM hævder, at Transavias salg af pladser på ruteflyvninger ikke er en del af det relevante produktmarked og derfor ikke behøvede at blive nævnt. På et mundtligt spørgsmål om, hvorvidt Transavias ruteflyvninger var indregnet i de markedsandele, som var angivet i anmeldelsen, gav KLM følgende skriftlige svar: »Disse markedsandele indgår ikke i SH&E-analysen og derfor heller ikke i KLM’s anmeldelse. Martinair har kun charterflyvninger til Middelhavsdestinationerne, hvorfor der ikke er nogen overlapning mellem Martinairs og Transavias aktiviteter på markedet for char- terflyvninger til Middelhavsområdet. Det europæiske marked for charterflyvninger til Middelhavsområdet er af følgende årsager væsentligt forskelligt fra markedet for ruteflyvninger: Charterflyvninger sælges praktisk talt kun i den ene ende af en flyrute. Passagerer på charterflyvninger køber deres pladser hos rejsearrangører, mens passagerer på ruteflyvninger hovedsagelig køber deres pladser hos rejsebureauer eller direkte hos luftfartssel- skabet. Pladser på charterflyvninger sælges til rejsearrangører i modsætning til pladser på ruteflyvninger, der kun sælges til rejse- arrangører i små kvoter. Den kommercielle risiko forbundet med charterflyvninger bæres af en eller flere rejsearrangører, mens den kommercielle risiko forbundet med ruteflyvninger bæres af luft- fartsselskabet. Ved ruteflyvninger er der ingen afbestillingsgebyrer, eller reglerne herom er i hvert fald langt mere lempelige. På char- termarkedet findes der langt flere og mere forskelligartede aktører. De tal, der er opgivet som svar på Kommissionens begæring om oplysninger, kan ikke lægges til KLM-gruppens markedsandel som angivet på side 62 i anmeldelsen. Medregnes Transavias ruteflyv- samlede markedsunderlag ninger i markedsunderlaget, vil det (31) Der henvises desuden til SH&E-undersøgelsen i kapitel 7 i anmel- delsen (oplysninger om berørte markeder). (32) Side 34 i anmeldelsen. nødvendigvis blive betydeligt udvidet, da det så også vil være nødvendigt at medregne andre luftfartsselskabers ruteflyvninger …« (33) »Such market shares are not included in the SH&E analysis in KLM's notification. Martinair only and, consequently, operates as a non-scheduled carrier on Mediterranean desti- nations, as a result of which there is no overlap between the activities of Martinair and Transavia within the non- scheduled Mediterranean market. The European non-sche- duled Mediterranean market is substantially different from a scheduled market for the reasons described below: non-scheduled (charter) traffic is sold virtually only at one end of the route; passengers on non-scheduled (charter) flights buy their seats from a tour operator, while passen- gers on scheduled flights buy predominantly from travel agents or directly with the airline involved; seats on non- scheduled (charter) flights are sold to tour operators, contrary to seats on scheduled flights which are only sold in small allotments; non-scheduled to tour operators (charter) the commercial risk of one or more tour operators, the commercial risk of sche- duled flights is with the air carrier; penalties for cancellation on scheduled flights are non-existing or, at least, much more the non-scheduled (charter) market has many more and different players. flights are operated at liberal; The information provided in response to the Commission's request for information can not be added to the KLM Group's market share provided on p. 62 of the notification. Including Transavia scheduled flights into the market base would necessarily lead to a substantial increase of the total market base, since scheduled flights by other carriers should then be included as well …« I CO-formularens del 6 er det tydeligt angivet, hvilke oplys- ninger der skal gives i relation til markedsdefinitionen. Heri relevante produkt- benyttes marked: »Ved et relevant produktmarked forstås markedet for alle de varer og/eller tjenesteydelser, som forbrugerne på grundlag af deres art, pris og anvendelsesformål betragter som substituer- ende produkter. Et relevant produktmarked kan i visse tilfælde bestå af flere enkelte varer og/eller tjenesteydelser, som stort set egenskaber og er eller frembyder indbyrdes substituerbare«. følgende definition af det identiske tekniske fysiske (31) (32) Da visse pladser på Transavias ruteflyvninger sælges til rejsearrangører til samme pris og på samme økonomiske vilkår (garanti) som pladser på charterflyvninger, betragter Kommissionen salget af alle disse pladser som tilhørende et og samme produktmarked. Skønt denne markedsdefinition vil betyde, at det også kan være nødvendigt at lade det relevante produktmarked omfatte pladser solgt til andre ruteflyvninger, kan KLM ikke blot luftfartsselskabers udelade disse oplysninger. (33) Kommissionen bemærker, at KLM var af den overbevisning, at pladser solgt til rejsearrangører på Transavias ruteflyv- ninger ikke tilhørte samme marked som pladser solgt på charterflyvninger. Selv hvis det var tilfældet, burde disse aktiviteter have været nævnt i svaret på CO-formularens spørgsmål 6. 2 som aktiviteter på et marked, som er nært beslægtet med det berørte marked (de såkaldte »tilgræn- sende markeder«). Formålet med spørgsmålet om aktiviteter på tilgrænsende markeder er netop at få de fornødne oplys- ninger frem i de tilfælde, hvor parterne har benyttet en snævrere markedsdefinition end Kommissionen. (33) Brev fra KLM af 18. september 1998. L 50/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 23. 2. 2005 (34) KLM gav en detaljeret forklaring på, hvorfor selskabet mente, at ruteflyvninger ikke udgjorde en del af det rele- vante produktmarked, og det var derfor klar over, at dette var et marked, der var nært beslægtet med det relevante produktmarked. KLM efterlod ikke en blank rubrik under spørgsmål 6. 2 om tilgrænsende markeder. KLM henviste til sine egne og Martinairs interesser i rejse- arrangører og til sin deltagelse i et edb-reservationssy- stem. KLM nævnte endvidere, at Martinair havde charter- flyvninger til andre destinationer (Caribien), og at KLM og Martinair havde ruteflyvninger til forskellige andre destinationer (34). Denne udtalelse om charter- og rute- flyvninger viser, at KLM havde forstået spørgsmålet om tilgrænsende markeder; alligevel nævnte det ikke på dette sted noget om Transavias ruteflyvninger. I denne forbin- delse forstærker KLM's detaljerede beskrivelse af andre tilgrænsende aktiviteter det indtryk, at oplysningerne er komplette, og det gør udeladelsen vildledende. 2. Oplysninger om Transavias ruteflyvninger (38) Udeladelsen af enhver oplysning om, at Transavia har ruteflyvninger til destinationer i Middelhavsområdet, og om Transavias salg af pladser på disse flyvninger til rejse- arrangører gør oplysningerne om Transavia både vildle- dende og urigtige i den betydning, der anvendes i artikel 14, stk. 1, litra b). i er — set (39) Den manglende omtale af Transavias ruteflyvninger til Middelhavsområdet sammenhæng med resten af oplysningerne i CO-formularen — ikke blot en simpel udeladelse af oplysninger, men, som forklaret ovenfor (i afsnit III og IV), en handling, der i væsentlig grad vildleder læseren, da den tegner et fordrejet billede af virkeligheden. Oplysningerne er derfor både urigtige og vildledende i den betydning, der anvendes i fusionsfor- ordningens artikel 14, stk. 1, litra b). V. RETLIG VURDERING (40) 1. Oplysninger om Transavias charterdestinationer (35) Oplysningerne i oversigten på side 40 i CO-formularen over Transavias charterdestinationer er urigtige, idet mindst ti destinationer, hvoraf de fleste er meget betyde- lige destinationer, ikke er nævnt. Urigtigheden af disse oplysninger forstærkes af det udsagn, der optræder lige før oversigten, nemlig at Martinairs og Transavias aktivi- teter i vid udstrækning supplerer hinanden (35). Udela- delsen af vigtige spanske, portugisiske og græske destina- tioner ikke mindst det ukorrekte indtryk, at overlapningen mellem Transavias og Martin- airs aktiviteter kun er begrænset. Udtalelsen om komple- mentaritet på side 39 kan ikke kun henvise til størrelsen af selskabernes fly, når henses til udtalelsens placering umiddelbart før oversigten. Oplysningen om, at Transavia flyver til »andre« destinationer end Martinair, forstærker det falske indtryk, som læseren får af oversigten. i oversigten giver (36) Med afgivelsen af disse urigtige oplysninger blev der handlet groft uagtsomt. Selv hvis parternes forklaring om brugen af Transavias in-flight magazine godtages, er handlingen udtryk for en høj grad af uagtsomhed. Et in- flight magazine er et markedsførings- eller reklameblad, som ikke nødvendigvis indeholder helt præcise oplys- ninger. Parterne burde have benyttet en mere troværdig informationskilde, f. eks. interne statistikker fra Transavia eller Transavias fartplan, som Kommissionen modtog senere. Da Transavia er et helejet datterselskab af KLM, ville disse oplysninger have været umiddelbart tilgænge- lige for KLM. Kommissionen kan ikke udelukke, at KLM forsætligt tilbageholdt oplysningerne om Transavias ruteflyvninger. Der er i det mindste tale om en høj grad af uagtsomhed, eftersom KLM har eller burde have haft fuldt kendskab til oplysningerne, deres relevans og kravet om at anføre dem i CO-formularen. (41) KLM's manglende angivelse af disse oplysninger udgør derfor også en overtrædelse, for hvilken selskabet kan pålægges en bøde. VI. BØDEPÅLÆG (42) I henhold til fusionsforordningens artikel 14, stk. 1, litra b), kan Kommissionen ved beslutning pålægge de i artikel 3, stk. 1, litra b), omhandlede personer samt virksom- heder eller sammenslutninger af virksomheder bøder på 1 000 til 50 000 EUR, såfremt de forsætligt eller uagt- somt fremsætter urigtige eller vildledende oplysninger i en anmeldelse i henhold til artikel 4. Ved fastsættelsen af bødens størrelse skal Kommissionen tage hensyn til over- trædelsens art og grovhed, jf. artikel 14, stk. 3. Kommis- sionen skal i den forbindelse tage hensyn til eventuelle skærpende eller formildende omstændigheder. 1. Overtrædelsens art (43) Overtrædelsen begået af KLM bestod i, at selskabet, som fremsatte urigtige og vildledende beskrevet ovenfor, fusionsforordningens oplysninger artikel 14, stk. 1, litra b). Fremsættelsen af disse urigtige og vildledende oplysninger var i det mindste udtryk for grov uagtsomhed. som omhandlet i (37) KLM's manglende afgivelse af korrekte oplysninger på dette punkt udgør følgelig en overtrædelse, for hvilken selskabet kan pålægges en bøde i henhold til fusionsfor- ordningens artikel 14, stk. 1, litra b). 2. Overtrædelsens grovhed (34) Se side 47 i anmeldelsen. (35) Side 39 i anmeldelsen. (44) KLM's overtrædelse af fusionsforordningen er at betragte som en alvorlig overtrædelse, og dét af følgende årsager: 23. 2. 2005 DA Den Europæiske Unions Tidende L 50/17 a) Relevansen af de urigtige eller vildledende oplysninger (45) Oplysninger om en eventuel overlapning mellem parterne på individuelle destinationer er af oplagt rele- vans for vurderingen af transaktionen. Det gælder, uanset om det relevante marked består af individuelle ruter eller af alle eller bestemte ruter til destinationer i Middelhavs- området. De af Transavias destinationer, der ikke blev nævnt, spanske, portugisiske og græske feriemål, som tiltrækker et stort antal rejsende. Oplys- ningen om, at Transavia flyver til alle de relevante Martinair-destinationer, er også relevant for vurderingen af den faktiske konkurrence mellem Martinair og Trans- avia, navnlig når den sammenholdes med parternes gentagne udtalelser om, at Martinairs og Transavias akti- viteter supplerer hinanden (36). er vigtige (46) Oplysningen om, at Transavia flyver til mange store feriemål med både rutefly og charterfly, har tydeligvis også betydning for vurderingen af Transavias stilling på markedet. Uanset om pladser på ruteflyvninger udgør en del af det relevante produktmarked eller ej, er oplys- ningen om, at Transavia har et stort antal ruteflyvninger til sine charterdestinationer, relevant for vurderingen af Transavias markedsstyrke på disse ruter. (47) (48) (49) b) Formildende omstændigheder gjort gældende af KLM KLM understreger, at det deltog i adskillige møder med Kommissionen for at forberede anmeldelsen, at der på disse møder blev diskuteret adskillige udkast til anmel- delsen, og at selskabet velvilligt tog Kommissionens forslag og bemærkninger til sig. Selskabet nævner også, at anmeldelsen i denne sag var meget kompliceret, da der ikke fandtes umiddelbart tilgængelige oplysninger. KLM udtaler endvidere, at det ikke er bevist, at det fremsatte »urigtige og vildledende« oplysninger, og at de særlige omstændigheder i sagen gør, at en eventuel afgivelse af sådanne oplysninger ikke kan lægges til grund for pålæg- gelse af en bøde. Kommissionen deler ikke dette syns- punkt af følgende årsager: i) T r a n s a v i a s c h a r t e r d e s t i n a t i o n e r I sine bemærkninger til klagepunktsmeddelelsen forklarer KLM, at udeladelsen af oplysninger om Transavias char- terdestinationer skyldtes en administrativ fejl (37). KLM fejlen burde have været åbenlys hævder endvidere, at for enhver, der gennemgik anmeldelsen. KLM hævder, at den pågældende oversigt kun blev inklu- deret i besvarelsen af CO-formularen efter anmodning fra Kommissionen, og at der endnu ikke forelå detaljerede tal for markedsandelene i den endnu uafsluttede 1998- sommersæson. Oversigten på side 40 i anmeldelsen tillæg til eller en præsenteres imidlertid ikke som et i den SH&E- ajourføring af oplysningerne indeholdt (50) (51) (52) undersøgelse, der er nævnt under betragtning 26 i denne beslutning. Den er en belysning af KLM's udtalelse om, at Transavias og Martinairs aktiviteter »i vid udstrækning supplerer hinanden«. KLM's påstand om, at denne over- sigt kun kunne læses i sammenhæng med undersøgelsen, er grundløs, da der ikke engang findes en henvisning til undersøgelsen. KLM's påstand om, at det var åbenlyst, at oversigten var ukorrekt, er også grundløs. Udeladelsen af de pågældende charterdestinationer blev ikke opdaget af KLM selv, der har et meget bedre kendskab til sine aktiviteter end nogen anden, så der var bestemt ikke tale om en så åbenlys enhver grundig læser kunne have fejl, opdaget den. at KLM understreger, at det ikke var selskabets hensigt at tilbageholde oplysningerne for Kommissionen, og at Kommissionen overdriver den administrative fejls alvor. Men KLM's forklaring på, hvordan det indsamlede oplys- ningerne om Transavias charterdestinationer, vidner om betydelig skødesløshed. At basere oplysningerne på et in- flight magazine og ikke på en mere troværdig kilde, er udtryk for en alvorlig tilsidesættelse af pligten til at indsamle de fornødne oplysninger med omhu, navnlig i betragtning af, at Transavia er et helejet datterselskab af KLM. ii) T r a n s a v i a s r u t e t r a f i k KLM gør gældende, at det i sine kontakter med Kommis- sionen aldrig har lagt skjul på, at KLM-gruppen, herunder datterselskabet Transavia, gennemfører ruteflyvninger inden for Europa i almindelighed og til Middelhavsom- rådet i særdeleshed. Det udtaler også, at det ville have givet flere oplysninger om Transavias ruteflyvninger, hvis Kommissionen havde anmodet herom under drøftelserne forud for anmeldelsen. KLM henviser til SH&E-undersø- gelsen, som efter KLM's opfattelse tydeligt viser, at 47 % af alle nederlandske ferierejsende flyver med rutefly. KLM udtaler, at det ville være urealistisk at tro, at en stor del af disse passagerer ikke var kunder hos KLM-gruppen. (53) Drøftelserne på møderne forud for anmeldelsen handlede primært om at fastlægge en klar markedsdefinition. Kommissionen medgiver, at eftersom KLM ikke fortalte, at Transavia solgte en betydelig del af pladserne på sine rutefly til rejsearrangører, havde den ikke fra starten over- vejet at tage denne aktivitet med i betragtning ved afgrænsningen af markedet. Det betyder imidlertid ikke, at KLM ikke var forpligtet til at give komplette oplys- ninger om denne aktivitet, i det mindste ved besvarelsen af Desuden CO-formularen (38). punkt 6. 2 i (36) Se side 32 og 39 i anmeldelsen og side 5 i brevet af 9. september 1998. (37) Se betragtning 24 i denne beslutning. (38) Sådanne oplysninger blev givet i anmeldelsen af 21. december 1998. L 50/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 23. 2. 2005 vedrører oplysningerne i SH&E-undersøgelsen alle neder- landske ferierejsende og ikke blot de kunder, der køber en pakkerejse hos en rejsearrangør. Det kunne derfor ikke udledes af disse oplysninger, at Transavia solgte pladser på sine rutefly til rejsearrangører, der tilbyder pakkerejser. Den måde, hvorpå oplysningerne om Trans- avia blev præsenteret i alle de udkast, der blev fremlagt, kunne ikke forventes at give anledning til sådanne spørgsmål fra Kommissionens side. Transavia blev altid fremstillet som et »charterselskab«. Oplysningen om, at Transavia også beskæftiger sig med ruteflyvning, blev først givet i den endelige udgave af anmeldelsen i fodnote 11 på side 45, der omhandler Transavias delta- gelse i KLM's bonusprogram. Denne oplysning fandtes ikke i tidligere udkast. Argumentet om, at Kommissionen kunne eller burde have anmodet om denne oplysning, er derfor grundløst. (54) KLM hævder endvidere, at oplysningen om ruteflyvninger ikke ændrede noget ved KLM's markedsandel, og at udeladelsen af denne oplysning derfor var irrelevant. Men et selskabs faktiske markedsandel er kun én af de faktorer, der benyttes til at måle dets styrke på markedet. Transavias ruteflyvninger til destinationer, som selskabet også beflyver på charterbasis, er helt klart en faktor, der kan bidrage til at styrke selskabets position på disse ruter, for Kommissionens og oplysningen er derfor relevant vurdering af konkurrenceforholdene i forbindelse med fusionen. Således vil Kommissionens materielle vurdering af sagen samt typen og rækkevidden af de foranstalt- ninger, der måtte være nødvendige for at afhjælpe even- tuelle konkurrenceproblemer, sandsynligvis blive påvirket af dens kendskab (eller manglende kendskab) til disse aktiviteter og deres art og omfang. (55) Hvis det for eksempel virkelig forholdt sig således, at Transavia ikke havde ruteflyvninger til disse destinationer, kunne det argumenteres, at det ville være forholdsvis nemt for andre ruteselskaber at starte sådanne flyvninger og sælge pladser til enkeltpersoner og rejsearrangører, og at fusionen derfor burde godkendes. Tilsvarende gælder, at hvis undersøgelsen viste, at der optrådte en domine- rende stilling på nogle af de pågældende ruter, ville en løsning, der udelukkende fokuserede på Martinairs flyvninger eller på Transavias charterflyvninger måske være utilstrækkelig, da den ikke ville påvirke eller tage højde for Transavias betydelige salg af pladser til rejse- arrangører på sine ruteflyvninger på disse ruter. 3. Bødens størrelse (56) I forbindelse med procedurer i henhold til fusionsforord- ningen er det meget vigtigt, at parterne i en fusion giver alle relevante oplysninger ved anmeldelsen af fusionen. Det betyder, at virksomhederne skal være særlig omhyg- gelige, når de fremsætter oplysninger om deres fusion. (57) I denne sag fremsatte KLM oplysninger, der var urigtige og vildledende, og selskabet udviste i hvert fald grov uagtsomhed. Desuden var de pågældende oplysninger (58) (59) (60) tydeligvis relevante for den konkurrencemæssige vurde- ring af transaktionen. KLM gav ikke de korrekte oplysninger på eget initiativ, men kun som et resultat af Kommissionens undersø- gelser. De fuldstændige oplysninger om Transavias øvrige charterdestinationer kunne kun udledes af oplys- ninger, der blev givet i et svar på en begæring om oplys- ninger, og som senere blev bekræftet mundtligt. Oplys- ningen om, at Transavia har ruteflyvninger til destinati- oner i Middelhavsområdet, blev givet som svar på en begæring om oplysninger. Oplysningen om, at KLM rejsearrangører på sælger pladser på sine rutefly til samme økonomiske vilkår som pladser på sine charterfly, og om omfanget af dette salg blev først endelig bekræftet i anmeldelsen af 21. december 1998 og i forbindelse med Kommissionens efterfølgende granskning af oplys- ningerne i denne anmeldelse. Ved vurderingen af KLM's adfærd skal man huske på, at KLM er et stort europæisk selskab med omfattende akti- viteter i Europa. KLM havde også erfaringer fra en tidli- gere anmeldelse foretaget fusionsforord- ningen. i henhold til Som beskrevet mere detaljeret ovenfor under betragtning 47-55, har KLM som en formildende omstændighed peget på, at de påståede overtrædelser ikke blev begået forsætligt, at Kommissionen burde have været i stand til at identificere de manglende oplysninger og burde have anmodet om disse oplysninger i perioden op til selve anmeldelsen (der i denne sag var ganske lang), og at de manglende oplysninger ikke var afgørende for sagens udfald. (61) Med hensyn til disse påstandes indflydelse på vurderingen af overtrædelsens grovhed og dermed på bødens størrelse er det Kommissionens opfattelse, at de kun kan tillægges begrænset vægt. Der findes ingen beviser for, at over- trædelserne blev begået forsætligt, og KLM's deltagelse i drøftelser med Kommissionen forud for anmeldelsen tyder i det mindste på, at selskabet ønskede at sikre sig, at dets anmeldelse var i orden. Ikke desto mindre var det KLM's ansvar at sikre, at alle relevante oplysninger blev givet, men selskabet svigtede dette ansvar ved ikke at udvise tilstrækkelig omhu. Der er i begge tilfælde blevet udvist en betydelig grad af uagtsomhed. KLM burde ikke have baseret sig på et in-flight magazine ved indsam- lingen af vigtige oplysninger såsom oplysningerne om Transavias charterdestinationer. Selskabet kunne have givet oplysningerne om Transavias ruteflyvninger - og burde have indset, at det var vigtigt at gøre det - selv uden en specifik begæring eller påmindelse herom fra Kommissionens side. Derudover er det absolut tænkeligt, at hvis Kommissionen ikke havde afsløret de manglende oplysninger, ville den fortsatte mangel på disse oplys- ninger have påvirket udfaldet af den materielle beslutning om fusionen på en måde, der kunne have været til fordel for KLM. 23. 2. 2005 DA Den Europæiske Unions Tidende L 50/19 (62) På grundlag af ovenstående og under hensyntagen til sagens omstændigheder finder Kommissionen, at KLM bør pålægges en bøde på 40 000 EUR i henhold til fusionsforordningens artikel 14, stk. 1, litra b) — Herefter pålægges der automatisk renter til Den Europæiske Centralbanks reporentesats den første arbejdsdag i den måned, hvor denne beslutning blev vedtaget, plus 3,5 procentpoint, dvs. i alt 6,5 %. VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Denne beslutning er rettet til: Artikel 3 I henhold til artikel 14, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 pålægges Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (KLM) en bøde på 40 000 EUR for at have fremsat urigtige og vildledende oplysninger i en anmeldelse indgivet til Kommissi- onen den 1. september 1998 i henhold til samme forordning. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV Amsterdamseweg 55 NL-1182 GP Amstelveen. Artikel 2 Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 1999. Den i henhold til artikel 1 pålagte bøde indbetales senest tre måneder efter meddelelsen af denne beslutning på Europa- Kommissionens konto nr. 310-0933000-43 i Banque Bruxelles Lambert, Agence Européenne, Rond Point Schuman 5, B-1040 Bruxelles. På Kommissionens vegne Mario MONTI Medlem af Kommissionen


title: Verordening (EG) nr. 2637/1999 van de Commissie van 14 december 1999 houdende wijziging van Verordening (EG) nr. 2848/98 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 2075/92 van de Raad ten aanzien van de premieregeling, de productiequota en de aan de telersverenigingen toe te kennen specifieke steun in de sector ruwe tabak

formats: html pdf print

text: L 323/8 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 15. 12. 1999 VERORDENING (EG) Nr. 2637/1999 VAN DE COMMISSIE van 14 december 1999 houdende wĳziging van Verordening (EG) nr. 2848/98 tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen van Verordening (EEG) nr. 2075/92 van de Raad ten aanzien van de premieregeling, de productie- quota en de aan de telersverenigingen toe te kennen specifieke steun in de sector ruwe tabak DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 2075/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector ruwe tabak (1), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 660/1999 (2), en met name op de arti- kelen 11 en 14 bis, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) In Verordening (EG) nr. 2848/98 van de Commissie van 22 december 1998 tot vaststelling van uitvoeringsbepa- lingen van Verordening (EEG) nr. 2075/92 van de Raad ten aanzien van de premieregeling, de productiequota en de aan de telersverenigingen toe te kennen specifieke steun in de sector ruwe tabak (3), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 2162/1999 (4), is bepaald dat de quotumattesten uiterlĳk op 31 januari van het oogstjaar aan de telersverenigingen en de individuele producenten die geen lid van een telersvereniging zĳn, moeten worden verstrekt, en dat de bevoegde autoriteit van de lidstaat beschikt over een periode van 20 dagen om de schriftelĳke overeenkomst over de afstand van quota tussen individuele producenten te registreren. Voor de toepassing van de procedures voor de verdeling van de quotumattesten en de procedures voor de regi- stratie van de schriftelĳke overeenkomsten over de afstand van quota is in sommige lidstaten meer tĳd nodig omdat administratieve controleprocedures moeten worden gevolgd en met name controles op de percelen moeten worden verricht. Bĳgevolg moet de periode voor de afgifte van de quotumattesten aan de telersvereni- gingen en de individuele producenten die geen lid van een telersvereniging zĳn, met één maand worden verlengd, en de periode voor de registratie van de schrif- telĳke overeenkomsten over de afstand van quota, met tien dagen. (3) In artikel 36 van Verordening (EG) nr. 2848/98 zĳn de bedragen vastgesteld waarop producenten van wie de quota voor het oogstjaar 1999 zĳn opgekocht in het (1) PB L 215 van 30. 7. 1992, blz. 70. (2) PB L 83 van 27. 3. 1999, blz. 10. (3) PB L 358 van 31. 12. 1998, blz. 17. (4) PB L 265 van 13. 10. 1999, blz. 13. kader van het programma voor de opkoop van quota, recht hebben. Nu moeten de bedragen worden vastge- steld waarop de producenten van wie de quota voor het oogstjaar 2000 worden opgekocht, onverminderd even- tuele toekomstige wĳzigingen recht zullen hebben. (4) De hoeveelheden waarvoor een quotumopkoopaanvraag is ingediend en de overeenkomstig artikel 35 van Veror- dening (EG) nr. 2848/98 opgekochte hoeveelheden per soortengroep, die overeenkomstig onder j) van artikel 54 van dezelfde verordening aan de Commissie moeten worden meegedeeld, zullen niet beschikbaar zĳn vóór 31 december 1999. Bĳgevolg moeten voor het oogstjaar 2000 voor de opkoop van quota dezelfde bedragen worden toegepast als voor het oogstjaar 1999. (5) De in deze verordening vervatte maatregelen zĳn in overeenstemming met het advies van het Comité van beheer voor tabak, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Verordening (EG) nr. 2848/98 wordt als volgt gewĳzigd: 1. In artikel 22, lid 3, wordt „op 31 januari” vervangen door „eind februari”. 2. In artikel 33, lid 2, wordt „20” vervangen door „30”. 3. Aan artikel 36 wordt de volgende alinea toegevoegd: „De producenten van wie de quota voor het oogstjaar 2000 zĳn opgekocht, hebben bĳ de betaling van de premies betreffende de oogstjaren 2001, 2002 en 2003 recht op dezelfde bedragen als die welke in de eerste alinea zĳn vermeld voor het oogstjaar 1999. ”. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op de derde dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Zĳ is van toepassing met ingang van het oogstjaar 2000. 15. 12. 1999 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 323/9 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 14 december 1999. Voor de Commissie Franz FISCHLER Lid van de Commissie


title: Regulamento (CE) n.° 2638/1999 da Comissão, de 14 de Dezembro de 1999, relativo aos pedidos de certificados de importação para trigo mole de qualidade e para trigo duro de qualidade no âmbito dos contingentes pautais previstos no Regulamento (CE) n.° 778/1999

eurovoc_concepts:
common wheat
durum wheat
import licence
product quality
tariff quota

formats: pdf print

text: L 323/10 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 15. 12. 1999 REGULAMENTO (CE) N. o 2638/1999 DA COMISSÃO de 14 de Dezembro de 1999 relativo aos pedidos de certificados de importação para trigo mole de qualidade e para trigo duro de qualidade no âmbito dos contingentes pautais previstos no Regulamento (CE) n. o 778/1999 A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, Tendo em conta o Regulamento (CE) n. o 1095/96 do Conselho, de 18 de Junho de 1996, relativo à aplicação das concessões constantes da lista CXL estabelecidas na sequência da conclusão das negociações no âmbito do n. o 6 do artigo XXIV do GATT (1), e, nomeadamente, o seu artigo 1. o, Considerando que o Regulamento (CE) n. o 778/1999 da Comissão, de 15 de Abril de 1999, relativo à abertura e modo de gestão de contingentes pautais de 300 000 toneladas de trigo de qualidade e de 50 000 toneladas de trigo duro e que revoga os Regulamentos (CE) n. o 529/97 e (CE) n. o 2228/96 (2), estabeleceu disposições específicas que regem a organização das importações no âmbito do contingente aberto pelo Regula- mento (CE) n. o 1095/96; que o n. o 2 do artigo 3. o do Regula- mento (CE) n. o 778/1999 dispõe que a Comissão deve fixar um coeficiente de redução da qualidade se os pedidos de certifi- cados de importação excederem as quantidades que podem ser importadas; que os pedidos de certificados apresentados de 24 de Outubro a 8 de Dezembro de 1999 correspondem a 304 270 toneladas de trigo de qualidade, sendo a quantidade máxima a importar de 100 000 toneladas; que é necessário fixar a correspondente percentagem de redução para os pedidos de certificados de importação apresentados de 24 de Outubro a 8 de Dezembro de 1999 que beneficiam das condi- ções fixadas no Regulamento (CE) n. o 1095/96; que os pedidos de certificados apresentados de 24 de Outubro a 8 de Dezembro de 1999 correspondem a 145 845 toneladas de trigo duro de qualidade, sendo a quantidade máxima a importar de 50 000 toneladas; que é necessário fixar a corres- pondente percentagem de redução para os pedidos de certifi- cados de importação apresentados de 24 de Outubro a 8 de Dezembro de 1999 que beneficiam das condições fixadas no Regulamento (CE) n. o 1095/96, ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO: Artigo 1. o Os pedidos de certificados de importação para trigo mole de qualidade que beneficiam das condições estabelecidas pelo Regulamento (CE) n. o 1095/96, apresentadas de 24 de Outubro a 8 de Dezembro de 1999 e comunicados à Comissão, são aceites para as quantidades que deles constam afectados de um coeficiente de 0,329. Os pedidos não comunicados à Comissão são recusados. Artigo 2. o Os pedidos de certificados de importação para trigo duro de qualidade que beneficiam das condições estabelecidas pelo Regulamento (CE) n. o 1095/96, apresentados de 24 de Outubro a 8 de Dezembro de 1999 e comunicados à Comissão, são aceites para as quantidades que deles constam afectados de um coeficiente de 0,343. Os pedidos não comunicados à Comissão são recusados. Artigo 3. o O presente regulamento entra em vigor em 15 de Dezembro de 1999. O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros. Feito em Bruxelas, em 14 de Dezembro de 1999. Pela Comissão Franz FISCHLER Membro da Comissão (1) JO L 146 de 20. 6. 1996, p. 1. (2) JO L 101 de 16. 4. 1999, p. 36


title: Règlement (CE) nº 2703/1999 du Conseil, du 14 décembre 1999, modifiant le règlement (CE) nº 2596/97 prolongeant la période prévue à l'article 149, paragraphe 1, de l'acte d'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède

eurovoc_concepts:
Finland
Sweden
marketing standard
milk
milk fat
transitional period (EU)

text: 21. 12. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes L 327/11 RÈGLEMENT (CE) No 2703/1999 DU CONSEIL du 14 décembre 1999 modifiant le règlement (CE) no 2596/97 prolongeant la période prévue à l'article 149, paragraphe 1, de l'acte d'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE, vu l'acte d'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède, et notamment son article 149, paragraphe 2, (3) il paraît en outre opportun de constater à mi-parcours les progrès réalisés par ces États membres dans l'applica- tion du régime communautaire, vu la proposition de la Commission (1), A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: vu l'avis du Parlement européen (2), considérant ce qui suit: (1) (2) l'article 1er, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 2596/ 97 (3) proroge jusqu'au 31 décembre 1999 la période pendant laquelle des mesures transitoires peuvent être prises en ce qui concerne les exigences relatives à la teneur en matière grasse du lait destiné à la consomma- les difficultés tion humaine en Finlande et en Suède; d'adaptation qui ont nécessité ces mesures transitoires ne pourront 31 pas décembre 1999; surmontées avant être le il convient, par conséquent, de recourir à la possibilité, prévue par l'acte d'adhésion de 1994, de prolonger la période en cause; une période supplémentaire de quatre ans semble appropriée; Article premier À l'article 1er du règlement (CE) no 2596/97, le deuxième alinéa est remplacé par le texte suivant: cette période jusqu'au 31 «Toutefois, décembre 2003 en ce qui concerne les exigences relatives à la teneur en matière grasse du lait destiné à la consomma- tion humaine produit en Finlande et en Suède. est prolongée La Finlande et la Suède communiquent à la Commission, avant le 31 décembre 2001, les mesures adoptées en vue de s'adapter au régime communautaire. Sur cette base, la Commission présentera au Conseil un rapport sur les progrès réalisés par les États membres concernés. » Le présent règlement entre en vigueur le 1er janvier 2000. Article 2 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 14 décembre 1999. Par le Conseil Le président K. HEMILÄ (1) JO C 342 du 30. 11. 1999, p. 35. (2) Avis rendu le 2. 12. 1999 (non encore paru au Journal officiel). (3) JO L 351 du 23. 12. 1997, p. 12