title: WRITTEN QUESTION E-2342/99 by Daniel Hannan (PPE-DE) to the Commission. 1998 Football World Cup Finals.

eurovoc_concepts:
corruption
fine
public morality
sanction (EU)
sporting event
sports body

text: 8. 8. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 225 E/109 (2000/C 225 E/111) WRITTEN QUESTION E-2342/99 by Daniel Hannan (PPE-DE) to the Commission (13 December 1999) Subject: 1998 Football World Cup Finals Which European Commission officials were given World Cup tickets at the time of that event, and were those officials involved in assessing the fine subsequently imposed by the Commission on the football authorities? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (5 January 2000) No-one involved in the instruction of the case, from the responsible member of the Commission to the rapporteurs of the case in the Competition Directorate general, was given tickets by the comitØ fran(cid:231)ais d(cid:146)organisation de la coupe du monde de football 1998 (CFO) or the national football federations. (2000/C 225 E/112) WRITTEN QUESTION E-2343/99 by Robert Evans (PSE) to the Commission (13 December 1999) Subject: Aflatoxin fungus Would the Commission inform me of recent actin taken by the Commission concerning permissible levels of aflatoxin fungus and Brazil nuts? I have been approached about the possible impact of this action on forest people in the Amazon region. I would like further information on the scientific basis for this action and any assistance that the EU is giving to producers. Answer given by Mr Byrne on behalf of the Commission (19 January 2000) Commission Regulation (EC) No 1525/98 of 16 July 1998 amending Regulation (EC) No 194/97 of 31 January 1997 setting maximum levels for certain contaminants in foodstuffs (1) establishes maximum limits for aflatoxin B1 and aflatoxin total for groundnuts, nuts, including brazil nuts, dried fruit, cereals and derived products of these commodities and for aflatoxin M1 in milk. For nuts, including brazil nuts, and processed products thereof intended for direct human consumption or as an ingredient in foodstuffs, maximum limits are at the level of 4 microgram per kilogram (µg/kg) aflatoxin total and 2 µg/kg aflatoxin B1. Sorting techniques and other possible physical treatments which reduce the aflatoxin content can be carried out on unprocessed nuts to obtain the final consumer product. Taking these techniques into account, higher maximum limits have been established for nuts, including brazil nuts (10 µg/kg aflatoxin total and 5 µg/kg aflatoxin B1) to be subjected to sorting or other physical treatment, before their human consumption or their use as an ingredient in foodstuffs. that time the Committee concluded for aflatoxins: The scientific committee for food (SCF) expressed on 23 September 1994 an opinion on aflatoxins, ochratoxin A and patulin (2). At (cid:145)Aflatoxins are it is generally felt that there is no threshold dose genotoxic carcinogens. For this type of carcinogen, below which no tumour formation would occur. In other words, only a zero level of exposure will result in no risk(cid:146). It agreed with the recent evaluations of the International agency for research on cancer (IARC) (1993) with respect to the carcinogenicity and genotoxicity of the aflatoxins. From the many reports on risk assessment, it can be concluded that even very low levels of exposure to aflatoxins, i. e. 1 nanogram per kilogram (ng/kg) body weight per day or less contribute to the risk of liver cancer


title: WRITTEN QUESTION E-2260/99 by María Sornosa Martínez (PSE) to the Commission. Environmental conservation and the historical heritage of the Dos Llometes site in Valencia (Spain).

eurovoc_concepts:
Community of Valencia
Spain
application of EU law
environmental impact
heritage protection
historic site
protection of animal life
town planning

formats: html pdf print

text: 3. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 280 E/21 (2000/C 280 E/019) WRITTEN QUESTION E-2258/99 by Theresa Villiers (PPE-DE) to the Commission (13 December 1999) Subject: Tax discussions 1. What changes to EU tax systems does the Commission believe should be considered at the next Intergovernmental Conference? In particular, does the Commission support the introduction of qualified majority voting for any tax 2. matters and, if so, which ones? Answer given by Mr Bolkestein on behalf of the Commission (11 February 2000) As it made clear in its Opinion of 26 January 2000 (1), the Commission believes that because they reflect the fundamental views of national legislators on matters of economic policy, social cohesion and solidarity, tax and social security heavily influence voters(cid:146) domestic political choices justifying the retention of unanimity voting in these fields. Nevertheless, it considers that certain aspects of these two areas are inseparable from the working of the internal market and should be subject to qualified majority voting, particularly when obstacles lead to discrimination, double taxation or tax evasion. It should be stressed that it is not the intention to move towards general harmonisation of national systems, tax bases and tax rates. In addition, qualified majority voting should be applied when legislation has already been harmonised, in order to simplify and modernise existing rules and ensure they are applied more uniformly. This applies in particular to the common VAT system and the movement of and controls on goods subject to excise duty. Finally, the Commission is firmly committed to fighting fraud, which has become an increasing problem with the removal of tax frontiers for goods and the liberalisation of capital movements. Qualified majority voting should therefore also apply to measures aimed at preventing tax evasion and tax fraud. The Commission will present detailed proposals on this issue at the Intergovernmental Conference. (1) Adapting the institutions to make a success of enlargement: Opinion of the Commission under Article 48 of the the Treaty on European Union on the calling of a conference of representatives of Member States to amend the Treaties (cid:129) COM(00) 34. the Governments of (2000/C 280 E/020) WRITTEN QUESTION E-2260/99 by Mar(cid:237)a Sornosa Mart(cid:237)nez (PSE) to the Commission (13 December 1999) Subject: Environmental conservation and the historical heritage of the Dos Llometes site in Valencia (Spain) The Dos Llometes site in Massarrojos (Valencia) is undergoing a process of urbanisation that has caused widespread dissatisfaction among neighbours and organisations who believe that the above-mentioned project constitutes an attack on the conservation of the area(cid:146)s environment and historical heritage. The complainants (principally the Massarrojos Ecological Society) have presented their arguments against the property development company, Onofre Miguelo, to the fourteenth court of first instance in Valencia. A report carried out by the Valencian Ornithological Society which states that this site is the habitat of C 280 E/22 Official Journal of the European Communities EN 3. 10. 2000 65 species of birds, 47 of which are protected by law, and a study carried out by the University of Valencia classifying the area as a (cid:145)palaeontological site that may contain fossils from ten million years ago,(cid:146) were both presented to the examining magistrate. Would the Commission be prepared to study the substance of the Valencian Ornithological Society(cid:146)s report in order to determine whether the species listed in the report are covered by Directive 79/409/EEC (1) on the conservation of wild birds and, if so, to intervene against this ostensible violation of Community legislation? Could the Commission also examine whether the Dos Llometes project involves a breach of Community legislation in the light of Directive 92/43/EEC (2) on the conservation of natural habitats and of wild flora and fauna? Does the Commission intend to seek relevant information from the competent authorities clarifying whether or not the mandatory environmental impact study was carried out in connection with the Dos Llometes project pursuant to Directive 85/337/EEC (3)? Does the Commission not consider that given the damage to heritage that would be entailed by the urbanisation of Dos Llometes such an action flies in the face of the provisions laid down by its Recommendation 75/65/EEC (4) to Member States concerning the protection of architectural and natural heritage? (1) OJ L 103, 25. 4. 1979, p. 1. (2) OJ L 206, 22. 7. 1992, p. 7. (3) OJ L 175, 5. 7. 1985, p. 40. (4) OJ L 21, 28. 1. 1975, p. 22. Answer given by Mrs Wallstr(cid:246)m on behalf of the Commission (24 January 2000) The Commission was not aware of the situation to which the Honourable Member refers. It is prepared to examine the report of the Valencian Ornithological Society in order to see whether the species listed in the complaint lodged with the examining magistrate in Valencia are protected by Council Directive 79/409/ EEC of 2 April 1979 on the conservation of wild birds. If this were the case, the Commission would ask the Spanish authorities to comment on the situation. It would be necessary to see the Dos Llometes project to ascertain whether it runs counter to the provisions of Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora. The area in question, the Dos Llometes site in Massarrojos (Valencia), has not been identified by the Spanish authorities as a Site of Community Importance for inclusion in the Natura 2000 network. On the basis of the information provided by the Honourable Member, the Commission cannot presume that the provisions of Directive 92/43/EEC have been infringed. The Commission does not know whether the project in question has been made subject to an environ- mental impact assessment as provided for in Council Directive 85/337/EEC of 27 June 1985 on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment. However, we would point out that Article 2 of the Directive provides that projects likely to have significant effects on the environment by virtue of their nature, size or location must be made subject to an assessment with regard to their effects before authorisation is granted. This provision applies to projects of the classes listed in Annex I to the Directive. It also applies to the projects of the classes listed in Annex II, where Member States consider that their characteristics so require. If it is found that Directive 85/337/EEC is applicable in this case, the project will come under Annex II and must therefore be made subject to an assessment, in accordance with Articles 5 to 10 of the Directive, if Spain considers that its characteristics so require. It should be noted that Directive 85/337/EEC was amended by Directive 97/11/EC (1), Article 3(2) of which stipulates that if a request for authorisation is submitted before 14 March 1999 the provisions of Directive 85/337/EEC prior to the amendments shall continue to apply. 3. 10. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 280 E/23 As regards the possibility that the Dos Llometes project runs counter to the provisions of Commission recommendation 75/65/EEC of 20 December 1974 to Member States concerning the protection of architectural and natural heritage, we would point out that in secondary Community legislation recom- mendations are non-binding legal acts for the Member States. (1) OJ L 73, 14. 3. 1997. (2000/C 280 E/021) WRITTEN QUESTION E-2290/99 by Carlos Carnero GonzÆlez (PSE) to the Council (13 December 1999) Subject: Future of shipbuilding in Europe On 5 November 1999, the European Trade Union called a four hour strike in the shipbuilding industry, on behalf of the sector(cid:146)s viability, under the slogan (cid:145)WORK FOR SHIPYARDS: A FUTURE FOR EUROPE(cid:146), and on 9 November, the Council of Industry Ministers assessed the situation of European shipbuilding. A two-hour strike had taken place on 27 October in Spain, a country with a long history of major commitment the yards belonging to the Spanish Shipbuilders(cid:146) Group, (Grupo Astilleros Espaæoles) to draw attention to their viability, and to protest against the privatisation of Astander by the Sociedad Espaæol de Participaciones Industriales. At the same time, it was announced that the Commission was demanding that the Spanish Government return over 18 billion pesetas granted to the shipbuilding sector as tax credits, claiming that they were state aids. to shipbuilding, in all The need to guarantee a future for the shipbuilding industry should be an absolute priority of the European Union, for economic, social and employment reasons. This needs to be achieved by mutual agreement with the trade union leadership, and guarantee, above all, employment in a competitive public sector. Can the Council answer the following questions: 1. What measures can it put forward to guarantee the viability of shipbuilding, following the November Council meeting? 2. Is it aware of the privatisation of Astander, and does it seriously believe that dismantling the public sector is the right way to guarantee production and employment? 3. What is its opinion of the dumping practised by countries like Korea and Japan in this area? (2000/C 280 E/022) WRITTEN QUESTION E-2311/99 by Carlos Westendorp y Cabeza (PSE) to the Council (13 December 1999) Subject: Aid to the shipbuilding industry The European shipbuilding sector is in serious difficulty. One of the EU(cid:146)s priorities should be to secure the future of a competitive shipbuilding industry which will contribute to social and economic development by maintaining a certain level of employment in a number of regions, many of which have a high level of unemployment. In its report to the Council on the situation of shipbuilding in the world, the Commission acknowledges that South Korea(cid:146)s public aid scheme for shipbuilding is destabilising the world market in that sector. With a view to planning measures which will remedy this state of affairs, has the Commission quantified the amount of such aid? Council Regulation (EC) No 1540/98 (1) of 29 June 1998 lays down new rules on state aid to the shipbuilding sector up to December 2000. Is the Commission planning to extend the provision of such aid to European production beyond that date as a precautionary measure whilst it pursues its investigation into shipbuilding aid in South Korea?


title: Komission asetus (EY) N:o 2630/1999, annettu 13 päivänä joulukuuta 1999, asetuksen (EY) N:o 1702/1999 muuttamisesta asetuksessa (EY) N:o 1222/94 säädettyjen todistusten hakupäivän vahvistamisen osalta

eurovoc_concepts:
agricultural product
export licence
export refund

text: L 321/12 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 14. 12. 1999 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2630/1999, annettu 13 päivänä joulukuuta 1999, asetuksen (EY) N:o 1702/1999 muuttamisesta asetuksessa (EY) N:o 1222/94 säädettyjen todistusten hakupäivän vahvistamisen osalta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon tiettyihin maataloustuotteiden jalostamisessa tuotettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjestelmästä 6 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3448/93 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2491/98 (2), ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan, sekä katsoo seuraavaa: 1) 2) 3) (EY) N:o 1702/1999 (3) on Komission asetuksella muutetttu tiettyjen perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomina vietävien maataloustuot- teiden vientituen myöntämisjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja tuen määrän vahvistamisperusteista annettua asetusta (EY) N:o 1222/ 94 (4). tavaroina Asetuksen (EY) N:o 1702/1999 nojalla asetuksen (EY) N:o 1222/94 uusissaa 6 a—6 i artiklassa tarkoitettuja todistuksia voidaan hakea 1 päivästä joulukuuta 1999 alkaen. Todistuksiin liittyvien tietojen moitteeton toimittaminen on kuitenkin liitteeseen I (ent. liite II) kuulumattomien tavaroiden alalla myönnettyjen vientitukien hyvän hallinnoinnin kannalta välttämätöntä. Vuoden 1999 vaihtuminen vuodeksi 2000 voi aiheuttaa ongelmia, joiden muotoa tai laajuutta ei voida ennakoida ja joista ei voida huolehtia ennakolta. Koska ensimmäiset todis- tukset voidaan myöntää vasta joulukuussa 1999 ja niiden antamisessa on vaara esiintyä häiriöitä joulukuun loppupuolelta alkaen sekä kyseiset häiriöt voivat jatkua tammikuussa, olisi siirrettävä päivää, josta alkaen todis- tuksia voidaan hakea 1 päivään helmikuuta 2000. 4) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat liitteeseen I kuulumattomien maataloustuotteiden kauppaa koskevia horisontaalisia kysymyksiä käsitte- levän hallintokomitean lausunnon mukaiset, jalostettujen ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Korvataan kolmannen alakohdan kolmas luetelmakohta seuraavasti: (EY) N:o 1702/1999 3 artiklan asetuksen ”— 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja todistuksia voidaan hakea 1 päivästä helmikuuta 2000 alkaen. ” 2 artikla Tämä asetus Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 1999. Komission puolesta Erkki LIIKANEN Komission jäsen (1) EYVL L 318, 20. 12. 1993, s. 18. (2) EYVL L 309, 19. 11. 1998, s. 28. (3) EYVL L 201, 31. 7. 1999, s. 30. (4) EYVL L 136, 31. 5. 1994, s. 5


title: Euroopa parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/93/EÜ, 13. detsember 1999, elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohta

eurovoc_concepts:
electronic signature
legal status
market access
single market

text: 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 239 31999L0093 L 13/12 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 19. 1. 2000 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 1999/93/EÜ, 13. detsember 1999, elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artik- li 47 lõiget 2 ja artikleid 55 ja 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) võttes arvesse regioonide komitee arvamust, (3) toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (4) ning arvestades, et: (1) (2) (3) (4) 16. aprillil 1997 esitas komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele teatise “Euroopa algatus elektroonilises kauban- duses”; 8. oktoobril 1997 esitas komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele teatise “Turvalisuse ja usalduse tagamine elekt- roonilises sides — digitaalallkirju ja krüpteerimist käsitleva Euroopa raamistiku poole”; 1. detsembril 1997 palus nõukogu komisjonil esitada esi- mesel võimalusel ettepanek digitaalallkirju käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi vastuvõtmiseks; elektroonilises sides ja kaubanduses on vaja elektroonilisi allkirju ja nendega seotud teenuseid, mis võimaldavad tõendada andmete ehtsust; erinevused liikmesriikide eeskir- jades, mis käsitlevad elektrooniliste allkirjade õiguslikku tunnustamist ja sertifitseerimisteenuste osutajate akreditee- rimist, võivad endast kujutada olulist takistust elektrooni- lisele sidele ja kaubandusele; teisalt suurendab elektrooni- liste allkirjade suhtes kehtivaid tingimusi käsitlev selge ühenduse raamistik usaldust uue tehnoloogia vastu ja selle üldist heakskiitmist; liikmesriikide õigusnormid ei tohiks takistada kaupade ja teenuste vaba liikumist siseturul; (5) tuleks edendada elektrooniliste allkirjadega seotud toodete koostoimivust; kooskõlas asutamislepingu artikliga 14 (1) EÜT C 325, 23. 10. 1998, lk 5. (2) EÜT C 40, 15. 2. 1999, lk 29. (3) EÜT C 93, 6. 4. 1999, lk 33. (4) Euroopa Parlamendi 13. jaanuari 1999. aasta arvamus (EÜT C 104, 14. 4. 1999, lk 49), nõukogu 28. juuni 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT C 243, 27. 8. 1999, ja Euroopa Parlamendi 27. oktoobri 1999. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 30. novembri 1998. aasta otsus. lk 33) käsitatakse siseturuna sisepiirideta ala, kus on tagatud kau- pade vaba liikumine; elektrooniliste allkirjadega seotud tooteid käsitlevaid olulisi nõudeid tuleb täita, et tagada vaba liikumine siseturul ja suurendada usaldust elektroo- niliste allkirjade vastu, ilma et see takistaks kohaldamast nõukogu 19. detsembri 1994. aasta määrust (EÜ) nr 3381/94, millega kehtestatakse ühenduse kord kahesu- guse kasutusega kaupade ekspordi kontrollimiseks, (5) ja nõukogu 19. detsembri 1994. aasta otsust 94/942/ÜVJP nõukogu vastuvõetud, kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi järelevalvet käsitleva ühismeetme kohta (6); käesoleva direktiiviga ei ühtlustata teabe konfidentsiaalsu- sega seotud teenuste osutamist, kuivõrd nende teenuste suhtes kehtivad avalikku korda ja julgeolekut käsitlevad siseriiklikud sätted; siseturg tagab isikute vaba liikumise, mille tagajärjel on Euroopa Liidu kodanikel ja residentidel vaja üha rohkem suhelda selliste liikmesriikide ametiasutustega, kus nad ei ela; selles suhtes võib elektrooniline side olla suureks abiks; tehnoloogia kiire areng ja Interneti ülemaailmne ulatus eel- davad lähenemisviisi, mis on avatud erinevatele andmete ehtsuse elektroonilise tõendamise tehnikatele ja teenuste- le; elektroonilisi allkirju kasutatakse paljudes olukordades ja rakendustes, mille tagajärjeks on suur hulk uusi teenuseid ja tooteid, mis on seotud elektrooniliste allkirjadega või milles neid kasutatakse; selliste toodete ja teenuste määrat- lus ei tohiks piirduda sertifikaatide väljastamise ja haldami- sega, vaid peaks hõlmama ka kõiki muid teenuseid ja too- teid, milles kasutatakse elektroonilisi allkirju või mis on nendega seotud, nagu näiteks registreerimisteenused, aja- templiga varustamine, kataloogiteenused, arvutiteenused ja elektrooniliste allkirjadega seotud nõustamisteenused; (6) (7) (8) (9) (10) siseturg võimaldab sertifitseerimisteenuste osutajatel aren- dada oma piiriülest tegevust, et suurendada oma konku- rentsivõimet ja seega pakkuda tarbijatele ja ettevõtjatele uusi võimalusi vahetada teavet ja elektrooniliselt kaubelda turvalisel viisil, olenemata piiridest; soodustamaks sertifit- seerimisteenuste osutamist avatud võrkudes kogu ühen- duse piires peaks sertifitseerimisteenuste osutajatel olema võimalus osutada oma teenuseid eelneva loata; eelnev luba tähenda üksnes luba, mille sertifitseerimisteenuste ei (5) EÜT L 367, 31. 12. 1994, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 837/95 (EÜT L 90, 21. 4. 1995, lk 1). (6) EÜT L 367, 31. 12. 1994, lk 8. Otsust on viimati muudetud otsusega 99/193/ÜVJP (EÜT L 73, 19. 3. 1999, lk 1). 240 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd osutaja peab siseriiklike ametiasutuste otsusega saama, enne kui ta võib oma teenuseid osutada, vaid ka muid samasuguse toimega meetmeid; (17) (11) (12) vabatahtlikkusel põhinevad akrediteerimissüsteemid, mil- lega püütakse teenuste taset parandada, võivad anda serti- fitseerimisteenuste osutajatele sobiva raamistiku oma tee- nuste edasiarendamiseks, et need vastaksid areneva turu seatavatele usaldus-, turvalisus- ja kvaliteedinõuetele; selli- sed süsteemid peaksid soodustama parimate tavade välja- töötamist sertifitseerimisteenuste osutajate hulgas; sertifit- seerimisteenuste osutajatel peaks olema võimalus selliste akrediteerimissüsteemidega liituda ja nendest kasu saada; sertifitseerimisteenuseid võib osutada kas avalik-õiguslik üksus või füüsiline või juriidiline isik, kes on vastavalt kas registreeritud või asutatud siseriikliku õiguse kohaselt; liik- mesriigid ei tohiks keelata sertifitseerimisteenuste osutaja- tel tegutseda väljaspool vabatahtlikkusel põhinevaid akre- selliste diteerimissüsteeme; akrediteerimissüsteemidega ei vähendata konkurentsi ser- tifitseerimisteenuste alal; tagada, tuleks et (13) liikmesriigid võivad otsustada, kuidas nad korraldavad käesoleva direktiivi sätete täitmise järelevalve; käesolev direktiiv ei välista erajärelevalvesüsteemide loomist; käes- olev direktiiv ei kohusta sertifitseerimisteenuste osutajaid taotlema enda järele valvamist mõne kehtiva akrediteeri- missüsteemi raames; (14) on oluline saavutada tasakaal tarbijate ja ettevõtjate vaja- duste vahel; (15) (16) III lisa sisaldab nõudeid turvalistele allkirja andmise vahen- ditele, et tagada täiustatud elektrooniliste allkirjade toimi- vus; see ei hõlma kogu süsteemi keskkonda, milles sellised vahendid toimivad; siseturu toimimiseks on vaja, et komis- jon ja liikmesriigid tegutseksid kiiresti, et oleks võimalik määrata III lisa kohaste turvaliste allkirja andmise vahen- dite vastavushindamisega tegelevad asutused; turu vaja- duste rahuldamiseks peab vastavushindamine olema õige- aegne ja tõhus; käesoleva direktiiviga edendatakse elektrooniliste allkirjade kasutamist ja õiguslikku tunnustamist ühenduses; õigus- likku raamistikku ei ole vaja elektrooniliste allkirjade jaoks, mida kasutatakse ainuüksi süsteemide piires, mis põhine- vad vabatahtlikel eraõiguslikel kokkulepetel, mis on sõlmi- tud kindlaksmääratud arvu osaliste vahel; osaliste vabadust leppida omavahel kokku tingimused, mille alusel nad kii- davad heaks elektrooniliselt allkirjastatud andmed, tuleks austada niivõrd, kuivõrd siseriiklik õigus seda võimaldab; tuleks tunnustada sellistes süsteemides kasutatavate elekt- rooniliste allkirjade õiguslikku kehtivust ja nende tõendus- kõlblikkust kohtumenetlustes; käesoleva direktiivi eesmärk ei ole ühtlustada siseriiklikke lepinguõiguse norme, pidades silmas eeskätt lepingute sõl- mimist ja täitmist käsitlevaid norme, ega muid lepingutega sidumata vorminõudeid, mis käsitlevad allkirju; seepärast ei tohiks elektrooniliste allkirjade õiguslikku toimet käsit- levad sätted piirata siseriiklikke vorminõudeid lepingute sõlmimisel ega eeskirju, millega määratakse kindlaks lepingu sõlmimise koht; (18) allkirja andmiseks vajalike andmete säilitamine ja paljun- damine võib ohustada elektrooniliste allkirjade õiguslikku kehtivust; (19) elektroonilisi allkirju kasutatakse avalikus sektoris riiklikes ja ühenduse ametiasutustes ning selliste asutuste ja koda- nike ja ettevõtjate vahelises suhtluses, näiteks riigihangete, maksustamise, sotsiaalkindlustuse, tervishoiu ja õiguse- mõistmise alal; (20) (21) elektrooniliste allkirjade õiguslikku toimet käsitlevate üht- lustatud aluste abil säilitatakse ühtne õiguslik raamistik kogu ühenduses; siseriiklikus õiguses esitatakse käsitsi kir- jutatud allkirjade õiguslikule kehtivusele erinevaid nõudeid; elektrooniliselt alla kirjutava isiku samasuse tuvastamiseks võib kasutada sertifikaate; nõuetekohastel sertifikaatidel põhinevate täiustatud elektrooniliste allkirjadega püütakse saavutada kõrgem turvalisuse tase; nõuetekohasel sertifi- kaadil põhinevaid täiustatud elektroonilisi allkirju, mis on loodud turvalise allkirja andmise vahendiga, võib käsitada õiguslikult samaväärsena käsitsi kirjutatud allkirjadega üks- nes siis, kui on täidetud käsitsi kirjutatud allkirju käsitle- vad nõuded; elektrooniliste ehtsuse tõendamise menetluste üldise tun- nustamise edendamiseks tuleb tagada, et elektroonilisi all- kirju saab kasutada kohtumenetlustes tõenditena kõikides liikmesriikides; elektrooniliste allkirjade õiguslik tunnusta- mine peaks põhinema erapooletutel alustel ega tohiks olla seotud asjaomasele sertifitseerimisteenuste osutajale loa andmisega; siseriiklikus õiguses kinnitatakse õigusvaldkon- nad, kus võib kasutada elektroonilisi dokumente ja elekt- roonilisi allkirju; käesolev direktiiv ei piira siseriikliku kohtu õigust teha käesoleva direktiivi nõuete täitmist käsit- lev otsus ega mõjuta siseriiklikke sätteid, mis käsitlevad tõendite vaba hindamist õigusemõistmisel; (22) nende suhtes, kes osutavad sertifitseerimisteenuseid üldsu- sele, kehtivad siseriiklikud vastutust käsitlevad normid; (23) rahvusvahelise elektroonilise kaubanduse areng eeldab rah- vusvahelisi kokkuleppeid, milles osalevad kolmandad rii- gid; ülemaailmse koostoimivuse tagamisel võib olla kasu sertifitseerimisteenuste vastastikust tunnustamist käsitleva- test kokkulepetest kolmandate riikidega; 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 241 suurendamaks kasutajate usaldust elektroonilise side ja kaubanduse vastu peavad sertifitseerimisteenuste osutajad täitma andmekaitsenorme ja austama eraelu puutumatust; 2. täiustatud elektrooniline allkiri — elektrooniline allkiri, mis vas- tab järgmistele nõuetele: (24) (25) (26) (27) (28) sätted, mis käsitlevad varjunimede kasutamist sertifikaati- del, ei tohiks takistada liikmesriike nõudmast isikute tuvas- tamist ühenduse või siseriikliku õiguse kohaselt; käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleb vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (1); kahe aasta möödudes käesoleva direktiivi rakendamise algusest vaatab komisjon selle läbi, et muu hulgas uurida, kas tehnoloogia areng või õigusliku keskkonna muutu- mine ei ole loonud takistusi käesolevas direktiivis sätesta- tud eesmärkide saavutamisele; komisjon peaks uurima seonduvate tehnikavaldkondade mõju ja esitama asjako- hase aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule; kuna liikmesriigid ei suuda täielikult saavutada eesmärki luua ühtne õiguslik raamistik elektrooniliste allkirjade and- misele ja seonduvatele teenustele, saab seda asutamisle- pingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsus- ja proportsionaal- suspõhimõtte kohaselt paremini saavutada ühenduse tasandil; käesolev direktiiv piirdub üksnes selle eesmärgi saavutamiseks vajalikuga, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Kohaldamisala Käesoleva direktiivi eesmärk on hõlbustada elektrooniliste aidata kaasa nende õiguslikule allkirjade kasutamist raamistik tunnustamisele. kehtestatakse elektroonilistele teatavatele sertifitseerimisteenustele, siseturu nõuetekohane toimimine. õiguslik ja ja Sellega allkirjadele tagada et See ei hõlma lepingute sõlmimise ja kehtivusega seotud küsimusi ega muid õiguslikke kohustusi, millega on seotud siseriikliku või ühenduse õigusega ettenähtud vorminõuded, ega mõjuta sisalduvaid eeskirju ja siseriiklikus või ühenduses õiguses piiranguid, mis käsitlevad dokumentide kasutamist. Artikkel 2 Mõisted Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 1. elektrooniline allkiri — elektroonilised andmed, mis on lisatud muudele elektroonilistele andmetele või on nendega loogili- selt seotud ja mida kasutatakse ehtsuse tõendamiseks; (1) EÜT L 184, 17. 7. 1999, lk 23. a) see on seotud ainuüksi allakirjutajaga; b) selle abil on võimalik allakirjutajat tuvastada; c) see luuakse vahendite abil, mis on ainuüksi allakirjutaja käsutuses, ja d) see on liidetud nende andmetega, millele see viitab, nii et kõik hilisemad andmete muudatused on täheldatavad; allakirjutaja — isik, kelle valduses on allkirja andmise vahend ja kes tegutseb enda huvides või enda esindatava füüsilise või juriidilise isiku või üksuse huvides; allkirja andmiseks vajalikud andmed — ainulaadsed andmed, nagu koodid või isiklikud krüptograafilised võtmed, mida allakirjutaja kasutab elektroonilise allkirja andmiseks; allkirja andmise vahend — seadistatud tark- või riistvara, mida kasutatakse allkirja andmiseks vajalike andmete rakendami- seks; turvaline allkirja andmise vahend — allkirja andmise vahend, mis vastab III lisas sätestatud nõuetele; allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikud andmed — andmed, nagu koodid või avalikud krüptograafilised võtmed, mida kasuta- takse elektroonilise allkirja ehtsuse tõendamiseks; allkirja ehtsuse tõendamise vahend — seadistatud tark- või riist- vara, mida kasutatakse allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalike andmete rakendamiseks; sertifikaat — elektrooniline tõend, mis seob allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikud andmed isikuga ja kinnitab selle isiku samasust; 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. nõuetekohane sertifikaat — sertifikaat, mis vastab I lisas sätes- tatud nõuetele ja mille väljastab sertifitseerimisteenuste osu- taja, kes vastab II lisa sätestatud nõuetele; 11. sertifitseerimisteenuste osutaja — üksus või juriidiline või füüsi- line isik, kes väljastab sertifikaate või osutab muid elektroo- niliste allkirjadega seotud teenuseid; 12. elektrooniliste allkirjadega seotud tooted — riist- või tarkvara või nende asjakohased osad, mis on mõeldud kasutamiseks ser- tifitseerimisteenuste osutajale elektrooniliste allkirjadega seo- tud teenuste osutamiseks või mis on mõeldud elektrooniliste allkirjade andmiseks või nende ehtsuse tõendamiseks; 13. vabatahtlikkusel põhinev akrediteerimine — luba, milles sätesta- takse sertifitseerimisteenuste osutamisega seotud õigused ja kohustused ja mille annab asjaomase sertifitseerimisteenuste osutaja taotlusel avalik-õiguslik või eraõiguslik organ, kes vastutab selliste õiguste ja kohustuste määratlemise ja nende täitmise järelevalve eest, ja millest tulenevaid õigusi ei või ser- tifitseerimisteenuste osutaja kasutada enne, kui ta on saanud kõnealuse organi otsuse. 242 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Artikkel 3 Turulepääs 2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiiviga kooskõlas ole- vatel elektrooniliste allkirjadega seotud toodetel lubatakse sisetu- rul vabalt ringelda. 1. Liikmesriigid ei nõua sertifitseerimisteenuste osutamiseks eel- nevat luba. 2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, võivad liikmesriigid luua või säilitada vabatahtlikkusel põhinevaid akrediteerimissüs- teeme, mille eesmärk on parandada sertifitseerimisteenuste kvali- teeti. Kõik selliste süsteemidega seotud tingimused peavad olema erapooletud, läbipaistvad, proportsionaalsed ja mittediskriminee- rivad. Liikmesriigid ei või piirata akrediteeritud sertifitseerimistee- nuste osutajate arvu põhjustel, mis jäävad käesoleva direktiivi kohaldamisalasse. 3. Iga liikmesriik hoolitseb selle eest, et loodaks sobiv süsteem, mis võimaldab valvata tema territooriumil asuvate ja üldsusele nõuetekohaseid sertifikaate väljastavate sertifitseerimisteenuste osutajate järele. 4. Turvaliste allkirja andmise vahendite vastavuse III lisa nõue- tele teevad kindlaks liikmesriikide määratud sobivad avalik- õiguslikud või eraõiguslikud organid. Komisjon kehtestab artik- lis 9 sätestatud korras tingimused, mille põhjal liikmesriigid otsustavad, kas teatava organi võib määrata või mitte. Artikkel 5 Elektrooniliste allkirjade õiguslik toime 1. Liikmesriigid tagavad, et täiustatud elektroonilised allkirjad, mis põhinevad nõuetekohasel sertifikaadil ja mis on antud turva- lise allkirja andmise vahendiga: a) vastavad elektrooniliste andmete puhul allkirjale esitatavatele õiguslikele nõuetele samamoodi, kui käsitsi kirjutatud allkiri vastab nendele nõuetele paberkandjal olevate andmete puhul, ja b) on kohtumenetlustes tõenduskõlblikud. 2. Liikmesriigid tagavad, et elektroonilist allkirja ei tunnistata õiguslikult kehtetuks ega kohtumenetlustes tõenduskõlbmatuks üksnes seetõttu, et: — allkiri on elektroonilisel kujul või — see ei põhine nõuetekohasel sertifikaadil või Kõik liikmesriigid tunnustavad esimeses lõigus osutatud organite sooritatud III lisa nõuetele vastavuse hindamist. — see ei põhine heakskiidetud sertifitseerimisteenuste osutaja väljastatud nõuetekohasel sertifikaadil või 5. Komisjon võib artiklis 9 sätestatud korras kindlaks määrata ja Euroopa Ühenduste Teatajas avaldada elektrooniliste allkirjadega seotud toodete üldtunnustatud standardite viitenumbrid. Liikmes- riigid eeldavad, et II lisa punkti f ja III lisa nõuded on täidetud, kui elektrooniliste allkirjadega seotud toode on kooskõlas nende stan- darditega. 6. Liikmesriigid ja komisjon teevad koostööd, et edendada allkir- jade ehtsuse tõendamise vahendite arendamist ja kasutamist, pida- des silmas IV lisas sätestatud soovitusi allkirjade ehtsuse turvalise tõendamise kohta ja tarbijate huve. 7. Liikmesriigid võivad seada lisanõudeid elektrooniliste allkirjade kasutamisele avalikus sektoris. Sellised nõuded on erapooletud, läbipaistvad, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad ja need on seotud üksnes asjakohase rakenduse iseärasustega. Sellised nõuded ei või takistada teenuste piiriülest osutamist kodanikele. Artikkel 4 Siseturu põhimõtted 1. Iga liikmesriik kohaldab käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõe- tud siseriiklikke sätteid oma territooriumil asuvate sertifitseerimis- teenuste osutajate ja nende osutatavate teenuste suhtes. Liikmes- riigid ei või piirata mõnest muust liikmesriigist osutatavate sertifitseerimisteenuste osutamist käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkondades. — see ei ole antud turvalise allkirja andmise vahendiga. Artikkel 6 Vastutus 1. Liikmesriigid tagavad vähemalt, et sertifitseerimisteenuste osu- taja, kes väljastab üldsusele sertifikaadi nõuetekohase sertifikaa- dina või annab üldsusele sellise sertifikaadi kohta tagatise, vastu- tab üksusele või juriidilisele või füüsilisele isikule, kes põhjendatult tugineb sellele sertifikaadile, põhjustatud kahju eest seoses järg- miste asjaoludega: a) nõuetekohases sertifikaadis selle väljastamise ajal sisalduva teabe õigsus ja see, et sertifikaat sisaldab kõiki nõuetekohasele sertifikaadile ettenähtud andmeid; b) kindlus selles, et sertifikaadi väljastamise ajal olid nõuetekoha- ses sertifikaadis määratletud allakirjutaja valduses allkirja and- miseks vajalikud andmed, mis vastavad sertifikaadis esitatud või määratletud allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikele and- metele; c) kindlus selles, et allkirja andmiseks ja selle ehtsuse tõendami- seks vajalikke andmeid saab kasutada teineteist täiendaval vii- sil juhtudel, kui sertifitseerimisteenuste osutaja on loonud need mõlemad, välja arvatud juhul, kui sertifitseerimisteenuste osutaja tõestab, et ta ei ole tegutsenud ettevaatamatult. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 243 2. Liikmesriigid tagavad vähemalt, et sertifitseerimisteenuste osu- taja, kes on väljastanud üldsusele sertifikaadi nõuetekohase serti- fikaadina, vastutab sertifikaadi kehtetuks tunnistamise registreeri- mata jätmisest tuleneva kahju eest, mis on põhjustatud mõnele üksusele või juriidilisele või füüsilisele isikule, kes põhjendatult tugineb sellele sertifikaadile, välja arvatud juhul, kui sertifitseeri- misteenuste osutaja tõestab, et ta ei ole tegutsenud ettevaatama- tult. 3. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseerimisteenuste osutaja võib märkida nõuetekohasele sertifikaadile selle sertifikaadi kasutamise piirangud, tingimusel et need piirangud on kolmandatele isiku- tele arusaadavad. Sertifitseerimisteenuste osutaja ei vastuta kahju eest, mis tuleneb nõuetekohase sertifikaadi kasutamise piirangute rikkumisest. 4. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseerimisteenuste osutaja võib märkida nõuetekohasele sertifikaadile nende tehingute väärtuse ülemmäära, milleks sertifikaati saab kasutada, tingimusel et see ülemmäär on kolmandatele isikutele arusaadav. Sertifitseerimisteenuste osutaja ei vastuta kahju eest, mis tuleneb selle ülemmäära ületamisest. 5. Lõiked 1—4 ei piira tarbijalepingute ebaõiglasi tingimusi käsit- leva nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ (1) kohaldamist. Artikkel 7 Rahvusvahelised aspektid 1. Liikmesriigid tagavad, et sertifikaate, mille kolmandas riigis asuv sertifitseerimisteenuste osutaja on üldsusele väljastanud nõuetekohaste sertifikaatidena, peetakse õiguslikult samaväärseks ühenduses asuva sertifitseerimisteenuste osutaja väljastatud serti- fikaatidega, kui: a) sertifitseerimisteenuste osutaja täidab käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid ja ta on akrediteeritud mõnes liikmesriigis kehtestatud vabatahtlikkusel põhineva akrediteerimissüsteemi raames või b) ühenduses asuv sertifitseerimisteenuste osutaja, kes täidab käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid, tagab sertifikaati või c) sertifitseerimisteenuste osutaja sertifikaati tunnustatakse kahe- või mitmepoolse lepingu alusel, mis ühendus on sõlminud kolmandate riikide või rahvusvaheliste organisatsioonidega. 2. Hõlbustamaks sertifitseerimisteenuste piiriülest osutamist liik- mesriikide ja kolmandate riikide vahel ja kolmandatest riikidest pärinevate täiustatud elektrooniliste allkirjade õiguslikku tunnus- tamist, teeb komisjon vajaduse korral ettepanekuid sertifitseeri- misteenuste suhtes kohaldatavate standardite ja rahvusvaheliste lepingute tõhusaks rakendamiseks. Eelkõige esitab ta vajaduse korral nõukogule ettepanekuid anda vajalikud läbirääkimisvolitu- sed kahe- ja mitmepoolsete lepingute sõlmimiseks kolmandate rii- kide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega. 3. Kui komisjonile teatatakse raskustest, mis ühenduse ettevõtja- tel on ette tulnud kolmandate riikide turule pääsemisel, võib ta vajaduse korral teha nõukogule ettepanekuid anda vajalikud läbi- rääkimisvolitused, selleks et saada ühenduse ettevõtjatele võrrel- davad õigused kõnealustes kolmandates riikides. Nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega. Käesoleva lõike kohaselt võetud meetmed ei piira ühenduse ja liik- mesriikide kohustusi, mis tulenevad asjakohastest rahvusvahelis- test lepingutest. Artikkel 8 Andmekaitse 1. Liikmesriigid tagavad, et sertifitseerimisteenuste osutajad ja akrediteerimise või järelevalve eest vastutavad siseriiklikud orga- nid täidavad nõudeid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ üksikisi- kute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta. (2) 2. Liikmesriigid tagavad, et üldsusele sertifikaate väljastav sertifit- seerimisteenuste osutaja võib koguda isikuandmeid üksnes otse isikult, keda andmed käsitlevad, või selle isiku selgesõnalisel nõus- olekul ja üksnes niivõrd, kuivõrd see on vajalik sertifikaadi väljas- tamiseks ja haldamiseks. Andmeid ei või nendega hõlmatud isiku selgesõnalise nõusolekuta koguda ega töödelda ühelgi muul ees- märgil. 3. Ilma et see piiraks siseriikliku õiguse kohast varjunimede õiguslikku toimet, ei takista liikmesriigid sertifitseerimisteenuste osutajaid märkimast sertifikaadile allakirjutaja nime asemel varju- nime. Artikkel 9 Komitee 1. Komisjoni abistab elektrooniliste allkirjade komitee, edaspidi “komitee”. 2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artiklis 8 sätestatut. Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtajaks keh- testatakse kolm kuud. 3. Komitee võtab vastu oma töökorra. Artikkel 10 Komitee ülesanded Artikli 9 lõikes 2 sätestatud korras täpsustab komitee käesoleva direktiivi lisades sätestatud nõudeid, artikli 3 lõikes 4 osutatud tingimusi ja artikli 3 lõike 5 kohasel kehtestatud ja avaldatud üldtunnustatud standardeid, mis käsitlevad elektrooniliste allkirjadega seotud tooteid. (1) EÜT L 95, 21. 4. 1993, lk 29. (2) EÜT L 281, 23. 11. 1995, lk 31. 244 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd Artikkel 11 Teatamine Artikkel 13 Rakendamine 1. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja muudele liikmesriikide- le: 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajali- kud õigus- ja haldusnormid enne 19. juulit 2001. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile. a) siseriiklikke vabatahtlikkusel põhinevaid akrediteerimissüs- teeme käsitlevad andmed, sealhulgas artikli 3 lõike 7 kohased lisanõuded; Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käes- olevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. b) akrediteerimise ja järelevalve eest vastutavate siseriiklike orga- nite ja artikli 3 lõikes 4 osutatud organite nimed ja aadressid; c) kõigi heakskiidetud kodumaiste sertifitseerimisteenuste osuta- jate nimed ja aadressid. 2. Liikmesriigid teatavad lõike 1 kohased andmed ja nende muu- datused võimalikult kiiresti. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste sise- riiklike õigusnormide teksti. Artikkel 14 Jõustumine Käesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval. Artikkel 12 Läbivaatamine Artikkel 15 Adressaadid 1. Komisjon vaatab käesoleva direktiivi toimimise läbi ja annab sellest Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru hiljemalt 19. juu- lil 2003. 2. Läbivaatamise käigus tehakse muu hulgas kindlaks, kas käes- oleva direktiivi kohaldamisala tuleks tehnoloogia, turu ja õiguse arengu tõttu muuta. Eelkõige sisaldab aruanne omandatud koge- mustel põhinevat hinnangut ühtlustamisele. Vajaduse korral lisa- takse aruandele asjakohased seadusandlikud ettepanekud. Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, 13. detsember 1999 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel president N. FONTAINE eesistuja S. HASSI 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 245 I LISA Nõuetekohaseid sertifikaate käsitlevad nõuded Nõuetekohastel sertifikaatidel on: a) märge, et sertifikaat on väljastatud nõuetekohase sertifikaadina; b) sertifitseerimisteenuste osutaja ja tema asukohariigi tunnusandmed; c) allakirjutaja nimi või varjunimi, mille puhul märgitakse, et see on varjunimi; d) vajaduse korral võimalus lisada allakirjutaja eritunnus, olenevalt sertifikaadi ettenähtud otstarbest; e) allkirja ehtsuse tõendamiseks vajalikud andmed, mis vastavad allakirjutaja valduses olevatele allkirja andmiseks vajalikele andmetele; f) märge sertifikaadi kehtivusaja alguse ja lõpu kohta; g) sertifikaadi tunnuskood; h) sertifikaadi väljastanud sertifitseerimisteenuste osutaja täiustatud elektrooniline allkiri; i) j) vajaduse korral sertifikaadi kasutamise piirangud ja vajaduse korral nende tehingute väärtuse ülemmäär, milleks sertifikaati saab kasutada. 246 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd II LISA Nõuetekohaseid sertifikaate väljastavaid sertifitseerimisteenuste osutajaid käsitlevad nõuded Sertifitseerimisteenuste osutajad peavad: a) näitama üles sertifitseerimisteenuste osutamiseks vajalikku usaldusväärsust; b) tagama kiire ja turvalise kataloogiteenuse ning turvalise ja viivitamatu kehtetustamisteenuse; c) tagama, et on võimalik täpselt kindlaks teha kuupäev ja kellaaeg, mil sertifikaat on väljastatud või kehtetustatud; d) e) tegema sobivate vahenditega siseriikliku õiguse kohaselt kindlaks sertifikaadi saaja isiku ja vajaduse korral tema eritunnused; rakendama töötajaid, kellel on teenuste osutamiseks vajalikud erialased teadmised, kogemused ja oskused ning eelkõige juhtimispädevus ja kes tunnevad elektrooniliste allkirjade tehnoloogiat ja asjakohaseid turvamenetlusi; lisaks sellele peavad nad rakendama sobivat ja tunnustatud standarditele vastavat haldus- ja juhtimiskorda; f) kasutama usaldusväärseid süsteeme ja tooteid, mis on kaitstud muutmise eest, ja tagama nende toetatavate menet- luste tehnilise ja krüptograafilise turvalisuse; g) võtma meetmeid sertifikaatide võltsimise vastu ja juhtudel, kui sertifitseerimisteenuste osutaja loob allkirja and- miseks vajalikud andmed, tagama konfidentsiaalsuse nende andmete loomisel; h) haldama piisavat hulka rahalisi vahendeid, et tegutseda käesolevas direktiivis sätestatud nõuete kohaselt ja eel- kõige kanda vastutust võimalike kahjude eest, näiteks asjakohase kindlustuse saamiseks; i) salvestama sobivaks tähtajaks kõik asjakohased andmed, mis käsitlevad nõuetekohast sertifikaati, eeskätt sertifit- seerimise tõendamiseks kohtumenetlustes. Sellised andmed võib salvestada elektrooniliselt; j) mitte säilitama ega paljundama selle isiku allkirja andmiseks vajalikke andmeid, kellele sertifitseerimisteenuste osu- taja osutas võtme haldamise teenust; k) enne oma elektroonilise allkirja kohta sertifikaati taotleva isikuga lepingu sõlmimist teavitama seda isikut and- meid säilitavate sidevahendite abil sertifikaadi täpsetest kasutustingimustest, sealhulgas selle kasutamise piiran- gutest, vabatahtlikkusel põhineva akrediteerimissüsteemi olemasolust ning kaebuste esitamise ja vaidluste lahen- damise korrast. Selline teave, mille võib edastada elektrooniliselt, peab olema kirjalik ja kergesti mõistetavas keeles. Selle teabe asjakohased osad tuleb nõudmise korral teha kättesaadavaks ka teistele isikutele, kes tuginevad serti- fikaadile; l) kasutama sertifikaatide säilitamiseks ehtsuse tõendamist võimaldavas vormis usaldusväärseid süsteeme nii, et: — üksnes selleks volitatud isikud saavad andmeid sisestada ja muuta, — on võimalik kindlaks teha, kas andmed on ehtsad, — sertifikaadid on otsingutes üldkättesaadavad üksnes siis, kui sertifikaadi omanik on andnud nõusoleku, ja — neid turvanõudeid ohustavad tehnilised muudatused on kasutajale nähtavad. 13/24. kd ET Euroopa Liidu Teataja 247 III LISA Nõuded turvalistele allkirja andmise vahenditele 1. Turvalised allkirja andmised vahendid peavad sobivate tehnikavõtete ja menetluste abil tagama vähemalt selle, et: a) allkirja andmiseks vajalikud andmed, mida kasutatakse allkirja loomiseks, võivad tegelikult esineda vaid ühe korra ja nende salajasus on mõistlikkuse piires kindlustatud; b) allkirja andmiseks vajalikke andmeid, mida kasutatakse allkirja loomiseks, ei saa mõistlikkuse piires tuletada ja allkirja ei saa praegu kasutatava tehnoloogia abil võltsida; c) allkirja andmiseks vajalikke andmeid, mida kasutatakse allkirja loomiseks, saab õiguspärane allakirjutaja pii- savalt kaitsta, et teised isikud ei saaks neid kasutada. 2. Turvalised allkirja andmise vahendid ei tohi muuta allkirjastatavaid andmeid ega takistada selliste andmete esi- tamist allakirjutajale enne allkirjastamist. 248 ET Euroopa Liidu Teataja 13/24. kd IV LISA Soovitused allkirjade ehtsuse turvalise tõendamise kohta Allkirjade ehtsuse tõendamisel tuleks mõistlikkuse piires tagada, et: a) allkirja ehtsuse tõendamiseks kasutatavad andmed vastavad tõendajale nähtavatele andmetele; b) allkirja ehtsus tõendatakse usaldusväärselt ja selle tõendamise tulemust näidatakse õigesti; c) tõendaja saab vajaduse korral usaldusväärselt kindlaks teha allkirjastatud andmete sisu; d) allkirja ehtsuse tõendamise ajal nõutava sertifikaadi ehtsus ja kehtivus tehakse usaldusväärselt kindlaks; e) f) tõendamise tulemust ja allakirjutaja isikut näidatakse õigesti; varjunime kasutamist näidatakse selgesti ja g) kõik turvalisusega seotud muudatused on täheldatavad


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2365/99 van Anders Wijkman (PPE-DE) aan de Commissie. Uitstoot van kooldioxide en klimaat.

eurovoc_concepts:
EU environmental policy
EU policy
common transport policy
energy policy
greenhouse gas

text: C 280 E/32 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 3. 10. 2000 De mededeling wijst er ook op dat campagnes in de massamedia op ruime schaal zijn gebruikt als middel ter vergroting van het bewustzijn over de drugsproblematiek. Om effectief te zijn moeten de boodschap- pen in deze campagnes doelgericht, goed ge(cid:239)nformeerd en realistisch zijn. Het is van het grootste belang dat dergelijke campagnes worden aangewend ter ondersteuning van acties op plaatselijk niveau, gericht op de opvoeding van zowel jongeren als sleutelpersonen in hun omgeving. Bovendien moet worden onderstreept dat deze pedagogische aanpak vereist dat de informatie voor jongeren eerder wordt ervaren als een communicatief proces en een dialoog dan als een campagne. De Commissie is ervan overtuigd dat de actieve betrokkenheid van jongeren bij informatieactiviteiten van cruciaal belang is voor het welslagen daarvan. De Europese drugspreventieweek is een goed voorbeeld van een combinatie van een veldgerichte aanpak met een Europese campagne ter belichting van het thema van de week en ter ondersteuning van de zichtbaarheid van plaatselijke evenementen. De Commissie heeft in het kader van het communautaire actieprogramma inzake de preventie van drugsverslaving (1996-2000) drie Europese drugspreventieweken in alle lidstaten gelanceerd en mede gefinancierd. In 1998 was de week gewijd aan nieuwe synthetische drugs en jongeren en omvatte een TV-spot van 30 seconden in 18 talen, een radiospot in 6 talen, een persbericht in 12 talen, een brochure in 13 talen en een poster in 19 talen. De week werd gestart met een tweedaagse internationale conferentie over drugspreventie en -beleid, georganiseerd door de stad Wenen met steun van de Commissie. Bovendien financiert het communautair actieprogramma inzake de preventie van drugsverslaving (1996- 2000) projecten in verscheidene lidstaten ter verspreiding van geºigende informatie over synthetische drugs onder jongeren. Deze projecten hebben verschillende soorten onderwijs- en voorlichtingsmateriaal opgeleverd in de vorm van brochures, boekjes, audiovisuele producten en Internet-sites. Verder worden deze projecten georganiseerd in Europese netwerken voor de uitwisseling van modellen van goede praktijken en de ontwikkeling van gezamenlijke acties die een Europese meerwaarde hebben. Voorts acht de Commissie het ongepast mediacampagnes te steunen die geen rekening houden met de behoeften en ontwikkelingen op plaatselijk, regionaal en nationaal niveau omdat deze strijdig zijn met het subsidiariteitsbeginsel en geen zeer efficiºnt gebruik van overheidsgelden zijn. De Commissie zal haar inspanningen ter preventie van drugsverslaving en ter bevordering van gezonde levenswijzen onder jongeren voortzetten. (1) COM(1999) 239 def. (2000/C 280 E/031) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2365/99 van Anders Wijkman (PPE-DE) aan de Commissie (13 december 1999) Betreft: Uitstoot van kooldioxide en klimaat Het klimaatprobleem is naar veler mening het grootste milieuprobleem dat de mensheid te wachten staat. Maatregelen in de energie- en vervoerssector lijken de beste oplossing om controle op klimaatgassen uit te oefenen. Volgens het laatste rapport van het Europees milieubureau in Kopenhagen heerst er grote verontrusting over de uitstoot van CO2, niet in de laatste plaats door het verkeer. Welke initiatieven overweegt de Commissie als verantwoordelijke instantie voor het energie- en vervoerbeleid om de CO2- uitstoot in de EU drastisch te verminderen? Antwoord van mevrouw Wallstr(cid:246)m namens de Commissie (14 februari 2000) Bij de integratie van milieuoverwegingen in alle sectoren van het Europees beleid neemt de klimaat- verandering een belangrijke plaats in. Dit werd zowel verklaard in het verslag over integratie (1) van de Commissie aan de Europese Raad van Helsinki, als in de verslagen van de Vervoers- en Milieuraad (2) aan de Europese Raad van Helsinki. 3. 10. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 280 E/33 transsectoriºle karakter van de klimaatverandering vereist een brede ge(cid:239)ntegreerde aanpak. Zo Het kondigde de commissaris voor milieuaangelegenheden in oktober 1999 een Europees programma inzake klimaatverandering aan, dat momenteel wordt voorbereid. In dit programma moeten energie en vervoer centraal staan. De Commissie stelt momenteel op verzoek van de Milieuraad van 12 oktober 1999 een mededeling op waarin de maatregelen betreffende klimaatverandering worden vermeld. Ten aanzien van het vervoer heeft de Commissie in het verleden reeds voorstellen gedaan die, indien zij zouden worden aangenomen, een gunstige uitwerking zouden hebben op de klimaatverandering zoals bijvoorbeeld het voorgestelde pakket over de reactivering van het spoor dat momenteel in bespreking is in de Raad. Deze maatregelen zijn echter onvoldoende om het in Kyoto vastgestelde doel te bereiken. Naast de bestaande maatregelen inzake CO2(kooldioxide)-emissies van auto(cid:146)s (vrijwillige overeenkomsten met de auto-industrie en maatregelen betreffende controles en etikettering) zijn fiscale maatregelen vereist om in de periode 2005-2010 de nagestreefde CO2 emissies van 120 gram per kilometer (g/km) te bereiken. De Commissie overweegt momenteel het concept van milieuvriendelijke voertuigen zo uit te breiden dat ook CO2 emissies daarin meetellen en zich niet te beperken tot zware voertuigen. De mogelijkheid om duurzame brandstof te gebruiken moet nader onderzocht worden, evenals de vaststelling van gemeenschappelijke normen en distributiestelsels overal in de Gemeenschap en de voorkoming van nadelige be(cid:239)nvloeding van andere gebieden zoals bijvoorbeeld de luchtkwaliteit. De maatregelen in het luchtvervoer, zoals uiteengezet in de mededeling over luchtvervoer en milieu (3), moeten milieuheffingen voor vluchten en eventueel, vrijwillige overeenkomsten met de industrie omvatten. De belasting op vliegtuigbrandstof die in principe wenselijk is, zal in de praktijk op zich laten wachten tot het inter- nationale recht het mogelijk maakt een dergelijke maatregel in te voeren. Voor de ontwikkeling van duurzame energie bestaat er een voorstel voor een richtlijn over de herstructure- ring van de communautaire kadervoorschriften voor de belasting op energieproducten. Daarnaast is evenwel, als het gaat om strategische doelstellingen, nauwere samenwerking op de gebieden energie en milieu noodzakelijk. De Gemeenschap moet haar strategie in sterkere mate concentreren op besparing en efficiºnter gebruik van energie, bevordering en ontwikkeling van duurzame energie en nieuwe technologieºn. De toeneming van het energiegebruik moet worden losgekoppeld van de groei van het nationaal product; subsidies en andere steunvormen voor het gebruik van fossiele brandstoffen moeten worden verminderd en uiteindelijk afgeschaft. In dit verband moeten maatregelen worden genomen waarbij zowel voor efficiºnt energiege- bruik als voor het gebruik van duurzame energie op nationaal niveau concrete doelstellingen worden bepaald en duidelijke streefdata worden vastgesteld. De toegang tot elektriciteitsnetten voor stroom op basis van duurzame energiebronnen, zoals is uiteengezet in het meest recente Commissievoorstel, en de aanloopcampagne zijn belangrijke elementen die het mogelijk moeten maken om tegen 2010 het huidige percentage duurzame energie te verdubbelen tot 12 %. Voorts zijn er maatregelen vereist om de gecombineerde warmte-elektriciteitsproduktie te bevorderen zodat tegen 2010 het huidige niveau wordt verdubbeld en daarmee op 18 % komt. In 2000 moet in het kader van een actieplan inzake doeltreffend energiegebruik, aan de kant van de energiebehoefte intensief worden gewerkt aan zaken als energie- etikettering, energieverstrekking en minimum normen voor efficiºnt energiegebruik. PerscommuniquØ Nr. 13573/99. PerscommuniquØ Nr. 13572/99. (1) (2) (3) COM(1999) 640. (2000/C 280 E/032) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-2370/99 van Hiltrud Breyer (Verts/ALE) aan de Commissie (16 december 1999) Betreft: 20 jaar vogelbescherming in de Europese Unie De EU-richtlijn inzake vogelbescherming en het (cid:132)Verdrag van Bonn inzake de bescherming van trekkende wilde diersoorten(cid:148) zijn merkpalen van het natuurbeschermingsrecht. Na 20 jaar is het nu tijd om balans op te maken


title: QUESTION ÉCRITE E-2393/99 posée par Jean-Claude Martinez (TDI) au Conseil. Inondations meurtrières dans le Sud de la France.

eurovoc_concepts:
Community budget
France
State aid
aid to disaster victims
flood
interinstitutional relations (EU)
urban infrastructure

text: 8. 8. 2000 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 225 E/123 la Commission est-elle disposØe (cid:224) engager d(cid:146)ØlectricitØ, d(cid:146)eau ou de tØlØphone. Dans ces conditions, immØdiatement la procØdure budgØtaire visant (cid:224) mobiliser les crØdits d(cid:146)aide d(cid:146)urgence aux victimes de catastrophes naturelles? Envisage-t-elle de mettre en (cid:156)uvre ces aides dans le cadre du budget 1999 pour dØbloquer les premiers versements avant la fin de l(cid:146)annØe comme en Turquie oø, dŁs 1999, 180 millions d(cid:146)euros soit plus d(cid:146)un milliard de francs ont ØtØ dØgagØs aprŁs le sØisme du 17 aoßt? RØponse donnØe par M. Barnier au nom de la Commission (11 janvier 2000) La Commission a immØdiatement de novembre 1999 dans le Sud de la France. fait part de sa grande prØoccupation au sujet des inondations Elle rappelle cependant (cid:224) l(cid:146)Honorable Parlementaire qu(cid:146)il n(cid:146)existe plus, depuis plusieurs annØes, de ligne budgØtaire spØciale dans le budget des CommunautØs concernant des crØdits d(cid:146)aides d(cid:146)urgence pour faire face (cid:224) des catastrophes naturelles qui se sont produites dans des (cid:201)tats membres. Toutefois, elle a fait part de sa disponibilitØ auprŁs des autoritØs fran(cid:231)aises dans le cadre de la prochaine pØriode de programmation 2000-2006 pour la politique rØgionale et de cohØsion, la Commission pourra contribuer (cid:224) la rØparation, dans les zones sinistrØes, des infrastructures et des Øquipements Øligibles, pour autant que ces zones soient retenues comme bØnØficiaires des fonds structurels (nouvel objectif 2 ou rØgime transitoire de l(cid:146)objectif 2 ou 5b). Pourraient Øgalement s(cid:146)y ajouter des aides aux structures agricoles au titre du Fonds europØen d(cid:146)orientation et de garantie agricole. (2000/C 225 E/131) QUESTION (cid:201)CRITE E-2393/99 posØe par Jean-Claude Martinez (TDI) au Conseil (13 dØcembre 1999) Objet: Inondations meurtriŁres dans le Sud de la France Les pluies diluviennes, les crues des riviŁres, les glissements de terrain et les ruptures d(cid:146)ouvrages qui ont dØvastØ, en novembre 1999, quatre dØpartements du Sud de la France, l(cid:146)Aude, l(cid:146)HØrault, le Tarn et les PyrØnØes Orientales, ont fait prŁs de 30 morts et dØtruit routes, voies ferrØes et tous les rØseaux publics d(cid:146)ØlectricitØ, d(cid:146)eau ou de tØlØphone. Dans ces conditions, le Conseil est-il disposØ (cid:224) engager immØdiatement la procØdure budgØtaire visant (cid:224) mobiliser les crØdits d(cid:146)aide d(cid:146)urgence aux victimes de catastrophes naturelles? Envisage-t-il de mettre en (cid:156)uvre ces aides dans le cadre du budget 1999 pour dØbloquer les premiers versements avant la fin de l(cid:146)annØe comme en Turquie oø, dŁs 1999, 180 millions d(cid:146)euros soit plus d(cid:146)un milliard de francs ont ØtØ dØgagØs aprŁs le sØisme du 17 aoßt? RØponse (28 fØvrier 2000) L(cid:146)Honorable Parlementaire demande si mobiliser les crØdits d(cid:146)aide d(cid:146)urgence aux victimes de catastrophes naturelles dans le Sud de la France. le Conseil pourrait engager une procØdure budgØtaire visant (cid:224) Une ligne intitulØe «Aide d(cid:146)urgence (cid:224) des populations de la CommunautØ victimes des catastrophes» figure au budget jusqu(cid:146)(cid:224) la fin de l(cid:146)exercice 1997. Cette ligne n(cid:146)a nØanmoins plus ØtØ proposØe dans l(cid:146)Avant-projet de budget 1998 (cid:224) cause des critiques formulØes par la Commission des budgets du Parlement europØen, qui soulignait qu(cid:146)une telle aide doit Œtre effectuØe au niveau national et non par le budget communautaire. De ce fait, les crØdits allouØs pour l(cid:146)aide humanitaire dans le budget gØnØral sont uniquement prØvus pour les pays tiers. Par consØquent, on ne peut pas envisager pour la France une procØdure similaire au soutien accordØ (cid:224) la Turquie qui est un pays tiers. En tout Øtat de cause, toute initiative pour engager des crØdits allouØs par l(cid:146)autoritØ budgØtaire dans le budget gØnØral appartient (cid:224) la Commission. Il incombe dŁs lors (cid:224) la Commission de voir si des crØdits peuvent Œtre mobilisØs en faveur des zones et personnes frappØes par des catastrophes naturelles, telles que celle visØe par la question posØe, au titre d(cid:146)autres chapitres du budget