title: PREGUNTA ESCRITA E-2778/99 de Alexandros Alavanos (GUE/NGL) a la Comisión. Supresión de puestos de trabajo existentes en una fábrica subvencionada, inversión de la empresa de pastas alimenticias MISCO S.A..

eurovoc_concepts:
Community support framework
European Works Council
Greece
fight against unemployment
labour law
reassignment
transfer of businesses
worker consultation
worker information

text: 3. 7. 2001 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 187 E/1 I (Comunicaciones) PARLAMENTO EUROPEO PREGUNTAS ESCRITAS CON RESPUESTA (2001/C 187 E/001) PREGUNTA ESCRITA E-2778/99 de Alexandros Alavanos (GUE/NGL) a la Comisi(cid:243)n (18 de enero de 2000) Asunto: Supresi(cid:243)n de puestos de trabajo existentes en una fÆbrica subvencionada, inversi(cid:243)n de la empresa de pastas alimenticias MISCO S. A. La empresa «MISCO, Industria de Pastas Alimenticias S. A. », filial de la empresa italiana «Barilla», obtuvo una subvenci(cid:243)n a travØs de la ley griega de desarrollo 1892/90 para la creaci(cid:243)n de una nueva planta de producci(cid:243)n en Tebas, con la obligaci(cid:243)n de mantener los 275 puestos de trabajo fijos existentes. Antes de que concluyera la construcci(cid:243)n de la nueva planta, la empresa cerr(cid:243) la fÆbrica de producci(cid:243)n de pastas alimenticias de Patras, obligando al personal existente a despedirse o aceptar el traslado a otras fÆbricas de la empresa, pero sin determinar (cid:129)en el caso de los trabajadores que aceptaron el traslado(cid:129) el lugar exacto y el momento del comienzo de su trabajo, la naturaleza del mismo y la cuant(cid:237)a de sus retribuciones, los gastos de su traslado, ni siquiera d(cid:243)nde se les emplear(cid:237)a tras el cese del funcionamiento de la fÆbrica de Patras, ocurrido el 10. 9. 1999, hasta que comience a funcionar la nueva planta de Tebas. Dado que la decisi(cid:243)n de la empresa de suspender el funcionamiento de la fÆbrica de Patras contraviene la obligaci(cid:243)n adquirida de mantener los puestos de trabajo existentes y se adopt(cid:243) sin consulta previa alguna a los trabajadores, prevista de modo expl(cid:237)cito por la Directiva 94/45/CE (1): 1. 2. ¿Puede indicar la Comisi(cid:243)n si se piensa controlar la subvenci(cid:243)n de la nueva fÆbrica de la empresa en cuanto al respeto de la condici(cid:243)n de mantener los puestos de trabajo existentes? ¿Piensa examinar si se ha cumplido lo previsto por la Directiva 94/45/CE con respecto a la obligaci(cid:243)n de informaci(cid:243)n y consulta/negociaci(cid:243)n con los trabajadores y a la participaci(cid:243)n del sindicato de los trabajadores de la empresa MISCO en el comitØ de empresa europeo de Barilla, empresa matriz de la anterior? (1) DO L 254 de 30. 9. 1994, p. 64. (2001/C 187 E/002) PREGUNTA ESCRITA E-2779/99 de Alexandros Alavanos (GUE/NGL) a la Comisi(cid:243)n (18 de enero de 2000) Asunto: Apoyo a los trabajadores de la empresa MISCO obligados a trasladarse a otro lugar de trabajo La empresa «MISCO, Industria de Pastas Alimenticias S. A. », filial de la empresa italiana «Barilla», obtuvo una subvenci(cid:243)n a travØs de la ley griega de desarrollo 1892/90 para la creaci(cid:243)n de una nueva planta de producci(cid:243)n en Tebas, con la obligaci(cid:243)n de mantener los 275 puestos de trabajo fijos existentes. Antes de


title: 2000/524/EF: Kommissionens beslutning af 18. januar 2000 om Tysklands statsstøtte til Linde AG (meddelt under nummer K(2000) 64) (EØS-relevant tekst) (Kun den tyske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Germany
State aid
control of State aid
energy industry
exchange of information
gas

formats: html pdf print

text: 22. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 211/7 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 18. januar 2000 om Tysklands statsstøtte til Linde AG (meddelt under nummer K(2000) 64) (Kun den tyske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (2000/524/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — (3) under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit, efter at have opfordret interesserede parter til at fremsende deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel (1), og ud fra følgende betragtninger: I. SAGSFORLØB (1) (2) I maj 1998 fik Kommissionen under sine kontakter med de tyske myndigheder kendskab til en række transakti- oner, hvor Treuhandanstalt (THA) og dette organs efter- følger, Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Son- deraufgaben (BvS), samt virksomhederne UCB Chemie GmbH (UCB) og Linde AG (Linde) var indblandet. Trans- aktionerne handlede især om, på hvilke betingelser der skulle leveres kulilte (CO) til den aminproduktion, som UCB havde overtaget fra Leuna Werke GmbH (LWG) efter privatiseringen. De tyske myndigheder underrettede ved brev af 7. august 1998 (A/36142) Kommissionen om baggrunden for disse transaktioner og de pågældende støtteforan- staltninger. Ved brev af 18. september 1998 (D/16578) udbad Kommissionen sig yderligere oplysninger, der blev fremsendt med brev af 3. december 1998 (A/ 38804). Sagen blev den 10. februar 1999 registreret under NN 16/99. (1) EFT C 194 af 10. 7. 1999, s. 15. (4) (5) (6) (7) Ved brev af 30. marts 1999 (SG(99) D/2353 (EFT C 194 af 10. juli 1999, s. 15)) meddelte Kommissionen Tysk- land, at den havde indledt proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, på grund af følgende foranstaltninger: — en støtte på 9 mio. DEM til fordel for Linde til bygning af et nyt anlæg til fremstilling af kulilte (CO) — betingelserne, hvorunder der i øjeblikket leveres CO til UCB. De tyske myndigheder meddelte deres bemærkninger ved brev af 25. maj 1999 (A/33985). Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre interesserede. II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNIN- GERNE II. 1. Støttemodtager Linde hører under Linde-koncernen, der er en verdens- omspændende koncern med over 120 selskaber og over 32 000 medarbejdere. Linde-koncernen havde i 1998 en omsætning på 10 738 000 000 DEM og en samlet balance på 9 371 000 000 DEM. Koncernen driver især forretningsvirksomhed områder: produktionsanlæg, transportteknik, køleteknik og gas til industriformål. følgende fire på Lindes hovedsæde ligger i Höllriegelskreuth (München). Virksomheden havde i 1998 en omsætning på 4 554 000 000 DEM og beskæftigede 12 499 medarbej- dere. Den er i dag andenstørste leverandør af gas til L 211/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 8. 2000 industriformål i Europa. Gassen leveres ofte i forholdsvis store mængder direkte i pipelines fra producenten til den endelige aftager. Den anvendes som mellemprodukt ved fremstilling af en række kemikalier og i medicin samt til F & U-formål. (8) (9) II. 2. Privatisering af kemiproduktionen i Leuna (Sachsen-Anhalt) I 1993 besluttede THA at sælge LWG's aminproduktion i Leuna til UCB, der er datterselskab af Union Chimique Belge (en international belgisk medicinalvare- og kemi- koncern). Union Chimique Belge beskæftiger over 8 000 medarbejdere, heraf ca. halvdelen i medicinalvare- branchen og resten inden for den kemiske industri og i filmbranchen. Ca. en tredjedel af disse medarbejdere er beskæftiget i Belgien. UCB havde i 1998 79 medarbej- dere og en omsætning på 66,9 mio. DEM. Aminproduktionen tegner sig kun for en mindre del af Ifølge de produktionen ved kemikoncernen i Leuna. tyske myndigheder blev dette produktionsområde solgt ved et åbent udbud, der principielt var uden betingelser. UCB, der var den eneste bydende, betalte 6,6 mio. DEM for overtagelsen. THA overtog omkostningerne i forbin- delse med gamle miljøbyrder og rydning af arealerne (2). (10) I lighed med mange andre kemiske produkter anvendes der CO ved fremstilling af amin. Som betingelse for købet af dette produktionsområde krævede UCB derfor, at THA forpligtede sig til at garantere leverancerne af CO. (13) Da THA indgik kontrakten med UCB om den aminpro- ducerende del af virksomheden, håbede THA, at det ville være muligt at finde en investor, der ville overtage anlægget til fremstilling af kulilte. Dette håb gik imid- lertid ikke i opfyldelse. Da kulilteanlægget imidlertid hverken var blevet omstruktureret eller moderniseret, lå produktionsomkostningerne langt over markedsprisen. Anlægget blev derfor drevet af det offentlige med et årligt tab på ca. 3,5 mio. DEM. BvS besluttede i 1996 at opsige den kontrakt om levering af CO, der var indgået med tab, og foreslog UCB, at virksomheden selv produ- cerede den kulilte, der var nødvendig til aminprodukti- onen. UCB ville i overensstemmelse med privatiserings- aftalen få en støtte på 5 mio. DEM hertil. (14) UCB afviste imidlertid dette forslag. Derfor måtte BvS se sig om efter en anden investor. Den eneste, der var interesseret i at overtage produktionen, var Linde, der havde været etableret i området siden 1994. I juni 1997 blev der derfor indgået en aftale mellem BvS, LWG, UCB og Linde om levering af kulilte. II. 3. Aftalen mellem BvS, LWG, UCB og Linde (15) Ifølge denne aftale skulle Linde opføre et nyt produkti- onsanlæg for kulilte i løbet af atten måneder. Det nye anlæg skulle integreres i Lindes eksisterende virksomhed i Leuna. De samlede omkostninger ville andrage 12 mio. DEM, og Linde skulle bidrage hertil med 3 mio. DEM. I byggeperioden skulle Linde drive det eksisterende anlæg og levere kulilte til UCB på de samme betingelser som dem, der var aftalt mellem THA og UCB som led i privatiseringsaftalen fra 1993. (11) THA (3) forpligtede sig til at levere kulilte til en markeds- pris, der var aftalt for en periode på ti år på betingelse af, at UCB (16) — ikke indgik nogen leveringsaftale om CO med andre producenter — at UCB ikke opførte sit eget anlæg til fremstilling af CO. Hvis det skulle ske, ville THA stille en støtte på 5 mio. DEM til rådighed som led i privatiseringsaf- talen. (12) Der blev ikke fremlagt oplysninger om, hvorledes denne markedspris blev beregnet. Det skal dog bemærkes, at THA indgik langsigtede leveringsaftaler med nye inve- storer, fordi forsyningssituationen inden for den kemiske branche tilsyneladende var forholdsvis usikker. Ifølge de tyske myndigheder ville de fleste producenter ikke have valgt et sådant produktionssted uden sådanne forsy- ningsgarantier, og THA havde således ikke kunnet løse opgaven, der gik ud på privatisering. (2) Kommissionen har i sine beslutninger (se beslutning i sag NN 108/ 91, E 15/92 og NN 768/94 — Tyskland — Treuhand) anerkendt den enestående baggrund for THA's virksomhed i forbindelse med overgangen fra planøkonomi til markedsøkonomi. Den har derfor også accepteret, at bortskaffelse af gamle miljøskader fra inden 1. juli 1990 ikke indebærer statsstøtte. (3) Denne beslutning omfatter ingen præjudiciel virkning for støtte, der inden for rammerne af privatiseringsaftalen af 22. april er ydet 1993. På grundlag af denne aftale bidrog BvS med 9 mio. DEM til opførelsen af det nye anlæg. Ifølge de tyske myndigheder omfattede dette beløb et tilskud på 5 mio. DEM, der var aftalt i privatiseringsaftalen mellem THA og UCB, som blev suppleret med yderligere 4 mio. DEM. (17) Da Kommissionen nærede alvorlig tvivl med hensyn til, om i) tilskuddet på 9 mio. DEM til Linde til kuliltepro- duktionen og ii) markedsprisen, der var aftalt mellem UCB og Linde, kunne omfatte støtteelementer, besluttede den at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, med hensyn til disse to aspekter. III. KOMMENTARER FRA TYSKLAND TIL PROCEDURENS INDLEDNING EFTER EF-TRAKTATENS ARTIKEL 88, STK. 2 (18) De tyske myndigheder reagerede på procedurens indled- ning ved brev af 25. maj 1999 på følgende måde: — på grund af kuliltens særlige karakter skal denne gas produceres der, hvor den anvendes. Der kan derfor ikke være tale om begrænsning af samhandelen i forbindelse med et sådant produkt 22. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 211/9 — da der ikke findes noget kuliltemarked i traditionel forstand, kan referenceprisen kun baseres på de eksi- fuldstændig sterende anlægsdriftsomkostninger. Et separat CO-produktionsanlæg til fremstilling af kulilte ville være meget dyrere — Linde har ikke fået nogen præferencebehandling, hvilket fremgår af nedenstående punkter i) det gamle kulilteanlæg blev ikke solgt. Det ejes som hidtil af LWG. Der var derfor ingen forplig- telse til at afholde et udbud. Da Linde opførte sit eget CO-anlæg, var der ligeledes ingen forplig- telse til at afholde et udbud ii) Lindes priser er baseret på investeringsomkost- ningerne og et rimeligt udbytte iii) da Linde ikke skulle bygge et nyt kulilteanlæg, og da der ikke var andre interesserede investorer, kan der ikke være tale om præferencebehandling (19) aspekt for UCB. Derfor tilbød Linde UCB en kontrakt på […] (*) — prisen på […] (*) blev aftalt i en periode på […] (*). Da der ikke findes nogen markedspris i egentlig forstand, er der ikke nogen kontrolmekanisme — Linde har investeret 12,586 mio. DEM. Heraf er 9 mio. DEM stillet til rådighed af det offentlige (0,45 mio. DEM som investeringstilskud og resten som ad hoc-støtte fra BvS). Investeringsomkostnin- gerne vedrørte hovedsagelig opførelse af et nyt anlæg til fremstilling af kulilte. IV. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE IV. 1. Det relevante marked På det relevante marked leveres industrigas, især brint, ilt og kvælstof via pipelines til fabrikken eller i nærheden af fabrikken. I forbindelse med direkte levering er der tale om et særskilt marked, da der normalt ikke kan leveres tilstrækkelige mængder gas med tankvogne eller flasker. — der er heller ikke tale om nogen begunstigelse af UCB, da UCB betaler Linde en højere kuliltepris end BvS. Prisen er i alle tilfælde højere end den, der betales i andre lande (USA) (4) — leveringsgarantien var en betingelse for, at UCB ville overtage aminproduktionen. På grundlag af denne garanti skulle CO-prisen være fastsat til […] (*) i en periode på ti år og ikke ændres. Denne pris var ikke længere økonomisk holdbar for BvS — LWG undersøgte muligheden for at etablere sin egen kulilteproduktion, men investeringsomkostningerne var alt for store. Kulilte produceres med en synte- segas, som renses ved dampreforming. Det eneste alternativ til egen produktion var at anvende et dampreforminganlæg i området. Da Linde tidligere havde overtaget et dampreforminganlæg fra LWG, foreslog virksomheden »BvS og UCB«, at den kunne levere kulilte til UCB. Kulilten ville i dette tilfælde blive leveret til UCB til en pris på […] (*). Denne pris skulle gælde fra det tidspunkt, hvor aftalen mellem BvS, UCB og Linde blev undertegnet (juni 1997), og indtil Lindes nye kulilteanlæg blev taget i brug, og til […] (*) efter dette tidspunkt. Prisen kontrolleres efter de sædvanlige regler. Ifølge de tyske myndigheder (brev A/33985 af 25. maj 1999, registreret den 28. maj 1999) besluttede UCB at acceptere Lindes tilbud, da Linde på grund af det nye produktionsanlæg kunne levere mere kulilte end LWG. Muligheden for en produktionsforøgelse i fremtiden var et vigtigt (4) Ifølge en nylig rapport er kulilteprisen i Amerikas Forenede Stater for øjeblikket 250 DEM/1 000 Nm3 (jf. European Chemical News af 29. marts 1999, s. 28-29). (*) De mere detaljerede oplysninger er fortrolige. (20) Gasforsyningsanlæg kan oprettes overalt. Store produ- center har hele verden som forretningsområde. Det geografisk relevante marked er i det mindste fællesskabs- markedet. (21) Linde beskæftiger sig med direkte levering af industrigas. Dette produkt handles i fællesmarkedet (5). Det fremgår af nedenstående tal, at der er andre konkurrenter på dette marked: Virksomhed Markedsandel Linde Messer Griesheim Air Liquide BOC Air Products 18 % 6 % 50 % 8 % 15 % (22) Kulilte er en højtoksisk gas, der anvendes i den kemiske sektor. Den mængde kulilte, som UCB har behov for, kan kun leveres via rørledninger eller ved direkte leve- ring. Transporten er dyr, og kulilten skal derfor produ- ceres i nærheden af aftageren. (5) Handelen inden for Fællesskabet med industrigas androg i 1997 244 749 400 EUR (Eurostat) (NACE 24. 11). L 211/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 8. 2000 (23) (24) (25) I 1994 indviede Linde sit største industrigascentrum i Leuna og i 1998 overtog selskabet den samlede industri- gasforsyning til Mitteldeutschen Erdölraffinerie (MIDER) i Leuna. MIDER, der hører under den franske oliekon- cern Elf Aquitaine, køber brint, ilt og kvælstof hos Linde. Leveringskontrakten beløber sig til over 1 mia. DEM. store omkostninger I betragtning af de meget til opførelse af nye separate anlæg var Linde i den heldige situation, at selskabet kunne integrere CO-produktionen i sine eksisterende anlæg til produktion af brint, der er koblet direkte sammen med MIDER. Selv om UCB i øjeblikket er Lindes eneste aftager af kulilte, kan det ikke udelukkes, at Linde i fremtiden også leverer kulilte til andre virksomheder, som er etableret i samme industriområde. Det kan i denne forbindelse bemærkes, at Buna, Leuna, og Bitterfeld gennemfører investeringer inden for den kemiske sektor. Til de virk- somheder, der allerede er etableret i området udover UCB, Linde og Elf Aquitaine, kan nævnes virksomhe- derne Elf Atochem SA, Rhône-Poulenc SA og Domo SA. (26) Linde kan levere gas til fornuftige priser, og virksomhe- i derne foretrækker muligvis Linde som leverandør forhold til andre leveringskilder på grund af forsynings- sikkerheden og den hermed forbundne rentabilitet. (27) Som følge heraf er enhver form for støtte til Linde til opførelse af et nyt kulilteproduktionsanlæg derfor egnet til at fordreje konkurrencen. IV. 2. Foranstaltninger, der indebærer statsstøtte: tilskuddet på 9 mio. DEM til Linde IV. 2. 1. Karakter af statsstøtte (28) Det tilskud på 9 mio. DEM, som BvS har ydet Linde, indebærer statsstøtte i den i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, anførte betydning, da det giver virksomheden mulighed for at udvide sit brintanlæg med et anlæg til fremstilling af kulilte uden selv at bære de hermed forbundne omkostninger. Denne vurdering gælder også, selv om kulilte af bestemte grunde skal produceres på det sted, hvor det anvendes. For det første, fordi Linde opnår fordele i forhold til sine konkurrenter på grund af bedre investeringsbetingelser i forbindelse med opførelse af et nyt kulilteproduktionsanlæg, og endvidere fordi enhver støtte til den eneste kulilteleverandør i Leuna af ovennævnte grunde vil få direkte indvirkning på slutpro- dukterne fra de andre producenter, der har brug for kulilten (f. eks. UCB's aminproduktion). Der er samhandel med disse slutprodukter inden for fællesmarkedet. (29) De tyske myndigheder hævder, at kulilteleveringsgaran- tien til UCB var den eneste mulighed for at sælge amin- produktionen. fuldt (30) Hertil kan anføres, at det var en normal fremgangsmåde i begyndelsen af 1990'erne, da det ellers var umuligt at sælge dele af integrerede koncerner, som ikke kunne privatiseres i deres helhed. Forsyningssituationen for for de kemiske fabrikker ville ellers have været usikker. De fleste producenter ville ikke være parat til at overtage en del af en produktionsvirksomhed uden sådanne garantier, og THA ville ikke kunne gennemføre nogen privatiseringer. (31) Leveringsgarantien til UCB i 1993 retfærdiggør dog ikke, at der i 1997 ydes statsstøtte til Linde i forbindelse med opførelse af et nyt anlæg til fremstilling af kulilte. (32) For det første er det vanskeligt at betragte tildelingen af støtten på 5 mio. DEM (ifølge privatiseringsaftalen af 1993) som en del af leveringsgarantien. Denne støtte var nemlig ikke et nødvendigt element som led i den leve- ringsgaranti, som THA havde overtaget. Det kontrakt- mæssige krav om en tilstrækkelig kulilteforsyning eksi- sterede også uden en sådan støtte. Tildelingen af støtten på 9 mio. DEM til Linde kan heller ikke retfærdiggøres på grund af denne leveringsgaranti. Den oprindelige aftale fra 1993 indeholdt intet om, at nye anlæg skulle opføres af en tredjepart, og at der skulle tildeles en støtte på 9 mio. DEM hertil. I henhold til aftalen havde UCB ret til at se sig om efter mere fordelagtige leveringsbetin- gelser, herunder opførelse af eget anlæg. Der var på ingen måde tænkt på en tredje mulighed, som de tyske til procedurens myndigheder indledning efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, med rette betegner som en reserveløsning (Ersatzlösung). Denne tredje mulighed kunne kun bestå i, at en tredje virksomhed havde modtaget støtte til opførelse af et nyt kulilteproduktionsanlæg. Den aftale, der blev indgået mellem BvS, LWG, UCB og Linde i juni 1997, skal derfor betragtes som en ny aftale i forhold til privatise- ringsaftalen af 1993. i deres bemærkninger (33) Det skal endelig bemærkes, at de tyske myndigheder hverken har fremlagt konkrete eller tilstrækkelige beviser for, at der ikke er andre leverandører end Linde, der har accepteret at levere til UCB. De fremhæver dog, at Linde var den eneste interesserede investor. IV. 2. 2. Vurdering af støtteforanstaltningernes forenelighed (34) Efter at Kommissionen har fastslået, at støtten på 9 mio. DEM til Linde udgør statsstøtte i henhold til EF-trakta- tens artikel 87, stk. 1, skal den undersøge, om denne støtte kan fritages på grundlag af EF-traktaten. 22. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 211/11 (35) Med hensyn til den måde, hvorpå støtten er ydet til Linde, kan det bemærkes, at når der ses bort fra investe- ringsstøtten på 0,45 mio. DEM, har der ikke været anvendt nogen støtteordning, der er godkendt af Kommissionen, men derimod nationale foranstaltninger, som ikke er godkendt af Kommissionen, og som skulle have været anmeldt på forhånd i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Der er derfor tale om ulovlig støtte. (36) I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er støtte, som ikke opfylder de deri fastlagte kriterier, normalt uforenelig med fællesmarkedet. (37) (38) (39) I det foreliggende tilfælde kan undtagelsesbestemmel- serne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2, ikke anvendes, da støtten ikke var rettet mod nogen af de i denne bestem- melse opførte mål. De tyske myndigheder har i øvrigt ikke påberåbt sig disse undtagelsesbestemmelser som begrundelse. I EF-traktatens artikel 87, stk. 3, anføres de former for støtte, der er forenelige med fællesmarkedet. Forenelig- heden skal sættes i relation til hele Fællesskabet og ikke til en enkelt medlemsstat eller en region i en blot medlemsstat. For at sikre at det fælles marked fungerer normalt, og at princippet i EF-traktatens artikel 3, stk. g), overholdes, skal man ved undersøgelse af en støtteordning eller indi- viduelle støtteforanstaltninger fortolke undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, snævert. Undtagelserne gælder kun, hvis det kan påvises, at markedskræfterne uden støtte ikke ville have været tilstrækkelige til at formå de begunstigede virksomheder til at realisere de mål, der er nævnt i undtagelsesbestemmelserne. (40) Hvad angår undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b) og d), har den pågældende støtte ikke til formål at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi. Den har heller ikke til fremme kulturen og bevarelse af kulturarven. eller afhjælpe formål at (41) Med hensyn til undtagelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), ligger Sachsen-Anhalt ikke i et område, der er støtteberettiget i medfør af denne bestemmelse. (42) Under visse betingelser kan Kommissionen på grundlag af EF-traktatens artikel 87, stk. 3 litra c), yde støtte til kriseramte virksomheder i overensstemmelse med EF- rammebestemmelserne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (6), der var statsstøtte til (6) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. gældende på det tidspunkt, støtten blev ydet. Linde er ikke nogen kriseramt virksomhed i disse retningslinjers anførte betydning, og støtten på 9 mio. DEM var ikke rednings- og omstruktureringsstøtte. (43) De støtteberettigede områder i en medlemsstat og de tilladte intensitetslofter for støtte til initialinvesteringer eller til skabelse af arbejdspladser, der gælder i de enkelte støtteberettigede områder, regionalstøtte- kortet for de respektive medlemsstater. I henhold til det tyske regionalstøttekort er Sachsen-Anhalt et område, der omfatter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, fremgår af litra a). (44) (45) (46) I henhold til artikel 87, stk. 3, litra a), er støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, forenelig med fællesmar- kedet. For at sikre en effektiv kontrol med regionalstøtten og samtidig bidrage til virkeliggørelse af målene i EF-trakta- tens artikel 3, især litra g) og k) fastsætter Kommissionen for hver enkelt medlemsstat en maksimumsgrænse for den støtte, der kan ydes i de støtteberettigede områder. For Sachsen-Anhalt er dette loft fastsat til 35 % af de støtteberettigede omkostninger. Støtte til initialinvesteringer beregnes som en procentdel af værdien af de samlede investeringer. Denne værdi beregnes på grundlag af summen af de samlede udgifter (ensartet beregningsgrundlag) svarende til investerings- elementerne jord, bygninger og anlæg. Dette beretnings- grundlag ser således ud for Linde: Bygninger Anlæg (mio. DEM) 1,809 10,777 12,586 I alt (47) Kommissionen skal undersøge, om den støtte, der er tildelt i henhold til undtagelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a), kan betragtes som forenelig med fælles- markedet som undtagelse fra EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). (48) Da de tyske myndigheder har stillet 9 mio. DEM af de støtteberettigede investeringsudgifter på 12,586 mio. DEM til rådighed, er den tilladte maksimumsgrænse Ifølge de tyske oplysninger blev langt overskredet. 0,45 mio. DEM ydet på grundlag af den tyske lov om og investeringstilskud, skal derfor af Kommissionen. De tyske myndigheder har endvidere fremhævet, at man har ydet direkte investeringsstøtte på grundlag af Gemeinschaftsaufgabe zur Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur. Endelig har den tyske regering understreget, at BvS' investeringstilskud kun andrager 8,55 mio. DEM (9 mio. DEM med fradrag af 450 000 DEM). Investitionszulagengesetzes (7) endnu en gang ikke undersøges (7) Investitionszulagengesetz: Foranstaltninger på grundlag af denne lov betragtes som regional investeringsstøtte, der falder ind under EF- traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor godkendt af Kommissionen (støtteordning N 494/A/95). L 211/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 8. 2000 (49) Med undtagelse af investeringsstøtten på 0,45 mio. DEM blev den omhandlede støtte ikke ydet på grundlag af regionale støtteordninger, som Kommissionen allerede har godkendt, men på grundlag af ad hoc-beslutninger truffet af de kompetente myndigheder. I disse tilfælde skal støttens virkning undersøges med henblik på det samlede fællesskab. EF-Domstolen har bekræftet denne fortolkning i sag Hytasa (dom af 14. september 1994 i de forenede sager C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen (8)) og sag Pyrsa (dom af sag C-169/95, Spanien mod 14. Kommissionen (9)). januar 1997 i (50) En individuel støtte kan klassificeres som forenelig med fremme det fællesmarkedet, hvis den bidrager til at pågældende områdes udvikling på lang sigt og ikke er i strid med den fælles interesse og konkurrencevilkårene i Fællesskabet. En sådan støtte kan derfor betragtes som forenelig med fællesmarkedet, hvis den ikke ændrer handelsvilkårene i strid med den fælles interesse. (51) Da støtten til Linde er knyttet sammen med et konkret investeringsprojekt, nemlig opførelse af et nyt kuliltepro- duktionsanlæg i Leuna, og repræsenterer en procentdel af de støtteberettigede investeringsomkostninger, kan den betragtes som investeringsstøtte. (52) (53) Investeringsomkostninger er på grundlag af retningslin- jerne for statsstøtte med regionalt sigte (10) (rammebe- stemmelserne) støtteberettigede, da de vedrører en ini- tialinvestering, og da den pågældende støtte beregnes som procentsats af investeringsværdien på grundlag af et ensartet beregningsgrundlag (11). Lindes bidrag til projek- tets finansiering beløber sig til over 25 % af de samlede Investeringen opfylder hermed projektomkostninger. kriterierne i rammebestemmelserne. Kommissionen finder endvidere, at der med det nye kulilteproduktionsanlæg ydes et positivt bidrag til udvik- lingen af regionen Sachsen-Anhalt og især til at fremme udviklingen i Leuna, der sammen med Buna og Bitterfeld er det største industriområde i Sachsen-Anhalt. Investe- ringen vil endvidere bidrage til at gøre den kemiske industri i området mere effektiv. Kommissionen har ikke konstateret nogen overkapacitet på kulilteområdet på (8) Sml. 1994 I, s. 4103. (9) Sml. 1997 I, s. 135. (10) EFT C 74 af 10. 3. 1998, s. 9. (11) Se fodnote 9, punkt 4. 5. fællesskabsplan. Lindes produktion af kulilte bliver uden videre absorberet af markedet. (54) Det fremgår heraf, at den del af den pågældende støtte, som ifølge kumuleringsbestemmelserne (12) ikke over- skrider maksimumsintensiteten på 35 % af de støttebe- rettigede investeringsomkostninger, ikke ændrer handels- vilkårene på en måde, der er i strid med den fælles interesse, og følgelig kan betragtes som forenelig med EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). (55) Da de samlede investeringer beløber sig til 12,586 mio. DEM, kan investeringsstøtten (inklusive investerings- støtten på 0,45 mio. DEM) ikke overstige 35 % af dette beløb, dvs. 4 404 750 DEM. (56) Den resterende del af støtten, der ifølge kumuleringsreg- lerne (13) overskrider maksimumsintensiteten på 35 % af de støtteberettigede investeringsomkostninger, dvs. de resterende 4 395 250 DEM, udgør uforenelig støtte, da ingen af betingelserne for anvendelse af undtagelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3, er opfyldt. IV. 3. Foranstaltninger, som ifølge Kommissionen ikke indeholder noget statsstøtteelement: den »markedspris«, som UCB betaler til Linde for (57) Med hensyn til den pris, UCB i øjeblikket betaler til Linde fastslår kulilteleverancerne Kommissionen, at denne pris ifølge oplysningerne fra den tyske regering er baseret på de rent faktiske omkost- ninger. Prisen ligger over den pris, der var fastsat i privatiseringsaftalen af 1993. […] (*) (58) Den tyske regering har endvidere henvist til, at det ikke har været muligt at kontrollere, om denne pris var den normale markedspris på grund af kuliltens særlige karak- teristika. (59) De tyske myndigheder henviser endvidere til de aktuelle priser i USA (14), som ligger langt under de priser, der var aftalt mellem UCB og Linde. (60) Det kan i denne forbindelse bemærkes, at de to involve- rede parter skulle nå til enighed om prisen. De tyske myndigheder har bekræftet, at prisen er baseret på produktionsomkostningerne med tillæg af en »normal avance«. Trods Kommissionens anstrengelser for at frem- skaffe oplysninger om markedsprisen på kulilte, har det været meget vanskeligt at finde pålidelige oplysninger. I sin meddelelse om procedurens indledning opfordrede Kommissionen direkte interesserede parter til at frem- komme med oplysninger vedrørende dette spørgsmål. Der fremkom dog ikke oplysninger vedrørende dette aspekt. (12) Ifølge punkt 4. 18 i retningslinjerne gælder støtteloftsintensiteterne for det samlede støttebeløb, hvis flere regionale støtteordninger anvendes samtidig og uafhængig af hinanden, uanset om støtten ydes af lokale, regionale, nationale myndigheder eller EF-organer. (13) Se fodnote 11. (*) De mere detaljerede oplysninger er fortrolige. (14) I medlemsstaterne praktiseres andre priser for industrigas end i Amerikas Forenede Stater. Priserne i Tyskland er dog høje i forhold til EU-niveauet. 22. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 211/13 (61) Selv om Kommissionen ikke har kunnet fastslå noget statsstøtteelement ved denne transaktion, skal det dog konstateres, at den på denne måde aftalte pris var en del af en samlet aftale. Aftalen går i alt væsentligt ud på, at Linde leverer til UCB til en bestemt pris og får en støtte på 9 mio. DEM til opførelse af et nyt kulilteprodukti- onsanlæg (15). der anvendes ved beregning af nettosubventionsækviva- lentet i forbindelse med regionalstøtte i Tyskland (17). (67) I overensstemmelse med EF-Domstolens retspraksis skal ovennævnte regler og procedurer anvendes på en sådan måde, at støtten faktisk inddrives. Alle eventuelle proce- duremæssige eller andre vanskeligheder i forbindelse med gennemførelsen ændrer intet ved denne beslutnings retsgyldighed (18) — V. KONKLUSION (62) Det kan derfor konkluderes, at den del af den pågæl- dende støtte, der undersøges, og som ikke overstiger normalstøtteloftet på 35 % af de støtteberettigede inve- steringsomkostninger i overensstemmelse med kumule- ringsreglerne, ikke ændrer handelsvilkårene på en måde, der er i strid med den fælles interesse og derfor kan betragtes som forenelig med EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a). TRUFFET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 (63) Den resterende del af støtten, dvs. 4 395 250 DEM, der ifølge kumuleringsreglerne overstiger regionalstøtteloftet på 35 % af de støtteberettigede omkostninger, indebærer støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet og ikke opfylder betingelserne for anvendelse af undtagelsesbe- stemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 2 og 3. (64) Med hensyn til prisen for levering af kulilte til UCB fastslår Kommissionen, at der ikke er tale om noget statsstøtteelement. støtten tilbagebetalt (65) Hvis en støtte betragtes som uforenelig med fællesmar- kedet, opfordrer Kommissionen medlemsstaten til at kræve støttemodtageren (16). Derfor skal det støttebeløb, som ifølge kumuleringsreg- lerne overstiger regionalstøtteloftet på 35 % af de støtte- berettigede dvs. 4 395 250 DEM, og som er genstand for denne beslut- ning, kræves tilbagebetalt. investeringsomkostninger, af (66) Støtten skal tilbagebetales ifølge bestemmelserne i den tyske lovgivning, inklusive renter regnet fra datoen for støttens udbetaling til den faktiske tilbagebetaling af denne. Renterne beregnes på basis af den referencesats, sic (15) Ifølge almindelige retsprincipper har aftaler gyldighed så længe, at de tilgrundlæggende betingelser og forventninger ikke er ændret (rebus stantibus). Hvis den aftalte pris ville være påvirket af støtten, ville man have forventet, at Linde ville have forsøgt at nyforhandle prisen for at tage hensyn til ændringen af de økono- miske og finansielle forudsætninger (især den af de tyske myndig- heder nævnte normale avancemargen), som opstår som følge af forpligtelsen til at tilbagebetale den støtte, der ikke skulle aftales. (16) Kommissionens meddelelse af 24. november 1983 (EFT C 318 af 24. 11. 1983, s. 3). Se også EF-Domstolens dom af 12. juli 1973 i sag 70/72, Kommissionen mod Tyskland, Sml. 1973, s. 813 og af 24. februar 1987 i sag 310/85, Deufil GmbH und Co. KG mod Kommissionen, Sml. 1987, s. 901. Den støtte, som Tyskland har ydet Linde AG til opførelse af et kulilteproduktionsanlæg i Leuna (Sachsen-Anhalt), er forenelig med fællesmarkedet med hensyn til den del, der i overensstem- melse med kumuleringsreglerne ikke overstiger loftet på 35 % for regionalstøtte i Sachsen-Anhalt. Artikel 2 Den del af støtten, som Tyskland har ydet Linde AG til opførelse af et kulilteproduktionsanlæg i Leuna (Sachsen- Anhalt), og som ifølge kumuleringsbestemmelserne overskrider loftet på 35 % for regionalstøtte til Sachsen-Anhalt er ufor- enelig med fællesmarkedet i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Artikel 3 1. Tyskland træffer alle nødvendige foranstaltninger for at kræve den i artikel 2 nævnte ulovlige støtte tilbagebetalt af støttemodtageren. 2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstem- melse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal kræves tilbagebetalt, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på grundlag af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsæ- kvivalenten for regionalstøtte. (17) Kommissionens brev til medlemsstaterne SG(91) D/4577 af 4. marts 1991. Se også EF-Domstolens dom af 21. marts 1990 i sag 142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 959. (18) EF-Domstolens dom af 21. marts 1990 i sag 142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 58-63. L 211/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 8. 2000 Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme beslutningen. Artikel 4 Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland. Artikel 5 Udfærdiget i Bruxelles, den 18. januar 2000. På Kommissionens vegne Mario MONTI Medlem af Kommissionen


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG P-0071/00 van Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) aan de Commissie. Achterstand bij de uitbetaling van EU-steun voor olijventelers in Andalusië.

eurovoc_concepts:
Andalusia
EAGGF
common agricultural policy
farmer
olive
olive oil
production aid
sanction (EU)

text: 21. 11. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 330 E/75 Is de constructie van de Itoizdam in overeenstemming met de Gemeenschapswetgeving inzake 3. milieu- en natuurbescherming en landbouw, vermits vijftien dorpen geheel of gedeeltelijk zullen verdwij- nen; evenals drie als natuurgebied geklasseerde zones, waarvan twee met een speciaal Europees bescher- mingsstatuut? a) Zo neen, waarom niet en welke stappen heeft de Commissie gezet om ervoor te zorgen dat de Gemeenschapswetgeving volledig wordt nageleefd? b) Zo ja, is de Commissie dan van oordeel dat de Gemeenschapswetgeving volledig wordt nageleefd bij de bouw van de Itoizdam, en dit in weerwil van het verdwijnen van drie als natuurgebied geklasseerde zones, waarvan twee met een speciaal Europees beschermingsstatuut? Antwoord van mevrouw Wallstr(cid:246)m namens de Commissie (9 maart 2000) Er zij op gewezen dat de Gemeenschap voor de bouw van de Itoizdam in de Spaanse regio Navarra geen communautaire steun heeft toegekend. Naar aanleiding van een klacht die de Commissie in verband met de bouw van de Itoizdam had ontvangen, heeft zij een onderzoek ingesteld. Op 30 november 1994 heeft de Commissie besloten voor deze kwestie geen inbreukprocedure in te leiden. Op 9 december 1994 (1) is daarover een perscommuniquØ gepubliceerd dat de nodige elementen bevat om uit te leggen waarom het dossier werd geseponeerd. Aangezien de Itoizdam nu gebouwd is, ziet de Commissie er het nut niet van in verdere commentaar te geven op een beslissing van de Commissie van 1994. (1) IP/94/1175. (2000/C 330 E/082) SCHRIFTELIJKE VRAAG P-0071/00 van Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) aan de Commissie (18 januari 2000) Betreft: Achterstand bij de uitbetaling van EU-steun voor olijventelers in Andalusiº Duizenden olijventelers in Andalusiº hebben de steun van de Europese Unie die elk verkoopseizoen aan deze sector wordt uitbetaald, nog niet ontvangen. In veel gevallen maakt deze steun 40 % uit van de inkomsten van deze landbouwers. Volgens vertegenwoordigers van deze sector brengt de achterstand grote nadelen met zich mee, aangezien de olijventelers op deze steun rekenen om de uitgaven van het verkoopseizoen te dekken. De vertegenwoordigers van de gedupeerden stellen dat deze situatie het gevolg is van tekortkomingen bij de regering van Andalusiº die verantwoordelijk is voor het beheer van de fondsen en dat duizenden landbouwers nog steeds wachten op steun die betrekking heeft op het afgelopen begrotingsjaar en op de vorige verkoopseizoenen. Is de Commissie op de hoogte van dit ernstige probleem waarmee de olijventelers in Andalusiº worden geconfronteerd? Kan de Commissie de oorzaken voor de achterstand bij de uitbetaling van de steun aangeven? Kan de Commissie meedelen of er, afgezien van deze achterstand in het verkoopseizoen (cid:146)98-(cid:146)99, nog steun voor vorige verkoopseizoenen moet worden uitbetaald en kan zij aangeven welk bedrag met deze steun gemoeid is? Is de Commissie voornemens maatregelen te nemen ter oplossing van dit ernstige probleem dat een bedreiging vormt voor de financiºle situatie van duizenden olijventelers in Andalusiº? C 330 E/76 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 21. 11. 2000 Antwoord van de heer Fischler namens de Commissie (15 februari 2000) De Commissie is op de hoogte van de moeilijkheden bij het beheer van de communautaire landbouwsteun in sommige regio(cid:146)s zoals in Andalusiº. De betalingsachterstanden zijn met name te wijten aan de tekortkomingen in het administratief en financieel systeem van de instantie die belast is met de vereffening van de landbouwsteun. Volgens het overdrachtsysteem van de bevoegdheden dat de werking van de financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid regelt, beheren de tot betaling gemachtigde instanties van de lidstaten de betalingen en waarborgen de inachtneming (met inbegrip van de betalingsdata) van de communautaire regeling. In Spanje is de autonome provincie Andalusiº officieel erkend als tot betaling gemachtigde instantie voor de communautaire landbouwsteun. Teneinde zorg te dragen voor de inachtneming van de betalingstermijnen van de steun aan de land- bouwers, heeft de Commissie sinds verschillende jaren een strafsysteem ingevoerd, zoals bepaald in artikel 4 van Verordening (EG) nr. 296/96 (1) voor de lidstaten die de door de landbouwverordening vastgestelde termijnen niet in acht nemen. Dit strafsysteem is uitsluitend van toepassing op de tot betaling gemachtigde instanties van de lidstaten, waarbij de landbouwers het recht behouden de aangevraagde steun ten volle te ontvangen. Als voorbeeld en zonder rekening te houden met de verdere beslissingen die kunnen worden genomen in het kader van de goedkeuring van de rekeningen, heeft Spanje gedurende het begrotingsjaar van het Europees Oriºntatie- en Garantiefonds voor de landbouw (EOGFL) 1999 financiºle correcties ten bedrage van 521 milljoen pesetas (3,3 milljoen €) opgelegd gekregen wegens bij de uitbetaling van de landbouw- steun in de olijfoliesector geconstateerde vertragingen. Wat de steunaanvragen betreft die nog steeds niet zijn betaald, zij erop gewezen dat de communautaire regeling betalingsperiodes vaststelt en dat slechts na het verstrijken van deze periode de Commissie bij deze betalingen een vertraging kan constateren en de bovengemelde financiºle sancties kan toepassen. In het onderhavige geval verwijst de geachte afgevaardigde naar de steunaanvragen voor de olijfoliepro- ductie voor het verkoopseizoen 1998/1999. In dit geval stelt de regeling een betalingsperiode vast die op 16 oktober 1999 begint en verstrijkt op zijn negentigste dag na de datum van publicatie van de verordening waarin de daadwerkelijke olijfolieproductie voor het desbetreffende verkoopseizoen wordt vastgesteld. Laatstgenoemde verordening moet door de Commissie uiterlijk acht maanden na het einde van het verkoopseizoen worden goedgekeurd. Derhalve kan de Commissie pas omstreeks 16 oktober 2000 bij de genoemde uitgaven vertragingen constateren en de op artikel 4 van Verordening (EG) nr. 296/96 gebaseerde sancties toepassen. Wat de betalingen betreffende de vorige verkoopseizoenen betreft, heeft de Commissie de middelen om reeds de achterstanden vast te stellen in de fase van de maandelijkse verklaring van de uitgaven aan het EOGFL en kan, zo nodig, de door de regeling voorziene sancties toepassen. Tenslotte zij erop gewezen dat deze controle eveneens geschiedt in het kader van de goedkeurings- procedures van de rekeningen, zodat de lidstaten verder worden verplicht de bestuursrechtelijke verplich- tingen met betrekking tot de betalingsdata ten opzichte van de landbouwers in acht te nemen. (1) Verordening (EG) nr. 296/96 van de Commissie van 16 februari 1996 betreffende de door de lidstaten te verstrekken gegevens en de maandelijkse boeking van de uit de afdeling (cid:132)Garantie(cid:148) van het Europees Oriºntatie- en Garantiefonds voor de landbouw (EOGFL) gefinancierde uitgaven, alsmede tot vaststelling van bepaalde toepas- singsmodaliteiten van Verordening (EG) nr. 1259/1999 van de Raad. PB L 39 van 17. 2. 1996 en PB L 331 van 23. 12. 1999. (2000/C 330 E/083) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0072/00 van Mathieu Grosch (PPE-DE) aan de Commissie (24 januari 2000) Betreft: Houtafval in spaanplaat In brief nr. NL 94141 van het Directoraat-Generaal Milieubeheer, afdeling DGM/A/GA van het Nederlandse Ministerie van Volksgezondheid, Ruimtelijke Ordening en Milieu wordt met zoveel woorden verklaard dat


title: PREGUNTA ESCRITA E-2740/99 de Bart Staes (Verts/ALE) a la Comisión. Planta química de Elf-Atochem en Boretto, Reggio Emilia (Emilia Romaña, Italia).

eurovoc_concepts:
Italy
air quality
chemical industry
degree of pollution
environmental protection
environmental standard
industrial building
industrial hazard
industrial pollution
occupational safety
pollution control measures
residential area
safety standard

text: C 330 E/44 Diario Oficial de las Comunidades Europeas ES 21. 11. 2000 Respuesta de la Sra. Wallstr(cid:246)m en nombre de la Comisi(cid:243)n (22 de febrero de 2000) La Comisi(cid:243)n es consciente de que muchas especies de aves, especialmente las aves rapaces, se han visto afectadas por envenenamientos. La Comisi(cid:243)n tambiØn es consciente de que la prÆctica ilegal incriminada, que se interrumpi(cid:243) durante algunos aæos, se ha reanudado en la dØcada de los noventa. Tanto la Directiva 79/409/CEE del Consejo, de 2 de abril de 1979, relativa a la conservaci(cid:243)n de las aves silvestres como la Directiva 92/43/CEE del Consejo, de 21 de mayo de 1992, relativa a la conservaci(cid:243)n de los hÆbitats naturales y de la fauna y flora silvestres, han sido incorporadas correctamente en el ordenamiento jur(cid:237)dico espaæol. AdemÆs, las autoridades espaæolas disponen de facultades que les permiten adoptar las medidas oportunas para evitar estos envenenamientos. La Comisi(cid:243)n agradecer(cid:237)a cualquier informaci(cid:243)n adicional sobre las conclusiones del programa contra la colocaci(cid:243)n de cebos envenenados a que se refiere Su Seæor(cid:237)a. Si procede, la Comisi(cid:243)n realizarÆ una investigaci(cid:243)n para controlar si se ha cumplido en este caso la normativa comunitaria aplicable sobre medio incluido el recurso al ambiente. La Comisi(cid:243)n no dudarÆ en adoptar todas las medidas necesarias, procedimiento que establece el art(cid:237)culo 226 del Tratado CE (antiguo art(cid:237)culo 169), para garantizar su pleno cumplimiento. (2000/C 330 E/049) PREGUNTA ESCRITA E-2740/99 de Bart Staes (Verts/ALE) a la Comisi(cid:243)n (18 de enero de 2000) Asunto: Planta qu(cid:237)mica de Elf-Atochem en Boretto, Reggio Emilia (Emilia Romaæa, Italia) Teniendo en cuenta que en el municipio de Boretto, en la Regi(cid:243)n Emilia Romaæa del Estado italiano, se encuentra una planta qu(cid:237)mica propiedad de la multinacional Elf-Atochem; que en enero de 1998 se produjo un accidente qu(cid:237)mico en dicha planta y que estÆ en curso un proceso penal contra sus representantes legales; que durante estos aæos los habitantes del lugar y los trabajadores de empresas vecinas han presentado sus quejas ante las autoridades locales y regionales por las molestias y los olores causados por las sustancias qu(cid:237)micas de dicha planta; que los materiales qu(cid:237)micos utilizados por Elf- Atochem y la proximidad de la planta a zonas habitadas provocan, segœn los ciudadanos afectados, molestias y un grave daæo a la salud (tambiØn se ha interesado por el problema la Agenzia Regionale per la Protezione Ambientale (cid:129)Agencia Regional para la Protecci(cid:243)n del Medio Ambiente(cid:129) de Emilia Romaæa); que el 6 de diciembre se denunciaron nuevas molestias en los alrededores de dicha planta, que los trabajadores de las empresas circundantes denunciaron un olor muy desagradable; que la semana anterior ya se hab(cid:237)an producido molestias similares que hab(cid:237)an movilizado a la Agenzia Regionale per la Protezione Ambientale, a las autoridades municipales de Boretto y a los Carabinieri; que tambiØn intervino el cuerpo de bomberos para recuperar un cami(cid:243)n cisterna cargado con sustancias qu(cid:237)micas que se sali(cid:243) de la carretera en el municipio de Boretto, ¿No considera oportuno la Comisi(cid:243)n solicitar al Estado italiano que verifique si la planta de Elf-Atochem de Boretto cumple la normativa comunitaria en materia de respeto del medio ambiente, seguridad en el puesto de trabajo, salud de los ciudadanos y la utilizaci(cid:243)n y emisi(cid:243)n de sustancias perjudiciales para la salud? Respuesta de la Sra. Wallstr(cid:246)m en nombre de la Comisi(cid:243)n (23 de febrero de 2000) Sobre la base de la informaci(cid:243)n facilitada por Su Seæor(cid:237)a, la Comisi(cid:243)n considera que la situaci(cid:243)n a que se hace referencia podr(cid:237)a incluirse en el Æmbito de aplicaci(cid:243)n de la Directiva 84/360/CEE del Consejo, de 28 de junio de 1984, relativa a la lucha contra la contaminaci(cid:243)n atmosfØrica procedente de las instalaciones industriales (1), si la instalaci(cid:243)n pudiera considerarse una instalaci(cid:243)n qu(cid:237)mica destinada a la producci(cid:243)n de olefinas, derivados de olefinas, mon(cid:243)meros y pol(cid:237)meros, o a la fabricaci(cid:243)n de otros productos orgÆnicos intermedios o de productos qu(cid:237)micos inorgÆnicos de base, y de la Directiva 96/82/ CE del Consejo, de 9 de diciembre de 1996, relativa al control de los riesgos inherentes a los accidentes 21. 11. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 330 E/45 graves en los que intervengan sustancias peligrosas (2), por la que se derog(cid:243) la Directiva 82/501/CEE del Consejo, de 24 de junio de 1982, relativa a los riesgos de accidentes graves en determinadas actividades industriales (3), si la instalaci(cid:243)n en cuesti(cid:243)n se ajustara a las definiciones establecidas en los art(cid:237)culos 2 y 3 de la Directiva 96/82/CE. El art(cid:237)culo 4 de la Directiva 84/360/CEE establece que, en el caso de las instalaciones en funcionamiento despuØs del 1 de julio de 1987, o que hayan sido construidas o autorizadas despuØs de esa fecha, «la autorizaci(cid:243)n s(cid:243)lo se podrÆ conceder cuando la autoridad competente se haya asegurado de: 1) que se han tomado todas las medidas adecuadas de prevenci(cid:243)n de la contaminaci(cid:243)n atmosfØrica, incluyendo la utilizaci(cid:243)n de la mejor tecnolog(cid:237)a disponible, a condici(cid:243)n de que la aplicaci(cid:243)n de dichas medidas no ocasione gastos excesivos; 2) que la explotaci(cid:243)n de la instalaci(cid:243)n no producirÆ contaminaci(cid:243)n atmosfØrica de un nivel significativo debido, en particular, a la emisi(cid:243)n de sustancias enumeradas en el Anexo II; 3) que no se superarÆ ningœn valor l(cid:237)mite de emisi(cid:243)n aplicable; 4) que se tendrÆn en cuenta todos los valores l(cid:237)mites de calidad del aire aplicables». El art(cid:237)culo 12 establece lo siguiente: «Los Estados miembros seguirÆn la evoluci(cid:243)n de la mejor tecnolog(cid:237)a disponible y de la situaci(cid:243)n del medio ambiente. A la vista de dicho examen, impondrÆn, si es necesario, unas condiciones adecuadas a las instalaciones autorizadas de conformidad con la presente Directiva, teniendo en cuenta, por un lado, dicha evoluci(cid:243)n y, por otro, la conveniencia de que no ocasionen gastos excesivos a las instalaciones de que se trate, en atenci(cid:243)n, en particular, a la situaci(cid:243)n econ(cid:243)mica de las empresas pertenecientes a la categor(cid:237)a considerada. » El art(cid:237)culo 5 de la Directiva 96/82/CE, y anteriormente el art(cid:237)culo 3 de la Directiva 82/501/CEE, obliga al industrial a tomar cuantas medidas sean necesarias para prevenir accidentes graves y limitar sus consecuencias para las personas y el medio ambiente. El art(cid:237)culo 14 de la Directiva 96/82/CE, y anteriormente el art(cid:237)culo 10 de la Directiva 82/501/CEE, establece que, tan pronto como sea posible despuØs de un accidente grave, el industrial deberÆ notificarlo a las autoridades competentes y proporcio- narles informaci(cid:243)n sobre las circunstancias del accidente, las sustancias peligrosas que intervengan en el mismo, los datos disponibles para evaluar los efectos del accidente en las personas y el medio ambiente, y las medidas de emergencia adoptadas. Por su parte, las autoridades competentes deberÆn cerciorarse de que industrial toma las medidas paliativas necesarias. Asimismo, deberÆn recoger toda la informaci(cid:243)n el necesaria para un anÆlisis completo del accidente. Al no estar al corriente de la situaci(cid:243)n descrita por Su Seæor(cid:237)a, la Comisi(cid:243)n adoptarÆ las medidas oportunas para recoger informaci(cid:243)n detallada al respecto y garantizar la observancia de la normativa comunitaria. Los trabajadores expuestos a sustancias qu(cid:237)micas estÆn cubiertos por las medidas establecidas en la normativa comunitaria sobre salud y seguridad en el lugar de trabajo; a saber: las Directivas 80/1107/ CEE (4), 89/391/CEE (5), 89/654/CEE (6), 89/655/CEE (6), 89/656/CEE (6), 90/394/CEE (7) y 98/24/CEE (8) del Consejo. De conformidad con el art(cid:237)culo 137 del Tratado CE (antiguo art(cid:237)culo 118A), dichas Directivas establecen los requisitos m(cid:237)nimos que han de cumplirse en el lugar de trabajo a fin de garantizar que se han adoptado todas las medidas necesarias para prevenir o controlar de manera adecuada la exposici(cid:243)n de los trabajadores a las sustancias qu(cid:237)micas. (1) DO L 188 de 16. 7. 1984. (2) DO L 10 de 14. 1. 1997. (3) DO L 230 de 5. 8. 1982. (4) DO L 327 de 3. 12. 1980. (5) DO L 183 de 29. 6. 1989. (6) DO L 393 de 30. 12. 1989. (7) DO L 196 de 26. 7. 1990. (8) DO L 131 de 5. 5. 1998. (2000/C 330 E/050) PREGUNTA ESCRITA E-2748/99 de GØrard Deprez (PPE-DE) a la Comisi(cid:243)n (18 de enero de 2000) Asunto: Normas comunes relativas a un sistema de compensaci(cid:243)n por denegaci(cid:243)n de embarque ¿Podr(cid:237)a la Comisi(cid:243)n facilitar informaci(cid:243)n sobre el grado actual de aplicaci(cid:243)n de las disposiciones del Reglamento 295/91 (1) del Consejo, por el que se establecen normas comunes relativas a un sistema de compensaci(cid:243)n por denegaci(cid:243)n de embarque en el transporte aØreo regular, y precisar, en particular: