title: Særberetning nr. 5/2000 om Domstolens udgifter til lokaler og bygninger (annekserne «Erasmus», «Thomas More» og «Anneks C»), med Domstolens svar

eurovoc_concepts:
Court of Justice of the European Union
EU expenditure
Luxembourg
property leasing

text: 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/1 I (Meddelelser) REVISIONSRETTEN S˘RBERETNING Nr. 5/2000 om Domstolens udgifter til lokaler og bygninger (annekserne »Erasmus«, »Thomas More« og »Anneks C«), med Domstolens svar (artikel 248, stk. 4, andet afsnit, EF) (2000/C 109/01) INDHOLD Punkt Side Indledning. Iv(cid:230)rks(cid:230)ttelsen af byggeprogrammet. Opfłrelsen af bygningerne og benyttelsen af dem. Aftalen om erhvervelse af bygningerne. Juridiske og finansielle aspekter. Bygge- og finansieringsomkostninger. Leje af Domstolens bygning. Konklusion. 1-2 3-6 7-11 12-19 12-14 15-18 19 20 Anbefalinger. 21-22 Domstolens svar. 2 3 3 3 3 4 4 4 5 7 C 109/2 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 Indledning 1. Den 15. november 1994 indgik De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Domstol en aftale med den luxembourgske administration om leje med henblik p(cid:229) senere kłb (1) af tre annekser til den bygning p(cid:229) Kirchberg (»Justitspa- l(cid:230)et«), som siden 1972 har huset institutionen. 2. I perioden 1986-1994 lod den luxembourgske administration (2) opfłre tre bygninger, som skulle opfylde Domstolens s(cid:230)rlige behov (3) (se nedenst(cid:229)ende foto), med et samlet areal p(cid:229) 65 949 m2. Disse bygninger er lidt efter lidt blevet forbundet med hinanden for at imłdekomme Domstolens stadig voksende behov, og da arbejdet var afsluttet i 1994, kunne alle Domstolens ansatte, som i mellemtiden havde v(cid:230)ret placeret i byg- ninger rundt omkring p(cid:229) Kirchberg, samles i et og samme ejendomskompleks. Udgifterne forbundet med dette byggeprogram (anneks A eller »Erasmus«, anneks B eller »Thomas More« og anneks C) belłber sig til 9,2 mia. LUF (eller uden moms ca. 200 mio. ECU) (jf. tabel 1). Revisionsretten har revideret disse udgifter. Revisionen har omfattet opfłrelsen af de tre anneksbygninger, indg(cid:229)elsen af aftalen af 15. november 1994 og gennemfł- relsen af den indtil 1998. Anneks B Justitspalæet Anneks C Anneks A Tabel 1 Byggeomkostninger De enkelte omkostningselementer (inkl. moms) Belłb Afvigelse (mio. LUF) I henhold til de love, hvorved der blev givet tilladelse til byggeriet a) Oprindeligt fastsatte udgifter i alt fłrste lov (Anneks A) anden lov (Anneks B) tredje lov (Anneks C) Oprindeligt loft i alt b) Nyt loft med henblik p(cid:229) yderligere arbejder fjerde lov c) Endeligt godkendt loft Stillingen pr. 31. 12. 1998 d) Konstaterede byggeomkostninger e) Overskridelse i forhold til det oprindelige loft f) Overskridelse i forhold til det endelige loft g) Finansieringsomkostninger i alt h) Byggeomkostninger i alt i) Omregning til nutidsv(cid:230)rdi (1) j) Samlede udgifter omregnet til nutidsv(cid:230)rdi (1) k) Samlede belłb i nutidsv(cid:230)rdi betalt af Domstolen (1) l) Samlede momsbelłb i nutidsv(cid:230)rdi (1) m) Endnu ikke betalt 1 320 1 750 870 3 940 740 4 680 5 848 1 908 1 168 3 320 9 168 2 038 11 207 7 138 1 177 2 892 (d-a) (d-c) (j-k-l) + 49 % + 25 % (1) Omregningen til nutidsv(cid:230)rdi er foretaget p(cid:229) grundlag af det vejede gennemsnit af renten p(cid:229) de l(cid:229)n, der er ydet til finansiering af byggeriet. Kilde: Lov af 25. 7. 1985 (Anneks A) Lov af 1. 6. 1989 (Anneks B) Lov af 18. 12. 1990 (Anneks C) Lov af 28. 12. 1992 (hvorved loftet blev h(cid:230)vet) Lejeaftale af 15. 11. 1994 KPMG beregning af salgsprisen: Ajourfłrt pr. 31. 12. 1998. 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/3 Iv(cid:230)rks(cid:230)ttelsen af byggeprogrammet 3. Allerede i 1979 var Domstolens arbejde blevet s(cid:229) omfattende og personalet s(cid:229) stort, at den var nłdt til at leje kontorer uden for »Justitspal(cid:230)et«. I begyndelsen af 1980(cid:146)erne gav Domstolen den luxembourgske administration i opdrag at gennemfłre et byg- geprogram, som i de fłlgende (cid:229)r lidt efter lidt tog form. Der blev p(cid:229) det tidspunkt ikke indg(cid:229)et nogen kontrakt med den luxem- bourgske administration om de finansielle bestemmelser for dette program og heller ikke om bestemmelserne for overv(cid:229)gning og kontrol. 4. Domstolen har iv(cid:230)rksat og viderefłrt dette byggeprogram, som er en langsigtet finansiel forpligtelse for F(cid:230)llesskaberne, uden forinden at have forelagt det for sin finansinspektłr. Domstolen har heller ikke informeret budgetmyndigheden om, hvor stort et projekt, der var tale om, og p(cid:229) forh(cid:229)nd sikret sig dennes godken- delse. 5. Der blev lavet en juridisk (4) og finansiel (5) konstruktion, som Domstolen, den luxembourgske administration og bygherren, et datterselskab 100 % ejet af hovedentreprenłren, deltager i, og som har gjort det s(cid:229) godt som umuligt for F(cid:230)llesskaberne at bevare den tekniske og finansielle kontrol med projektet, selv om de endelige omkostninger forbundet med det i sidste ende vil skulle betales over f(cid:230)llesskabsbudgettet (6). 6. Hele programmet er udarbejdet af den luxembourgske admi- nistration p(cid:229) en m(cid:229)de, som ikke respekterer (cid:229)nden i f(cid:230)llesskabs- procedurerne for offentlige aftaler (7). Der blev kun afholdt udbud i yderst begr(cid:230)nset omfang. Kontrakten vedrłrende anneks A blev tildelt efter en begr(cid:230)nset udbudsprocedure i august 1985, og de deltagende virksomheder havde kun 20 dage til at afgive bud. Samme hovedentreprenłr fik i 1989 uden afholdelse af et egent- ligt udbud ogs(cid:229) tildelt kontrakten vedrłrende opfłrelsen af anneks B og i 1992 vedrłrende anneks C. 9. Fra september 1988 tog Domstolen lidt efter lidt bygningerne i brug uden lejekontrakt, uden at kende bygningernes nłjagtige pris, og uden at de berłrte parter p(cid:229) forh(cid:229)nd havde fastsat og godkendt de finansielle vilk(cid:229)r for overdragelsen. Derved har Dom- stolen sat sig selv i en meget vanskelig situation. 10. Mellem 1989 og 1994 betalte Domstolen, uden at der var indg(cid:229)et en lejekontrakt, 1,5 mia. LUF (ca. 35 mio. ECU) i aconto- husleje, som senere skulle reguleres. Disse belłb svarede til de samlede disponible budgetbevillinger til posten leje. Domstolens finansinspektłr har p(cid:229)tegnet de tilsvarende forpligtelsesforslag og betalingsordrer, selv om en s(cid:229)dan praksis ikke er i overensstem- melse med F(cid:230)llesskabernes finansforordning, som kun giver hjem- mel til betaling af husleje, hvis der foreligger fyldestgłrende doku- mentation, i dette tilf(cid:230)lde en lejekontrakt. 11. For Domstolen var der p(cid:229) det tidspunkt tale om at leje og endnu ikke om at erhverve bygningerne. Den luxembourgske administration havde klart tilkendegivet, at den ville fasts(cid:230)tte lejen til et belłb svarende til byggeomkostningerne (6). Alligevel vurde- rede parterne ikke forinden i f(cid:230)llesskab de faktiske omkostninger forbundet med hver enkelt bygning, og de belłb, Domstolen betalte for anneksbygningerne, var s(cid:229)ledes ikke beregnet p(cid:229) grund- lag af en s(cid:229)dan vurdering, men var fastsat til det belłb, den luxembourgske administration forlangte, og som Domstolen s(cid:229) anmodede budgetmyndigheden om. Institutionen har derfor ikke betalt disse belłb p(cid:229) grundlag af efterprłvede łkonomiske para- metre, men fłrst og fremmest p(cid:229) grundlag af, hvor stort et belłb budgetmyndigheden forventedes at ville godkende. Aftalen om erhvervelse af bygningerne Opfłrelsen af bygningerne og benyttelsen af dem Juridiske og finansielle aspekter 7. Det har indvirket direkte p(cid:229) betingelserne for gennemfłrelsen af byggeriet (Domstolens behov skulle opfyldes) og p(cid:229) omkost- ningerne, at Domstolen ikke słrgede for den fornłdne samord- ning, mens byggeriet stod p(cid:229), og at den ikke havde mulighed for at fłre tilstr(cid:230)kkelig kontrol (navnlig med merudgifter, der skyld- tes udbedring af d(cid:229)rligt udfłrt arbejde og fejl i udformningen og gennemfłrelsen af projektet). 8. De oprindelige udgiftslofter (i alt ca. 3 940 mio. LUF inklusive moms, eller ca. 100 mio. ECU), der var fastsat i de love (2), hvor- ved den luxembourgske administration gav tilladelse til at lade anneksbygningerne opfłre, har ikke kunnet overholdes. Allerede i 1992 m(cid:229)tte rammebelłbet forhłjes med 740 mio. LUF (ca. 18 mio. ECU) til d(cid:230)kning af ekstraarbejder, institutionen havde for- langt, samt til vejarbejder og udbedring af d(cid:229)rligt udfłrt arbejde, som Domstolen i sidste ende kan risikere at skulle betale. 12. Den 15. november 1994 undertegnede den luxembourgske administration og Domstolen en aftale, hvorved den luxembourg- ske administration udlejer anneksbygningerne A, B og C til Dom- stolen med henblik p(cid:229), at De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskaber senere kłber dem. Aftalen udlłber p(cid:229) den dato, hvor ejendomsretten til bygningerne overg(cid:229)r til De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskaber og senest i 2015. Den kan oph(cid:230)ves inden da, hvis det p(cid:229) grundlag af artikel 289 EF besluttes at flytte Domstolens hjemsted til et andet sted end Luxembourg. Denne aftale omfatter en r(cid:230)kke meget us(cid:230)d- vanlige forhold. Den luxembourgske administration forpligter sig til at s(cid:230)lge bygninger, som den p(cid:229) det tidspunkt endnu ikke ejer. Aftalen indeholder ogs(cid:229) undtagelser (8) fra de almindelige retsreg- ler, som vil kunne skade F(cid:230)llesskabernes finansielle interesser alvorligt, og et meget vigtigt element, nemlig hvordan salgsprisen skal fasts(cid:230)ttes og kontrolleres, er ikke angivet pr(cid:230)cist. C 109/4 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 I henhold til den finansielle konstruktion, der er lavet med 13. henblik p(cid:229) opfłrelsen af anneksbygningerne, p(cid:229)l(cid:230)gges Domsto- len en l(cid:229)ntagers forpligtelser uden til geng(cid:230)ld at f(cid:229) dennes rettig- heder (f. eks. ejendomsretten til de finansierede bygninger). Mel- lemleddene, den luxembourgske administration og bygherren, er formelt juridisk ansvarlige, men skal ikke betale udgifterne for- bundet med de forpligtelser, de har indg(cid:229)et. I finansforordningen for De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskaber er der ikke hjemmel til at optage l(cid:229)n med henblik p(cid:229) erhvervelse af fast ejendom, og derudover głr en s(cid:229)dan konstruktion det umuligt for F(cid:230)llesskaberne at fłre kon- trol med finansieringsomkostningerne, som de vil skulle betale, uanset hvor stort et belłb der vil blive tale om. 14. I henhold til aftalen af 15. november 1994 debiteres en lang r(cid:230)kke udgifter i tilknytning til byggeriet (anl(cid:230)ggelse af udenoms- arealer og af en vej) i dag F(cid:230)llesskaberne, som har m(cid:229)ttet for- handle sig frem til den momsfritagelse, de er indrłmmet i hen- hold til protokollen vedrłrende F(cid:230)llesskabernes privilegier og immuniteter. Ejendomsretten til bygningerne vil fłrst overg(cid:229) til F(cid:230)llesskaberne, n(cid:229)r de har betalt grunden, hvis pris ikke er fastsat i aftalen. At F(cid:230)llesskaberne skal betale disse udgifter, er ikke i overensstemmelse med det, de to parter oprindelig var blevet enige om (9), da man endnu regnede med, at der var tale om at leje byg- ningerne. Der er endvidere ingen begrundelse for, at F(cid:230)llesska- berne skal betale for anl(cid:230)ggelse af vejen. 18. Revisionen viser, at de regninger, bygherren har fremlagt, ikke er blevet efterprłvet godt nok (bilag for en r(cid:230)kke ekstraar- bejder, afvigelser fra de oprindelige tilbud). I betragtning af belł- benes stłrrelse (lidt over 2,5 mio. ECU) og risikoen for, at F(cid:230)lles- skaberne skal betale dem, burde Domstolen słrge for, at der hurtigt foretages supplerende undersłgelser. Leje af Domstolens bygning 19. I forbindelse med forhandlingerne om projektet om opfłrel- sen af anneksbygningerne forpligtede den luxembourgske admi- nistration sig i 1984 til at neds(cid:230)tte lejen for Domstolens bygning (»Justitspal(cid:230)et«) med et belłb svarende til amortiseringen af denne bygning. I 1994 var bygningen fuldt ud amortiseret, men man for- langte fortsat det fulde belłb i henhold til den oprindelige leje- kontrakt. Domstolen besluttede derfor at suspendere betalingen af lejen fra og med 1995. I 1996 accepterede den at genoptage beta- lingerne fra og med 1997. Ud over at ville overholde sine kon- traktm(cid:230)ssige forpligtelser var Domstolens begrundelse herfor, at de samlede huslejekrav var acceptable ud fra et budgetm(cid:230)ssigt synspunkt og ikke, at den fandt dem berettigede. En s(cid:229)dan hold- ning, som indeb(cid:230)rer, at stłrrelsen af det belłb, F(cid:230)llesskaberne skal betale i finansielle udgifter, afh(cid:230)nger af, hvor mange bevil- linger der er opfłrt i budgettet, giver ikke i sig selv sikkerhed for en forsvarlig łkonomisk forvaltning. Bygge- og finansieringsomkostninger Konklusion 15. Byggeomkostningerne skulle beregnes og kontrolleres af en ekspert p(cid:229) grundlag af oplysninger, den luxembourgske admini- stration havde indhentet. I disse oplysninger er arten af de leve- rede ydelser generelt ikke beskrevet tilstr(cid:230)kkeligt indg(cid:229)ende. Eks- perten gjorde Domstolen opm(cid:230)rksom p(cid:229) en r(cid:230)kke dokumenter, som skulle kunne begrunde de 629 mio. LUF (ca. 15 mio. ECU), der vedrłrer ekstraarbejder, men Domstolen har ikke forlangt at f(cid:229) dem udleveret. 16. Der er ikke fłrt kontrol med omkostningerne forbundet med opfłrelsen af anneksbygningerne. Ifłlge ekspertens beregninger overskrider de den oprindelige ramme med 49 %, og de er 25 % hłjere end det nye loft, der blev fastsat i 1992, da der skulle udfł- res ekstraarbejder p(cid:229) de tre anneksbygninger (jf. tabel 1). 20. Domstolen har iv(cid:230)rksat et stort byggeprogram for at f(cid:229) udvidet lokalekapaciteten p(cid:229) Kirchberg. Dette program har taget form lidt efter lidt. Forholdene omkring det giver anledning til fłl- gende bem(cid:230)rkninger: a) Det blev overdraget til den luxembourgske administration at gennemfłre programmet, uden at budgetmyndigheden forin- den var blevet ordentligt informeret, og uden at de finansielle, administrative og tekniske betingelser herfor forinden var ble- vet nedf(cid:230)ldet i en kontrakt mellem de berłrte parter. b) Selve gennemfłrelsen af programmet blev ved en underkon- trakt overdraget til en bygherre inden for rammerne af en juri- disk og finansiel konstruktion, som har vist sig at v(cid:230)re meget omkostningskr(cid:230)vende. 17. Den dokumentation, eksperten indtil nu har indsamlet for finansieringsomkostningerne forbundet med projektet og de finan- sielle indt(cid:230)gter, er mangelfuld, og hans kontrol er ikke d(cid:230)kkende. Dokumentationen giver stadig ikke tilstr(cid:230)kkelig sikkerhed for, at disse omkostninger og indt(cid:230)gter er beregnet korrekt. Finansie- ringsomkostningerne udgłr 36 % af omkostningerne forbundet med projektet, hvilket forekommer at v(cid:230)re en meget stor andel. I dette belłb indg(cid:229)r der betydelige udgifter forbundet med bygher- rens forudfinansiering af projektet. c) Den konstruktion, som brugerinstitutionen accepterede, har gjort det s(cid:229) godt som umuligt at kontrollere gennemfłrelsen af programmet og fłre kontrol med udgifterne. d) Fra september 1988 benyttede Domstolen bygningerne uden lejekontrakt og betalte lejen med »acontobelłb«, hvilket ikke er i overensstemmelse med den finansforordning, der g(cid:230)lder for F(cid:230)llesskaberne. 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/5 e) I november 1994 indgik Domstolen s(cid:229) en lejeaftale med hen- blik p(cid:229) senere kłb af bygningerne. Denne aftale giver anled- ning til fłlgende forbehold: i) Ejendomsretten til bygningerne vil fłrst overg(cid:229) endeligt til Domstolen, n(cid:229)r den har kłbt grundene til markedspris. Disse grunde skulle oprindeligt stilles til dens r(cid:229)dighed uden vederlag. ii) Salgsprisen blev beregnet af en uafh(cid:230)ngig ekspert, som kun i begr(cid:230)nset omfang har kunnet foretage den nłdven- dige kontrol. Der er derfor ikke sikkerhed for, at salgspri- sen virkelig afspejler de faktiske omkostninger forbundet med projektet. iii) Indtil nu er en r(cid:230)kke udgifter, som ikke skal betales over f(cid:230)llesskabsbudgettet, blevet debiteret F(cid:230)llesskaberne. f) I regningerne er der konstateret us(cid:230)dvanlige forhold, som vedrłrer betydelige belłb. Det burde have f(cid:229)et Domstolen til at foretage supplerende undersłgelser for at undg(cid:229), at F(cid:230)lles- skaberne kommer til at betale disse belłb. Anbefalinger 21. Betingelserne for opfłrelsen og erhvervelsen af Domstolens anneksbygninger er et godt eksempel p(cid:229) de problemer, f(cid:230)lles- skabsinstitutionerne st(cid:229)r over for, n(cid:229)r de skal gennemfłre bygge- projekter, der overholder principperne for lovlighed og formel rigtighed og for forsvarlig łkonomisk forvaltning. Det ville kunne undg(cid:229)s, at s(cid:229)danne situationer gentager sig, hvis der blev vedtaget egnede bestemmelser, og Retten har allerede flere gange gjort opm(cid:230)rksom p(cid:229), at der błr vedtages bestemmelser (10), der sikrer, at F(cid:230)llesskaberne fłrer en gennemsigtig og effektiv politik for bygninger og lokaler. Der błr navnlig tages hensyn til fłlgende anbefalinger: a) F(cid:230)llesskabsinstitutionerne błr altid indhente forudg(cid:229)ende til- ladelse fra budgetmyndigheden, fłr de g(cid:229)r ind i et stłrre byg- geprojekt, uanset projektets form og form(cid:229)l (leje, leje med henblik p(cid:229) senere kłb, erhvervelse mv. ). b) Det er ikke i overensstemmelse med kriterierne for forsvarlig łkonomisk forvaltning, at udgifter til bygninger og lokaler ude- lukkende opfłres p(cid:229) et(cid:229)rige budgetter. En s(cid:229)dan fremgangs- m(cid:229)de resulterer i, at institutionerne iv(cid:230)rks(cid:230)tter byggeprojek- ter, som de ikke helt kan overskue, og dern(cid:230)st stiller budgetmyndigheden over for et fait accompli. Planl(cid:230)gning af en gennemsigtig og effektiv politik for bygninger og lokaler foruds(cid:230)tter, at der opstilles et fler(cid:229)rigt investeringsbudget med opdelte bevillinger. c) F(cid:230)llesskaberne skal have de fornłdne juridiske, tekniske og finansielle instrumenter til at kunne fłre fuldst(cid:230)ndig kontrol s(cid:229)vel administrativt som teknisk og finansielt med deres bygge- projekter. Der burde derfor, f. eks. p(cid:229) Kommissionens initiativ, oprettes interinstitutionelle f(cid:230)llesskabstjenester, som kunne bist(cid:229) hver enkelt institution med at definere de administrative, tekniske og finansielle elementer i et byggeprojekt og med at fłre kontrol med byggearbejdet. Det burde ogs(cid:229) undersłges, om f(cid:230)lleskabsbestemmelserne kan (cid:230)ndres, s(cid:229) det bliver muligt for F(cid:230)llesskaberne eventuelt at finansiere egne byggeprojekter direkte med l(cid:229)n p(cid:229) mere gennemsigtige betingelser og med lavere omkostninger end via de mellemled og med de finan- sielle konstruktioner, der anvendes i dag. d) Hvis F(cid:230)llesskaberne alligevel og helt undtagelsesvist skulle łnske at delegere sine befłjelser som bygherre til tredjemand, błr det sikres, at der ikke kan blive tale om ansvarsforflygti- gelse, og at der ikke p(cid:229)lłber meromkostninger. Derfor błr bestemmelserne for en s(cid:229)dan delegering forinden v(cid:230)re nedf(cid:230)ldet i en kontrakt mellem parterne, som skal overholde samme forpligtelser, f. eks. med hensyn til konkurrencereglerne, som dem, F(cid:230)llesskaberne er p(cid:229)lagt. Ansvarsfordelingen i de for- skellige faser af et byggeprogram błr defineres klart. Navnlig błr det v(cid:230)re en regel, at der i s(cid:229)danne kontrakter fasts(cid:230)ttes et prisloft, og betingelserne for en (cid:230)ndring af prisloftet błr v(cid:230)re defineret helt klart. Dette loft błr kun kunne (cid:230)ndres efter aftale med bygherren og med budgetmyndighedens forudg(cid:229)- ende godkendelse. 22. I den foreliggende sag om annekserne til Domstolens byg- ning błr Domstolen anmode den luxembourgske administration om genforhandling af de problematiske aspekter i aftalen fra 1994 (navnlig spłrgsm(cid:229)let om betaling af anl(cid:230)ggelse af udenomsarea- lerne og overdragelse af grundene). Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg p(cid:229) młdet den 23. og 24. februar 2000. P(cid:229) Revisionsrettens vegne Jan O. KARLSSON Formand C 109/6 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 NOTER (1) (2) I henhold til artikel 1 i aftalen af 15. november 1994. I henhold til de luxembourgske love af henholdsvis 25. juli 1985, 1. juni 1989, 18. december 1990 og 28. december 1992, hvorved der blev givet tilladelse til byggeriet. I henhold til pr(cid:230)amblen til aftalen af 15. november 1994. (3) (4) Da byggeriet skulle iv(cid:230)rks(cid:230)ttes, overdrog den luxembourgske admi- nistration bygherren byggeretten (b(cid:229)de »das Oberfl(cid:228)chenrecht« og »das St(cid:252)tzrecht«) p(cid:229) de grunde, hver af bygningerne skulle opfłres p(cid:229) for bygherrens regning. Bygherren har ejendomsretten til bygnin- gerne. Koncessionsaftalerne lłber i 20 (cid:229)r regnet fra den forelłbige overdragelse af bygningerne, og n(cid:229)r de udlłber, er det fastsat, at ejen- domsretten til bygningerne overg(cid:229)r til den luxembourgske admini- stration. Den luxembourgske administration har endvidere for hver enkelt ejendom indg(cid:229)et en leje-salgskontrakt med bygherren. Heri er det fastsat, at n(cid:229)r den forelłbige overdragelse af bygningerne har fun- det sted, lejer den luxembourgske administration dem i 20 (cid:229)r. Kon- trakterne giver den luxembourgske administration mulighed for at fremleje bygningerne eller at overdrage rettighederne. Leje-salgsprisen er fastsat p(cid:229) grundlag af de l(cid:229)n, der er ydet bygherren. Domstolen ind- g(cid:229)r i denne konstruktion som underkontrahent. (5) Byggeriet er finansieret med bankl(cid:229)n ydet bygherren. Den luxem- bourgske administration har forhandlet vilk(cid:229)rene for disse l(cid:229)n. Den luxembourgske administration har imidlertid overtaget en r(cid:230)kke udgifter, f. eks. arkitekthonorarer. Bygherren har brugt l(cid:229)nene til b(cid:229)de at betale regningerne fra hovedentreprenłren efter forudg(cid:229)ende p(cid:229)teg- ning af forvaltningen af offentlige bygninger og til at betale de (cid:229)rlige ydelser p(cid:229) l(cid:229)net i byggefasen. Efter overdragelsen af de enkelte byg- ninger er det i realiteten den luxembourgske administration, som har betalt ydelserne p(cid:229) de l(cid:229)n, bygherren havde f(cid:229)et i banken. Som bekr(cid:230)ftelse p(cid:229) denne overfłrsel af forpligtelser overdrog bygherren i 1994 officielt sine fordringer p(cid:229) den luxembourgske administration i forbindelse med leje-salgskontrakterne til banken. (6) Oprindeligt skulle underkontrahentens (Domstolen) leje fasts(cid:230)ttes under hensyntagen b(cid:229)de til amortiseringen af de l(cid:229)n, der skulle opta- ges, og til den rente, der skulle betales p(cid:229) disse l(cid:229)n. (7) Navnlig R(cid:229)dets direktiv 71/305/E(cid:216)F om samordning af fremgangs- m(cid:229)derne med hensyn til indg(cid:229)else af offentlige bygge- og anl(cid:230)gskon- trakter, EFT L 185 af 16. 8. 1971, gennemfłrt i luxembourgsk ret ved lov af 4. april 1974 (MØmorial grand-ducal A nummer 36 af 13. maj 1974). (8) Fłrst og fremmest en bestemmelse om, at hvis Domstolen ikke kłber de grunde, som annekserne bygges p(cid:229), til markedspris, bliver de den luxembourgske administrations ejendom, n(cid:229)r den periode udlłber, hvori bygherren i henhold til aftalen har byggeretten (kun »das Ober- fl(cid:228)chenrecht«) (49 henholdsvis 98 (cid:229)r). I juni 1983 havde formanden for »ComitØ de coordination pour l(cid:146)installation d(cid:146)institutions et d(cid:146)organismes europØens« over for Dom- stolen tilkendegivet, at den luxembourgske stat ville v(cid:230)re villig til at betale for grunden og for anl(cid:230)ggelse af udenomsarealerne og til und- tagelsesvist at give momsfritagelse. (9) (10) Jf. Rettens tidligere beretninger: (cid:151) Revisionsrettens s(cid:230)rlige beretning om f(cid:230)llesskabsinstitutionernes politik vedrłrende lokaler og bygninger, EFT C 221 af 3. 9. 1979 (cid:151) ¯rsberetningen for regnskabs(cid:229)ret 1987, punkt 10. 41-10. 77 (alle institutioner) (cid:151) ¯rsberetningen for regnskabs(cid:229)ret 1992, punkt 15. 7-15. 9 (Parla- mentet) (cid:151) ¯rsberetningen for regnskabs(cid:229)ret 1993, punkt 17. 1-17. 38 (Parla- mentet) og 18. 1-18. 19 (R(cid:229)det) (cid:151) ¯rsberetningen for regnskabs(cid:229)ret 1995, punkt 13. 16-13. 39 (Kom- missionen) (cid:151) S(cid:230)rberetning nr. 5/95 om undertegnelsen uden finansinspektł- rens forudg(cid:229)ende p(cid:229)tegning af kontrakten om opfłrelsen af Europa- Parlamentets młdesal i Strasbourg, punkt 5. 1-5. 16, EFT C 27 af 31. 1. 1996 (cid:151) ¯rsberetningen for (Kommissionen). regnskabs(cid:229)ret 1998, punkt 6. 13-6. 17 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/7 DOMSTOLENS SVAR Domstolen skal indledningsvis anfłre, at den tilslutter sig den konstatering, som Revisionsretten har foretaget efter afslutningen af sin gennemgang af Domstolens udgifter til lokaler og bygninger, og hvorefter den bud- getm(cid:230)ssige og finansielle ramme, inden for hvilken f(cid:230)llesskabsinstitutionerne skal opfylde deres lokale- og bygningsbehov, er utilstr(cid:230)kkelig. Domstolen tilslutter sig derfor fuldt ud Revisionsrettens anbefalinger med henblik p(cid:229) afhj(cid:230)lpning heraf. Domstolen har ikke desto mindre inden for denne ramme i lłbet af de sidste 20 (cid:229)r i samarbejde med de luxem- bourgske myndigheder m(cid:229)ttet tr(cid:230)ffe foranstaltninger for at opfylde konstant og hurtigt stigende lokale- og bygningsbehov, der skyldes en v(cid:230)sentlig stigning i sagsm(cid:230)ngden, oprettelsen af Retten i Fłrste Instans, de suc- cessive udvidelser af F(cid:230)llesskabet og forłgelsen af antallet af ansatte ved Domstolen. Domstolen skal understrege, at den ikke er herre over det antal sager, som den skal behandle, eller over omfan- get af den hermed forbundne aktivitet, og at det er bydende nłdvendigt, for at sikre kontinuiteten i den dłm- mende opgave, som er tildelt den ved traktaterne, at den r(cid:229)der over lokaler og infrastrukturer, som er tilpasset den offentlige domsmyndigheds funktion. Det er i denne sammenh(cid:230)ng, som i det v(cid:230)sentlige er f(cid:230)lles for alle institutionerne, men ogs(cid:229) p(cid:229)virket af Dom- stolens s(cid:230)rlige forhold, at man skal betragte Domstolens efterfłlgende svar p(cid:229) Revisionsrettens beretning om Domstolens udgifter til lokaler og bygninger (herefter Revisionsrettens beretning), der er inddelt efter fłlgende emner: 1. Udviklingen i Domstolens lokale- og bygningsbehov mellem 1979 og 1994 og valgte lłsninger 2. Benyttelsen af annekserne til Justitspal(cid:230)et uden lejekontrakt 3. Forholdet mellem Domstolen og budgetmyndigheden 4. Kontrollen med bygge- og finansieringsomkostningerne i forbindelse med annekserne til Justitspal(cid:230)et 5. Aftalen af 15. november 1994 om leje med henblik p(cid:229) senere kłb 6. Konklusion C 109/8 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 INDHOLDSFORTEGNELSE 1. Udviklingen i Domstolens lokale- og bygningsbehov mellem 1979 og 1994 og de valgte lłsninger. 1. 1. Forelłbige lłsninger til afhj(cid:230)lpning af konstant og hurtigt stigende behov. 1. 2. En lidet tilfredsstillende situation. 1. 3. En passende lłsning: opfłrelse af annekser. 1. 4. En lokale- og bygningspolitik udviklet parallelt med de andre f(cid:230)llesskabsinstitutioners lokale- og bygningspolitik. 2. Benyttelsen af annekserne til Justitspal(cid:230)et uden lejekontrakt. 3. Forholdet mellem Domstolen og budgetmyndigheden. 3. 1. Ren leje. 3. 1. 1. Underretningen om Domstolens hensigt om tage de nye lokaler i brug som lejer og fłlgerne heraf. 3. 1. 2. Budgetmyndigheden har tildelt de nłdvendige bevillinger til at d(cid:230)kke lejeomkostningerne. 3. 1. 2. 1. Budgetmyndighedens deltagelse i udarbejdelsen af det (cid:229)rlige budget. 3. 1. 2. 2. Underretningen af budgetmyndigheden i forbindelse med de fler(cid:229)rige prognoser. 3. 2. Aftalen af 1994 om leje med henblik p(cid:229) senere kłb. 4. Kontrollen med bygge- og finansieringsomkostningerne i forbindelse med annekserne til Justitspal(cid:230)et. 4. 1. Kontrolbetingelserne. 4. 1. 1. Interne vilk(cid:229)r. 4. 1. 2. Forholdet til de luxembourgske myndigheder. 4. 2. En gradvis styrkelse af kontrollen. 4. 2. 1. Forst(cid:230)rkelsen af kontrollen. 4. 2. 2. Kontrol, der blev indfłrt ved aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb. 5. Aftalen af 15. november 1994 om leje med henblik p(cid:229) senere kłb. 5. 1. Aftalens tilblivelseshistorie. 5. 2. Den indfłrte mekanisme. 5. 3. Salgsprisen. 5. 3. 1. Elementerne i salgsprisen. 5. 3. 2. Medregning af acontobelłb i leje betalt mellem 1988 og 1994 og mangelen p(cid:229) lejekontrakt. 5. 3. 3. Bestemmelserne om fasts(cid:230)ttelse af salgsprisen og den uafh(cid:230)ngige eksperts opgave. 5. 4. Den sk(cid:230)bne, som er blevet de forpligtelser til del, som de luxembourgske myndigheder p(cid:229)tog sig i 1984. 5. 4. 1. Problematikken med hensyn til grunden. 5. 4. 2. Vejen. 5. 5. Lejen for Justitspal(cid:230)et. 5. 6. Beskyttelse af F(cid:230)llesskabernes finansielle interesser. 6. Konklusion. BILAG: KRONOLOGISK SAMMENDRAG. Side 9 9 9 9 9 9 11 11 11 11 11 12 12 13 13 13 13 13 13 14 14 14 14 14 14 15 15 15 16 16 16 16 17 18 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/9 1. Udviklingen i Domstolens lokale- og bygningsbehov mellem 1979 og 1994 og de valgte lłsninger Retten i Fłrste Instans, der i mellemtiden var blevet oprettet og placeret i annekset i september 1989, kunne fungere. Det er nłdvendigt at give en sammenfattende redegłrelse for udviklingen i Domstolens lokale- og bygningsbehov i perioden 1979-1994 for at vurdere de udtalelser, der er indeholdt i Revisi- onsrettens beretning (jf. det kronologiske sammendrag i bilaget). 1. 1. Forelłbige lłsninger til afhj(cid:230)lpning af konstant og hurtigt stigende behov Allerede i 1979 var Domstolens Justitspal(cid:230), hvis opfłrelse afslut- tedes i 1972, utilstr(cid:230)kkelig til at huse hele institutionens perso- nale, der var i st(cid:230)rk v(cid:230)kst. Som fłlge af udvidelserne af F(cid:230)lles- skabet i 1981 og 1986 og oprettelsen af Retten i Fłrste Instans i 1989, steg antallet af ansatte ved Domstolen fra 363 i 1980 til 733 i 1989, dvs. en forłgelse p(cid:229) 102 %. Som fłlge af denne for- łgelse i antallet af ansatte m(cid:229)tte man i 1979 leje 40 kontorer, og dern(cid:230)st 80 ekstra kontorer i 1980, i Jean Monnet-Bygningen. I slutningen af 1985 blev der indrettet 140 kontorer i pr(cid:230)fabrike- rede barakker i Weimershof. Som fłlge af udvidelsen i 1986 og fraflytningen fra de pr(cid:230)fabrikerede barakker i Weimershof i 1988, m(cid:229)tte man leje 150 kontorer i BAK-Bygningen. 1. 2. En lidet tilfredsstillende situation Leje af disse forskellige kontorlokaler uden for institutionens n(cid:230)r- meste omkreds p(cid:229) steder, som l(cid:229) mere eller mindre fjernt fra Justitspal(cid:230)et, var ikke tilfredsstillende ud fra et funktionelt syns- punkt, idet spredningen af tjenestegrenene p(cid:229) forskellige steder for en institution som Domstolen, hvis aktiviteter er sn(cid:230)vert sam- menknyttede, udgłr et v(cid:230)sentligt spild af tid og effektivitet. Desuden opfyldte de pr(cid:230)fabrikerede og lejede bygninger i Wei- mershof ikke almindelige kriterier om sundhed og bekvemmelig- hed. Det viste sig ogs(cid:229) allerede i 1985, at Justitspal(cid:230)et var utilstr(cid:230)k- keligt, ikke alene med hensyn til antallet af kontorer, men ogs(cid:229) og is(cid:230)r med hensyn til behovet for retssale med tolkekabiner, navnlig med henblik p(cid:229) oprettelsen af Retten i Fłrste Instans. Anneks B (Thomas More-Bygningen), hvis opfłrelse blev p(cid:229)be- gyndt efter vedtagelsen af lov om finansiering heraf i juni 1989, blev overgivet til Domstolen i 1992 og gjorde det muligt at imł- deg(cid:229) en del af de behov, der var opst(cid:229)et i forbindelse med udvi- delsen i 1986. Anneks C, hvis opfłrelse blev besluttet i 1989, idet lov om finan- siering heraf blev vedtaget i december 1990, ikke alene med hen- blik p(cid:229) at imłdeg(cid:229) den fremtidige udvidelse i 1995, men ogs(cid:229) p(cid:229) grund af tilstedev(cid:230)relsen af asbest i Justitspal(cid:230)et og Europa- Parlamentets insistering p(cid:229) tilbagelevering af de lokaler, som Dom- stolen havde lejet i BAK-Bygningen, blev fuldfłrt og taget i anven- delse i oktober 1994. Det var fłrst med overgivelsen af denne bygning, at samtlige ansatte kunne samles i Øt og samme byg- ningskompleks for fłrste gang i 15 (cid:229)r. De successive opfłrelser og overgivelser af annekser til Justitspa- l(cid:230)et har s(cid:229)ledes erstattet forelłbige indhusninger og gjort det muligt for Domstolen at r(cid:229)de over lokaler, som er tilpasset dens opgave og funktion. Som anfłrt i punkt 2 i Revisionsrettens beretning er disse bygninger lidt efter lidt blevet forbundet med hinanden for at imłdekomme Domstolens stadigt voksende behov. De har ikke allerede fra begyndelsen indg(cid:229)et i et samlet byggeprogram. 1. 4. En lokale- og bygningspolitik udviklet parallelt med de andre f(cid:230)llesskabsinstitutioners lokale- og bygningspolitik Domstolen har i sin słgen efter lłsninger p(cid:229) lokale- og bygnings- problemer, der tillader den bedst muligt at opfylde sin dłmmende opgave, ligesom alle de łvrige f(cid:230)llesskabsinstitutioner fłrst valgt at leje bygninger, selv om den har kunnet overveje, for derefter at forkaste, muligheden for selvfinansiering af visse bygninger. Forud for 1992, da f(cid:230)llesskabsinstitutionernes hjemsted ikke var endelig fastsat, og da budgetmyndighedens politik, der anbefalede erhver- velse af bygninger, ikke var blevet vedtaget, var Domstolen ikke i stand til at virke som isbryder for en ny lokale- og bygningspoli- tik, hvis fastl(cid:230)ggelse p(cid:229)hvilede F(cid:230)llesskabets politiske institutio- ner. Fłrst som fłlge af budgetmyndighedens klare fastl(cid:230)ggelse i 1992 af denne nye lokale- og bygningspolitik har Domstolen kunnet overveje at erhverve annekserne. 1. 3. En passende lłsning: opfłrelse af annekser Bem(cid:230)rkningerne i Revisionsrettens beretning skal vurderes i denne sammenh(cid:230)ng. Det fłrste anneks (anneks A eller Erasmus-Bygningen), hvis opfł- relse var blevet besluttet i 1984, blev overgivet til Domstolen i oktober 1988, dvs. ni (cid:229)r efter, at Domstolen havde gjort R(cid:229)det opm(cid:230)rksom p(cid:229) sine lokale- og bygningsproblemer. Med sine – 300 kontorer gjorde anneks A det muligt at fraflytte de pr(cid:230)fa- brikerede bygninger i Weimershof; annekset indeholdt desuden de kontorer og retssale, der var uomg(cid:230)ngeligt nłdvendige for, at 2. Benyttelsen af annekserne til Justitspal(cid:230)et uden lejekontrakt Revisionsretten bebrejder i punkt 9 i sin beretning Domstolen for at have taget annekserne til Justitspal(cid:230)et i brug uden fłrst at have C 109/10 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 undertegnet lejekontrakt. Domstolen skal hertil anfłre fłlgende. Domstolen havde i den ovenfor beskrevne sammenh(cid:230)ng fłlgende valg: Da projektet om at leje et fłrste anneks, der skulle opfłres, tog form, udtrykte Domstolen over for de luxembourgske myndighe- der łnske om at blive oplyst stłrrelsen af den leje, der ville komme til at p(cid:229)hvile institutionen. Egentlige forhandlinger om lejens nłjagtige stłrrelse kunne dog fłrst p(cid:229)begyndes seks m(cid:229)neder efter, at anneks A var blevet taget i brug, nemlig i 1989, da Domstolen af ComitØ de coordination pour l(cid:146)installation d(cid:146)institutions et organismes europØens (cid:224) Luxem- bourg (CCIIOE), som er et luxembourgsk tv(cid:230)rministerielt koor- dinationsorgan, blev forelagt et udkast til lejekontrakt vedrłrende dette anneks. Domstolens tjenestegrene holdt dengang fast ved, at der hurtigst muligt skulle indg(cid:229)s en lejekontrakt vedrłrende anneks A, og at der straks skulle indledes drłftelser vedrłrende vilk(cid:229)rene for leje af de fremtidige annekser B og C, med henblik p(cid:229) at undg(cid:229), at disse bygninger blev taget i brug uden skriftlig adkomst (skrivelse fra justitssekret(cid:230)ren til formanden for CCIIOE af 8. 5. 1989). Drłftelserne vedrłrte oprindelig kun lejens stłrrelse. Med henblik herp(cid:229) blev der foretaget sammenligninger, navnlig med de lejer, der anvendtes for bygninger, som blev benyttet af de łvrige insti- tutioner p(cid:229) Kirchberg-plateauet. Domstolens tjenestegrene og de luxemburgske myndigheder n(cid:229)ede til en aftale om stłrrelsen af lejen for anneks A i maj 1992. Domstolen havde i mellemtiden modtaget udkast til lejekontrak- ter for anneks B og C. Lejen pr. m2 var meget hłjere end den, der var blevet aftalt for anneks A, og oversteg i vidt omfang de lejer, der anvendtes p(cid:229) Kirchberg-plateauet. Domstolen forkastede disse udkast til lejekontrakter, idet den łnskede dels at indg(cid:229) kontrakter i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed og forsvarlig łkonomisk forvaltning (jf. artikel 2 i finansordningen af 21. 12. 1977 vedrłrende De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers alminde- lige budget (EFT L 356 af 31. 12. 1977, s. 1)), dels at fłlge den linje, der var anlagt af Revisionsretten i dens beretning af 1979 (1), ved at forsyne lejekontrakten med en klausul om ret til senere kłb. (cid:151) at tilsides(cid:230)tte kravene om forsvarlig łkonomisk forvaltning ved at underskrive kontrakter for enhver pris (dvs. ved uden videre at acceptere medkontrahentens h(cid:229)rde og hłje krav) (cid:151) at affinde sig med udveje, der var forbundet med omkostnin- ger, og som stedse i stigende grad forstyrrede dens funktion (jf. ovenfor punkt 1. 1 og 1. 2) (cid:151) at afhj(cid:230)lpe det mest presserende behov ved at tage annek- serne i brug. Domstolen har, under hensyn til at den i henhold til traktaterne er forpligtet til at sikre kontinuiteten i sin dłmmende opgave og i betragt- ning af umuligheden af at indg(cid:229) lejekontrakter p(cid:229) gode betingelser, fun- det det hensigtsm(cid:230)ssigt at v(cid:230)lge den tredje lłsning, indtil der den 15. november 1994 blev indg(cid:229)et aftale om leje med henblik p(cid:229) senere kłb (jf. nedenfor punkt 5). Domstolen er af den opfattelse, at man skal tage denne tvangs- m(cid:230)ssige situation i betragtning ved vurderingen af den formelle uregelm(cid:230)ssighed, som er forbundet med benyttelsen af bygnin- gerne uden lejekontrakt. Benyttelsen af bygningerne uden lejekontrakt gav anledning til en finansiel modydelse. Denne tog form af acontohusleje beregnet p(cid:229) grundlag af markedslejen og den leje, som betales af de andre f(cid:230)l- lesskabsinstitutioner p(cid:229) Kirchberg-plateauet. De acontobelłb, der blev betalt mellem 1988 og 1994, blev taget i betragtning som forudbetalinger af salgsprisen for annekserne (jf. nedenfor punkt 5. 3. 2). Revisionsretten h(cid:230)vder i punkt 11 i sin beretning, at disse acon- tobelłb ikke er blevet betalt p(cid:229) grundlag af efterprłvede łkono- miske parametre, men p(cid:229) grundlag af, hvor stort et belłb bud- getmyndigheden forventedes at ville godkende. S(cid:229) l(cid:230)nge der var tale om leje, har Domstolen betalt acontobelłb under hensyn til de lejer, der anvendtes for sammenlignelige bygninger, der blev benyttet af de andre institutioner p(cid:229) Kirchberg-plateauet (2). Det var fłrst fra det łjeblik, hvor Domstolen overvejede at erhverve bygninger, at acontobelłbene oversteg de lejer, som anvendtes for sammenlignelige bygninger p(cid:229) Kirchberg-plateauet, s(cid:229)ledes at de svarede til de bevillinger, som budgetmyndigheden godkendte. Da politikken med f(cid:230)llesskabsinstitutionernes kłb af bygninger slog igennem, rettede overvejelserne sig p(cid:229) dette tidspunkt mod et eventuelt kłb, hvilket begrundede, at der i den p(cid:229)g(cid:230)ldende kontrakt blev indsat en klausul, der muliggjorde et senere kłb. Da denne klausul nłdvendiggjorde forhandlinger mellem Domstolen og den luxembourgske stat, blev underskrivelsen af lejekontrakten udsat. Revisionsretten anfłrer endvidere i punkt 11, at acontobelłbene ikke var fastsat p(cid:229) grundlag af en kontradiktorisk og forudg(cid:229)ende vurdering af de faktiske omkostninger forbundet med hver enkelt bygning. S(cid:229) l(cid:230)nge der mellem parterne var tale om leje, var Dom- stolen imidlertid i sin egenskab af lejer ikke i stand til at kr(cid:230)ve at blive oplyst om de samlede byggeomkostninger og de finansielle vilk(cid:229)r, der var fastsat af de luxembourgske myndigheder, navnlig (1) Revisionsrettens s(cid:230)rlige beretning om f(cid:230)llesskabsinstitutionernes poli- tik vedrłrende lokaler og bygninger, navnlig punkt 7. 5. 3 (EFT C 221 af 3. 9. 1979, s. 1). (2) Jf. Revisionsrettens (cid:229)rsberetning for regnskabs(cid:229)ret 1987, punkt 10. 50 (EFT C 316 af 12. 12. 1988, s. 1). 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/11 for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r amortiseringstiden for den investerede kapital (1). Domstolen har som lejer tilstr(cid:230)bt at forhandle sig frem til en acceptabel leje. Den kunne legitimt formode, at v(cid:230)rtslandet ville forbeholde sig en tilstr(cid:230)kkelig amortiseringstid, og at lejen ville forblive rimelig og i overensstemmelse med, hvad en f(cid:230)llesskabsin- stitution kan forvente af et v(cid:230)rtsland, der łnsker at udvikle en hjemstedspolitik. Under disse omst(cid:230)ndigheder har finansinspektłren fundet at m(cid:229)tte undertegne forpligtelsesforslag og betalingsordrerne vedrł- rende disse acontobelłb. 3. Forholdet mellem Domstolen og budgetmyndigheden Revisionsretten kritiserer i punkt 4 i sin beretning den manglende forudg(cid:229)ende information til budgetmyndigheden og den mang- lende forudg(cid:229)ende godkendelse af indg(cid:229)elsen af kontrakter ved- rłrende lokaler og bygninger, uanset kontraktens genstand (leje, kłb eller leje med henblik p(cid:229) senere kłb). Spłrgsm(cid:229)let om budgetmyndighedens deltagelse i Domstolens afgłrelser vedrłrende lokaler og bygninger opst(cid:229)r p(cid:229) forskellig m(cid:229)de afh(cid:230)ngig af, om det drejer sig om leje eller kłb. Der skal derfor sondres mellem ren leje (3. 1) og den aftale om leje med henblik p(cid:229) senere kłb, der blev indg(cid:229)et 1994 (3. 2). R(cid:229)det har i forbindelse med samme regnskabs(cid:229)r tildelt bevillinger til finansiering af undersłgelser vedrłrende muligheden for at placere visse af Domstolens tjenestegrene i en bygning, som skulle opfłres i umiddelbar n(cid:230)rhed af Justitspal(cid:230)et. Senere, nemlig alle- rede i maj 1984 (skrivelser fra Domstolens pr(cid:230)sident til forman- den for R(cid:229)det og fra justitssekret(cid:230)ren til formanden for De Faste Repr(cid:230)sentanters KomitØ og til formanden for R(cid:229)dets budgetud- valg), er R(cid:229)det blevet underrettet om Domstolens hensigt om at leje et anneks, der skulle opfłres. R(cid:229)det gav samtykke hertil. Selv om dette fremtidige lejeforhold frembłd den s(cid:230)regenhed, at det var forbundet med en bygning, der skulle opfłres med henblik p(cid:229) Domstolens s(cid:230)rlige behov, har budgetmyndigheden ikke kunnet misforst(cid:229) Domstolens hensigt om at leje denne bygning. Hensig- ten fremg(cid:229)r klart af Domstolens skrivelser og senest af den luxem- bourgske finanslov af 1985, der gav tilladelse til opfłrelse af det fłrste anneks, der skulle huse disse kontorer. Det anfłres i loven, at »den mest fordelagtige lłsning med henblik p(cid:229) gennemfłrelsen inden for en kort frist af den p(cid:229)t(cid:230)nkte udvidelse var, at den luxembourgske regering lod opfłre et anneks til Domstolens Justitspal(cid:230), der, ligesom det nuv(cid:230)rende Justitspal(cid:230), skal udlejes til Domstolen efter opfłrelsen«. R(cid:229)det blev endvidere underrettet om Domstolens holdning, hvor- efter valget af lejeformlen ikke burde fłre til en forłgelse af dens budget i n(cid:230)r fremtid, samt om Domstolens hensigt om at rette henvendelse til budgetmyndigheden, n(cid:229)r en forłgelse af budget- tet m(cid:229)tte vise sig nłdvendig p(cid:229) grund af udviklingen i dens behov. Domstolens holdning hvilede p(cid:229) den betragtning, at omkostnin- gerne i forbindelse med leje af det fłrste anneks umiddelbart ville blive d(cid:230)kket af de bevillinger, der var blevet tildelt til leje af kon- torer uden for Justitspal(cid:230)et. Domstolen har aldrig lagt skjul p(cid:229) den omst(cid:230)ndighed, at dens budgetm(cid:230)ssige midler burde tilpas- ses dens lokale- og bygningsbehov, der var i konstant og hurtig udvikling. 3. 1. Ren leje R(cid:229)det godkendte den af Domstolen valgte lłsning. Budgetmyndigheden er ikke alene blevet underrettet om Domsto- lens hensigt om at tage de nye lokaler i brug som lejer (3. 1. 1), men den har ogs(cid:229) altid tildelt de nłdvendige bevillinger til at d(cid:230)kke disse lejeomkostninger (3. 1. 2). 3. 1. 1. Underretningen om Domstolens hensigt om tage de nye lokaler i brug som lejer og fłlgerne heraf Domstolen har allerede i begyndelsen af 1979 gjort budgetmyn- digheden opm(cid:230)rksom p(cid:229) sine lokale- og bygningsbehov; R(cid:229)det har derfor p(cid:229) Domstolens budget for regnskabs(cid:229)ret 1980 opfłrt supplerende bevillinger med henblik p(cid:229) leje af yderligere kontor- lokaler. (1) Domstolens ukendskab til de finansielle vilk(cid:229)r, som var fastsat af ejerne af de lejede bygninger, navnlig for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r amortiseringen af den investerede kapital, var ikke p(cid:229) nogen m(cid:229)de us(cid:230)dvanlig, jf. Burke(cid:146)s svar p(cid:229) vegne af Kommissionen p(cid:229) et spłrgsm(cid:229)l fra medlem af Europa-Parlamentet A. Tyrell (skriftlig forespłrgsel nr. 2039/83, EFT C 194 af 23. 7. 1984, s. 1). 3. 1. 2. Budgetmyndigheden har tildelt de nłdvendige bevillinger til at d(cid:230)kke lejeomkostningerne De nłdvendige bevillinger til at d(cid:230)kke udgifter afholdt i forbin- delse med leje af bygninger blev tildelt af budgetmyndigheden i forbindelse med udarbejdelsen af det (cid:229)rlige budget (3. 1. 2. 1). Bud- getmyndigheden blev ligeledes underrettet om Domstolens fler- (cid:229)rige prognoser allerede fra det tidspunkt, da der fandtes en egnet ramme herfor (3. 1. 2. 2). 3. 1. 2. 1. Budgetmyndighedens delt agelse i u da rbejd el- sen af det (cid:229)rlige budget N(cid:229)r det har vist sig nłdvendigt at forłge bevillingerne for at d(cid:230)kke omkostningerne i forbindelse med eksisterende eller p(cid:229)t(cid:230)nkte lejeforhold, er budgetmyndigheden altid blevet forskriftsm(cid:230)ssigt underrettet i forbindelse med udarbejdelsen af det (cid:229)rlige budget. De dokumenterede ansłgninger om budgetbevillinger, som Dom- stolen har forelagt budgetmyndigheden med henblik p(cid:229) at d(cid:230)kke C 109/12 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 lejeomkostninger, er i lłbet af hele den p(cid:229)g(cid:230)ldende periode syste- matisk blevet gjort til genstand for dybtg(cid:229)ende drłftelser i R(cid:229)dets budgetudvalg og Parlamentets budgetudvalg i forbindelse med gennemgangen af ethvert budgetforslag fra institutionen. Indtil 1997 foretog R(cid:229)dets budgetudvalg en gennemgang budgetpost for budgetpost i budgetforslaget, og budgetposten »leje« gav i almin- delighed anledning til dybtg(cid:229)ende drłftelser, navnlig mellem Stor- hertugdłmmet Luxembourgs repr(cid:230)sentant og repr(cid:230)sentanterne for de łvrige medlemsstater. Hvad n(cid:230)rmere ang(cid:229)r det fłrste budget(cid:229)r, hvorunder der blev afholdt udgifter til leje af det fłrste anneks, nemlig budget(cid:229)ret 1988, indeholdt det forelłbige forslag i budgetpost 200 »Leje« det belłb, som var nłdvendigt til leje »af det nye anneks til Domsto- lens bygning i 4 m(cid:229)neder minus leje af lokaler i Jean Monnet- Bygningen i samme periode«. Den omst(cid:230)ndighed, at disse bevil- linger er blevet tildelt, kan anses som budgetmyndighedens godkendelse af lejeforholdet med hensyn til det fłrste anneks. Med virkning fra for(cid:229)ret 1987 var budgetmyndigheden blevet forelagt en ansłgning om bevillinger og havde haft lejlighed til at frems(cid:230)tte sine kommentarer under hele proceduren i forbindelse med vedtagelsen af budgettet for regnskabs(cid:229)ret 1988. Det anfłres s(cid:229)ledes i Europa-Parlamentets beslutning om budgetforslaget for 1988, at »Domstolens anvendelse af dens nye anneks, som er en bygning med et areal, der svarer til dens nuv(cid:230)rende lokaler, uund- g(cid:229)eligt vil fłre til en m(cid:230)rkbar forłgelse af dens finansielle behov« og ordfłreren foresl(cid:229)r, »at de udgifter, som er forbundet med benyttelsen af Domstolens nye bygning, głres til genstand for en tilstr(cid:230)kkelig bevilling«. 3. 1. 2. 2. Under retningen af budgetmyndigheden i for- bindelse med de f ler (cid:229)r ige prognos er Til trods for, at der ikke forel(cid:229) en egnet ramme for freml(cid:230)ggelse af fler(cid:229)rige budgetm(cid:230)ssige prognoser, har Domstolen stedse under- rettet R(cid:229)det om den forudselige udvikling i dens v(cid:230)kst og dens lokale- og bygningsbehov, navnlig under hensyn til forłgelsen af dens arbejdsbyrde, de successive udvidelser af F(cid:230)llesskabet, udvi- delsen af dens befłjelser, oprettelsen af Retten i Fłrste Instans og forłgelsen af antallet af ansatte. Da den passende ramme for freml(cid:230)ggelse af fler(cid:229)rige budgetm(cid:230)s- sige prognoser vedrłrende administrative udgifter s(cid:229) dagens lys i 1988, som fłlge af en afgłrelse fra administrationschefkollegiet, har Domstolen ligesom de łvrige institutioner forelagt budget- myndigheden s(cid:229)danne prognoser, herunder dem, der vedrłrte lejeudgifter for perioden 1989-1992. Disse prognoser blev god- taget af budgetmyndigheden p(cid:229) grundlag af en meddelelse fra Kommissionen; budgetmyndigheden har imidlertid ikke draget konsekvenser heraf gennem opstilling af et fler(cid:229)rigt investerings- budget med ikke-opdelte bevillinger. 3. 2. Aftalen af 1994 om leje med henblik p(cid:229) senere kłb noget principielt at indvende imod, at institutionerne kłbte byg- ninger. Men, som Revisionsretten har anfłrt, n(cid:230)gtede R(cid:229)det selv i sin egenskab af budgetmyndighed »at sikre de nłdvendige finan- sielle midler« til kłb af bygninger (R(cid:229)dets udtalelse af 14. 12. 1981, anfłrt i punkt 10. 62-10. 66 i Revisionsrettens (cid:229)rsberetning for regnskabs(cid:229)ret 1987, EFT C 316 af 12. 12. 1988, s. 1). I juli 1990 har Europa-Parlamentets budgetudvalgs ordfłrer for Domstolens bud- get for 1991 forudset, at der p(cid:229) Domstolens budget for 1991 skulle opfłres de nłdvendige bevillinger til kłb af Justitspal(cid:230)et og Erasmus-Bygningen. Disse tillłb forblev dog forg(cid:230)ves, idet der p(cid:229) budgettet for 1991 kun blev opfłrt bevillinger til d(cid:230)kning af leje af disse to bygninger, trods ordlyden af Europa-Parlamentets beslut- ning A3-360/90. Da opfłrelsen af annekserne A, B og C blev gennemfłrt med hen- blik p(cid:229), at der skulle indg(cid:229)s en lejekontrakt, og da Domstolen fort- satte sine bestr(cid:230)belser p(cid:229) at opn(cid:229) v(cid:230)rtslandets godkendelse af en kontrakt med en rimelig leje, foranledigede den nye sammenh(cid:230)ng Domstolen til at forudse, at der i den p(cid:229)g(cid:230)ldende lejekontrakt skulle indfłjes en klausul om ret til senere kłb. Som anfłrt ovenfor fastlagde budgetmyndigheden i 1992 en lokale- og bygningspolitik, der klart anbefalede, at institutionerne kłbte de bygninger, som de benyttede, eller som de i fremtiden m(cid:229)tte benytte. Bestyrkelsen af denne nye lokale- og bygningspolitik hos f(cid:230)lles- skabsinstitutionerne og budgetmyndighedens mere og mere posi- tive modtagelse af tanken om at kłbe annekserne A, B og C, for- enet med de luxembourgske myndigheders łnske om at beregne lejen p(cid:229) grundlag af en amortisering af den investerede kapital over en periode af 20 (cid:229)r, fremmede forhandlingerne om en aftale, der kombinerede lejeydelser og senere kłb af bygningerne. Denne holdnings(cid:230)ndring fłrte til en intensivering af meningsud- vekslinger mellem Domstolen og budgetmyndighedens to grene. Sidstn(cid:230)vnte er naturligvis blevet forskriftsm(cid:230)ssigt underrettet om, at Domstolen forhandlede med de luxembourgske myndig- heder om en aftale, i en s(cid:229)dan grad, at den i 1995 gennem et till(cid:230)gs- og (cid:230)ndringsbudget besluttede inden udlłbet af det lłbende budget(cid:229)r at bevilge Domstolen et belłb p(cid:229) 9,476 mio. ECU med henblik p(cid:229) »at d(cid:230)kke en del af forskellen mellem det belłb, som den luxembourgske stat łnsker i leje for Domstolens nye byg- ningskompleks efter en lejekontrakt med kłberet, og det belłb, som institutionens budget nu giver mulighed for at betale«. Da anvendelsen af disse bevillinger forudsatte, at der blev indg(cid:229)et en aftale om leje med henblik p(cid:229) senere kłb, har De Europ(cid:230)iske F(cid:230)l- lesskaber, ved Domstolen, og den luxembourgske stat den 15. november 1994 efter flere (cid:229)rs forhandlinger undertegnet en aftale om leje med henblik p(cid:229) senere kłb. I 1979 offentliggjorde Revisionsretten en beretning, der anbefa- lede kłb frem for leje af de bygninger, som benyttes af f(cid:230)lles- skabsinstitutionerne. I 1981 erkl(cid:230)rede R(cid:229)det, at det ikke havde Ordlyden af aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb blev med- delt budgetmyndigheden. 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/13 I 1996 modtog budgetmyndigheden efter anmodning en teknisk udtalelse fra Revisionsretten om de finansielle forpligtelser ved- rłrende Domstolens bygninger. Denne udtalelse indeholdt ikke nogen kritik af den juridiske og finansielle konstruktion, der var indfłrt ved aftalen, og heller ikke noget forbehold med hensyn til den fremrykkede betaling af salgsprisen foruden den (cid:229)rlige ydelse, der var forudset (jf. herved nedenfor punkt 5. 2). Efter denne udta- lelse er der blevet stillet et belłb p(cid:229) 50 mio. ECU til r(cid:229)dighed for Domstolen med henblik p(cid:229) en fremrykket tilbagebetaling i for- bindelse med aftalen. Det ses s(cid:229)ledes, at budgetmyndigheden har v(cid:230)ret inddraget i pro- jekter til Domstolens erhvervelse af bygninger i forbindelse med aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb. 4. Kontrollen med bygge- og finansieringsomkostningerne i forbindelse med annekserne til Justitspal(cid:230)et Revisionsretten kritiserer den manglende kontrol med gennemfł- relsen af byggeprojekterne og sammens(cid:230)tningen af deres omkost- ninger (punkt 5, 7, 11 og 20, litra c), i Revisionsrettens beretning). Der skal henvises til de betingelser, hvorunder denne kontrol har kunnet gennemfłres (4. 1) og den gradvise styrkelse af denne kon- trol (4. 2). 4. 1. Kontrolbetingelserne Kontrollen var underkastet interne begr(cid:230)nsninger (4. 1. 1) p(cid:229) den ene side og arten af forholdet mellem institutionen og de luxem- bourgske myndigheder (4. 1. 2) p(cid:229) den anden side. 4. 1. 1. Interne vilk(cid:229)r Domstolens administrative tjenestegrene er oprettet med henblik p(cid:229) at yde stłtte til institutionens dłmmende myndighed og for at sikre dens lłbende forvaltning. Det ringe antal ansatte i disse tje- nestegrene er ikke tillagt den vidtstrakte kompetence, som er nłd- vendig for at sikre en detaljeret og dybtg(cid:229)ende teknisk og finansiel kontrol med byggearbejder af et s(cid:229)dant omfang. Denne konstate- ring medfłrte, at Domstolen i 1986 indgik en aftale med det nederlandske sagkyndige firma Bouwcentrum, som imidlertid ikke har kunnet foretage de nłdvendige efterprłvninger. Under disse omst(cid:230)ndigheder og i en sammenh(cid:230)ng, der underti- den var pr(cid:230)get af uops(cid:230)ttelighed, har Domstolen m(cid:229)ttet tr(cid:230)ffe afgłrelser for at imłdeg(cid:229) sine behov for lokaler og bygninger, og for at der kunne gennemfłres en kontrol med udgifterne p(cid:229) dette omr(cid:229)de. Forholdene med hensyn til lokaler og bygninger mellem en f(cid:230)l- lesskabsinstitution og den medlemsstat, hvori den har hjemsted, kan ikke m(cid:229)les med samme alen som et kontraktforhold mellem en lejer og en privat udlejer. Domstolen er en s(cid:230)rlig lejer i den forstand, at den stiller s(cid:230)rlige krav med hensyn til bygningernes konstruktion (bygninger som er tilg(cid:230)ngelige for offentligheden, retssale udstyret med tolkeka- biner osv. ), der g(cid:229)r videre end et simpelt behov for kontorer. De luxembourgske myndigheder har med stłtte i denne s(cid:230)rlige situa- tion forsłgt at fasts(cid:230)tte lejen p(cid:229) grundlag af byggeomkostnin- gerne. Det understreges i Revisionsrettens beretning, at en s(cid:229)dan metode burde have fłrt Domstolen til at overveje en kontrol med byggeomkostningerne og kr(cid:230)ve en formel skriftlig nedf(cid:230)ldelse af de detaljerede vilk(cid:229)r for byggeproceduren. Endelig ville det, s(cid:229) l(cid:230)nge der mellem parterne var tale om leje, have v(cid:230)ret nłdven- digt, at de luxembourgske myndigheder indvilgede i at lade Dom- stolen deltage i fastl(cid:230)ggelsen af disse vilk(cid:229)r. De luxembourgske myndigheder har imidlertid ikke fłlt sig for- pligtet til at inddrage Domstolen i udarbejdelsen af den finansielle konstruktion, som er blevet kritiseret i Revisionsrettens beretning, og har heller ikke fłlt sig forpligtet til at inddrage den i valg af arkitekt, bygherre og hovedentreprenłr. Fłrst da Domstolen stod over for at skulle blive ejer, har den kun- net f(cid:229) kendskab til finansieringskonstruktionen. Dens forhold til de luxembourgske myndigheder har imidlertid v(cid:230)ret pr(cid:230)get af den oprindelige situation. Den er stłdt p(cid:229) tilbagevendende van- skeligheder, for s(cid:229) vidt ang(cid:229)r indhentelsen af de oplysninger, som er nłdvendige for kontrol, uanset om det har drejet sig om leje- belłb, momsfritagelse eller kłb af grunde, eller hvad ang(cid:229)r oplys- ninger vedrłrende visse (cid:230)ndrings- eller supplerende arbejder. Et af de symptomatiske eksempler p(cid:229) den tvetydighed, som har kun- net karakterisere forholdet til de luxembourgske myndigheder, skyldes den omst(cid:230)ndighed, at de til trods for deres samtykke om at overdrage annekserne uden fortjeneste, fortsat har kr(cid:230)vet beta- ling af leje for Justitspal(cid:230)et, selv om denne bygning var amorti- seret for l(cid:230)nge siden, og selv om de i 1984 havde forpligtet sig til at neds(cid:230)tte lejen svarende til den finansielle amortisering af byg- ningen. 4. 2. En gradvis styrkelse af kontrollen Domstolens kontrol er gradvis blevet styrket (4. 2. 1), inden den blev systematiseret i forbindelse med aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb (4. 2. 2). 4. 2. 1. Forst(cid:230)rkelsen af kontrollen 4. 1. 2. Forholdet til de luxembourgske myndigheder Domstolens kontrol har endvidere v(cid:230)ret betinget af arten af dens forhold til de luxembourgske myndigheder. Domstolens tjenestegrene har ved flere lejligheder forsłgt at gribe ind i de af de luxembourgske myndigheder foretagne valg, uden dog altid at opn(cid:229), hvad de łnskede. I den periode, hvor Domsto- len befandt sig i en situation som fremtidig lejer, var det is(cid:230)r bem(cid:230)rkninger vedrłrende Domstolens funktionelle behov, der blev fremsat, og selv disse er ikke altid blevet fulgt. C 109/14 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 Efter ibrugtagningen af den fłrste anneksbygning (Erasmus- Bygningen) i efter(cid:229)ret 1988 fremsatte Domstolens tjenestegrene et stort antal krav med henblik p(cid:229), at denne bygning yderligere udformedes i overensstemmelse med dens bestemmelse, og med henblik p(cid:229), at dette aspekt m(cid:229)tte blive taget i betragtning ved eventuelle fremtidige andre byggearbejder. Disse krav tilsigtede at undg(cid:229) de betydelige merudgifter, der var forbundet med (cid:230)ndrings- arbejder. Da det stod fast, at Domstolen skulle blive ejer af bygningerne, fremsatte den bem(cid:230)rkninger vedrłrende de forskellige aspekter af byggeomkostningerne. Det var navnlig tilf(cid:230)ldet for anneks C, hvis opfłrelse blev indledt i februar 1992, og hvis oprindelige indret- ning blev (cid:230)ndret i betydelig grad efter initiativ fra Domstolens tjenestegrene. Det skal dog konstateres, at p(cid:229) dette tidspunkt var finansieringskonstruktionen allerede blevet vedtaget af de luxem- bourgske myndigheder, og det v(cid:230)sentlige indhold af byggepro- grammet var fastlagt endeligt. For s(cid:229) vidt ang(cid:229)r finansieringsomkostningerne, har der kunnet opn(cid:229)s mere fordelagtige betingelser fra Banque et Caisse d(cid:146)Epargne de l(cid:146)Etat efter vanskelige forhandlinger, der blev indledt efter underskrivelsen af aftalen. Domstolen fandt nemlig, at den i for- bindelse med aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb ud fra łnsket om en ordentlig forvaltning burde forsłge (cid:151) under ledelse af en repr(cid:230)sentant fra det luxembourgske Finansministerium (cid:151) at genforhandle de l(cid:229)nebetingelser, der var aftalt mellem den luxembourgske stat og Banque et Caisse d(cid:146)Epargne de l(cid:146)Etat. 4. 2. 2. Kontrol, der blev indfłrt ved aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb Aftalen indfłrte en kontrolforanstaltning (jf. nedenfor punkt 5). I besvarelse af punkt 16 i Revisionsrettens beretning skal det anfł- res, at visse overskridelser af den oprindelige finansielle ramme skyldes Domstolens krav, der var begrundet i udviklingen i dens behov (opfłrelse af en ekstra etage i anneks C, forłgelse af antal- let af tolkekabiner osv. ). 5. Aftalen af 15. november 1994 om leje med henblik p(cid:229) senere kłb Aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb, der blev vedtaget efter lange forhandlinger (5. 1), indfłrer en mekanisme (5. 2) og fasts(cid:230)t- ter elementerne i den endelige salgspris for bygningerne (5. 3), som ikke omfatter visse udgifter, som de luxembourgske myndig- heder havde forpligtet sig til at afholde i 1983 og 1984 (5. 4), og blev forhandlet uafh(cid:230)ngig af lejekontrakten om Justitspal(cid:230)et (5. 5). Endelig głr aftalen det muligt at sikre F(cid:230)llesskabernes finansielle interesser (5. 6). 5. 1. Aftalens tilblivelseshistorie Aftalen er et kompromis, der er et resultat af langvarige forhand- linger mellem Domstolen og de luxembourgske myndigheder, og ikke den ideelle kontrakt, som Domstolen łnskede at opn(cid:229). 5. 2. Den indfłrte mekanisme Revisionsretten havde udm(cid:230)rket kendskab til den mekanisme, der blev indfłrt ved aftalen, og som den har beskrevet i sin tekniske udtalelse af 30. maj 1996 om de finansielle forpligtelser vedrł- rende Domstolens bygninger. Den kan sammenfattes s(cid:229)ledes: Aftalen falder ikke inden for nogen kategori af kendte aftaler. Det drejer sig om en aftale sui generis, der forener elementer af leje og salg. Ved denne aftale forpligter den luxembourgske stat sig navn- lig til at overdrage bygningerne til Domstolen (efter at det ejen- domsselskab, der har st(cid:229)et for opfłrelsen, har overdraget dem til staten). Domstolen forpligter sig til til geng(cid:230)ld at godtgłre staten investeringen, opgjort til kostprisen uden tab eller gevinst for sta- ten, gennem betalinger af en (cid:229)rlig ydelse. De betalte ydelser betrag- tes som forudbetalinger med henblik p(cid:229) De Europ(cid:230)iske F(cid:230)lles- skabers erhvervelse af bygningerne (aftalens artikel 8. 1). De skal betales, indtil det kumulerede belłb er lig med salgsprisen minus momsbelłbet. Selv om aftalen har haft virkninger fra den 1. august 1988 (datoen for den fłrste delvise benyttelse af lokalerne) indtil den dato, hvor De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskaber bliver ejer af alle tre annekser (cid:151) senest den 31. december 2015 (cid:151) har der fłrst skullet betales (cid:229)rlig ydelse fra den 1. januar 1995. De belłb, der er blevet betalt for benyttelse af bygningerne mellem 1988 og 1995, er blevet mod- regnet i prisen som forudbetalinger (jf. nedenfor 5. 3. 2). Stłrrelsen af den (cid:229)rlige ydelse har kunnet tilpasses som fłlge af forudbetalinger af salgsprisen ud over de (cid:229)rlige ydelser (aftalens artikel 8. 2). Den (cid:229)rlige ydelse var oprindelig fastsat til 633 520 000 LUF (16,3 mio. ECU). Som fłlge af en forudbetaling p(cid:229) 50 mio. ECU i oktober 1996 p(cid:229) grundlag af Revisionsrettens ovenn(cid:230)vnte udtalelse, er den (cid:229)rlige ydelse blevet nedsat til 405 000 000 LUF. Dette belłb kan (cid:230)ndres, s(cid:229)fremt der sker en v(cid:230)sentlig forhłjelse af rentesatsen for de l(cid:229)n, der er anvendt til finansiering af annek- serne. 5. 3. Salgsprisen 5. 3. 1. Elementerne i salgsprisen Der skal herved henvises til punkt 3. 2 ovenfor. Aftalen fasts(cid:230)tter ikke salgsprisens belłb, men opregner elemen- ter, som głr det muligt at fastsl(cid:229) det. 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/15 Der er en tredobbelt begrundelse herfor: For det fłrste er rente- satsen for de optagne l(cid:229)n ikke fast for hele finansieringsperioden, s(cid:229)ledes at finansieringsomkostningerne vil kunne variere afh(cid:230)n- gig af udviklingen i rentesatserne; for det andet havde parterne endnu ikke kendskab til visse byggeomkostninger ved aftalens indg(cid:229)else; for det tredje gjaldt det, at visse byggeomkostninger var (cid:151) og stadig er (cid:151) genstand for en tvist mellem Domstolens tje- nestegrene og de luxembourgske myndigheder (planl(cid:230)gningsfejl og udbedring af d(cid:229)rligt udfłrt arbejde). Det fasts(cid:230)ttes i tilbuddet om tjenesteydelser, at de oplysninger, som er uomg(cid:230)ngeligt nłdvendige for fasts(cid:230)ttelsen af salgsprisen pr. 31. december 1994, skal stilles til r(cid:229)dighed for eksperten af det luxembourgske Finansministerium og Ministeriet for Offentlige Arbejder. Ifłlge tilbuddet om tjenesteydelser »fasts(cid:230)ttes og kon- trolleres de n(cid:230)vnte omkostninger p(cid:229) grundlag af oplysninger fra vedkommende ministerier. Der gennemfłres en revision p(cid:229) grund- lag af bevisdokumenter«. (punkt 2. 2 i tilbuddet om tjenesteydel- ser). Salgsprisen for bygningerne fastl(cid:230)gges under hensyn till udgif- terne, uanset om de finansieres direkte af staten eller af bygher- ren (aftalens artikel 8. 1). Det drejer sig om byggeomkostninger, arkitekt- og ingeniłrhonorarer, omkostninger i forbindelse med finansieringen af udgifterne (provisioner, garantier og rentebyr- der) og omkostninger, som staten skal d(cid:230)kke som udlejer. 5. 3. 2. Medregning af acontobelłb i leje betalt mellem 1988 og 1994 og mangelen p(cid:229) lejekontrakt Da der ikke foreligger nogen lejekontrakt, som fastl(cid:230)gger betin- gelserne for benyttelsen af annekserne, har parterne i aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb v(cid:230)ret nłdsaget til at foretage beregninger uden for en strengt lejem(cid:230)ssig ramme med henblik p(cid:229) at finde frem til de belłb, der er betalt som acontohusleje mel- lem 1988 og 1994. Til forskel fra den situation, der g(cid:230)lder for Justitspal(cid:230)et, hvis benyttelse er genstand for en lejekontrakt, har de luxembourgske myndigheder erkendt, at det var begrundet at anerkende de belłb, der var betalt mellem 1988 og 1994 som acontobelłb (jf. ovenfor punkt 2 og 5. 2), idet de blev kvalificeret som forudbetalinger (aftalens artikel 6), der s(cid:229)ledes adskiller sig fra leje, der er erlagt i form af endelig betaling (»(cid:224) fonds perdus«). 5. 3. 3. Bestemmelserne om fasts(cid:230)ttelse af salgsprisen og den uafh(cid:230)ngige eksperts opgave Det bestemmes i aftalens artikel 9, at parterne, n(cid:229)r den er tr(cid:229)dt i kraft, skal udpege en uafh(cid:230)ngig ekspert, som bl. a. skal beregne salgsprisen for bygningerne. Ekspertens udgifter og honorarer betales af staten og Domstolen med hver halvdelen. I medfłr af denne artikel blev der i februar 1995 udpeget en ekspert. Det ses s(cid:229)ledes, at de midler, der er blevet stillet til r(cid:229)dighed for eksperten med henblik p(cid:229) en korrekt fastl(cid:230)ggelse af byggeom- kostningerne og en efterprłvelse af, at salgsprisen genspejler de faktiske byggeomkostninger, er blevet foreskrevet i forbindelse med aftalen. Det s(cid:229)ledes fastlagte belłb anvendes derefter som beregnings- grundlag for den (cid:229)rlige regulering af salgsprisen fra 1988 og den restg(cid:230)ld, som skal betales. Med henblik herp(cid:229) tages der hensyn til de belłb, der er betalt i form af (cid:229)rlig ydelse eller forudbetaling p(cid:229) den ene side, og de udgifter og omkostninger, som er blevet afholdt, p(cid:229) den anden side. F(cid:230)llesskabernes restg(cid:230)ld hvert (cid:229)r er differencen mellem nutidsv(cid:230)rdien af salgsprisen for bygningerne og nutidsv(cid:230)rdien af de ydelser, Domstolen har betalt, og af mom- sen (aftalens artikel 8. 1). Med henblik p(cid:229) fastl(cid:230)ggelsen af de finansielle strłmme og den restg(cid:230)ld, som skal betales, anvender den uafh(cid:230)ngige ekspert dels oplysninger fra statens regnskabssystem, dels oplysninger fra kon- toudtog vedrłrende l(cid:229)nekonti hos Banque et Caisse d(cid:146)Epargne de l(cid:146)Etat eller andre bankkonti, der vedrłrer aftalen (punkt 2. 3 i til- buddet om tjenesteydelser). Domstolen er af den opfattelse, at da byggeomkostningerne, der anvendes som beregningsgrundlag for den restg(cid:230)ld, der skal beta- les, skal fasts(cid:230)ttes p(cid:229) grundlag af bevisdokumenter (dvs. doku- menter, der godtgłr, at udgifterne er blevet afholdt i medfłr af aftalens artikel 8. 1), er den opgave, som er tildelt den uafh(cid:230)ngige ekspert, ikke begr(cid:230)nset til en rent revisionsm(cid:230)ssig kontrol af udgifterne, men omfatter ogs(cid:229) en efterprłvelse af deres rigtighed. S(cid:229)fremt det viser sig, at byggeomkostningerne er blevet fastsat urigtigt, eller at salgsprisen ikke genspejler byggeomkostningerne, skal den (cid:230)ndres, og den restg(cid:230)ld, der skal betales, skal korrigeres tilsvarende (jf. nedenfor punkt 5. 6, fłrste afsnit). Domstolen er derfor af den opfattelse, at der eksisterer garantier for, at kun udgifter, som p(cid:229)hviler den i henhold til aftalen, faktisk bliver afholdt af institutionen. Ekspertens tilbud om tjenesteydelser, der blev accepteret af Dom- stolen og de luxembourgske myndigheder, og som s(cid:229)ledes udgłr den kontraktm(cid:230)ssige ramme for ekspertens opgave, forudser, at opgaven falder i fire led: for det fłrste fasts(cid:230)ttelse af beregnings- parametre, for det andet fasts(cid:230)ttelse af salgsprisen pr. 31. decem- ber 1994, for det tredje (cid:229)rlig opgłrelse af finansielle strłmme (finansieringsomkostninger, afgifter afholdt af den luxembourg- ske stat som udlejer og moms) samt den (cid:229)rlige regulering af salgs- prisen og den resterende del af prisen, der skal betales, og for det fjerde udf(cid:230)rdigelsen af den endelige afregning. 5. 4. Den sk(cid:230)bne, som er blevet de forpligtelser til del, som de luxembourgske myndigheder p(cid:229)tog sig i 1984 Revisionsretten beklager, at aftalen ikke fra den samlede pris ude- lukker de udgifter, som de luxembourgske myndigheder ensidigt p(cid:229)tog sig at afholde i juni 1983 og under regeringsmłdet den 30. marts 1984. C 109/16 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 Det skal for det fłrste understreges, at disse ensidige forpligtelser, s(cid:229)ledes som Revisionsretten har anfłrt i punkt 14 i sin beretning, er blevet truffet i en helt anden sammenh(cid:230)ng end den, der forel(cid:229), da man indgik aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb i 1994. Denne er resultatet af et kompromis, som ikke hviler p(cid:229) de ensi- dige forpligtelser af 1983 og 1984, men i det v(cid:230)sentlige p(cid:229) for- handlingselementer af en anden art, s(cid:229)som medregningen af den acontohusleje, der er blevet betalt mellem 1988 og 1994 (jf. oven- for punkt 5. 3. 2). Det st(cid:229)r ikke desto mindre fast, at aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb ikke overv(cid:230)lter flere udgifter p(cid:229) Domstolen, end de luxembourgske myndigheder havde forpligtet sig til at afholde i 1983 og 1984, s(cid:229)som udgifter forbundet med anvendelse af grun- den (5. 4. 1) og anl(cid:230)ggelse af vejen (5. 4. 2). De offentlige veje er ikke omhandlet af aftalen. Fłlgelig udgłr anl(cid:230)gsomkostningerne for s(cid:229)danne veje p(cid:229) ingen m(cid:229)de en udgift, der indg(cid:229)r i beregningen af salgsprisen, som fastlagt i henhold til aftalens artikel 8. 1. Med henblik p(cid:229) en besvarelse af punkt 8 og 14 i Revisionsrettens beretning skal det anfłres, at denne bestemmelse i aftalen głr det muligt for Domstolen ved fastl(cid:230)ggelsen af den endelige pris for bygningerne at udelukke omkostningerne til anl(cid:230)g af offentlige veje, s(cid:229)som forbindelsesvejen mellem boulevard Konrad Adenauer og rue du Fort Niedergr(cid:252)newald, ogs(cid:229) selv om denne vej, der skal lette den offentlige trafik, er blevet anlagt efter forslag fra Dom- stolen. 5. 4. 1. Problematikken med hensyn til grunden 5. 5. Lejen for Justitspal(cid:230)et Da de luxembourgske myndigheder den 14. marts 1994 frem- lagde deres fłrste udkast til en aftale om fasts(cid:230)ttelse af betingel- serne for benyttelse af annekserne, mens det p(cid:229)t(cid:230)nktes at over- drage bygningerne p(cid:229) lang sigt (hvilket ikke var tilf(cid:230)ldet i 1984), anfłrte de, at »grundprisen er fastsat til 200 000 000 flux pr. hek- tar«. I besvarelse af den sidste s(cid:230)tning i punkt 19 i Revisionsrettens beretning skal Domstolen understrege, at lejen for Justitspal(cid:230)et er fastsat i punkt III i lejekontrakten af 5. juni 1973 mellem den luxembourgske stat og Domstolen. Domstolen forkastede dette forslag, fordi den altid har v(cid:230)ret af den opfattelse, at et v(cid:230)rtsland, som łnsker at udvikle en hjem- stedspolitik, burde tilbyde grundlaget for bygninger, som institu- tionen agtede at erhverve. Dette resultat har ikke kunnet n(cid:229)s, eftersom de luxembourgske myndigheder henviste til den omst(cid:230)n- dighed, at Revisionsretten havde kłbt den grund, p(cid:229) hvilken den lod opfłre sin bygning. Endelig indrłmmede de luxembourgske myndigheder Domstolen en byggeret, som sikrede gratis anven- delse af grunden i 98 (cid:229)r. Domstolen fandt, at denne formel var den łkonomisk set mest fordelagtige, under hensyn til den af de luxembourgske myndigheder foresl(cid:229)ede salgspris. Domstolen har s(cid:229)ledes i forbindelse med aftalen om leje med hen- blik p(cid:229) senere kłb af 1994 gratis r(cid:229)dighed over den grund, hvorp(cid:229) annekserne er opfłrt, i henhold til en byggeret, men det er kor- rekt, at den ikke er ejer, og at den skal blive det inden udlłbet af byggeretten, s(cid:229)fremt den vil undg(cid:229), at ejendomsretten til bygnin- gerne overg(cid:229)r til den luxembourgske stat. Det bem(cid:230)rkes i denne henseende, at byggeretten i hele den periode, hvor den har virkning, (cid:229)bner mulighed for forhandlinger om vederlagsfri overdragelse af grunden. 5. 4. 2. Vejen Domstolen har begr(cid:230)nset sig til at anmode budgetmyndigheden om de nłdvendige bevillinger til at betale den kontraktm(cid:230)ssige leje og erl(cid:230)gge denne ved hj(cid:230)lp af disse bevillinger. 5. 6. Beskyttelse af F(cid:230)llesskabernes finansielle interesser Det fremg(cid:229)r af opbygningen af aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb, af aftalens pr(cid:230)ambel, af dens artikel 8. 1 og af den sammenh(cid:230)ng, hvori den blev indg(cid:229)et (anf(cid:230)gtelse af visse udgifter allerede inden underskrivelsen: jf. ovenfor punkt 5. 3. 1, andet afsnit), at den restg(cid:230)ld, der skal betales, og som opgłres (cid:229)rligt af eksperten, kun er et overslag, der kan berigtiges i lyset af nye oplysninger, hvilke oplysninger ikke er blevet fremlagt af oven- n(cid:230)vnte ministerier (jf. ovenfor punkt 5. 3. 3) i medfłr af deres for- pligtelser eller deres nye vurderinger af eksisterende oplysninger. Det kan derfor ikke konkluderes, at Domstolen har accepteret at afholde omkostninger, som ikke skal tages i betragtning ved beregningen af salgsprisen som fastsat i aftalens artikel 8. 1. Dom- stolen har derimod allerede fra begyndelsen bestridt, at visse udgifter indg(cid:229)r i denne beregning (jf. ovenfor punkt 5. 3. 1, andet afsnit). Aftalens genstand er pr(cid:230)cist beskrevet i dens artikel 1. Det drejer sig om bygninger samt deres tilbehłr og tilliggender, som indfłrt i Luxembourgs kommunes matrikel, afdeling E C Weimerskirch, nr. 840/4284, 871/4923 og 871/4983. P(cid:229) nuv(cid:230)rende tidspunkt eksisterer der stadig en lang liste over tvistepunkter, og Domstolens tjenestegrene forhandler fortsat med de luxembourgske myndigheder med henblik p(cid:229) at udelukke visse omkostninger fra den endelige afregning. 14. 4. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 109/17 Revisionsretten henviser dels til visse mangler b(cid:229)de med hensyn til den luxembourgske administrations og den uafh(cid:230)ngige eks- perts efterprłvninger (punkt 17 og 18 i Revisionsrettens beret- ning), dels til den uretm(cid:230)ssige overv(cid:230)ltning af visse omkostnin- ger som fłlge heraf (punkt 8, 14 og 20, litra f), i Revisionsrettens beretning). Med henblik p(cid:229) at tage m(cid:229)l af de konstaterede anomalier i forbin- delse med faktureringen og de finansielle omkostninger, som ikke er direkte forbundet med finansieringen af bygningerne, vil Dom- stolen opfordre de luxembourgske myndigheder til dels at fore- tage eller lade foretage supplerende dybtg(cid:229)ende undersłgelser, dels at give den adgang, direkte, eller i givet fald gennem en eks- tern revisor, til samtlige dokumenter, der kan v(cid:230)re af betydning for fasts(cid:230)ttelsen af salgsprisen som fastlagt i aftalens artikel 8. 1. Afklaring vedrłrende denne pris skal v(cid:230)re foretaget senest ved aftalens udlłb, som for n(cid:230)rv(cid:230)rende er fastsat til (cid:229)r 2007. Indtil dette tidspunkt, ja endog indtil de to berłrte parter er n(cid:229)et til enighed om den endelige afregning, kan ethvert skłn over en eventuel skade, som F(cid:230)llesskaberne m(cid:229)tte have lidt, kun v(cid:230)re udtryk for rene for- modninger. Domstolen har ingen anledning til at antage, at opfyldelsen af aftalen ikke vil overholde det princip om, at aftaler skal opfyldes i god tro, som er indeholdt i artikel 1134, stk. 3, i den luxem- bourgske code civil, som finder anvendelse i medfłr af aftalens artikel 19, hvorefter aftalen er undergivet luxembourgsk ret. Der er s(cid:229) meget desto mindre anledning til at betvivle, at opfyl- delsen af denne aftale ikke skulle bygge p(cid:229) det princip om sam- arbejde mellem F(cid:230)llesskabet og medlemsstaterne, der er nedf(cid:230)l- det i EF-traktaten, der danner rammen for beskyttelse af F(cid:230)llesskabets finansielle interesser. 6. Konklusion (cid:151) Opfłrelsen af de tre annekser til Justitspal(cid:230)et har ikke fra begyndelsen indg(cid:229)et i et samlet byggeprogram, men er gradvis sket for at imłdeg(cid:229) et stadigt voksende behov. (cid:151) P(cid:229) det tidspunkt, hvor de forskellige byggearbejder blev fore- taget, kunne der kun komme leje i betragtning for Domstolen under hensyn til lokale- og bygningspolitik. f(cid:230)llesskabsinstitutionernes dag(cid:230)ldende (cid:151) Domstolen har i forbindelse med sine anmodninger om bevil- linger til de p(cid:229)t(cid:230)nkte lejem(cid:229)l givet budgetmyndigheden alle de oplysninger, som den selv r(cid:229)dede over. (cid:151) Domstolen er ikke blevet fuldt ud oplyst om den finansielle konstruktion, der er blevet anvendt af de luxembourgske myndigheder, fłr end den selv p(cid:229)t(cid:230)nkte at kłbe bygninger; Domstolen kunne i sine egenskab af lejer ikke kr(cid:230)ve at blive oplyst herom. (cid:151) Domstolen har v(cid:230)ret tvunget til at benytte bygningerne uden lejekontrakt og finder under hensyn til den heraf fłlgende benyttelse, at de luxembourgske myndigheder havde ret til at kr(cid:230)ve en modydelse, og at Domstolen derfor var forpligtet til at foretage acontobetalinger. (cid:151) Efter at budgetmyndigheden havde fastlagt en lokale- og byg- ningspolitik, der anbefalede kłb af de bygninger, som benyt- tes af f(cid:230)llesskabsinstitutionerne, har Domstolen overvejet at erhverve de annekser, som den benytter; den har i dette łje- med indg(cid:229)et en aftale med henblik p(cid:229) senere kłb, der er en fłlge af et kompromis, som blev n(cid:229)et efter lange og vanskelige forhandlinger. (cid:151) Domstolen er af den opfattelse, at den opgave, som blev betroet den uafh(cid:230)ngige ekspert i forbindelse med denne aftale, ikke er begr(cid:230)nset til en rent revisionsm(cid:230)ssig kon- trol af udgifterne, men ogs(cid:229) omfatter en efterprłvelse af deres rigtighed. (cid:151) Domstolen mener endvidere, at den restg(cid:230)ld, der skal betales, og som opgłres (cid:229)rligt af den uafh(cid:230)ngige ekspert, kun er skłnsm(cid:230)ssigt fastsat og kan (cid:230)ndres. (cid:151) Betingelserne i aftalen om leje med henblik p(cid:229) senere kłb vedrłrende den salgspris, som Domstolen skal betale, giver garantier for, at kun de omkostninger, der p(cid:229)hviler den i henhold til aftalen, faktisk b(cid:230)res af institutionen. (cid:151) Domstolen vil bestr(cid:230)be sig p(cid:229), at der gennemfłres supple- rende undersłgelser med henblik p(cid:229) at sikre, at der ikke beg(cid:229)s nogen uregelm(cid:230)ssighed, der kan skade F(cid:230)llesskabernes finan- sielle interesser. C 109/18 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende 14. 4. 2000 BILAG KRONOLOGISK SAMMENDRAG 1972 1973 1979 1980 1981 1982 1984 1985 1986 august januar Benyttelse af Justitspal(cid:230)et Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongeriges tiltr(cid:230)delse januar november Domstolens meddelelse til R(cid:229)det om dens lokale- og bygningsbehov p(cid:229) lang sigt (10 (cid:229)r) Benyttelse af 40 kontorer i Jean Monnet-Bygningen juli januar maj maj juli december januar september Benyttelse af yderligere 80 kontorer i Jean Monnet-Bygningen Gr(cid:230)kenlands tiltr(cid:230)delse R(cid:229)det uds(cid:230)tter gennemgangen af et lokale- og bygningsprojekt forelagt af Domstolen R(cid:229)det godkender efter forslag fra Domstolen opfłrelse af en bygning med 300 kontorer Lov om finansiering af Erasmus-annekset Benyttelse af 140 kontorer i barakbygninger i Weimershof Spaniens og Portugals tiltr(cid:230)delse Opfłrelsen af Erasmus-annekset p(cid:229)begyndes 1988 oktober Afgłrelse om oprettelse af De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Ret i Fłrste Instans Fraflytning af Jean Monnet-bygningen Delvis fraflytning af barakbygningerne i Weimershof Benyttelse af Erasmus-annekset 1989 1990 1992 februar juni september Opfłrelsen af Thomas More-annekset p(cid:229)begyndes Lov om finansiering af Thomas More-annekset Retten i Fłrste Instans tr(cid:230)der i funktion Benyttelse af BAK-Bygningen Endelig fraflytning af barakbygningerne i Weimershof december Lov om finansiering af anneks C februar september Opfłrelsen af anneks C p(cid:229)begyndes Opfłrelsen af Thomas More-annekset afsluttes Delvis fraflytning af BAK-Bygningen 1994 oktober november Opfłrelsen af anneks C afsluttes Rettens benyttelse af anneks C Fraflytning af BAK-Bygningen Aftale om leje med henblik p(cid:229) senere kłb indg(cid:229)et mellem Domstolen og den luxembourgske stat 1995 1996 1998 1999 januar (cid:216)strigs, Finlands og Sveriges tiltr(cid:230)delse november Rapport om asbest i Justitspal(cid:230)et september Revisionsretten bebuder revision af Domstolens udgifter til lokaler og bygninger januar juli Benyttelse af T-bygningen (midlertidig bygning) Fraflytning af Justitspal(cid:230)et


title: ΓΡΑΠΤΗ ΕΡΩΤΗΣΗ E-0471/00 υποβολή: Mathieu Grosch (PPE-DE) προς την Επιτροπή. Πρόγραμμα JOP.

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
EU programme
consortium
fraud against the EU

formats: html pdf print

text: 28. 12. 2000 EL Επι΄σηµη Εφηµερι΄δα των Ευρωπαι¤κω΄ν Κοινοτη΄των C 374 E/85 (2000/C 374 E/098) GRAPTH ERVTHSH E-0471/00 ypobolh·: Mathieu Grosch (PPE-DE) prow thn Epitroph· (24 Febroyari·oy 2000) Ue·ma: Προ΄γραµµα JOP 1. Ει΄ναι ακριβε΄ς ο΄τι η Επιτροπη΄ ε΄χει αποφασι΄σει να καταργη΄σει το προ΄γραµµα JOP; Στην περι΄πτωση που το προ΄γραµµα καταργηθει΄, η απο΄φαση ελη΄φθη λο΄γω δυσκολιω΄ν και, αν ναι, ποιες ει΄ναι 2. αυτε΄ς; Μη΄πως η απο΄φαση ελη΄φθη λο΄γω προβληµα΄των απα΄της; Εα΄ν ναι, ποια ει΄ναι η αναλογι΄α των αµφισβητου΄- 3. µενων φακε΄λων (διατιθε΄ντα ποσα΄) σε σχε΄ση µε τους «καθαρου΄ς»; Προβλε΄πει η Επιτροπη΄ την παρουσι΄αση παροµοι΄ου προγρα΄µµατος η΄ φρονει΄ ο΄τι η φιλοσοφι΄α του 4. υφισταµε΄νου δεν ανταποκρι΄νεται επαρκω΄ς στα συγκεκριµε΄να αιτη΄µατα; Apa·nthsh toy k. Verheugen ej ono·matow thw Epitroph·w (30 Marti·oy 2000) Με την πα΄ροδο των ετω΄ν, το PHARE εξελι΄χθηκε σε ε΄να µε΄σο στη΄ριξης για την προετοιµασι΄α των χωρω΄ν εται΄ρων ο΄σον αφορα΄ την προσχω΄ρηση΄ τους στην Ένωση. Οι απαιτου΄µενες ενε΄ργειες προτεραιο΄τητας προσδιορι΄ζονται στις εταιρικε΄ς σχε΄σεις προσχω΄ρησης οι οποι΄ες εγκρι΄θηκαν απο΄ το Συµβου΄λιο στις 6 ∆εκεµβρι΄ου 1999. Αυτο΄ς ο επαναπροσανατολισµο΄ς του PHARE σε ε΄ναν επιδιωκο΄µενο αριθµο΄ προτεραιοτη΄των για την προσχω΄ρηση οδη΄γησε επι΄σης στην απο΄φαση να µειωθει΄ ο αριθµο΄ς των πολυεθνικω΄ν τοµεακω΄ν προγραµµα΄των. Η απο΄φαση να περατωθει΄ το προ΄γραµµα «Joint venture programme» (JOP) πρε΄πει να εξεταστει΄ απο΄ αυτη΄ την οπτικη΄ γωνι΄α. ∆εν υπα΄ρχουν α΄λλοι λο΄γοι γι(cid:146)αυτη΄ την απο΄φαση. Ωστο΄σο, η στη΄ριξη στις µικρε΄ς και µεσαι΄ες επιχειρη΄σεις (ΜΜΕ) στις υποψη΄φιες χω΄ρες εξακολουθει΄ µε΄σω της νε΄ας δοµη΄ς του PHARE για την υποστη΄ριξη των επενδυ΄σεων µε σκοπο΄ την προω΄θηση της οικονοµικη΄ς και κοινωνικη΄ς συνοχη΄ς στις υποψη΄φιες χω΄ρες. Αυτε΄ς οι δρα΄σεις εξετα΄ζονται ετησι΄ως στο πλαι΄σιο των εθνικω΄ν προγραµµα΄των PHARE για κα΄θε υποψη΄φια χω΄ρα. Επι΄σης το ειδικο΄ προ΄γραµµα προσχω΄ρησης για τη γεωργι΄α και την αγροτικη΄ ανα΄πτυξη (SAPARD), νε΄ο µε΄σο για τις υποψη΄φιες χω΄ρες, θα ει΄ναι σε θε΄ση, υπο΄ ορισµε΄νους ο΄ρους, να παρε΄χει στη΄ριξη στις επενδυ΄σεις για τις ΜΜΕ ω΄στε να ικανοποιηθου΄ν οι απαιτη΄σεις του κεκτηµε΄νου στον τοµε΄α της γεωργικη΄ς και αγροτικη΄ς ανα΄πτυξης. Επιπλε΄ον, διατι΄θενται κεφα΄λαια του PHARE στη συνεργασι΄α µε τους διεθνει΄ς χρηµατοδοτικου΄ς οργανισµου΄ς υπο΄ µορφη΄ δανει΄ων προς τις ΜΜΕ στις χω΄ρες-εται΄ρους. (2000/C 374 E/099) GRAPTH ERVTHSH E-0474/00 ypobolh·: Sebastiano Musumeci (UEN) prow thn Epitroph· (24 Febroyari·oy 2000) Ue·ma: Ενισχυ΄σεις στους αλιει΄ς της Σικελι΄ας ∆εδοµε΄νου ο΄τι η Περιφε΄ρεια της Σικελι΄ας, συ΄µφωνα µε το νο΄µο της αριθ. 30/1998, ε΄χει προβλε΄ψει συνοδευτικα΄ µε΄τρα για τις περιπτω΄σεις διακοπη΄ς η΄ περιορισµου΄ των αλιευτικω΄ν δραστηριοτη΄των• ε΄χοντας υπο΄ψη ο΄τι η ενι΄σχυση στους αλιει΄ς δεν ε΄χει ακο΄µη ενεργοποιηθει΄, διο΄τι απο΄ τον περασµε΄νο Μα΄ιο η Επιτροπη΄ διατυ΄πωσε παρατηρη΄σεις στις οποι΄ες η κυβε΄ρνηση της Σικελι΄ας ε΄δωσε το΄τε απα΄ντηση• λαµβα΄νοντας επι΄σης υπο΄ψη ο΄τι για τον εν λο΄γω περιφερειακο΄ νο΄µο η Ευρωπαι¤κη΄ Επιτροπη΄ ε΄χει η΄δη, µε α΄λλη αφορµη΄, εκφρα΄σει θετικη΄ γνω΄µη• ζητω΄ να πληροφορηθω΄: 1. Ποιοι ιδιαι΄τεροι λο΄γοι εξακολουθου΄ν να εµποδι΄ζουν την Ευρωπαι¤κη΄ Επιτροπη΄ να επιτρε΄ψει στην Περιφε΄ρεια της Σικελι΄ας να χορηγη΄σει τις ενισχυ΄σεις στους αλιει΄ς του νησιου΄ που ε΄χουν υποβα΄λει σχετικη΄ αι΄τηση; 2. Πο΄τε σκοπευ΄ει η Ευρωπαι¤κη΄ Επιτροπη΄ να αποφανθει΄, ω΄στε να καταστει΄ δυνατη΄ η ελα΄φρυνση των οικονοµικω΄ν προβληµα΄των µιας περι΄που εκατοντα΄δας επαγγελµατιω΄ν του τοµε΄α, οι οποι΄οι πλη΄ττονται η΄δη σοβαρα΄ απο΄ την αναγκαστικη΄ απραξι΄α;


title: QUESTION ÉCRITE E-0470/00 posée par Isabelle Caullery (UEN) à la Commission. Programmes, projets communautaires et initiatives européennes en région Ile-de-France.

eurovoc_concepts:
EU financial instrument
EU programme
EU regional policy
Ile-de-France
economic analysis
labour market
management accounting
regional development

text: 21. 11. 2000 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 330 E/169 (2000/C 330 E/191) QUESTION (cid:201)CRITE E-0470/00 posØe par Isabelle Caullery (UEN) (cid:224) la Commission (24 fØvrier 2000) Objet: Programmes, projets communautaires et initiatives europØennes en rØgion Ile-de-France La Commission peut-elle dresser la liste exhaustive des divers programmes et projets europØens ou initiatives communautaires auxquels la RØgion ˛le-de-France est partie prenante (cid:129) et (cid:224) quelle hauteur (cid:129) en tant que collectivitØ associØe? Peut-elle aussi indiquer l(cid:146)ensemble des programmes et initiatives europØens auxquels participent (cid:129) et dans quelles proporitions (cid:129) les divers organismes, centres de recherche, associations, universitØs, communes et autres collectivitØs, etc. gØographiquement situØs dans la rØgion ˛le-de-France? RØponse complØmentaire commune aux questions Øcrites E-0469/00 et E-0470/00 donnØe par M. Prodi au nom de la Commission (5 mai 2000) En raison de l(cid:146)ampleur de la rØponse, qui comporte de nombreux tableaux, la Commission la transmet directement (cid:224) l(cid:146)Honorable Parlementaire et au SecrØtariat gØnØral du Parlement. (2000/C 330 E/192) QUESTION (cid:201)CRITE E-0472/00 posØe par BØatrice Patrie (PSE) (cid:224) la Commission (24 fØvrier 2000) Objet: AccŁs aux mØdicaments gØnØriques Les procØdures d(cid:146)autorisation de mise sur le marchØ de mØdicaments de certains (cid:201)tats membres ont pour consØquence d(cid:146)empŒcher l(cid:146)enregistrement de mØdicaments gØnØriques bon marchØ parce que l(cid:146)entre- prise pharmaceutique qui fabrique le produit original a retirØ sa licence pour ce produit, au nom de raisons commerciales, et l(cid:146)a remplacØ par une variante. Ce systŁme trŁs prØjudiciable au consommateur se fonde sur une interprØtation discutable de la directive du Conseil 65/65/CEE (1) et notamment de son article 4. 8, a, iii). Cet obstacle (cid:224) l(cid:146)enregistrement de mØdicaments gØnØriques est tout (cid:224) fait contraire (cid:224) la politique de la Commission exprimØe dans sa communication sur le marchØ intØrieur concernant le secteur pharmaceu- tique (COM(98) 588), (cid:224) la position du Parlement exposØe dans le rapport Read (A4-0205/1999) et (cid:224) celle du Conseil formulØe dans sa rØsolution du 18 mai 1999, textes qui se sont tous prononcØs en faveur d(cid:146)un meilleur accŁs du consommateur aux mØdicaments gØnØriques. Quelles actions concrŁtes la Commission entend-elle mener pour faire dispara(cid:238)tre cet obstacle (cid:224) la disponibilitØ des mØdicaments gØnØriques? Quelles mesures compte-t-elle prendre pour garantir la possibilitØ de faire enregistrer un mØdicament gØnØrique, en passant outre au fait que l(cid:146)entreprise pharmaceutique qui a fabriquØ le produit original a retirØ sa licence en faveur d(cid:146)un produit similaire, pour des raisons qui ne tienne pas compte des impØratifs de santØ publique? (1) JO 22 du 9. 2. 1965, p. 369. RØponse donnØe par M. Liikanen au nom de la Commission (23 mars 2000) La disponibilitØ des mØdicaments gØnØriques est effectivement une des prioritØs de la Commission comme cela a ØtØ exprimØ dans divers textes. Dans ce cadre, la Commission soucieuse du bon suivi de cette politique Ølabore des recommandations basØes sur divers arrŒts de la Cour de justice qui permettent une interprØtation plus favorable aux mØdicaments gØnØriques