title: Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem «Vorschlag für eine Verordnung des Europäischen Parlaments und des Rates zur Klarstellung der Verordnung (EG) Nr. 2223/96 des Rates im Hinblick auf die Grundsätze für die Verbuchung von Steuern und Sozialbeiträgen»

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
exchange of information
national tax
tax collection
tax harmonisation

formats: html pdf print

text: 15. 3. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften C 75/19 3. 3. 5. Auch das Auditverfahren wäre zu überprüfen, wobei von Anfang an der Schwerpunkt auf genaue und relevante Informationen sowie auf die Verwendung gemeinsamer Syste- me — anstatt der bisher üblichen Einzelfall-Ansätze — gelegt werden sollte. Z e i t p l ä n e f ü r d i e U¨ b e r m i t t l u n g u n d G e n e h - m i g u n g d e r P G I Die Zeitpläne für die U¨ bermittlung und Genehmi- 3. 3. 6. gung der Pläne (Absatz 53) (im übrigen gilt dies für alle Phasen) sollten in Abhängigkeit von der voraussichtlichen Entwicklung überprüft werden, und dies sollte im Programm berücksichtigt werden. Derzeit werden für Programme häufig fiktive Zeitpläne aufgestellt, von denen alle Betroffenen wissen, daß sie un- realistisch sind. Damit wird die Wirksamkeit von Programmen und ihr Ruf unterminiert. B e g l e i t u n g u n d B e w e r t u n g d e r n a t i o n a l e n P r o g r a m m e Die Rolle der Begleitausschüsse sollte aufgewertet 3. 3. 7. werden (Absatz 55), wobei durch entsprechende Strukturen für eine qualitativ hochwertige Arbeit und für wirksame Verbindungen zu anderen wichtigen Gremien zu sorgen wäre. 3. 3. 8. Wie bereits erwähnt sollte die Ermittlung des Ent- wicklungsstands der Programme dahingehend abgeändert wer- den, daß nicht nur einfach die Ergebnisse erfaßt werden, sondern auch die innovativen und transnationalen Aspekte des Programms sowie Spin-off-Ergebnisse und neugewonnene Erkenntnisse berücksichtigt werden. 3. 3. 9. Der Zeitplan für die Programmbewertung (auf Mitgliedstaats- und auf EU-Ebene) sollte sicherstellen, daß Informationen rechtzeitig — und weder zu früh noch zu spät — bereitstehen, um weitere Entwicklungen beeinflussen zu können. Brüssel, den 26. Januar 2000. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses zu dem „Vorschlag für eine Verordnung des Europäischen Parlaments und des Rates zur Klarstellung der Verordnung (EG) Nr. 2223/96 des Rates im Hinblick auf die Grundsätze für die Verbuchung von Steuern und Sozialbeiträgen“ (2000/C 75/08) Der Rat beschloß am 14. Januar 2000, den Wirtschafts- und Sozialausschuß gemäß Artikel 262 des EG-Vertrags um Stellungnahme zu dem vorgenannten Vorschlag zu ersuchen. Der Wirtschafts- und Sozialausschuß beschloß, für die Erarbeitung dieser Stellungnahme Herrn Cal als Hauptberichterstatter zu bestellen. Der Ausschuß verabschiedete auf seiner 369. Plenartagung am 26. und 27. Januar 2000 (Sitzung vom 26. Januar) mit 79 Ja-Stimmen und 3 Stimmenthaltungen folgende Stellungnahme. 1. Einleitung Im Europäischen System Volkswirtschaftlicher Ge- 1. 1. samtrechnungen (ESVG) ist u. a. der Finanzierungsbedarf der öffentlichen Verwaltungen der Mitgliedstaaten bzw. das öffentliche Defizit definiert. Dieser Begriff ist im Rahmen des Protokolls über das Verfahren bei einem übermäßigen Defizit von wesentlicher Bedeutung, das wiederum für den Stabilitäts- und Wachstumspakt maßgeblich ist. Für die Zwecke des Protokolls muß das öffentliche Defizit jedes Mitgliedstaats rasch berechnet werden können, und die Daten müssen vergleichbar und transparent sein. 1. 2. Einige Mitgliedstaaten geben in diesem Zusammen- hang die (gemäß den Veranlagungen und Erklärungen) tatsäch- lich geschuldeten Abgaben und Beiträge an, andere weisen die tatsächlich vereinnahmten Beträge aus. Im letztgenannten Fall treten häufig Verspätungen auf, während im erstgenannten Beträge enthalten sind, die niemals eingehen, da sie Steuern entsprechen, die wegen Zahlungsunfähigkeit, Konkurs etc. nicht abgeführt wurden. 1. 3. Die Kommission schlägt daher vor, „daß die in dem System verbuchten Steuern und Sozialbeiträge keine Beträge enthalten sollen, deren Einziehung unwahrscheinlich ist und daß infolgedessen Steuern und Sozialbeiträge, die auf der C 75/20 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 15. 3. 2000 Grundlage ihrer Fälligkeit verbucht werden, während eines angemessenen Zeitraums den jeweiligen tatsächlich verein- nahmten Beträgen entsprechen sollen“. 1. 4. Für die Praxis schlägt die Kommission daher vor, jede verbuchte Art von Steuern und Sozialbeiträgen mit einem Korrekturkoeffizienten zu versehen, um die Beträge um die erfahrungsgemäß nicht eingezogenen Summen zu bereinigen. Bei auf Kasseneinnahmen beruhenden Erklärungen fordert die Kommission, darauf zu achten, daß die Beträge exakt den Zeiträumen und Tätigkeiten zugeordnet werden, auf die sie sich beziehen. 2. Bemerkungen des Wirtschafts- und Sozialausschusses Der Ausschuß befürwortet den Verordnungsvorschlag 2. 1. grundsätzlich und hofft, daß der Rat ihn rasch, im Rahmen des Möglichen während des amtierenden portugiesischen Vorsitzes, verabschiedet. 2. 2. Der Ausschuß merkt an, daß die nicht vereinnahmten Steuern und Sozialbeiträge in Höhe von ca. 2 % des BIP einen relativ geringen Betrag ausmachen. Die Bedeutung dieser Beträge wird jedoch klarer, wenn man sie den Defiziten gegenüberstellt, die die Mitgliedstaaten im Rahmen ihrer Stabilitäts- und Wachstumsprogramme abbauen sollen, und die ebenfalls ca. 2 % betragen. Der Ausschuß dringt auf eine strenge Anwendung der 2. 3. Koeffizienten für die einzelnen Kategorien von Steuern und Sozialbeiträgen. Ein allgemeiner Koeffizient würde nicht nur Brüssel, den 26. Januar 2000. die Transparenz und Vergleichbarkeit der Daten zwischen den Mitgliedstaaten in Frage stellen, sondern auch die notwendigen Studien zur Einleitung einer progressiven Steuerharmonisie- rung in der Europäischen Union erschweren. 3. Besondere Bemerkungen 3. 1. Zu Artikel 3 Buchstabe a) Der Ausschuß dringt darauf, daß die Koeffizienten nicht nur ausgehend von bisherigen Erfahrungen geschätzt werden, sondern auch vorhersehbare Ereignisse Berücksichtigung fin- den, die auf das makroökonomische Umfeld einwirken könnten. 3. 2. Zu Artikel 3 Buchstabe b) Der Ausschuß begrüßt diese Bestimmung, die die strenge Zuordnung der Steuern und Beiträge auf Zeitraum und Tätigkeit gewährleistet. Die kontinuierliche Anwendung der dargelegten Grundsätze ist äußerst wichtig. 3. 3. Zur Durchführung Den Mitgliedstaaten, die die in Artikel 3 vorgesehenen Bestim- mungen noch nicht anwenden und deren aktuelle Daten sich von den Ergebnissen unterscheiden, die sie durch Anwendung ist eine U¨ bergangsfrist von dieses Artikels erzielt hätten, höchstens zwei Jahren einzuräumen. Die Präsidentin des Wirtschafts- und Sozialausschusses Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Ympäristöasioiden yhdentämistä yhteiseen maatalouspolitiikkaan koskevat indikaattorit

eurovoc_concepts:
common agricultural policy
data collection
environmental protection
sustainable development

formats: html pdf

text: EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO Bryssel, 26. 01. 2000 KOM(2000) 20 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Ympäristöasioiden yhdentämistä yhteiseen maatalouspolitiikkaan koskevat indikaattorit JOHDANTO Cardiffissa vuoden 1998 kesäkuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti kaikkia neuvoston asiaankuuluvia kokoonpanoja luomaan omat strategiansa ympäristöasioiden yhdentämisen ja kestävän kehityksen tehostamiseksi kunkin kokoonpanon omalla politiikan alalla. Se kehotti muun muassa maatalousneuvostoa aloittamaan tämän prosessin. Wienissä vuoden 1998 joulukuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti uudestaan sitoumuksensa ympäristöasioiden ja kestävän kehityksen yhdentämiseksi kaikkiin yhteisön politiikkoihin. Se pyysi komissiota laatimaan indikaattoreita koskevan yhteensovitetun selvityksen. Maatalousneuvostoa kehotettiin jatkamaan työtään esittääkseen Eurooppa- jatkotoimenpiteiden neuvoston Helsingin kokouksessa laajan strategian, aikataulun ja indikaattorikokoelman. Heinäkuussa 1999 maatalousneuvosto pyysi komissiolta maatalouden ympäristöindikaattoreita koskevaa selvitystä. joka sisältäisi Kuten Kohti kestävää maataloutta -tiedonannossa (KOM(1999) 22) todetaan, Agenda 2000:n yhteydessä toteutetut uudistukset kannustavat voimakkaasti ympäristöasioiden yhdentämistä maatalouspolitiikkaan. Komissiolla, sekä jäsenvaltioilla, maatalous- ja maaseutuyhteisöillä on nyt käytössään monia keinoja kestävän maatalouden aikaansaamiseksi. viranomaisilla paikallisilla Asianmukaisesti kehitetyt maatalouden ympäristöindikaattorit ovat erityisen merkittäviä avoimuuden ja vastuullisuuden parantamiseksi sekä seurannan, valvonnan ja arvioinnin politiikan onnistumisen täytäntöönpanon tehokkuutta, ja niitä hyödynnetään kokonaisarvioiden laadinnassa. takaamiseksi. Näillä indikaattoreilla edistetään suuresti Jos kyseisten indikaattorien halutaan olevan merkityksellisiä, niiden on annettava riittävän tarkka kuva taustalla olevista prosesseista sekä ihmisten toimien ja ympäristön välisistä suhteista. Tämä on erityisen tärkeää maatalouden alalla, jossa kyseiset suhteet ovat erittäin monimutkaisia ja jossa maanviljely itsessään käsittää joukon biofysikaalisia ja aluekohtaisia prosesseja. Maatalouspolitiikan indikaattorijärjestelmän on tästä syystä kuvastettava alan erityispiirteitä. Tällä hetkellä voidaan vahvistaa osittainen indikaattorikokoelma, jonka avulla seurataan ympäristöasioiden yhdentämistä yhteiseen maatalouspolitiikkaan (YMP). Tämän kokoelman toiminta kehittyy, kun indikaattoreita parannetaan ja täydennetään. Indikaattorit perustuvat pääasiassa OECD:ssä tehtyyn indikaattoritutkimukseen, jota tuetaan Eurostatin, Euroopan ja yhteisen tutkimuskeskuksen toiminnalla sekä ELISA- ympäristökeskuksen (EEA) tutkimushankkeella. Periaatteessa monet näistä indikaattoreista voisivat olla operationaalisia lyhyellä riittävästä tiedonkeruusta. Muutamilla aloilla, kuten tilanhoidon, elinympäristön, maiseman ja biologisen monimuotoisuuden aloilla operationaalisten indikaattorien määrittely on kuitenkin yhä merkittävä haaste. keskipitkällä toteutetusta aluetasolla aikavälillä riippuen tai Joitakin avaintoimintoja on toteutettava sen varmistamiseksi, että indikaattoreihin liittyviä mahdollisuuksia hyödynnetään täysimääräisesti. Tällaisia toimintoja ovat olemassa olevien indikaattorien kehittäminen sekä niiden laajentaminen kattamaan koko kestävän kehityksen ala, ja maatalouden ekosysteemien luokittelua koskevien menettelyjen kehittäminen, YMP:n laajempien kansainvälisten sekä tähtäävien menettelyjen maatalouden ympäristökysymyksiä koskevan tiedotuksen parantaminen. tiedonkeruuvalmiuksien ympäristötehokkuutta parantaminen, kehittäminen vaikutusten arviointiin 2 vuosina Tulevina yhdentämisstrategian kehittäminen, ehdotetaan puitteet tulevalle kehittämiselle. etusijalla on maatalousneuvoston alakohtaisen täytäntöönpano ja seuranta. Kyseisessä strategiassa kehittämän 3 KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Ympäristöasioiden yhdentämistä yhteiseen maatalouspolitiikkaan koskevat indikaattorit SISÄLLYSLUETTELO 1. Maatalouden ympäristöindikaattorien poliittinen konteksti. 5 1. 1. Ympäristöasioiden yhdentäminen. 5 1. 2. Politiikkojen täytäntöönpano: moitteeton ja tehokas varainhoito. 6 1. 3. YMP:n uudistus: Kohti kestävää maataloutta. 6 1. 4. Ympäristöasioiden yhdentämistä YMP:hen koskeva arviointi. 9 2. Maatalous- ja maaseutupolitiikkaa koskevien indikaattorien kehittäminen. 10 2. 1. Maatalouden erityispiirteet. 10 2. 2. Maataloustoiminnan konteksti. 10 2. 3. Maataloustoiminta biofysikaalisena toimintana. 11 2. 4. Hyödylliset ja haitalliset ympäristöprosessit. 12 2. 5. Aluekohtaisuus. 12 2. 6. Kokonaisvaltaisuus ja monimuotoisuus kokonaisvaikutusten arvioinnissa. 13 2. 7. Maatalouden indikaattorijärjestelmä. 14 3. Nykyinen toiminta maatalouden ympäristöindikaattorien alalla. 15 3. 1. Maatalous- ja maaseutupolitiikan täytäntöönpano. 15 3. 2. Maatalouden ympäristöindikaattorien kehittäminen. 16 3. 3. Puutteet ja haasteet. 19 3. 4. Maatalousalan yhdentämisstrategian seuranta. 22 4. Seuraavat vaiheet. 24 4. 1. Indikaattoreiden kehittäminen. 24 4. 2. Tiedontarpeita koskeva pitkän aikavälin strategia. 24 4. 3. Ympäristötehokkuutta koskevien indikaattorien kehittäminen. 26 4. 4. Maiseman käyttö Euroopan maatalouden ekosysteemien luokittelussa. 26 4. 5. Maatalouden ympäristökysymysten tuominen lähemmäs kansalaisia. 27 4. 6. Keskeisten maatalousindikaattorien kehittäminen. 28 4. 7. Aikataulu. 29 4 1. MAATALOUDEN YMPÄRISTÖINDIKAATTORIEN POLIITTINEN KONTEKSTI 1. 1. Ympäristöasioiden yhdentäminen 1. 1. 1. Amsterdamin sopimus Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan kestävän kehityksen olevan yksi EU:n tavoitteista. Olemassa olevien sopimusten perusta ympäristö- ja maatalouspolitiikalle on kuitenkin säilytettävä. Amsterdamin sopimuksessa korostetaan tarvetta yhdentää ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset kaikkeen yhteisön politiikan määrittelyyn ja täytäntöönpanoon. Maatalous pysyy yhteisön politiikkana, jossa ministerineuvosto päättää YMP:n kaikista keinoista. Tämä mahdollistaa ympäristönäkökohtien kehittämisen, toimeenpanon ja soveltamisen koko EU:ssa. 1. 1. 2. Cardiffista ja Wienistä saadut toimeksiannot Cardiffissa vuoden 1998 kesäkuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi periaatteen, jonka mukaan komission merkittäviin poliittisiin ehdotuksiin tulisi liittää niiden ympäristövaikutusten arviointi. Eurooppa-neuvosto pani merkille komission pyrkimykset ottaa ympäristöasiat mukaan kaikkiin yhteisön politiikkoihin ja tarpeen arvioida niiden mukaan ottamisen tasoa kaikissa yksittäisissä päätöksissä, mukaan lukien AGENDA 2000. Se kehotti kaikkia neuvoston asiaankuuluvia kokoonpanoja luomaan omat strategiansa ympäristöasioiden yhdentämisen ja kestävän kehityksen tehostamiseksi kunkin kokoonpanon omalla politiikan alalla. Se kehotti muun muassa maatalousneuvostoa aloittamaan tämän prosessin. Wienissä vuoden 1998 joulukuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti uudestaan sitoumuksensa ympäristöasioiden ja kestävän kehityksen yhdentämiseksi kaikkiin yhteisön politiikkoihin. Se pyysi komissiota laatimaan indikaattoreita koskevan yhteensovitetun selvityksen. Maatalousneuvostoa kehotettiin jatkamaan työtään esittääkseen Eurooppa-neuvoston Helsingin kokouksessa laajan strategian, joka sisältäisi jatkotoimenpiteiden aikataulun ja indikaattorikokoelman. Heinäkuussa 1999 maatalousneuvosto pyysi komissiolta maatalouden ympäristöindikaattoreita koskevaa selvitystä Eurooppa-neuvoston valmistelujen tueksi. 1. 1. 3. Maatalousneuvoston yhdentämisstrategia -kannustimia Marraskuussa 1999 hyväksytyssä strategiassa toteutetaan Eurooppa-neuvoston Wienissä esittämä toivomus, jonka mukaan ympäristönäkökohdat olisi yhdennettävä yhteiseen maatalouspolitiikkaan Agenda 2000:n uudistusten avulla. Strategiassa mainitut toimenpiteet ovat markkinapolitiikkaan sisällytettäviä ympäristövaatimuksia ja kuuluvia ympäristötoimenpiteitä. Strategiassa esitetään veden laatua, maatalouskemikaaleja, ilmastonmuutosta ja ilmanlaatua sekä maisemaa ja maankäyttöä ja maaperää, tavoitteet. Strategian mukaan kestävä biologista monimuotoisuutta koskevat maatalous edellyttää sitä, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki käytettävissä olevat toimenpiteet. Tarvitaan tiivistä ympäristöasioiden yhdentämisen seurantaa ja arviointia, joiden on perustuttava merkityksellisiin ympäristöindikaattoreihin. kehittämisohjelmiin maaseudun sekä 5 1. 2. Politiikkojen täytäntöönpano: moitteeton ja tehokas varainhoito on vuosina komissio jäsenvaltioiden Viime pyrkinyt yhteistyössä parantamaan EU:n ohjelmien ja menojen toteuttamista ja valvontaa. Tähän parantamiseen on pyritty osana SEM 2000 -aloitetta, ja se on ollut erottamaton osa Agenda 2000:n yhteydessä esitettyjä uudistusehdotuksia. Tehostettu valvonta, seuranta ja arviointi johtaa toissijaisuusperiaatteen laajempaan huomioon ottamiseen ja vastuun jakamiseen. Nämä parannukset heijastavat niin ikään tarvetta parantaa EU:n politiikoista budjettivallan käyttäjälle sekä EU:n kansalaisille ja heidän edustajilleen annettavia selvityksiä. kanssa suoran tuen järjestelmiä koskevista Agenda 2000 selventää komission, jäsenvaltioiden ja muiden elinten tehtäviä maatalouden ja maaseudun kehittämispolitiikan täytäntöönpanossa. Yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia yhteisistä säännöistä annetulla asetuksella (EY) N:o 1259/1999 ja Euroopan maatalouden ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen ohjaus- asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta annetulla asetuksella (EY) N:o 1257/1999 jäsenvaltioille annetaan suuremmat valtuudet sovittaa politiikat vastaamaan niiden maatalouden ja maaseutualueiden erityistarpeita. Näissä kahdessa asetuksessa säädetään erityisesti tiukemmista seuranta- ja raportointivaatimuksista. Arvioinnin osalta YMP:n menoihin sovelletaan uusia ehtoja. Kaikkiin suoriin tukiin, mukaan lukien yhteisten markkinajärjestelyjen arviointi, sovellettavat yhteiset säännöt on vahvistettu. Maaseudun kehittämisohjelmien määrällistä ilmoittamista on vahvistettu tehokkaan ennakko-, väli- ja jälkiarvioinnin takaamiseksi. Näiden politiikkojen ympäristövaikutuksia koskeva arvio on merkittävä osa arviointia. Komissio laatii yhteisön tason yhteenvedon sekä väli- että jälkiarvioinneista. avoimuuden ja vastuullisuuden parantamiseksi erityisen Asianmukaisesti kehitetyt maatalouden merkittäviä seurannan, valvonnan ja arvioinnin onnistumisen takaamiseksi. Näillä indikaattoreilla edistetään suuresti hyödynnetään politiikan kokonaisarvioiden laadinnassa. ympäristöindikaattorit täytäntöönpanon tehokkuutta, sekä niitä ovat ja 1. 3. YMP:n uudistus: Kohti kestävää maataloutta1 1. 3. 1. Ympäristöasioiden ja -vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen maatalouspolitiikkaan 1. 3. 1. 1. Maatalouden ja ympäristön välinen vuorovaikutus sellaisten ainutlaatuisten Maatalous on vuosisatojen kuluessa muovannut monia Euroopan maisemia. Tämä on johtanut ympäristöjen joiden monimuotoinen elinympäristö ja lajisto on riippuvainen muodostumiseen, maatalouden harjoittamisesta. Maa- ja metsätalous tähtäävät kuitenkin kaupallisena toimintana lähinnä tuotantoon ja ovat riippuvaisia luonnonvarojen saatavuudesta. luonnonvaroille yhä uusia Kaupallisen toiminnan kehittyminen on asettanut ympäristöpaineita. Tekninen kehitys sekä pyrkimys tulojen maksimointiin ja luonnontilaisten puoliksi 1 "Kohti kestävää maataloutta", KOM(1999) 22. 6 kustannusten minimointiin on johtanut 40 viime vuoden aikana maatalouden merkittävään voimaperäistämiseen. Voimaperäistäminen voi johtaa maaperän, veden ja ilman saastumiseen. Viime vuosikymmenien aikana on alettu ymmärtää, että maatalouden voimaperäistäminen uhkaa myös eriytyneitä maisemia ja niihin liittyvää biologista monimuotoisuutta. Toisaalta niitä uhkaavat kasvavassa määrin myös markkinavoimista johtuva marginalisoituminen Nämä voimaperäistämisestä ja maatalouskäytöstä poistamisesta johtuvat erilaiset haasteet korostavat maatalouden ja ympäristön välisten suhteiden monimutkaisuutta. maatalousmaan poistaminen käytöstä. ja 1. 3. 1. 2. Kestävä maatalous Maatalouden ja ympäristön välistä toivottua suhdetta voidaan luonnehtia termillä "kestävä maatalous". Kestävyys on avainkäsite viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa, jossa kestävä kehitys määritellään "kehitykseksi, joka vastaa nykyisyyden tarpeisiin vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuutta vastata omiin tarpeisiinsa". Tämä merkitsee luonnonvarojen yleisen tasapainon ja arvon säilyttämistä suojelun todellisten sosiaalis-taloudellisten kustannusten ja hyötyjen ottamista huomioon pitkällä aikavälillä. sekä kulutuksen ja Alimmalla tasolla "kestävässä maataloudessa" on kyse luonnonvarojen hoitamisesta siten, että ne ovat käytettävissä myös tulevaisuudessa. Tällainen kestävyyden kapea määrittely heijastaa monissa tapauksissa maanviljelijöiden omia taloudellisia intressejä. Laajemmin ymmärrettynä kestävyys ulottuu kuitenkin laajempaan joukkoon maahan ja maankäyttöön liittyviä piirteitä, kuten maiseman, elinympäristöjen ja biologisen monimuotoisuuden suojeluun ja juomaveden ja ilman laadun kaltaisiin yleisiin tavoitteisiin. Laajemmasta näkökulmasta katsottuna maan ja luonnonvarojen käytössä maataloustuotantoon on tästä syystä otettava huomioon ympäristön ja kulttuuriperinnön suojelu. Kestävyyden on heijastettava myös yhteiskunnan arvoja, jotka liittyvät maatalouden sosiaaliseen asemaan, maaseutuyhteisöjen elinkelpoisuuden säilyttämiseen ja tasapainoiseen kehittämisen malliin. Kestävässä maataloudessa on näin ollen otettava huomioon tuotantoon, sosiaalisiin tehtävät. Tässä asiakirjassa rajoitutaan näkökohtiin ja ympäristöön liittyvät käsittelemään neuvoston toimeksiannon mukaisesti indikaattoreita, jotka ovat tarpeen maatalouden ympäristötehtävien arvioimiseksi. Lisätoimia on toteutettava täydellisen indikaattorikokoelman kehittämällä asianmukaisia indikaattoreita ympäristötehokkuuden mittaamiseksi. tarjoamiseksi. Tätä täydennettävä olisi 1. 3. 1. 3. Maatalouden ympäristöpolitiikkoja säätelevät periaatteet Maatalouden ja ympäristön välisen suhteen monimutkaisuus – haitalliset ja hyödylliset prosessit, paikallisten olojen ja tuotantojärjestelmien moninaisuus – on asettanut ehtoja alalla toteutettavaan yhdentämismenettelyyn. Keskeistä tämän suhteen ymmärtämiselle on hyvän maatalouskäytännön -periaate, joka vastaa sitä viljelytapaa, jota järkevä maatalousyrittäjä noudattaisi kyseisellä alueella. Tämän perusteella todetaan seuraavaa: 7 – Maanviljelijän olisi noudatettava koskevia vähimmäisvaatimuksia ilman erityistä korvausta. Tämä tarkoittaa, että kaikkien maanviljelijöiden olisi noudatettava torjunta-aineiden, lannoitteiden ja veden käytöstä annettuja velvoittavia lakeja ja tarvittaessa hyvästä maatalouskäytännöstä laadittuja kansallisia tai alueellisia ohjeita. ympäristönsuojelua vähintään – Kuitenkin silloin, kun yhteiskunta kehottaa maatalousyrittäjiä täyttämään hyvän maatalouskäytännön ylittäviä ympäristötavoitteita ja maatalousyrittäjälle aiheutuu tulonmenetyksiä, yhteiskunnan on kustannettava nämä tästä kustannuksia tai ympäristönhoitopalvelut. Tämä lähestymistapa perustuu saastuttaja maksaa -periaatteeseen. Sen mukaan maanviljelijät vastaavat säännösten noudattamisesta aiheutuvista kustannuksista omistusoikeuksissa heijastuvaan "hyvän maatalouskäytännön" viitetasoon asti. Maaseutualueilla "hyvää maatalouskäytäntöä" kunnianhimoisempia. Näissä tapauksissa ympäristötavoitteet saavutetaan ainoastaan, jos niistä maksetaan asianmukaista korvausta. Tämän vuoksi ympäristön säilyttämisestä on aiheellista maksaa maatalousyrittäjille korvausta yksityisten varojen tai tuotannontekijöiden avulla edellyttäen, että toiminta ylittää hyvän maatalouskäytännön. ympäristötavoitteet kuitenkin usein ovat 1. 3. 1. 4. YMP:n uudistus Osana Agenda 2000 -pakettia tehdyt uudistukset ovat merkittävä edistysaskel tämän lähestymistavan täytäntöönpanemisessa. Yhteisistä säännöistä annetussa asetuksessa jäsenvaltioiden edellytetään toteuttavan tarvittavat ympäristönsuojelua koskevat toimenpiteet. Asetuksessa säädetään kolmesta toimintalinjasta. Niistä ensimmäinen koskee pakollisten rajoitusten soveltamista. Jäsenvaltioilta edellytetään jo nyt tällaisia toimenpiteitä, jotka liittyvät esimerkiksi veden nitraattipitoisuuksiin. Toiseksi jäsenvaltiot voivat soveltaa täydentäviä ympäristöehtoja asettamalla suorien jäsenvaltiot YMP-tukien myöntämiselle erityisiä ympäristöehtoja. Kolmanneksi voivat hyödyntää maatalouden ympäristöohjelmia suojellakseen tai parantaakseen ympäristöä hyvän maatalouskäytännön edellytyksiä laajemmin. Vaikka YMP on yksi EU:n yhteisistä politiikoista, Agenda 2000:ssa todetaan lisäksi, että Euroopan viljellyn ympäristön moninaisuus merkitsee sitä, että kyseistä politiikkaa on sovellettava hajautetulla tavalla. Jäsenvaltioiden olisi näiden toimenpiteiden toteuttamisen avulla voitava parantaa maatalouden ja ympäristön välistä tasapainoa. Näin päästäisiin eroon vahingollisista maatalouskäytännöistä ja parannettaisiin maatalouden suorituskykyä ympäristön kanssa sopusointuisena alana. Vaikka yhteiskunta onkin valmis ottamaan huomioon oikeutetut sosiaaliset ja taloudelliset edut, se edellyttää yleisesti ettei YMP-rahoitus johda sellaiseen ympäristön turmeltumiseen, jonka korjaamisesta se joutuisi vuorostaan maksamaan. On kuitenkin tarpeen tarkoin seurata ja analysoida kaikkien maatalousalojen kehitystä YMP-tuen tasosta riippumatta. Agenda 2000:n kattamien alojen osalta Berliinin huippukokouksessa määrättiin, että seuraavien viiden vuoden aikana on laadittava raportteja tai väliarviointeja peltokasveista, ja lakiehdotukset talousarviotilanteesta. Näiden arviointien perusteella edellyttävät asianmukaista ympäristövaikutusten arviointia. Ympäristövaikutusten kiintiöjärjestelmästä, öljynsiemenistä tehtävät maidon 8 arviointi toteutetaan myös Agenda 2000:n ulkopuolisilla, tarkistettavaksi määrätyillä aloilla. Agenda 2000 on merkittävä askel vanhan YMP:n ilmeisimpien negatiivisten ympäristövaikutusten korjaamiseen, sillä se tarjoaa jäsenvaltioille useita keinoja. Tulevaisuudessa tärkein tehtävä on näiden keinojen täytäntöönpanon ja niiden tehokkuuden seuranta ja arviointi. 1. 3. 2. Tulevaisuuden haasteet: ympäristö ja kauppa, kuluttajakysymykset, laajentuminen Maatalouden eurooppalaisen mallin olennainen perusta on Euroopan maatalouden monimuotoinen luonne ja sen merkitys talous- ja ympäristöasioille, yhteiskunnalle ja maiseman säilyttämiselle. Tähän perustuu tarve säilyttää maatalous koko Euroopassa ja turvata viljelijöiden tulot. Agenda 2000:n maatalousuudistuksia pidetään olennaisina määriteltäessä komission neuvotteluvaltuudet seuraavaa Maailman kauppajärjestön neuvottelukierrosta varten. Näissä neuvotteluissa EU:n on pyrittävä suojelemaan eurooppalaista mallia ja hyödyntämään kansainvälisten markkinoiden mahdollisuuksia. Erityisesti ympäristön ja maaseutualueiden elinvoimaisuuden jatkuvuuden kannalta on erityisen tärkeää turvata yleishyödyllisten hyödykkeiden toimittamiseen. Samanaikaisesti on noudatettava monenvälisten ympäristösopimusten mukaisia kansainvälisiä sitoumuksia ja otettava huomioon Indikaattoreilla voisi olla merkittävä tehtävä kehitysmaiden oikeutetut edut. asianmukaisten ilmastonmuutoksen kaltaisilla aloilla. työskentelevien maatalousalalla kehittämisessä mahdollisuus strategioiden esimerkiksi Vankka ja johdonmukainen maatalouden ympäristöindikaattorijärjestelmä helpottaa ympäristöongelmien havaitsemista ja auttaa EU:ta selittämään kansalaisilleen, mitä EU:ssa ollaan tekemässä ja mitä on vielä tehtävä kestävän maatalouden edistämiseksi auttavat EU:n Euroopassa kauppakumppaneita ymmärtämään, miten tärkeinä EU pitää maataloutensa ympäristönäkökohtia. ja kansainvälisesti. Tämän lisäksi indikaattorit Kuluttajien lisääntynyttä huolta maataloustuotteiden turvallisuudesta, alkuperästä ja laadusta ja maatalouskäytäntöjen avoimuuden avulla. Myös nämä näkökohdat ovat tulevina vuosina erityisen merkittäviä kansainvälisellä tasolla. tehokkaamman tiedotuksen lieventää voidaan osittain Laajentuminen tuo mukanaan erityisiä haasteita maatalouden ympäristöpolitiikan alalla. Selkeämpi kuva EU:n kestävistä (ja kestämättömistä) käytännöistä ja niitä vastaavat indikaattorit auttavat hakijamaita mukautumaan yhteisön säännöstöön. Olisi muistettava, että Keski- ja Itä-Euroopassa on monia merkittävän luonnonarvon alueita, joita maatalouskäytöstä poistaminen tai maatalouden sääntelemätön voimaperäistäminen voivat uhata. Vastaavat YMP:n epäsuorat ympäristövaikutukset taloudellisia tai olisi otettava huomioon maissa, kehitysyhteistyösopimuksia. joiden kanssa EU on tehnyt 1. 4. Ympäristöasioiden yhdentämistä YMP:hen koskeva arviointi Agenda 2000:n osana toteutetut uudistukset ympäristöasioiden yhdentämiselle tarjoavat voimakkaan kannustimen Komissiolla, maatalouspolitiikkaan. 9 jäsenvaltioilla, paikallisilla viranomaisilla, maatalous- ja maaseutuyhteisöillä on käytössään useita välineitä kestävän maatalouden aikaansaamiseksi. Soveltuvien maatalouden ympäristöindikaattorien avulla osapuolille voidaan tarjota tietoa näiden politiikkojen kehityksestä Indikaattorien on täytettävä täytäntöönpanosta. vähintään viisi vaatimusta. Niiden olisi annettava politiikan täytäntöönpanosta ja laatimisesta vastaaville sekä suurelle yleisölle seuraavat mahdollisuudet: ja – määritellä tällä hetkellä tärkeimmät Euroopan maatalouteen liittyvät ympäristökysymykset – ymmärtää, seurata ja arvioida maatalouskäytäntöjen ja niiden hyödyllisten ja haitallisten ympäristövaikutusten välistä suhdetta – arvioida, missä määrin maatalouspolitiikat vastaavat ympäristöystävällisen maatalouden edistämistarpeita ja tiedottaa tästä poliitikoille ja suurelle yleisölle – seurata ja arvioida yhteisön ohjelmien aluekohtaisia ympäristövaikutuksia kestävään maatalouteen – kartoittaa EU:n ja ehdokasmaiden maatalouden ekosysteemien monimuotoisuutta. Tämä on erityisen tärkeää selvitettäessä EU:n kauppakumppaneille Euroopan viljellyn ympäristön erikoisluonnetta. 2. MAATALOUS- KEHITTÄMINEN JA MAASEUTUPOLITIIKKAA KOSKEVIEN INDIKAATTORIEN 2. 1. Maatalouden erityispiirteet Cardiffin ja Wienin Eurooppa-neuvostot korostivat ympäristöintegraatiota koskevien indikaattorien kehittämisen merkitystä neuvoston alakohtaisten strategioiden tueksi. Ympäristöintegraatiota koskevien indikaattorien tarkoituksena on auttaa arvioimaan, missä määrin ympäristöasiat on sisällytetty alakohtaisiin politiikkoihin. Tätä varten niitä on sovellettava monilla tasoilla – politiikkaan, ihmisten toimintaan, ympäristöön – ja niiden on kuvastettava monimutkaista syy-seuraus -suhdetta. Tietoja todellisista täydennettävä ympäristövaikutuksista kausaliteettia ja alan osuutta ongelmaan koskevalla analysoinnilla. Näin taataan nykyisten poliittisten välineiden tehokkuutta koskeva tasapainoinen arviointi alalla ja alan ulkopuolella. Ainoastaan tällä tavoin ihmisten tietyillä aloilla harjoittamaa toimintaa ja ympäristön tilaa koskevat tiedot voidaan muuntaa tietoja tukevaksi poliittiseksi päätökseksi. taloudellista arviointia niiden on ja ja ympäristöön liittyviä monimutkaisia Tällaisten indikaattorien avulla olisi näin ollen voitava ymmärtää paremmin maatalouteen osoittaa kehityssuuntia ja tuottaa kvantitatiivista informaatiota. Tätä kaikkea tarvitaan tavoitteenasetteluun ja seurantaan. Jos kyseisten indikaattorien halutaan olevan merkityksellisiä, niiden on annettava riittävän tarkka kuva taustalla olevista prosesseista sekä ihmisten toimien ja ympäristön välisistä suhteista. Tämä on erityisen tärkeää maatalouden alalla, erittäin monimutkaisia ja jossa maanviljely itsessään käsittää joukon biofysikaalisia ja aluekohtaisia prosesseja. jossa kyseiset kysymyksiä, suhteet ovat 10 2. 2. Maataloustoiminnan konteksti Maatalous on ala, jolla suora julkinen tuki on pikemminkin sääntö kuin poikkeus, toisin kuin monilla muilla aloilla. Tästä syystä maataloustoiminta on erityisen herkkä tuki, maatalouden julkisen voimakkaasti ympäristöpolitiikka maatalousyrittäjien tai suunnittelupolitiikka voivat muovata päätöksiä. politiikan muutoksille. Markkinatuki, ympäristölainsäädäntö suora vaikuttavat päätöksiin. Myös ja tekemiin energia- vesi-, Äskettäiset YMP:n uudistukset ovat kuitenkin rohkaisseet maanviljelijöitä ottamaan entistä tarkemmin huomioon markkinoiden vaatimukset esimerkiksi vähentämällä hintatukia sekä kehittämällä uusia markkinoita ja tuotteita, joilla on suurempi lisäarvo. Tuotantoon ja tilanhoitoon liittyvät päätökset ovat yhä riippuvaisempia tuotantopanosta ja tuotteen hintaa koskevien signaalien muutoksista. Lisäksi maatalousala on kokenut 1950-luvun lopulta alkaen nopeita, vaikkakin maantieteellisesti epätasapainoisia teknologian ja ammattitaidon tasoon liittyviä muutoksia. Koska näitä muutoksia on ollut myös niissä EU:n ulkopuolisissa maissa, joissa maatalouden perinteisesti voimaperäistäminen olisi suureksi osaksi toteutunut myös ilman YMP:tä. maataloutta vähemmän, tuettu on Kuluttajien ja tuottajien asenteet muovaavat maatalouskäytäntöjä kasvavassa määrin. Asennemuutokset vaikuttavat suuresti siihen, millä tavoin ympäristöongelmia pyritään ratkaisemaan. Esimerkkeinä voidaan mainita ympäristöpalvelujen ja luonnonmukaisesti viljeltyjen tuotteiden markkinoiden kehittyminen. Paremmilla maatalouskäytännöillä elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun parantamisessa kuluttajia varten. Yhdessä ne voivat johtaa maatalousyrittäjien, työntekijöiden ja kuluttajien terveyden parantumiseen. on merkittävä tehtävä Useat taustatekijät ovat osoitus politiikan tehtävistä ja rajoituksista muovattaessa maataloustoimintaa ja siihen liittyviä ympäristövaikutuksia, jotka johtuvat YMP:n toimenpiteistä. Markkinoiden kehittymisen, teknisen kehityksen tai asenteiden muutoksen merkityksen ymmärtäminen mahdollistaa toiminnan kohdentamisen sinne, missä se on tehokkainta. Yksi EU:n maatalouden erityispiirteistä on, että sitä säädellään yhteisellä politiikalla, jossa ympäristövaatimukset on otettu tarkoin huomioon. Ympäristöpoliittiset keinot on nyt sisällytetty YMP:hen, ja tämän hetken tärkeimpänä tehtävänä on arvioida niiden laajuutta ja tehokkuutta. 2. 3. Maataloustoiminta biofysikaalisena toimintana Maataloudelle on tyypillistä myös se, että se ei sijoitu biofysikaalisen luonteensa vuoksi paikallisten ekosysteemien ulkopuolelle vaan on osa niitä. On tietenkin selvää, että kun luonto valjastetaan maataloustuotantoon, ulkoisia tekijöitä tulee mukaan järjestelmään, luonnonvaroja käytetään tai kulutetaan ja uusia fysikaalisia tai biologisia osatekijöitä tuotetaan. Tarvitaan suhteellisen yksityiskohtaisia tietoja tuotantopanoksen (kemikaalit, energia ja vesi) käytöstä, maankäytöstä/maapeitteestä tilanhoidosta. Monissa (topologia, viljely- tapauksissa kestävään maatalouteen päästään yhdistämällä tuotantopanos oikein paikallisiin oloihin soveltuviin maankäyttö- ja tilanhoitomenetelmiin. ja karjankasvatusmenetelmät) ja 11 kehittää tärkeimmät Vaikka maatalouskäytäntöjen yksityiskohtainen määrittely auttaa ymmärtämään maatalouden kestävyyttä edistäviä prosesseja, maatalouskäytäntöjen ja paikallisten olojen monimuotoisuutta on vaikeaa ottaa kokonaistasolla huomioon. Tästä syystä on erityisen huomioon indikaattoreita, tärkeää laajentuminen-vetäytyminen, maataloustoiminnan voimaperäistäminen-laajaperäistäminen, erikoistuminen-monipuolistuminen, marginalisoituminen-keskittäminen. Näiden indikaattorien on oltava käytössä useilla maantieteellisillä tasoilla niin laaja-alaisten kansallisten suuntausten kuin käytäntöjen indikaattorit paikallisten keskittymien määrittelemistä varten. Tämänkaltaiset auttaisivat poliitikkoja ja kansalaisia ymmärtämään paremmin maatalousalan rakennetta ja erityispiirteitä ympäristön näkökulmasta. suuntaukset: otetaan joissa 2. 4. Hyödylliset ja haitalliset ympäristöprosessit Ympäristön ja maatalouden välillä vallitsee erityinen suhde, jonka vaikutukset ovat erilaisia kuin muilla talouden aloilla. Maatalous on selvästi suurin maankäyttäjä. joistakin viljelyjärjestelmistä aiheutuu ympäristölle ja elintarvikkeiden Lisäksi turvallisuudelle haittoja, joita ovat esimerkiksi ravinteiden ja torjunta-aineiden kerääntyminen maaperään ja veteen, maan tiivistyminen ja eroosio tai liiallinen vedenotto kastelua varten. Euroopan arvostettu maaseutuympäristö on kuitenkin suurimmalta osaltaan maatalouden muovaamaa ja maataloudesta riippuvaista: asianmukaiset viljelymenetelmät auttavat maisemien, elinympäristöjen sekä suotuisia ympäristöprosesseja suosivien edellytysten säilyttämisessä. Joistakin prosesseista voidaan esittää seuraavanlainen tiivistelmä: Suhde Prosessit Ympäristön saastuminen torjunta- ja muiden mineraalijäämien, Nitraattien ainejäämien, suolan, ammoniakin ja metaanipäästöjen kerääntyminen Luonnonvarojen liikakäyttö Veden ja maaperän epätarkoituksenmukainen käyttö, osittain ja täysin luonnontilaisen maapeitteen tuhoaminen Ympäristön säilyttäminen ja kohentaminen elinympäristöjen Maisemien, maapeitteen luominen/säilyttäminen, geneettisen monimuotoisuuden säilyttäminen uusiutuvien maataloudessa, energialähteiden tuottaminen ja Maatalouden tiettyjen toimintamuotojen merkittävää osuutta ympäristötavoitteiden saavuttamiseen ei pitäisi aliarvioida varsinkaan silloin, kun poliittinen ympäristö on suuresti suotuisa. Esimerkiksi biopolttoaineiden tuotannolla voidaan edistää ilmastonmuutoksen torjuntaa. Sellaisten indikaattorien kehittäminen, jotka kuvaavat sekä maatalouden hyöty- että haittavaikutuksia, koskevan tärkeää olennaisen toimintakehyksen määrittelemiseksi. kestävää maataloutta on 2. 5. Aluekohtaisuus Maatalouspolitiikkojen ja maatalouden ympäristöohjelmien seurannassa käytettävien maatalouden ympäristöindikaattoreiden tulee kuvata kullekin alueelle ominaisia piirteitä ja ohjelmien kriteereitä ollakseen mielekkäitä. Vähemmän aluekohtaiset indikaattorit, jotka ovat helpommin saatavilla, eivät kerro paljonkaan paikallistason 12 vaikutuksista. Niiden avulla ei ehkä pystytä havaitsemaan paikallisella tai alueellisella tasolla saavutettua merkittävää kehitystä. Maatalouden ympäristöindikaattorien kehittäminen vaatii eriytettyä lähestymistapaa, joka heijastaa alueellisia eroja taloudellisissa rakenteissa ja luonnonoloissa. Saatavissa olevat useimmiten laajalta alueelta peräisin olevat tiedot voivat tarjota arvokkaita näkemyksiä mutta saattavat myös puutteellisen alueellisen erittelyn vuoksi johtaa harhaan esimerkiksi biologisen monimuotoisuuden tai veden laadun alalla. Aluekohtainen lähestymistapa on tarpeen, koska se tarjoaa tarkan kuvan tietyn alueen ympäristön tilasta ja paikallisen maataloustoiminnan vaikutuksista. Lisäksi maatalouden ympäristöpolitiikka määrittelee asianmukaiset maatalouskäytännöt periaatteessa juuri tällä tasolla, joten aluekohtainen lähestymistapa mahdollistaa luonnollisen yhteistoiminnan ohjelmien ja muiden ympäristöpolitiikkojen välillä. Kolmanneksi monien saastuttamiseen tai liikakäyttöön liittyvien taikka ympäristölle suotuisten prosessien vaikutus riippuu alueellisista erityispiirteistä, kuten geologiasta, ilmastosta. Tämän lisäksi aluekohtainen lähestymistapa tarjoaa topografiasta tai mahdollisuuden käsitellä kokonaisvaltaisesti tarkastella järjestelmään liittyviä erityispiirteitä, kuten laatua ja haavoittuvuutta. ekosysteemejä ja Maatalouden ympäristöindikaattoreille voidaan tarjota mielekäs järjestelmätausta maiseman käsitteen avulla. Sillä osittain puoliksi joissa maataloustuotanto tapahtuu ja joiden ominaislaatu luonnontilaisia alueita, riippuu piirteiden niiden kokonaisuudesta. Tällaisen maiseman määrittelyn avulla suuri joukko aluekohtaisia erityispiirteitä voidaan yhdistää toisiinsa johdonmukaisella tavalla. biofysikaalisten, geofysikaalisten ymmärretään kulttuuristen viljeltyjä, ja 2. 6. Kokonaisvaltaisuus ja monimuotoisuus kokonaisvaikutusten arvioinnissa Vaikka maatalouden vaikutuksista luonnonvaroihin voidaan saada EU:n tasolla tietty määrä tietoja, niistä suurin osa perustuu pikemminkin arvioihin ja makromalleihin kuin paikallistasolta saatujen tietojen yhdistämiseen. Paikallis- ja kokonaistasojen välille on tarpeen luoda huomattavasti selkeämpi yhteys. Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun on selvitettävä maatalouden osuutta ympäristön saastumisessa ja sen vuorovaikutusta koko talouselämän kanssa. kohdistuu Biologiseen monimuotoisuuteen, elinympäristöihin ja maisemiin liittyy erityisiä vaikeuksia, sillä lajien tai luonnollisten elinympäristöjen kokonaismäärän lisäksi mielenkiinto ja monimuotoisuuteen. Eurooppalaisten kiintymys maaseutualueisiin ei johdu pelkästään niiden esteettisesti miellyttävistä maisemista ja rikkaasta kasvi- ja eläinkunnasta, vaan myös siitä, että ne ovat hyvin eriytyneitä ja niiden lajisto on monimuotoinen. Maanviljelyllä on merkittävä tehtävä tämän eriytyneisyyden säilyttämisessä. eriytymiseen erityisesti on näin alueiden Kokonaisvaikutusten yhteydessä ympäristötilanteen mukaisia asema maisemalla voi eurooppalaisten ja laatukriteerien huomioon ottaminen mahdollistaa myös ympäristöuhan alaisten EU:n alueiden alueellisen ymmärtämisen. kuvastettava määrättyjen erillisvaikutuksia. Tässä (edellä määritellyn mukaisesti) luokittelussa. Haavoittuvuus- olla merkittävä ekosysteemien ollen ja eriytettyjen yhteis- 13 2. 7. Maatalouden indikaattorijärjestelmä OECD:n DSR-järjestelmä 2 ja Euroopan ympäristökeskuksen DPSIR-järjestelmä3, joista molemmat ovat suhteellisen joustavia mukautuakseen erityisaloille, tarjoavat perustan maatalouden ympäristöindikaattorien järjestelmälle. tavoitteena ensimmäisenä Järjestelmän selvittää maatalousympäristön tämänhetkinen tilanne ja sen muuttuminen ajan mittaan. Tilannetta koskevat indikaattorit tuovat esille mahdolliset epätoivotut muutokset, joita on tarpeen torjua (esimerkiksi veden nitraatti- tai torjunta-ainekeskittymät) sekä erityisen toivotut tilanteet, jotka olisi säilytettävä (esimerkiksi monet maatalousmaisemat tai arvokkaat elinympäristöt). on jotka ovat aiheuttaneet epätoivotun Toisessa vaiheessa määritellään paineet, muutoksen, jotka ovat auttaneet säilyttämään tai kohentamaan ympäristöä. Näillä on vastaavasti kielteinen ja myönteinen vaikutus ympäristöön. ja maataloudesta johtuvat ympäristöhyödyt, ja prosessit yhdistetään talouselämän Kolmannessa vaiheessa nämä paineet jota markkinavoimat liikkeellepaneviin voimiin (maatalousyrittäjien toiminta, ohjaavat), sillä maatalouspolitiikka vaikuttaa suoraan juuri näihin liikkeellepaneviin voimiin, ja kyseistä integrointiprosessia sovelletaan juuri tällä tasolla. Lisäksi on tarpeen seurata, millainen on yhteiskunnan reaktio näissä asioissa? Ovatko maatalouden ympäristötoimenpiteiden vaikutukset toivotun kaltaiset, tarjoavatko ne riittävän nopean ratkaisun vai luovatko ne ennakoimattomia ongelmia? Tämän järjestelmän avulla on mahdollista esittää asiaankuuluvat kysymykset määritellä kysymysten vastaamiseen tarvittavat tiedot eli indikaattorit. ja 2 3 Driving force-State-Response. Driving force-Pressure-State-Impact-Response. 14 LIIKKEELLEPANEVAT VOIMAT: MAATALOUSKÄYTÄNNÖT Tuotantopanosten käyttö – Maankäyttö – Tilanhoito – Suuntaukset PAINEET JA HYÖDYT HAITALLISET JA HYÖDYLLISET PROSESSIT Saastuminen – Resurssien liikakäyttö TILANNE ALUEKOHTAINEN Alueen elinympäristö ja biologinen monimuotoisuus – Luonnonvarat – Maisema REAKTIOT MAATALOUSKÄYTÄN- TÖIHIN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT Julkinen politiikka – Markkinoiden signaalit – Teknologia ja ammattitaito – Yht i k t t VAIKUTUS KOKONAISYMPÄRISTÖ Elinympäristöt ja biologinen monimuotoisuus – Luonnonvarat – Maiseman monimuotoisuus Maatalouden DPSIR-malli 3. NYKYINEN TOIMINTA MAATALOUDEN YMPÄRISTÖINDIKAATTORIEN ALALLA Eurooppalaisella, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla on jo tehty huomattava määrä työtä indikaattorien kehittämiseksi. Innovatiivisinta ja lupaavinta tasolla. kehitystä tässä keruuseen Johdonmukaisuuteen tiedonannossa keskitytään kuitenkin jäsenvaltioiden yhteistyössä kehittämiin ja EU:n tasolla käytössä oleviin indikaattoreihin. alueellisella syiden havaittavissa ja tai liittyvien kansallisella tietojen lähinnä vuoksi on 3. 1. Maatalous- ja maaseutupolitiikan täytäntöönpano 3. 1. 1. Seuranta Maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen 43 artiklan 1 kohdassa säädetään, että maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava "järjestelyt suunnitelmien tehokkaan ja tarkoituksenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi, mukaan lukien seuranta ja arviointi". Kyseisen asetuksen 48 artiklan 2 kohdassa säädetään, että "seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä fyysisiä ja taloudellisia indikaattoreita". 15 maaseudun Komissio on esitellyt jäsenvaltioille joukon yhteisiä indikaattoreita sekä yhteisen rakenteen näiden indikaattorien esittämiseksi. Ne muodostavat yhdennettyjen tietojen perustason eri kehittämistoimenpiteiden jäsenvaltioissa tai alueilla. Nämä tiedot voidaan yhdistää yhteisön tasolla. jäsenvaltioissa tai alueilla Lopullisena tavoitteena on saada selkeät toteutettujen toimenpiteiden edistymisestä. Näitä tietoja käytetään vuotuisten edistymistä koskevien selvitysten laadinnassa. täytäntöönpanosta tiedot eri Suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä annetussa asetuksessa jäsenvaltioiden edellytetään ilmoittavan komissiolle yksityiskohtaisesti kyseisen asetuksen täytäntöön panemiseksi toteutetut toimenpiteet, mukaan lukien tapaukset, joissa ympäristövaatimuksia ei ole noudatettu. Tämä toiminta on pyrittävä yhtenäistämään, jotta voidaan tuottaa EU:n tasolla merkityksellisiä indikaattoreita. 3. 1. 2. Arviointi Maaseudun kehittämisohjelmia ja tukijärjestelmien mukaista tukea on arvioitava (ennakko-, väli- jotta niiden vaikutukset voidaan määritellä. Arvioinnissa otetaan huomioon tarve ottaa ympäristökysymykset paremmin huomioon yhteisissä markkinajärjestelyissä. ja jälkiarviointi), Komissio antaa neuvoja ja luo jäsenvaltioiden kanssa asianmukaisia indikaattoreita kyseisten ohjelmien ja politiikkojen tehokkuuden arvioimiseksi keskittyen niiden tuloksiin ja vaikutuksiin. 3. 2. Maatalouden ympäristöindikaattorien kehittäminen 3. 2. 1. OECD OECD:ssä on tehty merkittävä määrä työtä ympäristöindikaattorien alalla. Tämä on ollut suurelta osin mahdollista jäsenvaltioiden ja komission panoksen ansiosta. OECD:ssä on määritelty seuraavat 13 indikaattorien aihealaa: ravinteet, torjunta- ja maankäyttö ja säilyttäminen, maaperän laatu, veden laatu, aineet, veden- elinympäristöt, kasvihuonepäästöt, ja sosiaalis- maatalousmaisemat, kulttuuriset kysymykset. Tämän lisäksi on kehitetty kontekstuaalisia indikaattoreita, jotka kattavat maapeitteeseen ja maankäyttöön liittyviä kysymyksiä. biologinen monimuotoisuus, tilanhoito, maatilojen taloudelliset luonnolliset resurssit Näiltä aihealoilta on valittu noin 30 indikaattoria kehitettäväksi lyhyellä aikavälillä ja yli 20 indikaattoria vaatii tarkentamista keskipitkällä tai pidemmällä aikavälillä. OECD on kehittänyt oman tietokannan mutta useimmat kehitetyistä indikaattoreista ovat riippuvaisia kansallisella tasolla saatavilla olevista luvuista tai uusista, vielä keräämättömistä tiedoista. Kolmen indikaattorialan osalta (ravinteet, torjunta-aineet ja kasvihuonepäästöt) todetaan, että tietojen keruu ja indikaattoreilla mittaus on jo pitkälle kehittynyttä ja sitä kehitetään edelleen. Muut alat, joista keskusteltiin perinpohjaisesti Yorkissa syyskuussa 1998 järjestetyssä seminaarissa, vaativat vielä lisäkehittelyä. OECD:n sihteeristö aikoo pyytää OECD-maita toimittamaan tapauskohtaisesti jaettavalla ja puuttuvia tietoja. Tietojen toimittamista helpotetaan säännöllisesti päivitettävällä kyselylomakkeella. 16 3. 2. 2. EUROSTAT Koska Eurostat on EU:n virallinen tilastotoimisto, sen toiminta painottuu komission pyytämän tilastotiedon tarjontaan. Eurostat onkin koonnut jo useiden vuosien ajan maataloutta koskevia perustilastoja, ja se hallinnoi seuraavia kolmea maatalouden suurta osa-alaa: maatilojen rakennetta koskevien tilastotietojen keruu, kotieläin- ja kasvintuotantoa koskevat tiedot (mukaan lukien maatalousmaan käyttöä koskevat tiedot) ja maatalouden tilinpito, mukaan lukien hinnat. Maataloutta koskevia lisätietoja on saatavilla maatalouden pääosaston hallinnoimassa maatalouden kirjanpidon tietoverkossa (FADN) 4. työohjelma Nykyinen viidenteen ympäristön toimintaohjelmaan perustuva ympäristötilastojen ja ympäristönäkökohtien maatalouden -indikaattorien kehittämistavoitteita. Ensimmäinen askel tähän suuntaan on ollut hyödyntää mahdollisimman pitkälti olemassa olevia tilastoja ja tutkimuksia sekä muita joilla menetelmiä kehitetään ja käytettävissä olevia tietoja. Painopistealoja, tietolähteitä tutkitaan, ovat olleet ravinnetasapainoa ja torjunta-aineiden käyttöä koskevat alat. sisältää tietopaketin Ensimmäinen yritys saatavilla olevien tietojen yhdistämiseksi Agriculture, Environment, Rural Development – Facts and Figures 5 julkaisemiseen. Siinä käsitellään kysymyksiä, jotka liittyvät talouden ja työllisyyden dynamiikkaan, satosuuntauksiin, erikoistumiseen, voimaperäistämiseen, keskittymiseen, muuhun luonnonmukaiseen maatalouteen, maatalouden kuin ympäristötoimenpiteisiin, Natura 2000:een, metsätalouteen, typpeen, torjunta-aineisiin, ilmastonmuutokseen, happamoitumiseen, maisemaan, maaperään ja maaseudun kehittämiseen. elintarviketuotantoon, veteen, johti Sen jälkeen, kun komissio esitti neuvostolle ympäristöindikaattoreita ja vihreää kansantalouden tilinpitoa koskevan tiedonannon 6, Eurostat on lisäksi määritellyt ympäristölle ihmisten toiminnasta aiheutuvia suurimpia paineita ja näiden paineiden kuvaamiseksi 60 paineindikaattoria (joista jotkut liittyvät suoraan maatalouteen), jotka kattavat 10 politiikan alaa, julkaistiin vuonna 1999. Kyseisen julkaisun toisessa laitoksessa (julkaistaneen vuonna 2000) tarkastellaan lähemmin useiden alojen, muiden muassa maatalouden, osuutta näihin paineisiin. indikaattoreita. Ensimmäiset tarvittavia tulokset eli Eurostat on järjestänyt monia seminaareja ja ryhmätyötilaisuuksia maatalouden ympäristötoiminnan kehittämiseksi. Viimeisimmässä kokouksessa, joka järjestettiin heinäkuussa 1999 Kööpenhaminassa yhdessä Tanskan tilastotoimiston kanssa, pyrittiin parantamaan tiedotusta toiminnasta, jota toteutetaan parhaillaan kansallisissa ja tilastotoimistoissa, maatalousministeriöissä, Euroopan ympäristökeskuksessa komissiossa. Komission eri yksiköissä on aloitettu maapeitettä koskevan CORINE-tietokannan (Corine Land Cover database) perusteella toimia maapeitteen moninaisuutta 4 5 6 Farm Accountancy Data Network. Euroopan komissio, 1999. KOM(94) 670 lopullinen. 17 mittaavan indikaattorin kehittämiseksi. Näihin toimiin on kuulunut tietojen keruuta ja saattamaan käsittelymenetelmiä, toimintakykyiseksi ja analysoimaan sen kehittymistä ajan mittaan 7. indikaattori pyritään joiden myötä 3. 2. 3. Euroopan ympäristökeskus Euroopan ympäristökeskuksen käsittelemistä asioista tärkeimpiä ovat päästöt, jäte, ja rannikkoalueet, maaperä, maapeite, luonnonsuojelu, erityisesti kemikaalit, melu ja maatalouden ympäristöindikaattorien alalla, vaikka suurta osaa sen indikaattoreita koskevasta toiminnasta voidaan soveltaa kyseiseen alaan. terveysvaikutukset. Se ei ole ilmanlaatu, vesi, meri- työskennellyt ja raportin, laatii vuonna säännöllisesti analyyttisen ympäristön tilaa Euroopan ympäristökeskus koskevan vuosittaisen 1999 indikaattoriraporttinsa. Maataloutta käsitellään yhdessä kyseisen raportin luvussa, johon on kehitetty ja jossa arvioidaan seitsemän erilaista indikaattoria. Indikaattorit perustuvat suurimmaksi osaksi käytettävissä oleviin tietoihin ja kuvaavat laaja-alaisia kysymyksiä. ensimmäisen laatii se alaiset jätteitä maaperää, ympäristökeskuksen vettä, tarjoavat biologista Euroopan Euroopan monimuotoisuutta, teemakeskukset maatalouden ympäristöindikaattorien kehittämiseksi edelleen. Euroopan ympäristökeskuksen alaisessa luonnonsuojelua käsittelevässä teemakeskuksessa kehitetään parhaillaan EU:n luontoa koskevaa tietojärjestelmää (EUNIS). Sen yhteydessä kehitetään elinympäristöjä koskevaa luokitusta, joka seuraa vastaavaa CORINE-järjestelmän yhteydessä laadittua luokitusta. luontoa, käsittelevät monien ja maapeitettä lähtökohdan hyvän 3. 2. 4. Indikaattoreita koskeva toiminta EU:n tutkimusohjelmien yhteydessä EU:n AIR- ja FAIR-ohjelmien yhteydessä on tutkittu paljon maatalouden ja suhdetta. Euroopan luonnonsuojelukeskuksen toteuttaman ympäristön välistä ELISA-tutkimushankkeen 8 mukaisen koordinoivan toiminnan tavoitteena on parantaa OECD:n toiminnan alueellista johdonmukaisuutta. Hankkeessa määriteltiin biologisen 22 monimuotoisuuden ja maiseman tilaan. Maatalouskäytäntöjä (kuten torjunta-aineiden käyttöä, ravinteiden päästöä ja maankäytön intensiteettiä) sekä niiden mahdollisia vaikutuksia kuvailtiin 12 paineindikaattorin avulla. Lisäksi painotettiin tilaa ja painetta koskevien indikaattorien välisiä yhteyksiä. liittyivät maaperän, indikaattoria, veden, ilman, jotka ELISA-tutkimushankkeessa keskitytään muun muassa maisemakysymyksiin. Ensimmäisissä tutkimustuloksissa korostetaan tarvetta erotella toisistaan liikkeelle panevien voimien (maankäyttöä koskevat maatalouskäytännöt ja maaseutua koskevat prosessit) arviointiin tarkoitetut ja politiikan kannalta merkittävien maisemallisten tehtävien indikaattorit. Liikkeellepanevien voimien ja maisemallisten tehtävien monimutkaisuus edellyttänee sellaisten yhdistelmäindikaattorien kehittämistä, joissa 7 8 Työn tuloksia koskeva julkaisu (Maatalouden PO/Eurostat/YTK/EEA) valmistunee vuoden 2000 alussa. Kestävää maataloutta koskevat ympäristöindikaattorit EU:ssa (FAIR-CT97-3446). 18 kootaan yhteen useita arviointikriteerejä. Ympäristön tilan arvioimiseksi vahvistettiin neljä pääasiallista kriteeriä (riittävän biofysikaalinen maankäyttö, avoimuus vs. sulkeutuneisuus, olennaisten kulttuuripiirteiden riittävyys ja maisemallisten tai tieteellisten arvojensa vuoksi tunnustettu maa). 3. 3. Puutteet ja haasteet 3. 3. 1. Maatalouden ympäristökysymysten käsittely indikaattorien nykyisessä kehitysvaiheessa Vaikka indikaattorien kehittämiseksi on tehty paljon työtä, alalla on vielä monia puutteita. Niitä voidaan havaita useilla tietotasoilla ja indikaattorien luomisessa, mutta erityisesti asianmukaisten, alan politiikan avainkysymyksiä kuvaavien indikaattorien puutteena. Tästä syystä on tarpeen verrata sitä, miten alan politiikka on otettu huomioon nykyisten indikaattoreiden kehitystyössä, ja edellä kuvailtuja avainkysymyksiä. Seuraavassa taulukossa esitetään maatalouden ympäristöindikaattorien kattavuus eri joita koskevia tietoja on saatavilla ainakin kansallisella tasolla. 9 foorumeilla, Indikaattorit on järjestetty suhteessa edellä esitettyyn maatalouden DPSIR- järjestelmään. Maaseudun kehittämisohjelmista odotetaan saatavan merkittävästi jaotellaan alueittain sekä tietoja indikaattorien kehittymisestä. Kyseiset soveltamisalan ohjelma-alueen tietoa mukaisesti, mutta maatalouskäytäntöjen suotuisista vaikutuksista. tiedot ympäristötoimenpiteiden että maatalouden kehittämisohjelmat arvokasta kuitenkin tarjoavat 9 Taulukko perustuu indikaattorien nykyistä kehitysvaihetta koskevaan tutkimukseen, joka esitetään komission valmisteluasiakirjassa Current Agri-environmental Indicators at EU level. Se tarjoaa ainoastaan suuntaa-antavan kuvan nykyisestä tilanteesta, sillä siinä otetaan huomioon pelkästään julkaistut työt. 19 OECD:n inventaario- raportti EEA (indikaat- toriraportti, 1999) Eurostatin paine- indikaattorit Yhteiset julkaisut (Eurostat) Kaikki alat Alueelliset kehittämis- ohjelmat - seuranta ja arviointi mahdol- inen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen mahdol- linen Maatalous- käytäntöihin vaikuttavat tekijät ja reaktiot Maatalous- käytäntöjen erityispiirteet Haitalliset ja hyödylliset prosessit Aluekohtainen tilanne Kokonais- vaikutus Julkinen politiikka Markkina- signaalit Teknologia ja ammatti- taito Asenteet Tuotanto- panoksen käyttö Maankäyttö Hallinto Suuntauk- set Saastumi- nen Resurssien liikakäyttö Hyödyt Elinympä- ristöt/biol. monimuo- toisuus Luonnon- varat Maisema Elinympä- ristöt/biol. monimuo- toisuus Luonnon- varat Maiseman monimuo- toisuus Kattaa politiikan hyvin Kattaa politiikan heikosti Ei sisälly politiikkaan On selvää, että useilla tasoilla on vielä puutteita. Erityisen paljon niitä on haitallisten ja hyödyllisten prosessien sekä aluekohtaisen tilanteen tasolla. Euroopan maatalouden ekosysteemien monimuotoisuus edellyttää lisätutkimusta. 3. 3. 2. Ympäristöintegraation arviointia koskevat indikaattorit sisällyttämistä yhteiseen maatalouspolitiikkaan Tällä hetkellä voidaan vahvistaa osittainen indikaattorikokoelma, jonka avulla seurataan ympäristöasioiden (YMP). Tämän kokoelman toiminta kehittyy, kun indikaattoreita parannetaan ja täydennetään. Seuraavassa taulukossa esitetään indikaattorit, jotka kuvaavat erityisen hyvin maatalouden ja ympäristön välisestä suhteesta johtuvia tärkeimpiä seikkoja. Indikaattorit perustuvat pääasiassa OECD:ssä kehitettyyn indikaattoritutkimukseen, jota tuetaan Eurostatin, EEA:n ja YTK:n toiminnalla. Periaatteessa kaikki näistä indikaattoreista voisivat olla operationaalisia lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä riippuen aluetasolla toteutetusta riittävästä tiedonkeruusta. Tietovaatimukset esitetään taulukon neljännessä sarakkeessa. 20 Indikaattorit Tietovaatimukset Tärkeimmät tehtävät Julkinen politiikka Maatalous- käytäntöi- hin vaikuttavat tekijät ja reaktiot Alue, jolla sovelletaan maatalouden ympäristöpolitiikkaa Hyvän maatalouskäytännön alueelliset tasot Ympäristötavoitteiden alueelliset tasot Luonnonsuojelualue Markkinoiden signaalit Teknologia ja ammattitaito Asenteet Tuotantopanos Luonnonmukaista tuotantoa harjoittavalle maatalousyrittäjälle maksettava korkeampi hinta Maatalousyrittäjän koulutustaso Luonnonmukaisen maatalouden harjoittamisalue Typpi- ja fosforilannoitteiden keskimääräinen käyttö Torjunta-aineiden kulutus Vedenkäytön intensiteetti Energian käyttö Maankäyttö Topologiset muutokset Kotieläin-/kasvintuotantoa koskevat mallit Hallinto * Maatalous- käytäntö- jen erityis- piirteet Saatavissa ohjelmista ja täydentäviä ympäristöehtoja koskevista jäsenvaltioiden selvityksistä Alueellisia tietoja vaaditaan Alueellisia tietoja vaaditaan Alueellisia tietoja vaaditaan Paikallistason tietojen yhdistäminen Tiedonkeruu satokohtaisista tehoaineista Torjunta-aineisiin liittyvää riskiä koskevan luokittelun loppuun saattaminen Tarve kehittää indikaattoreita Tarve integroida EUROFARM ja CORINE Maatalou- den haitalliset ja hyödylliset prosessit Suuntaukset Saastuminen Resurssien liikakäyttö Aluekoh- tainen tilanne Kokonais- vaikutus Hyödyt Paikalliset elinympäristöt/ biologinen monimuotoi- suus Luonnonvarat Maisema Elinympäristöt ja biologinen monimuotoi- suus Luonnonvarat Voimaperäistäminen/laajaperäistäminen/ erikoistuminen/monipuolistuminen/ marginalisoituminen Maanpinnan typpitase CH4 –päästöt Maaperän saastuminen torjunta-aineiden vuoksi Veden saastuminen (direktiivit/seuranta) Pohjaveden otto ja veteen kohdistuva kuormitus Maaperän eroosio Maapeitteen tuhoutuminen Geneettisesti yksipuolisten lajien käyttöönotto *Luonnonarvoltaan merkittävä nurmialue tms. Uusiutuvien energialähteiden tuottaminen Lajien rikkaus (lintukannan rikkaus) Tarve kehittää selkeästi määritellyt indikaattorit ja asianmukaiset indeksit Alueellisia tietoja vaaditaan Indikaattori, joka kuvaa maaperän saastumista torjunta-aineiden seurauksena, vaatii lisäkehitystä Alueellisia tietoja vaaditaan Veden osalta tarvitaan tietoja jokien valuma- alueista Yhteensovittaminen vesipolitiikan kehysdirektiivin kanssa Maapeitettä koskevaa kokonaisindikaattoria tarvitaan Lisätoimintaa tarvitaan Alueellisia tietoja vaaditaan Lintukanta on hyvä lisä- indikaattori; lisätoiminta on tarpeen indeksien osalta Maaperän laatu Nitraatit/torjunta-aineet pohja-/pintavedessä Pohjaveden tasot Alueellisia tietoja vaaditaan * * Maatalouden osuus päästöistä, nitraateista johtuvasta saastumisesta, vedenkäytöstä Lisätoimintaa tarvitaan Kokonaisindikaattoria tarvitaan Lisätoimintaa tarvitaan Maiseman monimuotoi- suus * 21 indikaattorit On kuitenkin olemassa aloja, joilla operationaalisten indikaattorien määrittely on edelleen suuri haaste (merkitty tähdellä "*"). Tällaisia aloja ovat esimerkiksi tilanhoito, hyödylliset prosessit, maisemat, elinympäristöt kokonaisuudessaan, biologinen monimuotoisuus ja maiseman monimuotoisuus. Näitä varten on tarpeen tällä hetkellä käytössä olevan suuren määritellä asianmukaiset tietomäärän perusteella. Vaikka maatalouskäytäntöihin vaikuttavista tekijöistä ja reaktioista on saatavilla paljon tietoja, niitä on kehitettävä edelleen yhdenmukaisten indikaattorien aikaansaamiseksi. Geneettisesti kokoelman tai muunneltuja kaukokulkeutumisen osalta tähän mennessä tutkittu juuri lainkaan. Yleisesti ottaen tieteelliset mallit ovat tarpeen indikaattoreita koskevan tietokannan luomiseksi ja ja tätä kautta kestävää kehitystä koskevan kattavan ja jaetun validoimiseksi lähestymistavan tukemiseksi. täydellisemmän organismeja tarkoituksellisen levittämisen ole ei 3. 4. Maatalousalan yhdentämisstrategian seuranta Yhtenä tulevien vuosien keskeisenä tehtävänä on maatalousneuvoston kehittämän yhdentämisstrategian lisäkehittäminen, täytäntöönpano ja seuranta. Strategiassa asetetaan useita tavoitteita. Jotta voitaisiin arvioida, miten näihin tavoitteisiin on päästy, on tärkeää tarjota määrällistä tietoa, joka vastaa seuraaviin avainkysymyksiin: – – – – – alan Mitä maatalousalan ympäristötilanteen parantamiseksi? politiikkaa koskevia toimenpiteitä ollaan toteuttamassa Miten maatalouskäytäntöjä ollaan parantamassa? elinympäristöjen Missä määrin säilyttäminen, ovat lisääntyneet ja haitalliset prosessit, kuten saastuminen, ovat vähentyneet? ympäristöprosessit, hyödylliset kuten Miten toimenpiteet ovat vaikuttaneet ympäristön tilaan? Missä määrin erityistavoitteet on saavutettu? saadaan seuraamalla maaseudun Alan politiikkaa koskevia toimenpiteitä ja maatalouskäytäntöjä koskevat olennaiset tiedot ja ympäristöpolitiikkaa. Tietojen saaminen riippuu kuitenkin kyseisten politiikkojen kattavuudesta ja jäsenvaltioiden halukkuudesta koota asianmukaisia tietoja. Edellä kuvailtua indikaattorikokoelmaa voitaisiin mukauttaa siten, että se kuvaisi strategiaan kuuluvia laaja-alaisempia kysymyksiä ja sen erityistavoitteita. Jäljempänä esitetään lisäkehitystä koskeva seurantajärjestelmä. kehittämistä, markkinoita 22 Maatalousneuvoston yhdentämisstrategiaa koskeva indikaattorijärjestelmä: Teema Strategian erityis- tavoitteet Mitä poliittisia toimenpiteitä ollaan toteuttamassa tilanteen parantamiseksi? Miten maatalous- käytäntöjä ollaan parantamassa? Vesi – ja pintavesien Pohja- saastumista olisi vähennettävä – Kasteluun tarkoitetun veden epäasianmukaista käyttöä olisi vähennettävä Missä määrin hyödylliset prosessit ovat lisääntyneet ja haitalliset prosessit vähentyneet? – Maanpinnan parantuminen Pohjaveden vähentyminen – typpitaseen oton – Veteen kohdistuvan kuormituksen vähentyminen – Torjunta-aineista johtuvan maaperän saastumisen vähentyminen – – – Miten toimenpiteet ovat vaikuttaneet ympäristön tilaan? Missä määrin kokonaistavoitteet on saavutettu? – Vedessä olevien nitraattien ja torjunta- aineiden vähentyminen Pohjaveden tasojen parantuminen – Maatalouden vedenkäytön ympäristötehokkuuden parantuminen – Maatalouden parantuminen laadun osalta osuuden veden vesien – Lajien monimuotoisuuden parantuminen/säilyttämi- nen Torjunta-aineista johtuvan saastumisen vähentyminen Lajirikkauden lisääntyminen Maaseudun kehittämisohjelmien seuranta; markkinajärjestelyt ja ympäristöpolitiikka – Maaperän eroosion – Maaperän laadun vähentyminen – Maanpinnan parantuminen typpitaseen – Maapeitteen tuhoutumisen vähentyminen – CH4-päästöjen vähentyminen parantuminen – Uusiutuvista energialähteistä tuotetun lisääntyminen energian – osuuden veden – Maatalouden parantuminen laadun osalta Torjunta-aineiden käyttöön ympäristötehokkuuden parantuminen Elinympäristöjen ja lajien monimuotoisuuden parantuminen/säilyttämi- nen liittyvän – – Maankäyttöön liittyvän ympäristötehokkuuden parantuminen – Maatalouden parantuminen kasvihuonekaasujen osalta osuuden – Biopolttoaineiden osuuden kasvaminen koko energiankulutuksessa – Ympäristötehokkuuden parantuminen – Maapeitteen tuhoutuminen – Maatalouden geneettisen – monimuotoisuuden parantuminen Puoliksi elinympäristöjen säilyttäminen luonnontilaisten – Merkittävän luonnon- ja – Maiseman rikkauden ja kulttuuriarvon omaavien maisemien säilyttäminen Lajien (lintukantaindikaattori) rikkaus – monimuotoisuuden säilyttäminen – Biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen/parantumi- nen 23 – Nitraattien ja fosfaattien olisi suodattumista vähennettävä Torjunta-aineiden käyttöön liittyviä ympäristöriskejä olisi vähennettävä Maatalous- kemikaalit – Maankäyttö ja maaperä Ilmaston- muutos Maisema ja biologinen monimuo- toisuus – Maaperään kohdistuvia fysikaalisia, biologisia – ja haitallisia kemiallisia paineita olisi vähennettävä Eroosiota riittäviä olisi edistettävä – CH4:ta, N2O:ta kasvihuonekaasuja vähennettävä torjuttava, olisi viljelyjärjestelmiä ja muita olisi – Muuta elintarviketuotantoa lisättävä kuin olisi – Biopolttoaineista saatavan uusiutuvan energian käyttöä olisi kannustettava – Maisemia, elinympäristöjä ja biologista monimuotoisuutta olisi suojeltava – Viljelykasvien ja kotieläinten perintöainesta olisi suojeltava 4. SEURAAVAT VAIHEET hyödynnetään On toteutettava joukko keskeisiä toimia sen varmistamiseksi, että maatalouden ympäristöindikaattorien mahdollisuuksia täysipainoisesti. toimet ovat erityisen tarpeellisia varmistettaessa, että neuvoston Kyseiset strategiaa voidaan seurata ja arvioida täysipainoisesti. Näitä toimia ovat olemassa toimintakykyiseksi parantaminen indikaattoreita koskevien saattaminen, tiedonkeruuvalmiuksien parantaminen, lähestymistapojen ja maatalouden ekosysteemien luokittelu) sekä maatalouden ympäristökysymyksiä koskevan tiedottamisen parantaminen. (ympäristötehokkuus indikaattorien kehittäminen olevien ja 4. 1. Indikaattoreiden kehittäminen on tehtävänä täydentää maataloutta Ensimmäisenä koskevien yhdentämisindikaattorien kokoelmaa, erityisesti jos indikaattorien määrittely on vajavaista tai jos kokonaisia tiedostoja puuttuu. Tämän toiminnan olisi perustuttava OECD:ssä jatkettavaan työhön, ja se olisi sulautettava muissa EU:n toimielimissä tehtävään työhön. Tämän lisäksi sosiaalisia ja taloudellisia indikaattoreita olisi kehitettävä kestävää maataloutta koskevan kokonaiskuvan tarjoamiseksi. Tarvittaessa olisi kehitettävä menetelmiä ja indikaattoreita, joilla arvioidaan YMP:n laajempia kansainvälisiä vaikutuksia erityisesti liittymiseen valmistautuviin ja kehitysmaihin. 4. 2. Tiedontarpeita koskeva pitkän aikavälin strategia olevien edelleen kuitenkin tilastotietojen saatavissa on riippuu laatu kokoaminen laadusta. Indikaattorien Tilastotietojen ja hallinnollisesti raskas ja pitkä prosessi, erityisesti maatalouden alalla. Vaikka indikaattorien kehittäminen voi osittain perustua olemassa oleviin tilastoihin, siinä ei saa rajoittua pelkästään saatavilla oleviin tietoihin. Tiedonkeruun taloudelliset seikat ovat luonnollisesti tärkeitä mutta niiden ei pitäisi haitata maaseudun ympäristöindikaattorien asianmukaisen maantieteellisen tason tai asiaankuuluvien ympäristöteemojen määrittelyä. Saatavilla olevien tietojen ja uusien tietojen keräämisen välille on luotava asianmukainen tasapaino, jotta maatalouden ympäristöindikaattoreille voidaan tarjota riittävä tilastoperusta. taloudellisesti Tiedonhallinnan alalla ensimmäisenä tehtävänä on olemassa olevien tietojen parempi hyödyntäminen silloin, kun niitä ei hyödynnetä täysimääräisesti. Esimerkiksi Eurostatin tekemää maatilojen rakennetta koskevaa tutkimusta, maatalouden tuotantotilastoja ja taseita sekä alueellista tietokantaa voitaisiin hyödyntää tehokkaammin. Ensimmäisenä askeleena tähän suuntaan on julkaisu nimeltään Agriculture, Environment, Rural Development – Facts and Figures 10, mutta tiiviissä ja yhteistyössä tilastojen laatijoiden ja käyttäjien kanssa. on jatkettava tämänkaltaisia syvennettävä aloitteita 10 Laadittu yhteistyössä Eurostatin, maatalousasioiden PO:n ja ympäristöasioiden PO:n kanssa. 24 (aluetasoa Eurostat kokoaa indikaattorien kehittämiseksi mahdollisimman paljon tietoa taikka mahdollisista paikallisista kansallisista tai alueellisista maatalouskäytäntöjä, maisemaa ja sen muutoksia sekä maaseudun kehittymistä koskevista tutkimuksista. Saatavilla olevista tiedoista, käytetyistä menetelmistä, saaduista tuloksista ja mahdollisuuksista laaditaan yhteenveto laajempaa käyttöä ja myöhempää seurantaa varten. tutkimuksista alemmista) uusia Olemassa olevia tietoja ja indikaattoreita koskevan yhteenvedon perusteella ehdotetaan ympäristökysymysten käsittelemiseksi. Erityistä huomiota kiinnitetään hyviin maatalouskäytäntöihin, maisemaan ja sen muutoksiin sekä maaseudun kehittämiseen alueellisella tai paikallisella tasolla. indikaattoreita maatalouden Yhtenä merkittävänä ehdotus lisämuuttujien kokoamisesta Euroopan maataloustilastojen järjestelmässä. Siihen liittyy kokoamistapoja koskevia erityisehdotuksia (menetelmät, olemassa olevien tutkimusten käyttö ja/tai uusien tiedonkeruuvälineiden käyttöönotto). odotettavissa päätelmänä olevana on kuten yhteisen tietolähteitä, tehokkaammin tutkimuskeskuksen Muita ja Euroopan ympäristökeskuksen hallinnoimia maantieteellisiä tietokantoja, maapeitettä koskevaa CORINE-tietokantaa ja maatalouden kirjanpidon tietoverkkoa olisi hyödynnettävä ympäristöindikaattorien kehittämisessä. Jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmien välityksellä toimittamat tiedot ja muut edellytykset selvitysten tekemisestä ovat erityisen tärkeitä aluekohtaisia erityispiirteitä koskevan tuntemuksen parantamiseksi. Jos tietoja toimitetaan asianmukaisessa muodossa, voidaan luoda tietokanta, joka kattaa sekä ympäristöä koskevat erityispiirteet että hyvän maatalouskäytännön määritelmät. Myös yhteisiä sääntöjä koskevan asetuksen käyttöä koskevat tiedot tarjoavat tarkempaa tietoa. maatalouden ja Tästä syystä komissio ehdottaa olemassa olevien tietolähteiden käytön tarpeiden määrittelemistä. Tämä yhdenmukaistamista toteutettaisiin neuvostolle osoitettuna tiedonantona nimeltä Information needs for sustainable agricultural and rural development: Statistical needs for jossa assessing the integration of environmental and agricultural policies, käsiteltäisiin seuraavia aiheita: tulevaisuuden – – – – Nykyisten tiedonkeruu- ja -käsittelyprosessien helpottaminen. Maatalouden määrittely. ympäristöindikaattorien yhteisten painopistealueiden Komission ja Euroopan ympäristökeskuksen välisen yhteistoiminnan parantaminen. Euroopan komission välillä järjestettiin vuoden 1999 alussa maatalouden ympäristöindikaattoreja koskeva seminaari, joka luo perustan tulevalle yhteistyölle. ympäristökeskuksen ja Tietojen ja jäsenvaltioissa kehitettävien indikaattorien parempi käyttö. korostanut Jäsenvaltioiden osallistuminen OECD:n toimintaan ja indikaattorien paikallisen suurta määrää tilastojen tason on ja 25 monimuotoisuutta. Suurin haaste on yhdistää ne Euroopan tasolla ja helpottaa parhaiden käytäntöjen vaihtoa. – Uusien tarpeiden määrittely. Nykyisten tietojen saatavuutta ja tulevaisuuden tarpeita koskeva laaja tuntemus tarjoaisi EU:lle mahdollisuuden ympäristöalan kehittämistä ja tilastotietoja pitkällä aikavälillä. tarkastella maatalouden 4. 3. Ympäristötehokkuutta koskevien indikaattorien kehittäminen ja jotka siihen edistävät aikavälin tuotannon suuntauksista indikaattorit voivat tarjota hyödyllistä tietoa Ympäristötehokkuutta koskevat pitkän liittyvien sekä ympäristökustannusten ja -hyötyjen välisestä suhteesta. Niiden avulla voidaan määritellä laaja-alaisten käytännöt, ympäristötavoitteiden saavuttamista, luonnollisesti vahingollisimmat käytännöt. Euroopan valmiudet korkealaatuisen ympäristön ja merkittävän elintarviketuotannon säilyttämiseksi riippuvat keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä maataloustuotantoon vähentämisestä. Ympäristötehokkuutta koskevien indikaattorien avulla voidaan siten korostaa sekä teknisten että perinteisten tuotantomenetelmien merkittävää asemaa kestävässä maataloudessa. Tällaisten indikaattorien kehittäminen on vielä kesken ja vaatii lisähuomiota sekä mahdollisesti lisävaroja. ympäristökustannusten todennäköisimmin liittyvien sekä 4. 4. Maiseman käyttö Euroopan maatalouden ekosysteemien luokittelussa välisestä tasapainosta. Tällainen auttaa ymmärtämään paremmin alueiden erityispiirteitä Maisema sekä maatalouskäytäntöjen ja ympäristön välisen yhteisvaikutuksen luonnetta. 11 Yhdessä liikkeelle panevia voimia ja ympäristön tilaa koskevien alueellisesti eriytettyjen tietojen kanssa maisema voi muodostaa perustan suhteellisen yksinkertaiselle kuvaukselle maataloustoiminnan ja ekosysteemin, jonka osa se politiikoille on, mahdollisuuden määritellä epäsuotuisia tai uhanalaisia alueita ja ryhtyä tarvittaviin toimiin sekä ymmärtää paremmin kyseisen uhan tai haavoittuvuuden luonnetta. Joissakin jäsenvaltioissa on jo ryhdytty tämänsuuntaisiin toimiin ja nyt ne voitaisiin laajentaa yhteisön tasolle. Tällaisessa järjestelmässä pyrittäisiin kehittämään jäsenvaltioissa jo olemassa olevia luokituksia ja esittämään tietoja suppeassa ja tiivistetyssä muodossa. Toiminnallisesta näkökulmasta katsottuna EU:n alueen maisematyypit voidaan jakaa karkeasti ottaen vähintään viiteen ryhmään seuraavasti: järjestelmä antaisi – Luonnonarvoltaan merkittävät maisemat joita maatalouden voimaperäistäminen uhkaa ja joiden ympäristön laatu riippuu voimakkaasti maataloustoiminnalle asetettavista tiukoista rajoituksista. ja kulttuurimaisemat, 11 OECD, COM/AGR/CA/ENV/EPOC(98) 136. 26 – – – – Maataloudesta riippuvaiset ja kulttuurimaisemat, joita maatalouden marginalisoituminen uhkaa ja joissa maataloudella on merkittävä tehtävä ympäristön laadun luomisessa. luonnonarvoltaan merkittävät maisemat Maisemat, joille on tyypillistä vähäisin tuotantopanoksin toimivat viljelyjärjestelmät, ympäristön vähäinen saastuminen ja luonnonvarojen niukka biologisen sekä monimuotoisuuden parantaminen. elinympäristöjen hyödyntäminen ja Maisemat, joilla harjoitetaan asianmukaisia voimaperäisiä tai laajaperäisiä maatalouskäytäntöjä tasapainoisessa suhteessa maahan, mikä johtaa luonnonvarojen, puoliksi luonnontilaisten ekosysteemien säilyttämiseen. monimuotoisuuden biologisen ja Maisemat, luonnonvarojen ylikäyttö, mikä monimuotoisuuden heikentymiseen. ja puoliksi joille on tyypillistä liikahyödyntäminen, johtaa saastuminen ja luonnonvarojen, biologisen ekosysteemien luonnontilaisten Tällaisen järjestelmän kehittäminen muodostaisi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä hyvän keinon tietojen tarjoamiseksi poliitikoille. Lisäksi sen avulla ympäristöasiat voitaisiin yhdentää maatalouspolitiikkaan suurelle yleisölle avoimella tavalla. 4. 5. Maatalouden ympäristökysymysten tuominen lähemmäs kansalaisia kehittäminen ympäristöindikaattorien Maatalouden erityisen mahdollisuuden ottaa kansalaiset mukaan toimintaan sekä maaseutu- että kaupunkialueilla. Parantuneen kilpailukyvyn lisäksi maatalouden monilla tehtävillä tuettujen ympäristöpalvelujen lisääntymisellä on merkittävä osa monien maaseutualueiden elinkelpoisuuden takaamisessa. Tästä syystä on tärkeää, että yhteiskunnassa ymmärretään yleisesti näiden asioiden sekä Euroopan maaseutuympäristön laadun ja monimuotoisuuden merkitys. julkisesti tarjoaa ja ja puoliksi aseman merkitys maiseman Maatalouden luonnontilaisen joista maaseutuympäristön säilyttäjänä kuvastuu yhä useammissa aloitteissa, voidaan mainita Euroopan maisema-alan yleissopimus (European Landscape Convention, ELC) ja biologista ja maisemallista monimuotoisuutta koskeva yleiseurooppalainen strategia (Biological and Landscape diversity strategy, PEBLDS). Maataloustoiminnan aluekohtainen luonne sopii hyvin yhteen Agenda 21 -paikallisohjelmassa ilmaistuihin kestävää kehitystä ja maiseman laatua koskevien paikallisen tason näkökohtien kanssa. Tulevien vuosien suurimpana haasteena on varmistaa, että maatalouden ympäristöindikaattorien kehittäminen täydentää ELC:n ja PEBLDS:n kaltaisia eurooppalaisia aloitteita. Yhtä tärkeää on taata, että indikaattorien kehittämistä voidaan käyttää tiedonvälityksen ja EU:n politiikan avoimuuden parantamiseksi. Kansalaisjärjestöt ja viljelijäryhmittymät voivat osallistua entistä tiiviimmin tähän toimintaan. Lisäksi on tarpeen varmistaa, että Euroopan kansalaisille tiedotetaan ymmärrettävällä tavalla maatalouden ja ympäristön välisestä muuttuvasta suhteesta. Tässä mielessä indikaattorien kehittämisellä olisi oltava 27 vankka tieteellinen perusta, jossa yhdistyisivät asianomaisten ryhmien ja koko yhteiskunnan sosiaaliset näkökohdat. Kyseisille ryhmille ja kansalaisille olisi vakuutettava, että indikaattorit perustuvat vankkaan tieteelliseen tietoon. 4. 6. Keskeisten maatalousindikaattorien kehittäminen Yksi tapa tiedottaa suurelle yleisölle ja poliitikoille laaja-alaisista suuntauksista on kehittää erillinen ja rajoitettu alaa koskevien keskeisten indikaattorien alajoukko. Vaikka tällainen rajallinen luettelo ei voikaan kuvata maatalouden ja ympäristön välistä monimutkaista suhdetta, se voi tarjota määrättyjä tietoja tärkeistä valinnassa noudatetaan tasapainoisuutta. Seuraavassa taulukossa esitetään mahdollinen maatalouden keskeisten ympäristöseikkoja varten: avainkysymyksistä indikaattorien indikaattorien edellyttäen, kokoelma tärkeitä monia että Maatalouskäytäntöihin vaikuttavat tekijät ja reaktiot Maatalouskäytännöt Avainkysymys Hyvän maatalouskäytännön ylittävä tilanteen parantaminen Järkevä tuotantopanoksen käyttö Mahdollinen keskeinen indikaattori Maatalouden ympäristö- ohjelmien menot/kattama alue Torjunta-aineiden käyttöön liittyvä riski (integroituun tuholaistorjuntaan liittyvä tekijä) Haitalliset ja hyödylliset prosessit Haittavaikutuksia suuremmat hyödyt Typpitase Aluekohtainen tilanne Ekosysteemin terveys Maatalousmaiden lintulajit Ympäristöön kohdistuva kokonaisvaikutus Ekosysteemin rikkaus Maiseman monipuolisuus esitettyihin kokonaisvaltaisiin indikaattorijärjestelmiin Edellä verrattuna tällaisten keskeisen indikaattorien lyhyttä luetteloa on käytettävä varoen. Sitä olisi käytettävä ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten se on laadittu, eli tarjoamaan kansalaisille tietoa tietyistä maatalouden ja ympäristön välistä suhdetta koskevista laaja-alaisista suuntauksista, erityisesti alueellisella tasolla. erityisesti Tällaisen korostettava, että se ei anna täydellistä kuvaa kyseisestä suhteesta. esittämisen kokoelman yhteydessä rajallisen on Näiden syiden vuoksi ehdotetaan, että ensimmäisten keskeisten indikaattorien toteutettavuus testataan ennen kuin tehdään päätös niiden mahdollisuuksista pitkän aikavälin kehittämiselle. Elintarvikkeiden turvallisuuden osalta muita mahdollisia indikaattoreita voisivat olla maataloudesta ja muualta peräisin olevat vieraat aineet elintarvikkeissa sekä veden laatu talteenottovaiheessa. Muut maaperän biologista monimuotoisuutta kuvaavat indikaattorit ovat hyviä nopean muutoksen indikaattoreita. 28 4. 7. Aikataulu Aikataulu ympäristöasioiden sisällyttämiseksi maatalouspolitiikkaan riippuu suurelta osin Agenda 2000:n täytäntöönpanosta. Indikaattorien kehittämistä koskeva aikataulu voidaan kuitenkin esittää lyhyesti seuraavasti: Toiminta Aikataulu Merkittävät vaiheet Tehtävä 1 Maatalouden ympäristöindikaattori- Meneillään kokoelman kehittäminen edelleen Tehtävä 2 Tilastotietojen tarpeista tiedottaminen Vuoden 2000 riippuen loppu, tietojen saatavuudesta jäsenvaltioissa Tehtävä 3 Ympäristötehokkuutta indikaattorit koskevat Meneillään – OECD:n inventaarion loppuun saattaminen – Yhteenveto vuoden 2004 väliarvioinnista – Kestävää kehitystä koskevien indikaattorien kehittäminen vuonna 2003 – Ensimmäinen selvitys vuoden 2000 lopussa – Ensimmäiset indikaattorit vuonna 2003 Tehtävä 4 Maatalouden ympäristöjärjestelmien luokittelu Tehtävä 5 Tiedotuksen täydentävyys muiden kanssa parantaminen ja aloitteiden Järjestelmä kehitetty kokonaisuudes- saan 2006 mennessä vuoteen – Maapeitettä/maankäyttöä koskevien muuttujien määrittely vuoden 2000 puolivälissä – Luokittelujärjestelmän kehittäminen vuoteen 2003 mennessä Meneillään – Parlamentille osoitetun tiedonannon esittäminen Tehtävä 6 Maatalouden keskeiset indikaattorit Meneillään – 29


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0088/00 van Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) aan de Commissie. Integratie van Galicië in de transeuropese hogesnelheidsnetwerken in de periode.

eurovoc_concepts:
Galicia
Northern Portugal
high-speed transport
regional development
trans-European network
transport infrastructure

text: 21. 11. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 330 E/81 (2000/C 330 E/087) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0088/00 van Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) aan de Commissie (26 januari 2000) Betreft: Integratie van Galiciº in de transeuropese hogesnelheidsnetwerken in de periode Heeft de Spaanse overheid bij de Commissie een voorstel ingediend tot integratie van Galiciº in de transeuropese hogesnelheidsnetwerken, in de context van de voor het jaar 2000 geplande en de voor deze maand januari door de commissaris voor de betrekkingen met het Parlement, Vervoer en Toerisme aangekondigde hervorming? (2000/C 330 E/088) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0092/00 van Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) aan de Commissie Betreft: Hogesnelheidslijn tussen Noord-Portugal en Galiciº (26 januari 2000) In de media in Galiciº duikt steeds weer het bericht op dat op grond van een besluit van de Commissie voor de co(cid:246)rdinatie van Noord-Portugal en de regering van Galiciº een studie wordt uitgevoerd in verband met de aanleg van een hogesnelheidslijn. De studie komt voor 50 % ten laste van de EU-begroting. Uit het antwoord van de Spaanse regering aan de woordvoerder van BNG in de Spaanse Tweede Kamer blijkt dat de beoogde plannen niet verder gaan dan de aanleg van een spoorlijn waarop de treinen niet sneller kunnen rijden dan 160 km per uur. Dit zou in overeenstemming zijn met andere verklaringen van woordvoerders van de Portugese regering dat deze de hogesnelheidslijn Corunha-Setœbal geen prioriteit verleent, maar zich uitsluitend richt op de lijn Porto-Lissabon, met een verbinding naar Madrid. Kan de Commissie een en ander bevestigen en (cid:129) indien de feiten juist zijn (cid:129) de reden meedelen voor de snelheidsbeperking op het traject tussen Galiciº en Portugal? Kan zij verder meedelen welke termijnen worden overwogen voor de voltooiing van de werkzaamheden en de ingebruikneming van een spoorlijn die voor de ontwikkeling van beide grensgebieden van zo groot belang is? (2000/C 330 E/089) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0093/00 van Camilo Nogueira RomÆn (Verts/ALE) aan de Commissie (26 januari 2000) Betreft: Investeringen in het spoorwegnet in Galiciº in de periode 2000-2006 De Spaanse minister Mariano Rajoy en de economische adviseur van de regering van Galiciº XosØ Ant(cid:243)n Orza hebben in het openbaar verklaard dat Spanje in de periode 2000-2006 150 000 miljoen pesetas (901,5 miljoen €) in het spoorwegnet in Galiciº zal investeren. Kan de Commissie deze cijfers bevestigen en meedelen of hiermee de aansluiting van Galiciº op het transeuropese netwerk van hogesnelheidslijnen en de modernisering van het spoorwegnet in Galiciº gewaarborgd zijn? Gecombineerd Antwoord van mevrouw de Palacio namens de Commissie op de schritftelijke vragen E-0088/00, E-0092/00 en E-0093/00 (13 maart 2000) In dit voorbereidende stadium van de herziening van de communautaire richtsnoeren voor de ontwikke- ling van een Trans-Europees vervoersnet, Beschikking no1692/96/EG van het Europese Parlement en de Raad van 23 juli 1996 (1), zijn de Commissie geen concrete nieuwe hogesnelheidsprojecten in Spanje bekend. De door het geachte parlementslid genoemde bedragen hebben in hoofdzaak betrekking op de


title: Règlement (CE) n° 187/2000 de la Commission, du 26 janvier 2000, modifiant les droits à l'importation dans le secteur du riz

eurovoc_concepts:
CCT duties
import
rice

formats: pdf print

text: 27. 1. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 22/53 RÈGLEMENT (CE) No 187/2000 DE LA COMMISSION du 26 janvier 2000 modifiant les droits à l'importation dans le secteur du riz LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, (2) vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 3072/95 du Conseil du 22 décembre 1995 portant organisation commune du marché du riz (1), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 2072/98 (2), vu le règlement (CE) no 1503/96 de la Commission du 29 juillet 1996, portant modalités d'application du règlement (CE) no 3072/95 du Conseil en ce qui concerne les droits à l'impor- tation dans le secteur du riz (3), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 2831/98 (4), et notamment son article 4, paragraphe 1, considérant ce qui suit: (1) les droits à l'importation dans le secteur du riz ont été fixés par le règlement (CE) no 118/2000 de la Commis- sion (5); l'article 4, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1503/96 prévoit que, si au cours de la période de leur application, la moyenne des droits à l'importation calculée s'écarte de 10 euros par tonne du droit fixé, un ajustement corres- pondant intervient; il est donc nécessaire d'ajuster les droits à l'importation fixés dans le règlement (CE) no 118/2000, ledit écart a eu lieu; A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Les annexes I et II du règlement (CE) no 118/2000 sont rempla- cées par les annexes I et II du présent règlement. Le présent règlement entre en vigueur le 27 janvier 2000. Article 2 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 26 janvier 2000. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 329 du 30. 12. 1995, p. 18. (2) JO L 265 du 30. 9. 1998, p. 4. (3) JO L 189 du 30. 7. 1996, p. 71. (4) JO L 351 du 29. 12. 1998, p. 25. (5) JO L 14 du 20. 1. 2000, p. 19. L 22/54 FR Journal officiel des Communautés européennes 27. 1. 2000 ANNEXE I Droits à l'importation applicables au riz et aux brisures Code NC 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 Pays tiers (sauf ACP et Bangladesh) (3) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 181,20 181,20 181,20 207,87 181,20 181,20 181,20 207,87 (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) ACP (1) (2) (3) 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 59,08 59,08 59,08 68,41 59,08 59,08 59,08 68,41 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 45,38 Droit à l'importation (5) Bangladesh (4) Basmati Inde et Pakistan (6) Égypte (8) (en EUR/t) 0,00 0,00 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 86,26 86,26 86,26 99,59 86,26 86,26 86,26 99,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 (7) 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 135,90 135,90 135,90 155,90 135,90 135,90 135,90 155,90 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 105,00 (1) Pour les importations de riz originaire des États ACP, le droit à l'importation est applicable dans le cadre du régime défini par les règlements (CE) no 1706/98 du Conseil (JO L 215 du 1. 8. 1998, p. 12) et (CE) no 2603/97 de la Commission (JO L 351 du 23. 12. 1997, p. 22), modifié. (2) Conformément au règlement (CE) no 1706/98, les droits à l'importation ne sont pas appliqués aux produits originaires des États d'Afrique, des Caraïbes et du Pacifique et importés directement dans le département d'outre-mer de la Réunion. (3) Le droit à l'importation de riz dans le département d'outre-mer de la Réunion est défini à l'article 11, paragraphe 3, du règlement (CE) no 3072/95. (4) Pour les importations de riz, excepté les brisures de riz (code NC 1006 40 00), originaires du Bangladesh, le droit à l'importation est applicable dans le cadre du régime défini par les règlements (CEE) no 3491/90 du Conseil (JO L 337 du 4. 12. 1990, p. 1) et (CEE) no 862/91 de la Commission (JO L 88 du 9. 4. 1991, p. 7), modifié. (5) L'importation de produits originaires des PTOM est exemptée de droit à l'importation, conformément à l'article 101, paragraphe 1, de la décision 91/482/CEE du Conseil (JO L 263 du 19. 9. 1991, p. 1), modifiée. (6) Pour le riz décortiqué de la variété Basmati originaire d'Inde et du Pakistan, réduction de 250 EUR/t [article 4 bis du règlement (CE) no 1503/96, modifié]. (7) Droit de douane fixé dans le tarif douanier commun. (8) Pour les importations de riz originaire et en provenance d'Égypte, le droit à l'importation est applicable dans le cadre du régime défini par les règlements (CE) no 2184/96 du Conseil (JO L 292 du 15. 11. 1996, p. 1) et (CE) no 196/97 de la Commission (JO L 31 du 1. 2. 1997, p. 53). 27. 1. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 22/55 ANNEXE II Calcul des droits à l'importation dans le secteur du riz 1. Droit à l'importation (EUR/t) (1) 207,87 455,00 181,20 455,00 (1) Paddy Brisures décortiqué blanchi décortiqué blanchi Type Indica Type Japonica 2. Éléments de calcul: a) Prix caf Arag (EUR/t) b) Prix fob (EUR/t) c) Frets maritimes (EUR/t) d) Source (1) Droit de douane fixé dans le tarif douanier commun. — — — — 330,46 289,43 379,70 305,34 — — — — 349,72 275,36 29,98 29,98 USDA USDA Opérateurs Opérateurs — — — —


title: Κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 187/2000 της Επιτροπής, της 26ης Ιανουαρίου 2000, για την τροποποίηση των δασμών κατά την εισαγωγή στον τομέα του ρυζιού

text: 27. 1. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 22/53 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΚ) αριθ. 187/2000 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 26ης Ιανουαρίου 2000 για την τροποποίηση των δασµών κατά την εισαγωγή στον τοµέα του ρυζιού Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, (2) Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 3072/95 του Συµβουλίου, της 22ας ∆εκεµβρίου 1995, αγοράς κοινής ρυζιού (1), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2072/98 (2), οργανώσεβως περί της το άρθρο 4 παράγραφος 1 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1503/96 προβλέπει ότι αν κατά τη διάρκεια της περιόδου εφαρµογής του, ο µέσος όρος των υπολογιζοµένων δασµών κατά την εισαγωγή αποκλίνει κατά 10 Ecu ανά τόνο του καθορισµένου δασµού, επέρχεται αντίστοιχη προσαρµογή· υπήρξε η εν λόγω απόκλιση· ότι πρέπει, συνεπώς, να προ- σαρµοστούν οι δασµοί κατά την εισαγωγή που καθορίστη- καν στον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 118/2000, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1503/96 της Επιτροπής, της 29ης Ιου- λίου 1996, περί λεπτοµερειών εφαρµογής του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 3072/95 του Συµβουλίου όσον αφορά τους δασµούς κατά την εισαγωγή στον τοµέα του ρυζιού (3), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2831/98 (4), και ιδίως το άρθρο 4, παράγραφος 1, Εκτιµώντας τα εξής: (1) οι δασµοί κατά την εισαγωγή στον τοµέα του ρυζιού έχουν καθοριστεί από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 118/2000 της Επιτροπής (5)· ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ: Άρθρο 1 Τα παραρτήµατα Ι και ΙΙ του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 118/2000 αντικαθίστανται από τα παραρτήµατα Ι και ΙΙ του παρόντος κανονι- σµού. Ο παρών κανονισµός αρχίζει να ισχύει στις 27 Ιανουαρίου 2000. Άρθρο 2 Ο παρών κανονισµός είναι δεσµευτικός ως προς όλα τα µέρη του και ισχύει άµεσα σε κάθε κράτος µέλος. Βρυξέλλες, 26 Ιανουαρίου 2000. Για την Επιτροπή Franz FISCHLER Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 329 της 30. 12. 1995, σ. 18. (2) ΕΕ L 265 της 30. 9. 1998, σ. 4. (3) ΕΕ L 189 της 30. 7. 1996, σ. 71. (4) ΕΕ L 351 της 29. 12. 1998, σ. 25. (5) ΕΕ L 14 της 20. 1. 2000, σ. 19. L 22/54 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 27. 1. 2000 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ I Εισαγωγικοί δασµοί που εφαρµόζονται στο ρύζι και στα θραύσµατα ρυζιού Κωδικός ΣΟ 1006 10 21 1006 10 23 1006 10 25 1006 10 27 1006 10 92 1006 10 94 1006 10 96 1006 10 98 1006 20 11 1006 20 13 1006 20 15 1006 20 17 1006 20 92 1006 20 94 1006 20 96 1006 20 98 1006 30 21 1006 30 23 1006 30 25 1006 30 27 1006 30 42 1006 30 44 1006 30 46 1006 30 48 1006 30 61 1006 30 63 1006 30 65 1006 30 67 1006 30 92 1006 30 94 1006 30 96 1006 30 98 1006 40 00 Τρίτες χώρες (εκτός ΑΚΕ και Μπαγκλαντές) (3) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) 181,20 181,20 181,20 207,87 181,20 181,20 181,20 207,87 (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) (7) ΑΚΕ (1) (2) (3) 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 76,44 59,08 59,08 59,08 68,41 59,08 59,08 59,08 68,41 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 146,86 45,38 Εισαγωγικός δασµός (5) Μπαγκλαντές (4) Ρύζι Basmati Ινδίας και Πακιστάν (6) Αίγυπτος (8) (σε EUR/t) 0,00 0,00 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 111,06 86,26 86,26 86,26 99,59 86,26 86,26 86,26 99,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 212,59 (7) 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 173,10 135,90 135,90 135,90 155,90 135,90 135,90 135,90 155,90 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 341,25 105,00 (1) Για τις εισαγωγές ρυζιού καταγωγής και προελεύσεως κρατών ΑΚΕ, ο εισαγωγικός δασµός εφαρµόζεται στο πλαίσιο του καθεστώτος που καθορίζεται από τους κανονισµούς (ΕΚ) αριθ. 1706/98 του Συµβουλίου (ΕΕ L 215 της 1. 8. 1998, σ. 12) και (ΕΚ) αριθ. 2603/97 της Επιτροπής (ΕΕ L 351 της 23. 12. 1997, σ. 22), όπως τροποποιήθηκε. (2) Σύµφωνα µε τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 1706/98 οι εισαγωγικοί δασµοί δεν εφαρµόζονται στα προϊόντα καταγωγής των κρατών της Αφρικής, Καραϊβικής και Ειρηνικού, τα οποία εισάγονται απευθείας στο υπερπόντιο διαµέρισµα της Reunión. (3) Ο εισαγωγικός δασµός ρυζιού στο υπερπόντιο διαµέρισµα της Reunión καθορίζεται στο άρθρο 11 παράγραφος 3 του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 3072/95. (4) Για τις εισαγωγές ρυζιού, εκτός των θραυσµάτων ρυζιού (κωδικός ΣΟ 1006 40 00), καταγωγής Μπαγκλαντές, ο εισαγωγικός δασµός εφαρµόζεται στο πλαίσιο του καθεστώτος που καθορίζεται από τους κανονισµούς (ΕΟΚ) αριθ. 3491/90 του Συµβουλίου (ΕΕ L 337 της 4. 12. 1990, σ. 1) και (ΕΟΚ) αριθ. 862/91 της Επιτροπής (ΕΕ L 88 της 9. 4. 1991, σ. 7), όπως τροποποιήθηκε. (5) Η εισαγωγή προϊόντων καταγωγής των υπερποντίων χωρών και εδαφών απαλλάσσεται του εισαγωγικού δασµού σύµφωνα µε το άρθρο 101 παράγραφος 1 της απόφασης 91/482/ΕΟΚ του Συµβουλίου (ΕΕ L 263 της 19. 9. 1991, σ. 1), όπως τροποποιήθηκε. (6) Για το αποφλοιωµένο ρύζι της ποικιλίας Basmati, καταγωγής Ινδίας και Πακιστάν, µείωση 250 EUR/t [άρθρο 4α του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 1503/96, όπως τροποποιήθηκε]. (7) ∆ασµός που καθορίζεται στο κοινό δασµολόγιο. (8) Για τις εισαγωγές ρυζιού καταγωγής και προελεύσεως Αιγύπτου, ο εισαγωγικός δασµός εφαρµόζεται στο πλαίσιο του καθεστώτος που καθορίζεται από τους κανονισµούς (ΕΚ) αριθ. 2184/96 του Συµβουλίου (ΕΕ L 292 της 15. 11. 1996, σ. 1) και (ΕΚ) αριθ. 196/97 της Επιτροπής (ΕΕ L 31 της 1. 2. 1997, σ. 53). 27. 1. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 22/55 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ II Υπολογισµός των εισαγωγικών δασµών στον τοµέα του ρυζιού 1. Εισαγωγικός δασµός (EUR/τόνο) (1) 207,87 455,00 181,20 455,00 (1) Τύπος Paddy Θραύσµατα Αποφλοιωµένο Λευκασµένο Αποφλοιωµένο Λευκασµένο Τύπος Indica Τύπος Japonica 2. Στοιχεία υπολογισµού: α) Τιµή cif Arag (EUR/τόνο) β) Τιµή fob (EUR/τόνο) γ) Θαλάσσιοι ναύλοι (EUR/τόνο) δ) Πηγή (1) ∆ασµός που καθορίζεται στο κοινό δασµολόγιο. — — — — 330,46 289,43 379,70 305,34 — — — — 349,72 275,36 29,98 29,98 USDA USDA Opérateurs Opérateurs — — — —