title: 2000/207/EY: Komission suositus, annettu 22 päivänä helmikuuta 2000, yhteensovitetusta elintarvikkeiden virallisesta tarkastusohjelmasta vuonna 2000 (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 356) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
European standard
carriage of goods
food inspection
foodstuff
labelling

formats: html pdf print

text: L 63/34 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 3. 2000 KOMISSION SUOSITUS, annettu 22 päivänä helmikuuta 2000, yhteensovitetusta elintarvikkeiden virallisesta tarkastusohjelmasta vuonna 2000 (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 356) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/207/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY (1) ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan, on kuullut pysyvää elintarvikekomiteaa, sekä katsoo seuraavaa: (1) (2) (3) On tarpeen sisämarkkinoiden toimivuus huomioon ottaen järjestää elintarvikkeiden tarkastusohjel- mien yhteensovittaminen yhteisön tasolla. Näissä ohjelmissa korostetaan yhteisön lainsäädännön noudattamista, kansanterveyden suojelua, kuluttajien etuja ja hyvää kauppatapaa. Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY (2) 3 artiklassa edellytetään, että direktiivin 89/397/ETY 7 artiklassa tarkoitetut laboratoriot täyttävät EN 45000 -standardien mukaiset edellytykset. Ainoastaan tällaisia laboratorioita voidaan pitää sopivina toteuttamaan virallista tarkastusta koskevaan yhteenso- vitettuun ohjelmaan kuuluvia analyyseja. (4) Kansallisten ohjelmien ja yhteensovitettujen ohjelmien samanaikaisesta toimeenpanosta voidaan saada tietoja ja kokemuksia, joihin tuleva tarkastustoiminta voidaan perustaa, SUOSITTELEE: 1. Vuonna 2000 jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarkastuksia, joihin sisältyy soveltuvin osin näytteiden ottaminen ja niiden laboratorioanalyysi sekä tarkastusten ja/tai tarkastuskäyntien toteuttaminen, jotta valvottaisiin seuraavien yhteisön toimenpiteiden noudattamista: a) elintarvikehygieniasta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/43/ETY (3) 3 artiklan 2 kohta, joka koskee HACCP-järjestelmän (vaarojen analysointi, kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) periaatteiden soveltamista tietyissä elintarvikealan yrityksissä; b) direktiivin 93/43/ETY liitteessä olevan IV luvun 2 kohta, joka koskee elintarvikkeiden kuljetusta irtotavarana; c) elintarvikkeiden ravintoarvomerkinnöistä 24 päivänä syyskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/496/ETY (4), jossa käsitellään hedelmän makuisten maitojuomien, jogurttien ja virvoitusjuomien ravintoarvomerkintöjä. 2. 3. Vaikka näytteiden oton ja/tai tarkastusten tiheyttä ei ole määrätty, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että se on riittävä käsityksen saamiseksi asiasta jokaisessa jäsenvaltiossa. Analyysimenetelmistä anne- taan ehdotuksia. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava pyydetyt tiedot tämän suosituksen liitteessä annetun tietolomakkeen muodon mukaisina, jotta tulokset olisivat helpommin verrattavia. (1) EYVL L 186, 30. 6. 1989, s. 23. (2) EYVL L 290, 24. 11. 1993, s. 14. (3) EYVL L 175, 19. 7. 1993, s. 1. (4) EYVL L 276, 6. 10. 1990, s. 40. 10. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 63/35 4. Tämän ohjelman mukaisesti analysoitavat elintarvikkeet olisi toimitettava laboratorioihin, joiden osalta noudatetaan direktiivin 93/99/ETY 3 artiklan säännöksiä. 5. HACCP-järjestelmä tietyissä elintarvikealan yrityksissä 5. 1 Ohjelman ala Direktiivin 93/43/ETY 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että direktiivin alaan kuuluvien elintarvi- kealan yritysten on direktiivin liitteessä annettujen yleisten hygieniaa koskevien määräyksien lisäksi sovellettava toimintaansa tiettyjä HACCP-järjestelmän (vaarojen analysointi, kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) periaatteita. Vuoden 1995 joulukuusta alkaen on edellytetty, että elintarvikealan toimi- joilla on käytössä elintarvikkeiden turvallisuusriskien analysointiin ja niiden hallintaan tarkoitettu järjestelmä, joka voi perustua toimialan omiin vapaaehtoisiin hyvää hygieniakäytäntöä koskeviin ohjei- siin, jos tällaiset ohjeet ovat käytettävissä. Direktiivin 93/43/ETY 5 artiklassa edellytetään, että jäsenval- tiot rohkaisevat vapaaehtoisten ja alakohtaisten hyvän hygieniakäytännön ohjeiden laatimista, joissa yksityiskohtaistetaan asianomaista alaa varten direktiivin liitteeseen sisältyviä yleisiä hygieniaperiaatteita sekä 3 artiklan 2 kohdassa annettuja HACCP-järjestelmän periaatteiden soveltamiseen liittyviä vaati- muksia. Direktiivin 93/43/ETY 3 artiklan 2 kohtaa sovelletaan kaikkiin direktiivin soveltamisalaan kuuluviin elintarvikealan yrityksiin niiden koosta tai tyypistä riippumatta. Koska säännöksen piiriin kuuluu monentyyppisiä yrityksiä, tässä yhteydessä on tulosten vertailukelpoisuuden vuoksi valittu käsiteltäviksi tietyn tyyppisiä ja kokoisia elintarvikealan yrityksiä. Tämä valinta ei siis missään tapauksessa tarkoita, että muunlaisille yrityksille tästä säännöksestä koituva vastuu olisi jollakin tavoin vähäisempi tai suurempi. 5. 2 Menetelmä Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi tehtävä tavanomaisessa toiminnassaan käyntejä direk- tiivin 93/43/ETY soveltamisalaan kuuluviin elintarvikealan yrityksiin, jotka kuuluvat seuraaviin luok- kiin: a) suuret/teolliset ateriapalveluyritykset (catering-yritykset); b) suoraan kuluttajille myyvät lihakaupat. Näiden tarkastusten tulokset olisi kirjattava liitteessä oleviin tietolomakkeisiin. 6. Elintarvikkeiden kuljetus irtotavarana 6. 1 Ohjelman ala Direktiivin 93/43/ETY liitteessä olevassa IV luvussa edellytetään erityisesti, että irtotavarana nestemäi- sessä, rakeisessa tai jauhomaisessa muodossa olevat elintarvikkeet kuljetetaan kuljetusastioissa ja/tai säiliöissä/tankeissa, jotka on tarkoitettu elintarvikkeiden kuljetukseen. Komissio on hyväksynyt tästä säännöksestä kahta elintarvikeluokkaa koskevan poikkeuksen. Nämä luokat ovat ruokaöljyjen ja -rasvojen merikuljetus sekä raakasokeri. Yhteensovitetun ohjelman tässä osassa pyritään tarkastamaan, että säädöksiä noudatetaan niiden elintarvikkeiden kuljetuksessa, jotka eivät kuulu direktiivin 93/ 43/ETY 4 artiklan mukaisesti myönnettyjen poikkeuksien piiriin. 6. 2 Menetelmä Seuraavien tarkastusten tulokset olisi kirjattava tämän suosituksen liitteenä annettuihin tietolomakkei- siin: — tarkastukset muiden kuin eläinperäisten irtotavarana käsiteltävien elintarvikkeiden (öljy, jauhot, tärkkelys jne. ) valmistajien tiloissa. Tarkastuksilla olisi pyrittävä toteamaan direktiivin 93/43/ETY liitteessä olevan IV luvun yleisten määräysten mukainen kuljetusastioiden kunto, tila ja puhtaus, ja tätä koskevat tiedot olisi kirjattava. Tarkastuksilla olisi pyrittävä toteamaan, onko valmistajalla käytössä riittävät menettelyt, joilla varmistetaan, että elintarvikkeiden kuljetukseen tarkoitettuja astioita tai säiliöitä käytetään ainoastaan elintarvikkeita varten, — tarkastuksia olisi toteutettava liikenteenharjoittajien tiloissa, jotta voitaisiin todeta kuljetettujen tavaroiden laji tutustumalla kuljetusasiakirjoihin sekä tekemällä suoria havaintoja. L 63/36 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 3. 2000 7. Ravintoarvomerkinnät 7. 1 Ohjelman ala Direktiivissä 90/496/ETY säädetään erityisistä elintarvikkeissa olevia ravintoaineita koskevista merkintä- jos elintarvikkeen pakkauksessa tai esillepanossa esiintyy ravitsemuksellinen väite. vaatimuksista, Ohjelman alaan eivät kuulu ne erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikkeet, jotka kuuluvat erityisravin- noksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/398/ETY (1) soveltamisalaan. 7. 2 Menetelmä Näytteitä olisi valittava kahteen luokkaan kuuluvista elintarvikkeista eli hedelmä- ja vihannesmehuista sekä hedelmän makuisista maitojuomista ja jogurteista, joiden merkintöihin sisältyy tiettyjä ravitsemuk- sellisia väitteitä, ja näytteiden avulla olisi tutkittava, onko ravitsemuksellinen väite luvallinen ja vastaako sen muotoilu direktiivin 90/496/ETY säännöksiä. Lisäksi näytteet olisi analysoitava, jotta selvitettäisiin, ovatko ravitsemukselliset väitteet todenperäisiä ja ovatko ne hyväksyttävien toleranssirajojen sisällä. Tulokset olisi kirjattava tämän suosituksen liitteessä oleviin tietolomakkeisiin. Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 2000. Komission puolesta Erkki LIIKANEN Komission jäsen (1) EYVL L 186, 30. 6. 1989, s. 27. 10. 3. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 63/37 LIITE Jäsenvaltio. 1. HACCP-järjestelmä tietyissä elintarvikealan yrityksissä — 1a. Yrityksen toimiala: suuret ateriapalveluyritykset (catering-yritykset), mukaan lukien teolliset ateriapalveluyri- tykset Kirjatkaa vain yksi tarkastuskäynti, ei uusinta- tai seurantakäyntejä. Kuinka monessa suuressa/teollisessa ateriapalveluyrityk- sessä käytiin yhteensä tämän ohjelman toteutusaikana? Kuinka moni tarkastuskäynnin kohteena olleista yrityk- sistä noudatti direktiivin 93/43/ETY 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä, jotka koskevat HACCP-periaatteiden sovelta- mista? Onko suurten/teollisten ateriapalveluyritysten käytettä- vissä vapaaehtoiset ja hyväksytyt hyvää hygieniakäytäntöä koskevat ohjeet? Kuinka monella tarkastuskäynnin kohteena olleella tämän ja hyväksytyt hyvää alan yrityksellä oli vapaaehtoiset hygieniakäytäntöä koskevat ohjeet? Oliko 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä noudattavissa yrityksissä saatavilla asiakirjoja, jotka koskevat vaarojen analysointia tai niiden hallitsemisen kannalta kriittisten kohtien (CCP) valvontaa? Mitä seurantatoimia toimivaltaiset viranomaiset toteuttivat tiloissa, joiden osalta ei noudatettu 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä? Kirjatkaa tiedot seuraavaan taulukkoon. Ei mitään Suullinen varoitus Kirjallinen varoitus Kirjalliset ohjeet Myynnin kieltäminen Hallinnollinen seuraamus Oikeustoimet Muu L 63/38 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 10. 3. 2000 Jäsenvaltio. 1. HACCP-järjestelmä tietyissä elintarvikealan yrityksissä — 1b. Yrityksen toimiala: lihakaupan vähittäismyynti suoraan kuluttajille Kirjatkaa vain yksi tarkastuskäynti, ei uusinta- tai seurantakäyntejä. Kuinka monessa lihakaupassa käytiin yhteensä tämän ohjelman toiminta-aikana? Kuinka moni tarkastuskäynnin kohteena olleista yrityk- sistä noudatti direktiivin 93/43/ETY 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä, jotka koskevat HACCP-periaatteiden sovelta- mista? Onko lihakaupoilla käytettävissä vapaaehtoiset ja hyväk- sytyt hyvää hygieniakäytäntöä koskevat ohjeet? Kuinka monella tarkastuskäynnin kohteena olleella tämän alan yrityksellä oli vapaaehtoiset ja hyväksytyt hyvää hygieniakäytäntöä koskevat ohjeet? Oliko 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä noudattavissa yrityksissä saatavilla asiakirjoja, jotka koskevat vaarojen analysointia tai niiden hallitsemisen kannalta kriittisten kohtien (CCP) valvontaa? Mitä seurantatoimia toimivaltaiset viranomaiset toteuttivat tiloissa, joiden osalta ei noudatettu 3 artiklan 2 kohdan säännöksiä? Kirjatkaa tiedot seuraavaan taulukkoon. Ei mitään Suullinen varoitus Kirjallinen varoitus Kirjalliset ohjeet Myynnin kieltäminen Hallinnollinen seuraamus Oikeustoimet Muu 2. Elintarvikkeiden kuljetus irtotavarana 2a. Tarkastukset elintarvikkeiden valmistajien luona Jäsenvaltio. Tarkastukset nestemäisessä, rakeisessa tai jauhomaisessa muodossa olevia, irtotavarana käsiteltäviä elintarvikkeita valmistavissa yrityksissä Yritysten omat tarkastusmenettelyt, joilla valvotaan astioiden puhtautta ja kuntoa ja varmistetaan, että niitä käytetään ainoastaan elintarvikkeisiin Puutteiden määrä Tarkastusten määrä Tyydyttävät Riittämättömät Ei ole Ei mitään Havaittujen puutteiden vuoksi toteutetut toimenpiteet Suullinen varoitus Kirjallinen varoitus Edellytetään sisäisten tarkastusten parantamista Myynnin kieltäminen Hallinnollinen seuraamus Oikeustoimet Muu 2. Elintarvikkeiden kuljetus irtotavarana Jäsenvaltio. 2b. Tarkastukset elintarvikkeiden irtokuljetuksesta vastaavien liikkeenharjoittajien luona Tarkastukset nestemäisessä, rakeisessa tai jauhomaisessa muodossa olevia, irtotavarana kuljettavien liikkeenharjoittajien luona Yritysten omat tarkastusmenettelyt, joilla valvotaan astioiden puhtautta ja kuntoa ja varmistetaan, että niitä käytetään ainoastaan elintarvikkeisiin Puutteiden määrä Tarkastusten määrä Tyydyttävät Riittämättömät Ei ole Ei mitään Havaittujen puutteiden vuoksi toteutetut toimenpiteet Suullinen varoitus Kirjallinen varoitus Edellytetään sisäisten tarkastusten parantamista Myynnin kieltäminen Hallinnollinen seuraamus Oikeustoimet Muu. 1 0 3 2 0 0 0 F I E u r o o p a n y h t e i s ö j e n v i r a l l i n e n l e h t i L 6 3 / 3 9 3. Merkintöjen ravitsemukselliset väittämät 3a. Hedelmä- ja vihannesmehut Jäsenvaltio. Merkinnöissä esitetyt väittämät koskevat seuraavia seikkoja Niiden tuotteiden määrä, joista on otettu näyte ja jotka on analysoitu Säännösten vastaisten tuotteiden määrä Luvattomat väittämät Ravintoarvomerkintöjen muoto ei ole säännösten mukainen Ilmoitetut arvot eivät vastaa analyyseissa saatuja, toleranssirajan ylittäviä arvoja Energia-arvo Proteiinit ja niiden osat Hiilihydraatit ja niiden osat Rasvat ja niiden osat Vitamiinit ja kivennäisaineet Havaittujen puutteiden vuoksi toteutetut toimet Ei mitään Suullinen varoitus Kirjallinen varoitus Kirjalliset ohjeet Myynnin kieltäminen Hallinnolliset seuraamukset Oikeustoimet Muu L 6 3 / 4 0 F I E u r o o p a n y h t e i s ö j e n v i r a l l i n e n l e h t i. 1 0 3 2 0 0 0 3. Merkintöjen ravitsemukselliset vaittämät 3b. Hedelmän makuiset maitojuomat ja jogurtit Jäsenvaltio. Merkinnöissä esitetyt väittämät koskevat seuraavia seikkoja Niiden tuotteiden määrä, joista on otettu näyte ja jotka on analysoitu Säännösten vastaisten tuotteiden määrä Luvattomat väittämät Ravintoarvomerkintöjen muoto ei ole säännösten mukainen Ilmoitetut arvot eivät vastaa analyyseissa saatuja, toleranssirajan ylittäviä arvoja Energia-arvo Proteiinit ja niiden osat Hiilihydraatit ja niiden osat Rasvat ja niiden osat Vitamiinit ja kivennäisaineet Havaittujen puutteiden vuoksi toteutetut toimet Ei mitään Suullinen varoitus Kirjallinen varoitus Kirjalliset ohjeet Myynnin kieltäminen Hallinnolliset seuraamukset Oikeustoimet Muu. 1 0 3 2 0 0 0 F I E u r o o p a n y h t e i s ö j e n v i r a l l i n e n l e h t i L 6 3 / 4 1


title: 2000/196/ΕΚ: Απόφαση της Επιτροπής, της 22ας Φεβρουαρίου 2000, σχετικά με την απόρριψη της διάθεσης στην αγορά «Stevia rebaudiana Bertoni: φυτά και αποξηραμένα φύλλα» ως νέου τροφίμου ή νέου συστατικού τροφίμων σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 258/97 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(2000) 77] (Το κείμενο σην ολλανδική γλώσσα είναι το μόνο αυθεντικό)

eurovoc_concepts:
Belgium
dried product
food inspection
human nutrition
market approval
marketing

text: L 61/14 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 8. 3. 2000 ΑΠΟΦΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 22ας Φεβρουαρίου 2000 σχετικά µε την απόρριψη της διάθεσης στην αγορά «Stevia rebaudiana Bertoni: φυτά και αποξηραµένα φύλλα» ως νέου τροφίµου ή νέου συστατικού τροφίµων σύµφωνα µε τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 258/97 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συµβουλίου [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθµό Ε(2000) 77] (Το κείµενο σην ολλανδική γλώσσα είναι το µόνο αυθεντικό) (2000/196/ΕΚ) Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 258/97 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συµβουλίου, της 27ης Ιανουαρίου 1997, σχετικά µε τα νέα τρόφιµα και τα νέα συστατικά τροφίµων (1), και ιδίως το άρθρο 7, την αίτηση για διάθεση στην αγορά «Stevia rebaudiana Bertoni: φυτά και αποξηραµένα φύλλα» ως νέου τροφίµου ή νέου συστατικού τροφίµων, την οποία υπέβαλε ο καθηγητής J. Geuns του Εργαστηρίου Φυσιολογίας Φυτών του Πανεπιστηµίου KUL στις αρµόδιες αρχές του Βελγίου στις 5 Νοεµβρίου 1997, την έκθεση αρχικής αξιολόγησης που συνέταξαν οι αρµόδιες αρχές του Βελγίου και η οποία διαβιβάστηκε από την Επιτροπή σε όλα τα κράτη µέλη στις 18 Αυγούστου 1998, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) (4) (5) Η έκθεση αρχικής αξιολόγησης που συνέταξαν οι αρµόδιες αρχές του Βελγίου, καταλήγει στο συµπέρασµα ότι, µε βάση τα στοιχεία που δόθηκαν, δεν θα πρέπει να εγκριθεί η διάθεση του προϊόντος στην αγορά. Αντιδρώντας στην έκθεση αρχικής αξιολόγησης, ο αιτών κατέθεσε συµπληρωµατικά έγγραφα στην Επι- τροπή, η οποία γνωστοποίησε τα στοιχεία που περιείχαν στα κράτη µέλη και στην ειστηµονική επιτροπή τροφίµων. ∆ιενεργήθηκε συµπληρωµατική αξιολόγηση σύµφωνα µε το άρθρο 7 του κανονισµού. Στις 17 Ιουνίου 1999, η επιστηµονική επιτροπή τροφίµων διατύπωσε τη γνώµη της, η οποία επιβεβαιώνει ουσιαστικά την έκθεση αρχικής αξιολόγησης. Τα φυτά και αποξηραµένα φύλλα Stevia rebaudiana Bertoni αποτελούν νέο τρόφιµο υπό την έννοια του κανονισµού (ΕΚ) αριθ. 258/97. ∆εν αποδείχθηκε ότι το προϊόν ανταποκρίνεται στα κριτήρια που καθορίζο- νται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 του κανονισµού. Το προϊόν δεν πρέπει να διατεθεί στην κοινοτική αγορά. Τα µέτρα που προβλέπονται στην παρούσα απόφαση είναι σύµφωνα µε τη γνώµη της µόνιµης επιτροπής τροφίµων. ΕΞΕ∆ΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ: Άρθρο 1 ∆εν επιτρέπεται η διάθεση στην κοινοτική αγορά «Stevia rebaudiana Bertoni: φυτά και αποξηραµένα φύλλα» ως τροφίµου ή συστατικού τροφίµων. Η παρούσα απόφαση απευθύνεται στον καθηγητή J. Geuns, KUL, Laboratory of Plant Physiology, Kardinal Mercierlaan 92, 3001 Heverlee, Βέλγιο. Άρθρο 2 Βρυξέλλες, 22 Φεβρουαρίου 2000. Για την Επιτροπή Erkki LIIKANEN Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 43 της 14. 2. 1997, σ. 1


title: Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the approximation of laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (fourth Motor Insurance Directive) amending the proposal of the Commission pursuant to Article 250 (2) of the EC Treaty

eurovoc_concepts:
approximation of laws
motor vehicle
road traffic
road transport
third-party insurance

formats: html pdf

text: COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES Brussels, 22. 02. 2000 COM(2000) 94 final 1997/0264 (COD) OPINION OF THE COMMISSION pursuant to Article 251(2)(c) of the EC Treaty on the European Parliament’s amendments to the Council’s common position regarding the Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the approximation of laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and amending directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (fourth Motor Insurance Directive) AMENDING THE PROPOSAL OF THE COMMISSION pursuant to Article 250 (2) of the EC Treaty EXPLANATORY MEMORANDUM According to Art. 251(2) of the EC-Treaty the Commission shall deliver an opinion on the amendments proposed by the European Parliament in its 2nd reading. Subsequently the Commission gives its opinion on the 19 amendments proposed by the Parliament. According to Art. 250(2) of the EC-Treaty the Commission also delivers a modified proposal that includes the four amendments of the Parliament that the Commission has accepted in full or in the spirit. 1. BACKGROUND The Commission sent the above proposal for a Directive based on articles 95 (ex- article 100a) and 47 (2) (ex-article 57(2)) of the Treaty to the Parliament and to the Council on 14 October 1997 (COM(1997)510 final – 1997/0264(COD)). The proposal was drawn up after an initiative taken by the European Parliament in its resolution of 26 October 1995 under Article 192 (ex-article 138b) of the EC-Treaty The Economic and Social Committee gave its opinion on 25 March 1998 The European Parliament adopted an opinion on first reading on 16 July 1998 The Commission adopted an amended proposal for a Directive on 31 March 1999, which accepted 26 amendments (either entirely or in their spirit or with adaptations), proposed by the Parliament in the first reading The Council adopted its common position unanimously on 21 May 1999. The Commission fully supported the common position of the Council On 15 December 1999, at its second reading the European Parliament adopted 19 amendments to the Council common position This opinion sets out amendments in accordance with Article 251 (2)(c) of the EC Treaty the Commission’s position on the European Parliament’s 2. AIM OF COMMISSION PROPOSAL The Commission’s proposal intends to improve the present situation as regards making claims for damages of persons who have been temporarily in a Member State other than the one of their residence ("visitors") and who have suffered loss or injury in that Member State caused by a vehicle registered and insured in a Member State other than the Member State of residence of the injured party. The Directive is therefore to introduce a quick and pragmatic solution to make the liable insurer pay and to protect the visiting motorists who are victims of accidents. The Directive does not cover contested cases, that means where the insurer challenges its liability or the amount of compensation. This has to be left to courts. This Directive must not change international private law and international conventions. 2 3. COMMISSION´S OPINION ON THE AMENDMENTS PROPOSED BY THE PARLIAMENT 3. 1. Summary of the Commission’s position The Commission can accept three of the amendments in full and a further amendment in the spirit. The Commission cannot accept 15 amendments adopted by the Parliament 3. 2. Parliament amendments on second reading 3. 2. 1. Amendments accepted in full 3. 2. 1. 1. Amendments 10 and 11 (Article 4(1a)(new) and Article 4(1b)(new) – “Choice of the claims representative”) Although this principle is already underlying in the common position the amendments will contribute to clarify the common position by explicitly stating that: – The choice of its claims representative shall be at the discretion of the insurer. – Member States may not restrict the choice of the claims representative. – The claims representative may work for one or more insurers. 3. 2. 1. 2. Amendment 12 (Article 4 (3) – “Linguistic ability of the claims representative”) The text of the common position is already rather flexible but clarity would be further improved by explicitly stating that the claims representative must possess sufficient linguistic capacities and to be able of examining cases in the official language(s) of the Member State of residence of the injured party. 3. 2. 2. Amendment accepted in the spirit 3. 2. 2. 1. Amendment 13 (Article 5 (3) – “Delay for the delivering of information by the information centre”) This amendment aims at the word “immediately” employed in the text should be clarified to avoid discrepancies when Member States implement this provision. strengthening consumer protection but 3. 2. 3. Amendments not accepted 3. 2. 3. 1. Amendments 1, 2, 8 and 9 (Recitals 8 and 10, Articles 1 and 3 – “Scope of application of the Directive”) The amendments are designed to extend the scope of application of the Directive to accidents between two EU parties, insured by EU insurance companies, which occur in third countries. These are only a small minority of cases. The Commission already rejected these amendments at the first reading stage for the following reasons: 3 The mechanism of compensation provided for in this Directive as in the other motor insurance Directives is built on the green card system. It cannot be extended to third countries, which do not belong to that system and which do not recognise the validity of the European insurance. Insurance undertakings would not accept to cover those risks or would ask for very high premiums. In any case, the third country authorities would request the EU visiting vehicles to contract insurance policies at the border with undertakings established in their territory. The application of the Directive, in particular the provision granting direct right of action against insurance undertakings, may conflict with the third country rules on civil liability and private international law, specially when such legislation does not recognise the direct action. These four amendments concerning accidents in third countries cannot be accepted at this stage in their present form. However, the Commission may be able to consider an extension of the scope of the Directive, which take account of the preceding considerations. Any compromise should clearly identify the third countries to which the Directive can be effectively extended. Furthermore, any solution would have to avoid conflicting with third country legislation. 3. 2. 3. 2. Amendment 3 (Recital 14 – “Competence of claims representative”) This amendment will detract from the legal certainty of the proposal and will work to the disadvantage of the injured parties. Reference to courts is necessary to impede the interpretation that the powers of the claims representative may be confined only to administrative bodies and not to courts. Reference to private international law is necessary to exclude any possible interference with national jurisdiction rules. 3. 2. 3. 3. Amendment 4 (Recital 26 – “Claims to the compensation body”) This amendment would eliminate a recital aimed at ensuring legal certainty, transparency and financial security of the reimbursement mechanism established. The philosophy/aim of the Directive is to ensure the compensation of the victim and not to reimburse 3rd parties. The Compensation body is only a mechanism to ensure compensation to the victims in some cases but it is not the ultimate insurer. If the insurer has reimbursed the victim the compensation body does not intervene. 3. 2. 3. 4. Amendment 5 (Recital 27 – “Right of subrogation of compensation body”) This amendment would eliminate a recital that is important for the sake of legal certainty, transparency and financial security of the reimbursement mechanism. Given that rules on subrogation are not uniform in Member States, the mechanism of subrogation provided for by the Directive should be clear and transparent. 3. 2. 3. 5. Amendment 6 (Recital 28 – “Position of the injured party against the compensation body”) This amendment would eliminate an important recital to protect the injured party and to facilitate a rapid compensation of the damage. 4 3. 2. 3. 6. Amendments 7, 17 and 18 (Recital 29, Articles 6 (3) and 10 (3) – “Agreement between the compensation bodies”) These amendments would eliminate a substantial element on which all the motor the reference to the agreement between national insurance directives are built: compensation bodies as the basis for the reimbursement mechanism. The Directive does not create a complete new structure for the compensation bodies but it builds on the existing bureaux system. The experience on the 1st motor Directive shows that the adoption of an agreement between the bureaux is a precondition for the mechanism provided for in the Directive. This building on the existing structure of bureaux is coherent with the principle of subsidiarity. 3. 2. 3. 7. Amendment 14 (Article 6(1) 4th paragraph – “Termination of compensation body’s action”) This amendment would eliminate a paragraph important for the sake of legal certainty, transparency and financial security of the reimbursement mechanism. In the philosophy of the Directive the compensation body does not replace the insurer and only intervenes to ensure the payment of the compensation in certain special conditions. The compensation body only reimburses the victim if the liable insurer has not appointed a claims representative or if the obligation imposed upon the insurer to present a reasoned reply (which should include either a reasoned offer or a reasoned rejection) within a certain time limit has not been fulfilled. If the insurer does not provide a reasoned reply within certain deadlines “appropriate effective and systematic financial or equivalent administrative penalties” must be imposed. 3. 2. 3. 8. Amendment 15 (Article 6(1) 5th paragraph – “Delay of information by the compensation body”) This amendment would eliminate a paragraph important for the sake of legal certainty and transparency of the reimbursement mechanism. This period of delay is necessary because the compensation body needs some time to consider and verify the information given by the victim. The deadline is also necessary in the interest of the victim for protection of the victim. 3. 2. 3. 9. Amendment 16 (Article 6(1) 6th paragraph – “Reimbursement compensation body who made the payment to the victim”) to the The way in which the compensation body who made the payment to the victim should be reimbursed falls under the Member States competence according to the principle of subsidiarity. The Common Position contains a provision in this regard for the sake of the payment by the legal certainty. This provision clearly establishes compensation body to the victim shall not be conditioned to the reimbursement by the ultimate responsible. that 3. 2. 3. 10. Amendment 19 (Article 10 (4) – “Provisions more favourable to the injured party”) reasons of This amendment would abolish a general provision introduced for consumer protection and subsidiarity. Member States shall have the possibility to be more protective. 5 Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the approximation of laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and amending directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (fourth Motor Insurance Directive) AMENDING THE PROPOSAL OF THE COMMISSION pursuant to Art. 250(2) of the EC-Treaty THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Articles 47(2) and 95 thereof, Having regard to the proposal from the Commission(1), Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee(2), Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty(3), Whereas : (1) (2) (3) At present, differences exist between provisions laid down by law, regulation or administrative action in the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and those differences constitute an obstacle to the free movement of persons and of insurance services. It is therefore necessary to approximate those provisions in order to promote the sound functioning of the single market. By Directive 72/166/EEC(4), the Council adopted provisions on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles, and to the enforcement of the obligation to insure against such liability. (1) (2) (3) (4) OJ C 343, 13. 11. 1997, p. 11. OJ C 157, 25. 5. 1998, p. 6. Opinion of the European Parliament of 16 July 1998 (OJ C 292, 21. 9. 1998, p. 123), Council Common Position of 21 May 1999 (OJ C 232, 13. 8. 1999, p. 8) and Decision of the European Parliament of ……… (not yet published in the Official Journal). OJ L 103, 2. 5. 1972, p. 1. Directive as last amended by Directive 84/5/EEC (OJ L 8, 11. 1. 1984, p. 17). 6 (4) (5) (6) (7) (8) By Directive 88/357/EEC(5), the Council adopted provisions on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance and laying down provisions to facilitate the effective exercise of freedom to provide services. The green card bureau system ensures the ready settlement of claims in the injured party's own country even where the other party comes from a different European country. The green card bureau system does not solve all problems of an injured party having to claim in another country against a party resident there and an foreign insurance undertaking authorised there (foreign legal language, unfamiliar settlement procedures and often unreasonably delayed settlement). system, By its Resolution of 26 October 1995 on the settlement of claims arising from traffic accidents occurring outside the claimant's country of origin(6), the European Parliament, acting under the second paragraph of Article 192 of the Treaty, called on the Commission to submit a proposal for a European Parliament and Council Directive to solve these problems. is in fact appropriate to supplement It the arrangements established by Directives 72/166/EEC, 84/5/EEC(7) and 90/232/EEC(8) in order to guarantee injured parties suffering loss or injury as a result of a motor vehicle accident comparable treatment irrespective of where in the Community accidents occur; for accidents occurring in a Member State other than that of the injured party's residence, there are gaps with regard to the settlement of injured parties' claims. (9) This entails giving the injured party a direct right of action against insurance undertaking of the responsible party. the (10) One satisfactory solution might be for injured parties suffering loss or injury as a result of a motor vehicle accident occurring in a Member State other than that of their residence to be entitled to claim in their Member State of residence against a claims representative appointed there by the insurance undertaking of the responsible party. (11) This solution would enable damage suffered by injured parties outside their Member State of residence to be dealt with by procedures familiar to them. (5) (6) (7) (8) OJ L 172, 4. 7. 1988, p. 1. Directive as last amended by Directive 92/49/EEC (OJ L 228, 11. 8. 1992, p. 1). OJ C 308, 20. 11. 1995, p. 108. Second Council Directive (84/5/EEC) of 30 December 1983 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles (OJ L 8, 11. 1. 1984, p. 17). Directive as last amended by Directive 90/232/EEC (OJ L 129, 19. 5. 1990, p. 33). Third Council Directive (90/232/EEC) of 14 May 1990 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles (OJ L 129, 19. 5. 1990, p. 33). 7 (12) (13) (14) (15) (16) This system of having claims representatives in the injured party's Member State of residence affects neither the substantive law to be applied in each individual case nor the matter of jurisdiction. The existence of a direct right of action against the insurance undertaking for the party who has suffered loss or injury is a logical supplement to the appointment of such representatives and moreover improves the legal position of injured parties of motor vehicle accidents occurring outside that party's Member State of residence. In order to fill the gaps in question, it should be provided that the Member State where the insurance undertaking is authorised should require the undertaking to appoint claims representatives resident or established in the other Member States to collect all necessary information in relation to claims resulting from such accidents and to take appropriate action to settle the claims on behalf and for the account of the insurance undertaking, including the payment of compensation therefor; claims representatives should have sufficient powers to represent the insurance undertaking in relation to persons suffering damage from such accidents, and also to represent the insurance undertaking before national authorities including, where necessary, before the courts, in so far as this is compatible with the rules of private international law on the conferral of jurisdiction. The activities of the claims representative are not sufficient in order to confer jurisdiction on the courts in the injured party's Member State of residence if the rules of private international law on the conferral of jurisdiction do not so provide. The appointment of representatives responsible for settling claims should be one of the conditions for access to and carrying on the activity of insurance listed in class 10 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC(9), except for carriers' liability; that condition should therefore be covered by the single official authorisation issued by the authorities of the Member State where the insurance undertaking establishes its head office, as specified in Title II of Directive 92/49/EEC(10); that condition should also apply to insurance undertakings having their head office outside the Community which have secured an authorisation granting them access to the activity of insurance in a Member State of the Community; Directive 73/239/EEC should be amended and supplemented accordingly. (17) In addition to ensuring that the insurance undertaking has a representative in the State where the injured party resides, it is appropriate to guarantee the (9) First Council Directive (73/239/EEC) of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance (OJ L 228, 16. 8. 1973, p. 3). Directive as last amended by Directive 95/26/EC (OJ L 168, 18. 7. 1995, p. 7). (10) Council Directive (92/49/EEC) of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (third non-life insurance Directive) (OJ L 228, 11. 8. 1992, p. 1). Directive as amended by Directive 95/26/EC (OJ L 168, 18. 7. 1995, p. 7). 8 specific right of the injured party to have the claim settled promptly; it is therefore necessary to include in national law appropriate effective and systematic financial or equivalent administrative penalties – such as injunctions combined with administrative fines, reporting to supervisory authorities on a regular basis, on-the-spot checks, publications in the national official journal and in the press, suspension of the activities of the company (prohibition on the conclusion of new contracts for a certain period), the supervisory authorities representative of designation of a special responsible for monitoring that the business is run in line with insurance laws, withdrawal of the authorisation for this business line, sanctions to be imposed on directors and management staff – in the event the insurance undertaking or its representative fails to fulfil its obligation to make an offer of compensation within a reasonable time-limit; this should not prejudice the application of any other measure – especially under supervisory law – which may be considered appropriate; however, it is a condition that liability and the damage and injury sustained should not be in dispute, so that the insurance undertaking is able to make a reasoned offer within the prescribed time-limit; the reasoned offer of compensation should be in writing and contain the grounds on the basis of which liability and damages have been assessed. that In addition to those sanctions, it is appropriate to provide that interest should be payable on the amount of compensation offered by the insurance undertaking or awarded by the court to the injured party when the offer has not been made within the said prescribed time-limit; if Member States have existing national rules which cover the requirement for late-payment interest this provision could be implemented by a reference to those rules. Injured parties suffering loss or injury as a result of motor vehicle accidents sometimes have difficulty in establishing the name of the insurance undertaking providing insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles involved in an accident. In the interest of such injured parties, Member States should set up information centres to ensure that such information is made available promptly; those information centres should also make available to injured parties information concerning claims representatives; it is necessary that such centres should cooperate with each other and respond rapidly to requests for information about claims representatives made by centres in other Member States; it seems appropriate that such centres should collect information about the actual termination date of the insurance cover but not about the expiration of the original validity of the policy if the duration of the contract is extended owing to non-cancellation. Specific provision should be made with respect to vehicles (for example, government or military vehicles) which fall under the exemptions from the obligation to be insured against civil liability. The injured party may have a legitimate interest in being informed about the identity of the owner or usual driver or the registered keeper of the vehicle, for example if he can obtain compensation only from these persons because the (18) (19) (20) (21) (22) 9 vehicle is not duly insured or the damage exceeds the sum insured, this information should also be provided accordingly. (23) Certain information provided, such as the name and address of the owner or usual driver of the vehicle and the number of the insurance policy or the registration number of the vehicle, constitutes personal data within the meaning of Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data(11), the processing of such data which is required for the purposes of this Directive must therefore comply with the national measures taken pursuant to Directive 95/46/EC; the name and address of the usual driver should be communicated only if national legislation provides for such communication. (24) (25) (26) (27) It is necessary to make provision for a compensation body to which the injured party may apply where the insurance undertaking has failed to appoint a representative or is manifestly dilatory in settling a claim or where the insurance undertaking cannot be identified to guarantee that the injured party the will not remain without intervention of the compensation body should be limited to rare individual cases where the insurance undertaking has failed to comply with its duties in spite of the dissuasive effect of the potential imposition of penalties. the compensation to which he is entitled; The role played by the compensation body is that of settling the claim in respect of any loss or injury suffered by the injured party only in cases which are capable of objective determination and therefore the compensation body must limit its activity to verifying that an offer of compensation has been made in accordance with the time-limits and procedures laid down, without any assessment of the merits. Legal persons who are subrogated by law to the injured party in his claims against the person responsible for the accident or the latter's insurance undertaking (such as, for example, other insurance undertakings or social security bodies) should not be entitled to present the corresponding claim to the compensation body. in order to facilitate injured party; The compensation body should have a right of subrogation in so far as it has enforcing the compensated the compensation body's claim against the insurance undertaking where it has failed to appoint a claims representative or is manifestly dilatory in settling a claim, the body providing compensation in the injured party's State should enjoy an automatic right of reimbursement with subrogation to the rights of the injured party on the part of the corresponding body in the State where the insurance undertaking is established; the latter body is the best placed to institute proceedings for recourse against the insurance undertaking. (28) Even though Member States may provide that the compensation body may be subsidiary, the injured person may not be obliged the claim against (11) OJ L 281, 23. 11. 1995, p. 31. 10 to present his claim to the person responsible for the accident before presenting it to the compensation body; in this case the injured party should be in at least the same position as in the case of a claim against the guarantee fund under Article 1(4) of Directive 84/5/EEC. (29) The functioning of this system can be effected by means of an agreement between the compensation bodies established or approved by the Member States relating to their functions and obligations and the procedures for reimbursement. (30) Where it is impossible to identify the insurer of the vehicle, provision should be made so that the ultimate debtor in respect of the damages to be paid to the injured party is the guarantee fund provided for in Article 1(4) of Directive 84/5/EEC situated in the Member State where the non-insured vehicle, the use of which has caused the accident, is normally based; where it is impossible to identify the vehicle, provision must be made so that the ultimate debtor is the guarantee fund provided for in Article 1(4) of Directive 84/5/EEC situated in the Member State in which the accident occurred, HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE: Article 1 Scope The objective of this Directive is to lay down special provisions applicable to injured parties entitled to compensation in respect of any loss or injury resulting from accidents occurring in a Member State other than the State of residence of the injured party which are caused by the use of vehicles insured and normally based in a Member State. Articles 4 and 6 shall apply only in the case of accidents caused by the use of a vehicle (a) (b) insured through an establishment in a Member State other than the State of residence of the injured party, and normally based in a Member State other than the State of residence of the injured party. Article 7 shall also apply to accidents caused by third-country vehicles covered by Articles 6 and 7 of Directive 72/166/EEC. For the purpose of this Directive: Article 2 Definitions 11 (a) (b) (c) (d) (e) "insurance undertaking" means an undertaking which has received its official authorisation in accordance with Article 6 or Article 23(2) of Directive 73/239/EEC; "establishment" means the head office, agency or branch of an insurance undertaking as defined in Article 2(c) of Directive 88/357/EEC; "vehicle" means a vehicle as defined in Article 1(1) of Directive 72/166/EEC; "injured party" means an injured party as defined in Article 1(2) of Directive 72/166/EEC; "the Member State in which the vehicle is normally based" means the territory in which the vehicle is normally based as defined in Article 1(4) of Directive 72/166/EEC. Article 3 Direct right of action Each Member State shall ensure that injured parties in accidents occurring in a Member State other than the State of residence of the injured party enjoy a direct right of action against the insurance undertaking covering the responsible person against civil liability. Article 4 Claims representatives 1. 2. Each Member State shall take all measures necessary to ensure that all insurance undertakings covering the risks classified in class 10 of point A of the Annex to Directive 73/239/EEC, other than carrier's liability, appoint a claims representative in each Member State other than that in which they have received their official authorisation. The claims representative shall be responsible for handling and settling claims arising from an accident in the cases referred to in Article 1. The claims representative shall be resident or established in the Member State where he is appointed. (a) The choice of its claims representative shall be at the discretion of the insurer. The Member States may not restrict this choice. (b) The claims representative may work for one or more insurers. The claims representative shall, in relation to such claims, collect all information necessary in connection with the settlement of the claims and shall take the measures necessary to negotiate a settlement of claims. The requirement of appointing a claims representative shall not preclude the right of the injured party or his insurance undertaking to institute proceedings 12 3. 4. 5. 6. directly against undertaking. the person who caused the accident or his insurance Claims representatives must possess sufficient powers and linguistic ability to represent the insurance undertaking in relation to injured parties in the cases referred to in Article 1 and to meet their claims in full. They must be capable of examining cases in the official language(s) of the Member State of residence of the injured party. The Member States shall create a duty, backed by appropriate, effective and systematic financial or equivalent administrative penalties, to the effect that, within three months of the date when the injured party presented his claim for compensation either directly to the insurance undertaking of the person who caused the accident or to its claims representative, (a) (b) the insurance undertaking of the person who caused the accident or his claims representative is required to make a reasoned offer of compensation in cases where liability is not contested and the damages have been quantified, or the insurance undertaking to whom the claim for compensation has been addressed or his claims representative is required to provide a reasoned reply to the points made in the claim in cases where liability is denied or has not been clearly determined or the damages have not been fully quantified. Member States shall adopt provisions to ensure that where the offer is not made within the three-month time-limit, interest shall be payable on the amount of compensation offered by the insurance undertaking or awarded by the court to the injured party. The Commission shall report to the European Parliament and Council on the implementation of paragraph 4, first subparagraph, and on the effectiveness of that provision as well as on the equivalence of national penalty provisions before. (*) and shall submit proposals if necessary. The appointment of a claims representative shall not in itself constitute the opening of a branch within the meaning of Article 1(b) of Directive 92/49/EEC and the claims representative shall not be considered an establishment within the meaning of Article 2(c) of Directive 88/357/EEC or an establishment within the meaning of the Brussels Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgements in civil and commercial matters(12). Five and a half years from the date of the entry into force of this Directive. (*) (12) OJ C 27, 26. 1. 1998, p. 1 (consolidated version). 13 Article 5 Article Information centres 1. For the purposes of allowing the injured party to seek compensation, each Member State shall establish or approve an information centre responsible: (a) for keeping a register containing the following information: (1) (2) (3) (4) the registration numbers of motor vehicles normally based in the territory of the State in question; (i) (ii) the numbers of the insurance policies covering the use of those vehicles for the risks classified in class 10 of title A of the Annex to Directive 73/239/EEC, other than carrier's liability, and where the period of validity of the policy has expired, also the date of termination of the insurance cover; the number of the green card or frontier insurance policy if the vehicle is covered by one of those documents in case the vehicle benefits from the derogation provided for in Article 4(b) of Directive 72/166/EEC; insurance undertakings covering the use of vehicles for the risks classified in class 10 of title A of the Annex to Directive 73/239/EEC, claims representatives appointed by such insurance undertakings in accordance with Article 4 whose names shall be notified to the information centre in accordance with paragraph 2 of this Article; liability, carrier's other than and the list of vehicles which, in each Member State, benefit from the derogation from the requirement for civil liability insurance cover in accordance with Article 4(a) and (b) of Directive 72/166/EEC; (5) regarding the vehicles provided for in point (4): (i) the name of the authority or the body designated in accordance with the second subparagraph of Article 4(a) of Directive 72/166/EEC as responsible for compensating injured parties in the cases where the procedure provided for indent of Article 2(2) of Directive 72/166/EEC is not applicable, if the vehicle benefits from the derogation provided for in Article 4(a) of Directive 72/166/EEC; in the first (ii) the name of the body covering the vehicle in the Member State where it is normally based if the vehicle benefits from the derogation provided for in Article 4(b) of Directive 72/166/EEC; 14 2. 3. 4. (b) (c) for coordinating the compilation and dissemination of or information; that and for assisting entitled persons to be apprised of the information mentioned in points (a)(1), (2), (3), (4) and (5) The information under points (a)(1), (2) and (3) must be preserved for a period of seven years after the termination of the registration of the vehicle or the termination of the insurance contract. Insurance undertakings referred to in paragraph 1(a)(3) shall notify to the information centres of all Member States the name and address of the claims representative which they have appointed in accordance with Article 4 in each of the Member States. The Member States shall ensure that the injured party is entitled for a period of seven years after the accident to obtain without any unnecessary delay13 from the information centre of the Member State where he resides or of the Member State where the vehicle is normally based or where the accident occurred the following information: (a) the name and address of the insurance undertaking; (b) the number of the insurance policy; and (c) the name and address of representative in the State of residence of the injured party insurance undertaking's the claims Information centres shall cooperate with each other. The information centre shall provide the injured party with the name and address of the owner or usual driver or the registered keeper of the vehicle if the injured party has a legitimate interest in obtaining this information. For the purposes of this provision, the information centre shall address itself in particular: (a) to the insurance undertaking, or (b) to the vehicle registration agency If the vehicle benefits from the derogation provided for in Article 4(a) of Directive 72/166/EEC, the information centre shall inform the injured party of the name of the authority or body designated in accordance with the second subparagraph of Article 4(a) of that Directive as responsible for compensating injured parties in cases where the procedure provided for in the first indent of Article 2(2) of that Directive is not applicable. (13) The term “immediately” was suggested by the European Parliament but needs to be more specified to avoid discrepancies when Member States implement this provision. 15 5. 1. If the vehicle benefits from the derogation provided for in Article 4(b) of Directive 72/166/EEC, the information centre shall inform the injured party of the name of the body covering the vehicle in the country where it is normally based. The processing of personal data resulting from the previous paragraphs must be carried out to Directive 95/46/EC. in accordance with national measures taken pursuant Article 6 Compensation bodies Each Member State shall establish or approve a compensation body responsible for providing compensation to injured parties in the cases referred to in Article 1. Such injured parties may present a claim to the compensation body in their Member State of residence: (a) (b) if, within three months of the date when the injured party presented his claim for compensation to the insurance undertaking of the vehicle the use of which caused the accident or to its claims representative, the insurance undertaking or its claims representative has not provided a reasoned reply to the points made in the claim; or the residence of failed to appoint insurance undertaking has claims if representative in the State of the injured party in accordance with Article 4(1). In this case, injured parties may not present a claim to the compensation body if they have presented a claim for compensation directly to the insurance undertaking of the vehicle the use of which caused the accident and if they have received a reasoned reply within three months of presenting the claim. a Injured parties may not however present a claim to the compensation body if they have taken legal action directly against the insurance undertaking. The compensation body shall take action within two months of the date when the injured party presents a claim for compensation to it but shall terminate its action if its claims representative, subsequently makes a reasoned reply to the claim. the insurance undertaking, or The compensation body shall immediately inform: (a) (b) the insurance undertaking of the vehicle the use of which caused the accident or the claims representative; the compensation body in the Member State of undertaking's establishment which issued the policy; the insurance (c) if known, the person who caused the accident, 16 that it has received a claim from the injured party and that it will respond to that claim within two months of the presentation of that claim. This provision shall be without prejudice to the right of the Member States to regard compensation by that body as subsidiary or non-subsidiary and the right to make provision for the settlement of claims between that body and the person or persons who caused the accident and other insurance undertakings or social security bodies required to compensate the injured party in respect of the same accident. However, Member States may not allow the body to make the payment of compensation conditional on the injured party's establishing in any way that the person liable is unable or refuses to pay. 2. The compensation body which has compensated the injured party in his Member State of residence shall be entitled to claim reimbursement of the sum paid by way of compensation from the compensation body in the Member State of the insurance undertaking's establishment which issued the policy. The latter body shall then be subrogated to the injured party in his rights against the person who caused the accident or his insurance undertaking in so far as the compensation body in the Member State of residence of the injured party has provided compensation for the loss or injury suffered. Each Member State is obliged to acknowledge this subrogation as provided by any other Member State. 3. This Article shall take effect: (a) (b) after an agreement has been concluded between the compensation bodies established or approved by the Member States relating to their functions and obligations and the procedures for reimbursement; from the date fixed by the Commission upon its having ascertained in close cooperation with the Member States that such an agreement has been concluded, and shall apply for the whole duration of that agreement. The Commission shall report to the European Parliament and the Council on the implementation of this Article and on its effectiveness before. (*) and shall submit proposals if necessary. Article 7 If it is impossible to identify the vehicle or if, within two months following the accident, it is impossible to identify the insurance undertaking, the injured party may apply for compensation from the compensation body in the Member State where he resides. The compensation shall be provided in accordance with the provisions of (*) Five years from the entry into force of this Directive. 17 Article 1 of Directive 84/5/EEC. The compensation body shall then have a claim, on the conditions laid down in Article 6(2) of this Directive: (a) (b) (c) where the insurance undertaking cannot be identified: against the guarantee fund provided for in Article 1(4) of Directive 84/5/EEC in the Member State where the vehicle is normally based; in the case of an unidentified vehicle: against the guarantee fund in the Member State in which the accident took place; in the case of third-country vehicles: against the guarantee fund of the Member State in which the accident took place. Article 8 Directive 73/239/EEC shall be amended as follows: (a) In Article 8(1) the following point shall be added: "(f) communicate the name and address of the claims representative appointed in each Member State other than the Member State in which the authorisation is sought if the risks to be covered are classified in class 10 of title A of the Annex, other than carrier's liability. "; (b) In Article 23(2) the following point shall be added: "(h) communicate the name and address of the claims representative appointed in each Member State other than the Member State in which the authorisation is sought if the risks to be covered are classified in class 10 of title A of the Annex, other than carrier's liability. " Article 9 Directive 88/357/EEC shall be amended as follows: In Article 12a(4) the following subparagraph shall be added: "If the insurance undertaking has failed to appoint a representative, Member States may give their approval to the claims representative appointed in accordance with Article 4 of Directive 99/. /EC(*) assuming the function of the representative appointed according to this paragraph. " (*) Directive 99/. /EC of the European Parliament and of the Council of. on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (OJ L …. ). 18 Article 10 Implementation 1. 2. 3. 4. 5. Member States shall adopt and publish before. (*) the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive. They shall forthwith inform the Commission thereof. They shall apply these provisions before. (**). When these measures are adopted by the Member States, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. The methods of making such a reference shall be laid down by the Member States. Without prejudice to paragraph 1 the Member States shall establish or approve the compensation body in accordance with Article 6(1) before. (*). If the compensation bodies have not concluded an agreement in accordance with Article 6(3) before. (**), the Commission shall propose measures designed to ensure that the provisions of Articles 6 and 7 take effect before. (***). Member States may, in accordance with the Treaty, maintain or bring into force provisions which are more favourable to the injured party than the provisions necessary to comply with this Directive. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of domestic law which they adopt in the field governed by this Directive. Article 11 Entry into force This Directive shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Communities. Article 12 Penalties The Member States shall fix penalties for breaches of the national provisions which they adopt in implementation of this Directive and take the steps necessary to secure their application. The penalties shall be effective, proportional and dissuasive. The 24 months from the date of entry into force of this Directive. (*) 30 months from the date of entry into force of this Directive. (**) 18 months from the date of entry into force of this Directive. (*) (**) 24 months from the date of entry into force of this Directive. (***) 30 months from the date of entry into force of this Directive. 19 Member States shall notify these provisions to the Commission not later than. (*) and any subsequent amendments thereof as soon as possible. Article 13 Addressees This Directive is addressed to the Member States. Done at Brussels, For the European Parliament The President For the Council The President (*) 24 months from the date of entry into force of this Directive. 20


title: Règlement (CE) nº 398/2000 de la Commission, du 22 février 2000, modifiant les règlements (CE) nº 659/97 et (CE) nº 921/1999 en ce qui concerne le calcul de la quantité commercialisée d'une organisation de producteurs, les cours à la production et la liste des marchés représentatifs, et les modalités d'application de la distribution gratuite dans le secteur des fruits et légumes et abrogeant le règlement (CEE) nº 1559/70

eurovoc_concepts:
delivery
free service
fruit
producer organisation
trade volume
vegetable

text: 23. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 50/7 RÈGLEMENT (CE) No 398/2000 DE LA COMMISSION du 22 février 2000 modifiant les règlements (CE) no 659/97 et (CE) no 921/1999 en ce qui concerne le calcul de la quantité commercialisée d'une organisation de producteurs, les cours à la production et la liste des marchés représentatifs, et les modalités d'application de la distribution gratuite dans le secteur des fruits et légumes et abrogeant le règlement (CEE) no 1559/70 LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 2200/96 du Conseil du 28 octobre 1996 portant organisation commune des marchés dans le secteur des fruits et légumes (1), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 1257/1999 (2), et notamment son article 10 et son article 30, paragraphe 7, considérant ce qui suit: Le règlement (CE) no 659/97 de la Commission du 16 avril 1997 portant modalités d'application du règlement (CE) no 2200/96 du Conseil en ce qui concerne le régime des interventions dans le secteur des fruits et légumes (3), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 729/ 1999 (4), peut avantageusement être modifié à la lumière d'une étude d'évaluation des programmes d'aide alimen- taire effectuée sous l'égide de la Commission. Afin de mettre en cohérence le règlement (CE) no 659/ 97 avec les autres dispositions en vigueur au sein de l'organisation commune des marchés, il y a lieu de modifier les éléments constituant la production commer- cialisée des organisations de producteurs en excluant les quantités relatives aux ventes directes, celles-ci n'impli- quant aucune activité des organisations de producteurs. Compte tenu du grand nombre de produits et de marchés représentatifs à reprendre dans les communica- il tions hebdomadaires des cours à la production, convient d'utiliser le système IDES comme seule voie de transmission pour assurer un traitement des données concernées qui soit à la fois efficace et rapide. Compte tenu de la complexité des opérations de distri- bution gratuite, démontrée par l'expérience acquise dans les dernières années, et afin de rendre les contrôles plus efficaces, il y a lieu de simplifier les dispositions régle- informations demandées aux États mentaires et membres. les (1) (2) (3) (4) (5) (6) il y a lieu de tirets, du règlement (CE) no 2200/96, prévoir des modalités pour la transformation de ces produits. En outre, pour les opérations de distribution gratuite visées au premier tiret, il convient de prévoir une procédure d'adjudication avec une contrepartie en nature pour le transformateur, afin de n'occasionner aucune dépense pour la transformation. L'État membre est libre de faire appel ou non à cette procédure. Le cas échéant, les organisations charitables lui font connaître leurs besoins en produits transformés à base de fruits et légumes. L'adjudicataire est celui qui demande le moins de produit frais retiré du marché pour produire une quantité donnée de produit transformé. La quantité de produit frais qui dépasse celle nécessaire à la fabrication du produit transformé destiné à la distribution gratuite constitue la rémunération en nature de l'adjudicataire. Cette quantité doit également être transformée par l'ad- judicataire. (7) (8) Il y a lieu de simplifier les modalités de prise en charge des frais de transport, de triage et d'emballage et d'en augmenter Ies montants. Afin de bien montrer qu'il s'agit d'une mesure commu- nautaire de distribution gratuite, il y a lieu de faire figurer l'emblème européen sur les emballages. (9) La liste des marchés représentatifs doit être mise à jour. (10) Des erreurs ont été détectées à l'annexe III et à l'annexe IV du règlement (CE) no 659/97, précité. Il y a lieu de les corriger. (11) Le règlement (CE) no 921/1999 de la Commission du 30 avril 1999 prévoyant des mesures spéciales pour la distribution de fruits et légumes retirés du marché aux personnes originaires du Kosovo (5), modifié par le règle- ment (CE) no 2134/1999 (6), se réfère au règlement précité. Il y a donc lieu de mettre ces références à jour compte tenu des modifications du règlement auquel il est fait référence. Il y a lieu de fixer une périodicité minimale pour la communication par les États membres à la Commission des listes des organisations charitables agréées. (12) Dans la perspective d'écouler davantage de produits retirés du marché par la distribution gratuite visée à l'article 30, paragraphe 1, point a), premier et troisième Les dispositions du règlement (CEE) no 1559/70 de la Commission du 31 juillet 1970 fixant les conditions pour la cession des fruits et légumes retirés du marché aux industries des aliments pour bétail (7), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 771/95 (8), sont devenues obsolètes et il convient donc d'abroger celui-ci. (1) JO L 297 du 21. 11. 1996, p. 1. (2) JO L 160 du 26. 6. 1999, p. 80. (3) JO L 100 du 17. 4. 1997, p. 22. (4) JO L 93 du 8. 4. 1999, p. 11. (5) JO L 114 du 1. 5. 1999, p. 46. (6) JO L 262 du 8. 10. 1999, p. 3. (7) JO L 169 du 1. 8. 1970, p. 55. (8) JO L 77 du 6. 4. 1995, p. 9. L 50/8 FR Journal officiel des Communautés européennes 23. 2. 2000 (13) Le comité de gestion des fruits et légumes frais n'a pas émis d'avis dans le délai imparti par son président, c) le cinquième tiret est remplacé par le tiret suivant: A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier «— le cas échéant, le nom de l'entreprise chargée de la transformation des produits frais en application des dispositions de l'article 14 bis». 6) Les articles 14 bis et 14 ter suivants sont insérés: Le règlement (CE) no 659/97 est modifié comme suit: «Article 14 bis 1) L'article 3, paragraphe 1, est modifié comme suit: a) au premier alinéa, le point b) est supprimé; b) le second alinéa est remplacé par le texte suivant: «La quantité commercialisée visée au premier alinéa ne comprend pas la production des membres de l'organi- sation de producteurs commercialisée conformément à l'article 11, paragraphe 1, point c) 3, premier, deuxième et troisième tirets, du règlement (CE) no 2200/96. » 2) L'article 7, paragraphe 2, est remplacé par le texte suivant: «2. Pour les produits et pendant les périodes figurant à l'annexe III, les États membres font parvenir à la Commis- sion, le mercredi de chaque semaine, au plus tard à 12 heures (heure de Bruxelles), une communication reprenant, journaliers pour chaque jour de marché, constatés sur leurs marchés représentatifs de la production durant la semaine précédente. La Commission transmet ces informations aux États membres. les cours La communication à la Commission se fait par le système Interactive Data Entry System (ci-après dénommé “IDES”). » 3) L'article 11 est modifié comme suit: a) au paragraphe 1, l'alinéa suivant est ajouté: «Ces produits peuvent être transformés soit dans les conditions prévues à l'article 14 bis, soit dans les condi- tions prévues à l'article 14 ter. »; b) au paragraphe 3, l'alinéa suivant: le second alinéa est remplacé par «À partir du mois de mars 2000 et avec une périodicité les États membres communiquent à la de trois ans, Commission les listes des organisations charitables agréées visées aux points b) et c) du premier alinéa. La Commission assure la transmission de ces listes à tous les États membres. » 4) À l'article 13, le second alinéa est supprimé. 5) À l'article 14, paragraphe 3: a) le troisième tiret est remplacé par le texte suivant: «— du nom des organisations charitables impliquées dans l'opération ainsi que du rôle respectif de chacune»; b) le quatrième tiret est remplacé par le tiret suivant: L'organisation charitable peut transformer ou faire trans- former à ses frais les produits retirés du marché en vue des opérations de distribution gratuite aux personnes recon- nues par leur législation nationale comme ayant droit à des secours publics ou au bénéfice de populations nécessi- teuses de pays tiers. Les produits résultant de la transfor- mation doivent être distribués gratuitement et dans leur totalité. Article 14 ter 1. En fonction des besoins des organisations chari- tables, indiqués conformément au paragraphe 3, les États membres peuvent organiser une ou plusieurs procédures d'adjudication en vue de faire transformer par un adjudica- taire des produits retirés du marché. L'adjudicataire doit transformer intégralement les produits lui sont cédés. Les quantités de retirés du marché qui les quantités produits retirés du marché qui dépassent nécessaires à la fabrication des produits transformés destinés à la distribution gratuite constituent sa rémunéra- tion en nature pour compenser les frais de fabrication qu'il doit encourir. Les produits transformés destinés à la distribution gratuite sont distribués ensuite par les organisations charitables aux personnes reconnues par la législation de l'État membre dont elles relèvent comme ayant droit à des secours publics. 2. L'État membre désireux de mettre en œuvre une procédure d'adjudication, visée au paragraphe 1, en fait la publicité de manière appropriée et informe la Commission sur la nature du fruit ou du légume en cause, de même que de la période couverte par la procédure. Cette période ne peut pas dépasser la durée de la campagne de commerciali- sation du produit en cause. charitables les organisations Au plus tard à la date fixée par l'autorité nationale 3. compétente, intéressées communiquent à celle-ci leurs besoins en produits trans- formés à base de fruits et légumes résultant de la transfor- mation du produit frais visé au paragraphe 2, tout en s'engageant à les prendre en charge et à les distribuer gratuitement et dans leur totalité. La prise en charge doit être effectuée au plus tard un mois après la fin de la période de transformation couverte par la procédure, visée au paragraphe 2. «— du contenu des accords entre l'organisation de producteurs qui retire les produits du marché et l'organisation charitable chargée d'en prendre livraison»; 4. L'État membre procède, le cas échéant, à un regrou- pement des besoins exprimés au paragraphe 3 en lots de produits transformés et prépare un projet d'avis d'adjudica- tion. 23. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 50/9 Celui-ci comporte pour chaque lot au moins les informa- tions suivantes: mis à sa disposition en contrepartie de la livraison du produit transformé. » — produit frais concerné et période pendant laquelle des produits retirés du marché pourront être disponibles, — zones géographiques dans lesquelles les produits retirés du marché sont susceptibles d'être disponibles, — description précise du produit transformé à base de fruits et légumes à fournir et de son conditionnement, de la date limite de fourniture, ainsi que la quantité que le soumissionnaire doit produire, pour autant que des produits retirés du marché soient disponibles. La garantie d'adjudication est fixée à 20 euros par tonne de poids net de produit transformé à livrer. l'avis d'adjudication est 5. Le projet d'avis d'adjudication visé au paragraphe 4 est transmis pour accord à la Commission. Il est publié au Journal officiel des Communautés européennes. Après décision favorable de la Commission, publiée au Journal officiel des Communautés européennes, lancé. Pour chaque lot, l'adjudication doit mettre en concurrence au moins deux offres. Le lot est attribué au soumission- naire qui demande la quantité de produit frais la moins élevée pour effectuer l'opération. En cas d'égalité, l'attribu- tion se fait par tirage au sort. Lorsque toutes les offres présentées comportent toutes des demandes de quantités de produit frais trop élevées, l'État membre peut ne pas donner suite à l'adjudication du lot concerné. L'État membre informe la Commission de l'issue de l'adju- dication. La Commission publie cette information au Journal officiel des Communautés européennes. Elle peut demander des détails sur les offres des soumissionnaires. 6. Pour chaque lot, l'État membre informe l'adjudica- taire, au fur et à mesure des retraits, à propos des organisa- tions de producteurs chez lesquelles il peut s'approvi- sionner en produits frais en lui accordant la priorité par rapport aux autres bénéficiaires prévus aux articles 11 et 12 du présent règlement. 7. Après fabrication, le produit transformé est mis à la disposition des organisations charitables dans les meilleurs délais, au prorata de la quantité de produits frais mise à disposition de l'adjudicataire. Afin d'assurer l'exécution de l'offre, 8. l'adjudicataire doit constituer une garantie de fourniture. Celle-ci est calculée en fonction du poids net de produit frais demandé en contrepartie de la production du produit transformé. Elle est égale à: 7) À l'article 15, paragraphe 1, les termes «annexe V, point 1» sont remplacés par les termes «annexe V». 8) L'article 15 bis est supprimé. 9) L'article 16 est remplacé par l'article 16 suivant: «Article 16 Les frais de triage et d'emballage des produits frais 1. liés aux opérations de distribution gratuite des fruits et légumes retirés du marché, visées à l'article 30, paragraphe 1, du règlement (CE) no 2200/96, sont pris en charge au titre du Fonds européen d'orientation et de garantie agri- cole (FEOGA, section “garantie”, à hauteur d'un montant forfaitaire de 132 euros par tonne de poids net, pour les produits présentés en emballages de moins de 25 kilo- grammes de poids net. Les produits frais destinés à la fabrication des produits transformés visés aux articles 14 bis et 14 ter ne bénéficient pas de cette prise en charge. 2. Les emballages des produits destinés à la distribution gratuite comportent l'emblème européen associé à une ou plusieurs des inscriptions suivantes: — Producto destinado a su distribución gratuita [Regla- mento (CE) no 659/97] — Produkt til gratis uddeling (forordning (EF) nr. 659/97) — Zur kostenlosen Verteilung bestimmtes Erzeugnis (Verordnung (EG) Nr. 659/97) — Προϊόν προοριζόµενο για δωρεάν διανοµή [κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 659/97] — Product for free distribution (Regulation (EC) No 659/ 97) — Produit destiné à la distribution gratuite [règlement (CE) no 659/97] — Prodotto destinato alla distribuzione gratuita [regola- mento (CE) n. 659/97] — Voor gratis uitreiking bestemd product (Verordening (EG) nr. 659/97) — Produto destinado a distribuição gratuita [Regulamento (CE) n. o 659/97] — Ilmaisjakeluun tarkoitettu tuote (asetus (EY) N:o 659/ 97) — Produkt för gratisutdelning (förordning (EG) nr 659/ 97). — pour les produits visés à l'annexe II du règlement (CE) no 2200/96, cinq fois l'indemnité communautaire de retrait visée à l'article 26 dudit règlement, Pour la distribution gratuite en dehors de la Communauté, cette inscription figure également dans la ou les langues des pays tiers concernés. — pour les autres produits, un montant fixé dans l'avis d'adjudication. Elle est libérée au fur et à mesure de la fourniture du produit transformé et après que l'adjudicataire a apporté la preuve de la transformation de la totalité des produits frais Le cas échéant, les emballages des produits frais destinés à la fabrication des produits transformés visés aux articles 14 bis et 14 ter ne comportent pas ces inscriptions. Les frais de triage et d'emballage sont payés à l'orga- 3. nisation de producteurs qui a effectué ces opérations. L 50/10 FR Journal officiel des Communautés européennes 23. 2. 2000 Le paiement est subordonné à la présentation des pièces justificatives attestant notamment: — le nom des organismes bénéficiaires, — la quantité des produits concernés, — la prise en charge par les organismes bénéficiaires. » 10) À l'annexe II: a) les marchés représentatifs de l'Allemagne sont remplacés par les marchés suivants: — pour les choux-fleurs: Straelen, Maxdorf, Erzeuger- großmarkt Thüringen-Sachsen, — pour les melons: Moura et Algarve, — pour les oranges douces: Vidigueira, — pour les pastèques: Grandola. 11) À l'annexe III, dans la phrase introductive, les termes «l'article 6, paragraphe 2» sont remplacés par les termes «l'article 7, paragraphe 2». 12) À l'annexe IV, les termes «l'article 30 du règlement (CE) no 659/97» sont remplacés par les termes «l'article 30 du règlement (CE) no 2200/96». 13) L'annexe V est remplacée par l'annexe figurant à l'annexe I — pour les pommes: Stade, Centralmarkt Rheinland, du présent règlement. Bodenseemarkt, — pour les poires: Stade, Bodenseemarkt, — pour les tomates: Straelen, Heidelberg, Kitzingen, Reichenau; b) le marché représentatif de la Belgique pour les fraises est défini comme étant celui de Sint-Truiden; c) les marchés représentatifs du Portugal suivants sont supprimés: — pour les clémentines: Alcácer do Sal, — pour les oranges douces: Santiago do Cacém, — pour les pêches et nectarines: Montargil, — pour les poires: Cova da Beira; d) les marchés représentatifs du Portugal suivants sont remplacés: — pour les fraises: Oeste est remplacé par Ribatejo/ Oeste, — pour les melons et remplacé par Ribatejo/Oeste; les pastèques: Ribatejo est 14) L'annexe VI est remplacée par l'annexe figurant à l'annexe II du présent règlement. Article 2 À l'article 1er du règlement (CE) no 921/1999, les termes «et de l'article 16, paragraphe 2» sont supprimés. Le règlement (CEE) no 1559/70 est abrogé. Article 3 Article 4 Le présent règlement entre en vigueur le 1er mars 2000. Toutefois: — les dispositions prévues à l'article 1er, point 1, ne sont applicables, pour chacun des produits, qu'à partir du début de leur prochaine campagne débutant après la date d'entrée en vigueur visée au premier alinéa, e) les marchés représentatifs du Portugal suivants sont — les dispositions prévues à l'article 1er, point 2, ne sont ajoutés: applicables qu'à partir du 1er juin 2000. Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 22 février 2000. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission 23. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 50/11 ANNEXE I «ANNEXE V FRAIS DE TRANSPORT DANS LE CADRE DE LA DISTRIBUTION GRATUITE (visés à l'article 15) Distance entre le point de retrait et le lieu de livraison (1) Frais de transport (en euros par tonne) Inférieure à 25 km Supérieure ou égale à 25 km et inférieure à 200 km Supérieure ou égale à 200 km et inférieure à 350 km Supérieure ou égale à 350 km et inférieure à 500 km Supérieure ou égale à 500 km 14,4 30 42 60 78 Supplément pour le transport frigorifique: 7,2 euros par tonne. (1) Dans le cas visé à l'article 14 bis, distance entre le point de retrait et le lieu de livraison du produit transformé, en passant par le lieu de transformation. Dans le cas visé à l'article 14 ter, distance entre le lieu de transformation et le lieu de distribution du produit transformé (les produits frais visés à l'article 14 ter ne bénéficient pas de l'indemnité de transport). » L 50/12 FR Journal officiel des Communautés européennes 23. 2. 2000 ANNEXE II «ANNEXE VI INFORMATIONS CONCERNANT LES OPÉRATIONS DE DISTRIBUTION GRATUITE EN DEHORS DE LA COMMUNAUTÉ (visées à l'article 14) État membre:. Numéro de la décision de la Commission (*):. Quantités distribuées (par produit):. Nom et siège de l'organisation de producteurs qui effectue les retraits:. Nom et siège des organisations charitables impliquées dans l'opération:. Nom et siège de l'entreprise chargée de la transformation des produits (le cas échéant):. Mode de transport, nom et siège de l'expéditeur qui effectue le transport:. Pays et lieu de destination finale:. Population à laquelle les produits sont destinés, avec estimation du nombre de bénéficiaires:. Dates de retrait, de départ et de livraison des produits:. (*) Sauf pour les opérations réalisées au titre du règlement (CE) no 921/1999. »


title: 2000/196/CE: Décision de la Commission, du 22 février 2000, relative au refus d'autorisation de mise sur le marché de «Stevia rebaudiana Bertoni: plantes et feuilles séchées» en tant que nouvel aliment ou nouvel ingrédient alimentaire conformément au règlement (CE) nº 258/97 du Parlement européen et du Conseil [notifiée sous le numéro C(2000) 77] (Le texte en langue néerlandaise est le seul faisant foi.)

text: L 61/14 FR Journal officiel des Communautés européennes 8. 3. 2000 DÉCISION DE LA COMMISSION du 22 février 2000 relative au refus d'autorisation de mise sur le marché de «Stevia rebaudiana Bertoni: plantes et feuilles séchées» en tant que nouvel aliment ou nouvel ingrédient alimentaire conformément au règlement (CE) no 258/97 du Parlement européen et du Conseil [notifiée sous le numéro C(2000) 77] (Le texte en langue néerlandaise est le seul faisant foi. ) (2000/196/CE) LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 258/97 du Parlement européen et du Conseil du 27 janvier 1997 relatif aux nouveaux aliments et aux nouveaux ingrédients alimentaires (1), et notamment son article 7, vu la demande présentée par le professeur J. Geuns, Laboratoire de physiologie des végétaux, KUL, aux autorités belges compétentes le 5 novembre 1997 pour la mise sur le marché de «Stevia rebaudiana Bertoni: plantes et feuilles séchées» en tant que nouvel aliment ou nouvel ingrédient alimentaire, vu le premier rapport d'évaluation établi par les autorités belges compétentes, que la Commission a transmis à tous les États membres le 18 août 1998, considérant ce qui suit: (1) (2) (3) (4) (5) Le premier rapport d'évaluation établi par les autorités belges compétentes conclut que, sur la base des informations fournies, le produit ne devrait pas obtenir l'autorisation à être mis sur le marché. En réponse au premier rapport d'évaluation, le demandeur a transmis une documentation complé- mentaire à la Commission qui a porté ces informations à la connaissance des États membres et du comité scientifique de l'alimentation humaine. Une évaluation complémentaire a été effectuée conformément à l'article 7 du règlement. Le comité scientifique de l'alimentation humaine a émis, le 17 juin 1999, un avis qui confirme pour l'essentiel le premier rapport d'évaluation. Stevia rebaudania Bertoni, plantes et feuilles séchées, est un nouvel aliment au sens du règlement (CE) no 258/97 et comme il n'a pas été démontré que le produit est conforme aux critères définis à l'article 3, paragraphe 1, du règlement, il ne sera pas mis sur le marché communautaire. Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l'avis du comité permanent des denrées alimentaires, A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION: Article premier «Stevia rebaudiana Bertoni: plantes et feuilles séchées» ne peut pas être mis sur le marché communautaire en tant qu'aliment ou ingrédient alimentaire. Le professeur J. Geuns, Laboratoire de physiologie des végétaux, KUL, Kardinal Mercierlaan 92, 3001 Heverlee, Belgique, est destinataire de la présente décision. Article 2 Fait à Bruxelles, le 22 février 2000. Par la Commission Erkki LIIKANEN Membre de la Commission (1) JO L 43 du 14. 2. 1997, p. 1


title: 2000/149/EY: Komission päätös, tehty 22 päivänä helmikuuta 2000, eräistä avian-influenssaan liittyvistä suojatoimenpiteistä Italiassa (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 489) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

eurovoc_concepts:
Italy
animal disease
egg
health control
health legislation
poultry

text: L 50/22 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 23. 2. 2000 KOMISSION PÄÄTÖS, tehty 22 päivänä helmikuuta 2000, eräistä avian-influenssaan liittyvistä suojatoimenpiteistä Italiassa (tiedoksiannettu numerolla K(2000) 489) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2000/149/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston sellaisena kuin se on viimeksi direktiivin 90/425/ETY (1), muutettuna direktiivillä 92/118/ETY (2), ja erityisesti sen 10 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 89/ 662/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktii- villä 92/118/ETY, ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan, neuvoston direktiivin annetun 1989 sekä katsoo seuraavaa: (1) (2) (3) (4) Avian-influenssaa on esiintynyt useilla alueilla Italiassa 20 päivän joulukuuta 1999 jälkeen. Toimenpiteistä avian-influenssa torjumiseksi säädetään yhteisön toimenpiteistä avian-influenssan torjumiseksi neuvoston direktiivissä 92/40/ETY (4). Siipikarjan ja siitosmunien yhteisön sisäisestä kaupasta säädetään eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä siipikarjan ja siitosmunien kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista 15 päivänä lokakuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/539/ETY (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/90/EY (6). Muiden lintujen kuin direktiivissä 90/539/ETY tarkoi- tetun siipikarjan yhteisön sisäisestä kaupasta säädetään eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäi- sessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin, kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset, 13 päivänä heinäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktii- I (1) EYVL L 224, 18. 8. 1990, s. 29. (2) EYVL L 62, 15. 3. 1993, s. 49. (3) EYVL L 395, 30. 12. 1989, s. 13. (4) EYVL L 167, 22. 6. 1992, s. 1. (5) EYVL L 303, 31. 10. 1990, s. 6. (6) EYVL L 300, 23. 11. 1999, s. 19. (5) (6) (7) (8) (9) vissä 92/65/ETY (7), muutettuna komission päätöksellä 95/176/EY (8). sellaisena kuin se on viimeksi Tuoreen siipikarjanlihan yhteisön sisäisestä kaupasta säädetään eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä tuoreen siipikarjanlihan kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista 26 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/494/ETY (9), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/89/EY (10). Tautitilanne voi olla vaaraksi lintuparville muualla yhtei- sössä siipikarjan, lintujen ja siitosmunien kaupan vuoksi. Italia on ottanut käyttöön suojatoimenpiteitä avian- influenssan torjumiseksi seuraavien säännösten mukai- sesti: — direktiivi 92/40/ETY, — direktiivi 90/539/ETY, — direktiivi 92/65/ETY, — direktiivi 91/494/ETY, — Italian terveysministeriön asetus N:o 600. 6/24461/ 57N/139, annettu 14 päivänä tammikuuta 2000. Jäsenvaltioiden mukaan Italian toteuttamat toimenpiteet ovat asianmukaiset. Taudin kehittymisen ja epidemiologisen erikoislaadun vuoksi on kuitenkin säädettävä erityisistä toimenpiteistä, jotta pienennettäisiin riskiä viruksen leviämisestä siipi- karjapopulaation sisällä. (10) Näiden toimenpiteiden olisi heijastettava integroidun tuotannon erityisrakennetta tautialueilla. (11) Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän eläinlääkintäkomitean lausunnon mukaiset, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Italian on toteutettava täydentäviä toimenpiteitä. Niihin on sisällyttävä ainakin seuraava: (7) EYVL L 268, 13. 7. 1992, s. 54. (8) EYVL L 117, 24. 5. 1995, s. 23. (9) EYVL L 268, 24. 9. 1991, s. 35. (10) EYVL L 300, 23. 11. 1999, s. 17. 23. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 50/23 a) Koko Italiassa 1. Syötäväksi tarkoitettujen munien keruussa, varastoin- nissa ja kuljetuksessa on käytettävä kertakäyttöpak- kauksia. Pakkaukset on hävitettävä välittömästi käytön jälkeen siten, että virus tuhotaan toimivaltaisen viran- omaisen hyväksymällä tavalla. 2. Sellaisen tilan, jossa pidetään taudille alttiiden lajien lintuja, läheisyydessä sijaitsevat syötäväksi tarkoitettujen munien pakkauskeskukset eivät saa ottaa vastaan munia joilla avian-influenssaa on todettu esiintyvän. alueilta, b) Alueet, joilla on 30 viime päivän aikana todettu esiin- tyvän avian-influenssaa 1. Kaikki siipikarjan, siitosmunien, syötäväksi tarkoitettujen munien ja siipikarjanrehun kuljetukseen käytetyt välineet on puhdistettava ja desinfioitava desinfiointiaineilla ja toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tavalla välittö- mästi ennen kuin ne tulevat tilalle tai siihen liittyvään laitokseen tai lähtevät niiltä tai niistä. Yhteisön sisäisessä kaupassa käytettävässä kuljetuksessa on annettava asia- kirja kyseisen desinfioinnin toteuttamisesta; asiakirjassa on oltava ainakin liitteessä esitettyjä puhdistus- ja desin- fiointitietoja vastaavat tiedot. 2. Kuorma-autojen lastaus- ja purkulaitteet on puhdistet- tava ja desinfioitava välittömästi ennen käyttöä ja käytön jälkeen 1 kohdan mukaisesti. 3. Siitosmunat, niiden pakkaukset ja kuljetusvälineet on desinfioitava ennen lähettämistä 1 kohdan mukaisesti. 4. Siipikarjatilasta vastaavan henkilön on varmistettava, että kaikki tilalle tulevat ja tilalta lähtevät ihmiset soveltavat tiukkoja bioturvallisuustoimenpiteitä; lisäksi hänen on annettava suojavaatteita ja -jalkineita vierailijoille, siipi- karjan kiinniottajille ja muille ihmisille. Vastuuhenkilön on myös varmistettava, että siipikarjarakennusten sisään- tulo- ja poistumispaikoissa käytetään asianmukaisia desinfiointimenetelmiä. c) Maakunnat, joilla on 30 viime päivän aikana todettu esiintyvän avian-influenssaa 1. Kaikki siipikarjan, siitosmunien, syötäväksi tarkoitettujen munien ja saavat kuljettaa kerrallaan vain yhden tietylle tilalle tai tiettyyn laitokseen tarkoitetun tai tietyltä tilalta tai tietystä laitok- sesta tulevan lähetyksen. siipikarjanrehun kuljetusvälineet 2. Kaikissa kyseisistä maakunnista poistuvissa siipikarjan, siitosmunien, syötäväksi tarkoitettujen munien ja siipi- karjanrehun kuljetusvälineissä on oltava asiakirja, jossa todistetaan, että kuljetusväline on ennen kuljetusta puhdistettu ja desinfioitu b) 1 kohdan mukaisesti. Kyseiset kuorma-autot saavat kuljettaa kerrallaan vain yhden tietylle tilalle tai tiettyyn laitokseen tarkoitetun tai tietyltä tilalta tai tietystä laitoksesta tulevan lähetyksen. 3. Käytetyn pehkun ja kananlannan saa poistaa tilalta tai sitä saa levittää ainoastaan toimivaltaisen viranomaisen luvalla. Tällaisessa luvassa on otettava huomioon direk- tiivin 92/40/ETY liitteessä II olevan II osan d alakohdan säännökset. 2 artikla Eläinlääkinnän keskusviranomainen voi ottaa käyttöön muita kuin tässä päätöksessä tarkoitettuja lisätoimenpiteitä, jos niitä katsotaan tarvittavan taudin torjumiseksi. Italian on ilmoitet- tava välittömästi näistä toimenpiteistä komissiolle ja jäsenval- tioille. 3 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 artiklan a alakohdan 1 alakohdan säännöksiä sovelletaan kaikkiin Italiasta tuleviin tai Italiasta peräisin oleviin eriin. 4 artikla Jäsenvaltioiden on tehtävä kauppaan soveltamiinsa toimenpitei- siin tämän päätöksen noudattamsen edellyttämät muutokset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 2000. Komission puolesta David BYRNE Komission jäsen L 50/24 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 23. 2. 2000 LIITE SIIPIKARJAN JA SIIPIKARJATUOTTEIDEN KULJETUKSEEN KÄYTETYN KULJETUSVÄLINEIDEN PUHDISTUS- JA DESINFIOINTITODISTUS 1. Kuljetusvälineen omistajan/kuljettajan vakuutus Minä, kulkuneuvon. omistaja/kuljettaja (rekisterikilven numero) vakuutan, että: — viimeisin siipikarjan siipikarjatuotteiden kulkuneuvosta purkaminen tapahtui Alue, maakunta, paikka Päiväys (pp. kk. vv) Aika (hh. mm) Omistaja/kuljettaja antaa nämä tiedot. — eläinten purkamisen jälkeen kulkuneuvo puhdistettiin ja desinfioitiin. Tavaraosasto, lastausramppi, pyörät, ohjaamo ja purkamisen aikana käytetyt suojavaatteet/-saappaat puhdistettiin ja desinfioitiin. Puhdistaminen ja desifiointi tapahtui: Alue, maakunta, paikka Päiväys (pp. kk. vv) Aika (hh. mm) Omistaja/kuljettaja antaa nämä tiedot. — käytetty desinfiointiaine:. Päiväys Paikka Omistajan/kuljettajan allekirjoitus Omistajan/kuljettajan nimi suuraakkosin: 2. Kuljetusten tarkastuksia tekevän toimivaltaisen viranomaisen todistus Minä, allekirjoittanut virkamies vakuutan, että olen tarkastanut kulkuneuvon, jonka rekisterinumero on. (rekisterikilven numero) ja olen todennut sen olevan tyydyttävästi puhdistettu a desinfioitu. Päiväys Paikka Toimivaltainen viranomainen Viranomaisen allekirjoitus (1) Leima: (1) Nimi suuraakkosin (1) Leiman ja allekirjoituksen värin on oltava eri kuin painovärin