title: 2000/216/EG: Entscheidung der Kommission vom 1. März 2000 über den Ausschluß bestimmter von den Mitgliedstaaten zu Lasten des Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft (EAGFL), Abteilung Garantie, getätigter Ausgaben von der gemeinschaftlichen Finanzierung (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(2000) 488)

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
EU Member State
EU financing
application of EU law
national expenditure

formats: html pdf print

text: 15. 3. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 67/37 KOMMISSION ENTSCHEIDUNG DER KOMMISSION vom 1. März 2000 über den Ausschluß bestimmter von den Mitgliedstaaten zu Lasten des Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft (EAGFL), Abteilung Garantie, getätigter Ausgaben von der gemeinschaftlichen Finanzierung (Bekanntgegeben unter Aktenzeichen K(2000) 488) (2000/216/EG) DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 729/70 des Rates vom 21. April 1970 über die Finanzierung der Gemeinsamen Agrar- politik (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1287/95 (2), insbesondere auf Artikel 5 Absatz 2 Buchstabe c), nach Anhörung des Ausschusses des Europäischen Ausrich- tungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft, Abteilung Garantie, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Gemäß Artikel 5 Absatz 2 Buchstabe c) der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 bestimmt die Kommission nach Anhörung des Fondsausschusses die von der gemein- schaftlichen Finanzierung auszuschließenden Ausgaben, wenn sie feststellt, daß Ausgaben nicht in Übereinstim- mung mit den Gemeinschaftsvorschriften getätigt worden sind. Nach Maßgabe von Artikel 5 Absatz 2 Buchstabe c) der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 und Artikel 8 Absätze 1 und 2 der Verordnung (EG) Nr. 1663/95 der Kommis- sion vom 7. Juli 1995 mit Durchführungsbestimmungen zu der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 des Rates bezüg- lich des Rechnungsabschlußverfahrens des EAGFL, Abteilung Garantie (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2245/1999 (4), hat die Kommission die notwendigen Überprüfungen vorgenommen, die Ergebnisse ihrer Überprüfungen den Mitgliedstaaten mitgeteilt, deren Bemerkungen zur Kenntnis genommen, bilaterale Gespräche geführt, um zu einem Einver- nehmen mit den betreffenden Mitgliedstaaten zu gelangen, und diesen dann förmlich ihre Schlußfolge- rungen unter Bezugnahme auf die Entscheidung 94/442/ EG der Kommission vom 1. Juli 1994 zur Schaffung (1) ABl. L 94 vom 28. 4. 1970, S. 13. (2) ABl. L 125 vom 8. 6. 1995, S. 1. (3) ABl. L 158 vom 8. 7. 1995, S. 6. (4) ABl. L 273 vom 23. 10. 1999, S. 5. eines Schlichtungsverfahrens im Rahmen des Rech- nungsabschlusses des EAGFL, Abteilung Garantie (5), mitgeteilt. Die Mitgliedstaaten hatten die Möglichkeit, die Eröffnung eines Schlichtungsverfahrens zu beantragen. Von dieser Möglichkeit wurde in einigen Fällen Gebrauch gemacht, und der zum Abschluß des Verfahrens erstellte Bericht ist von der Kommission geprüft worden. Gemäß den Artikeln 2 und 3 der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 können nur solche Erstattungen bei der Ausfuhr nach Drittländern und Interventionen zur Regulierung finanziert werden, die nach den der Agrarmärkte Gemeinschaftsvorschriften im Rahmen der gemeinsamen Organisation der Agrarmärkte gewährt bzw. durchge- führt wurden. Die vorgenommenen Überprüfungen, die bilateralen Gespräche und die Schlichtungsverfahren haben ergeben, daß ein Teil der von den Mitgliedstaaten gemeldeten Ausgaben diese Voraussetzungen nicht erfüllt und daher vom EAGFL, Abteilung Garantie, nicht finanziert werden kann. Die Beträge, die nicht zu Lasten des EAGFL, Abteilung Garantie, anerkannt werden, sind im Anhang der vorlie- genden Entscheidung aufgeführt. Hierbei handelt es sich nicht um Ausgaben, die mehr als 24 Monate vor dem Zeitpunkt getätigt wurden, zu dem die Kommission den ihrer Überprüfungen Mitgliedstaaten die Ergebnisse schriftlich mitgeteilt hat. Für die in diese Entscheidung einbezogenen Fälle hat die Kommission den Mitgliedstaaten die wegen ihrer Nichtü- bereinstimmung mit den Gemeinschaftsvorschriften auszuschließenden Beträge im Rahmen der zusammen- fassenden Berichte zur Kenntnis gebracht. (3) (4) (5) (6) (7) (5) ABl. L 182 vom 16. 7. 1994, S. 45. L 67/38 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 15. 3. 2000 (8) Die vorliegende Entscheidung greift den finanziellen Schlußfolgerungen nicht vor, die die Kommission gege- benenfalls aufgrund von Urteilen des Gerichtshofes in Rechtssachen ziehen wird, die zum jetzigen Ent- scheidungszeitpunkt noch anhängig sind und Rechts- fragen, die auch Gegenstand dieser Entscheidung sind, betreffen — Nichtübereinstimmung mit den Gemeinschaftsvorschriften von der gemeinschaftlichen Finanzierung ausgeschlossen. Artikel 2 Diese Entscheidung ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet. HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Brüssel, den 1. März 2000 Artikel 1 Die im Anhang dieser Entscheidung aufgeführten, zu Lasten des EAGFL, Abteilung Garantie, gemeldeten Ausgaben der zu- gelassenen Zahlstellen der Mitgliedstaaten werden wegen ihrer Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission ANHANG BERICHTIGUNGEN INSGESAMT. 1 5 3 2 0 0 0 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Belgien Belgien Belgien Verspätete Zahlungen Schuldner Ausfuhrerstattungen 1054 Verschiedene 2100 Verspätete Zahlungen Unvollständiges Verzeichnis der Schuldner Unzureichende Warenkontrollen Insgesamt Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in Landeswährung) Bereits vorgenommene Abzüge (in Landeswährung) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in Landeswährung) Haushaltsjahr – 466 107,00 – 6 951 007,00 – 7 510 188,00 – 14 927 302,00 – 1 023 754,00 0,00 0,00 – 1 023 754,00 557 647,00 1998 – 6 951 007,00 1998 – 7 510 188,00 1996-1998 –13 903 548,00 Deutschland Ausfuhrerstattungen Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen Dänemark Förderung 3800 Verspätete Zahlungen Insgesamt – 42 778 684,33 – 42 778 684,33 Insgesamt – 1 031 365,44 – 1 031 365,44 0,00 0,00 0,00 0,00 – 42 778 684,33 1996-1998 – 42 778 684,33 – 1 031 365,44 1997 – 1 031 365,44 Spanien Spanien Spanien Spanien Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Verspätete Zahlungen Fleisch Verschiedene 2220 Fleisch Obst und Gemüse 2128 1515 Verspätete Zahlungen Vorschußzahlungen ohne anschließende Restzah- lung Verspätete Zahlungen (1357/96 — 1997) Urteil des Europäischen Gerichtshofs Rechtssache C-240/97 in der – 193 202 104,00 – 36 437 314,00 – 193 202 104,00 0,00 0,00 1998 – 36 437 314,00 1997 – 5 199 137,00 – 58 804 012,00 – 5 199 137,00 0,00 0,00 1997 58 804 012,00 Insgesamt – 176 034 543,00 – 198 401 241,00 22 366 698,00 Verspätete Zahlungen Flankierende Maßnahmen Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Ausfuhrerstattungen Kulturpflanzen Kulturpflanzen Kulturpflanzen Flachs und Hanf 2121 5011 2124 2130 2128 2122 2125 Verschiedene 1050 1040 1050 1402 Verspätete Zahlungen Irrtümer bei der Behandlung der Dossiers Unzureichende Kontrolle (Hhj. 97) Unzureichende Kontrolle (Hhj. 97) Unzureichende Kontrolle (Hhj. 97) Nichteinhaltung der Mindestkontrollsätze Nichteinhaltung der Mindestkontrollsätze Unzureichende Warenkontrollen Umverteilung von Grundflächen Zugrundelegung des falschen Ertrags Unzureichende Vor-Ort-Kontrolle Vor dem vorgeschriebenen Zeitpunkt abgeerntete Hanfflächen – 243 786,75 – 4 273 774,63 – 963 920,00 – 4 915 586,00 – 3 859 380,00 – 3 194 251,00 – 883 416,00 – 649 946 925,00 0,00 – 5 934 129,00 – 418 733,00 – 419 402,00 – 243 786,75 – 4 273 774,63 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 11 890 000,00 0,00 0,00 0,00 0,00 1998 0,00 1998 – 963 920,00 1997 – 4 915 586,00 1997 – 3 859 380,00 1998 – 3 194 251,00 1996-1998 – 883 416,00 1996-1998 – 649 946 925,00 1996-1997 11 890 000,00 1998 – 5 934 129,00 1996-1997 – 418 733,00 1997 – 419 402,00 1996-1997 Insgesamt – 675 053 303,38 – 16 407 561,38 – 658 645 742,00 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n L 6 7 / 3 9 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Griechenland Griechenland Griechenland Griechenland Ausfuhrerstattungen Obst und Gemüse Obst und Gemüse Fleischprämien Verschiedene 1505 1512 2133 Unzureichende Warenkontrollen Nichteinhaltung der Vorschriften Kontrollmängel Verspätete Zahlungen (1357/96) Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in Landeswährung) – 339 028 666,00 – 659 967 504,00 – 1 966 954 869,00 – 14 660 000,00 – 2 980 611 039,00 Insgesamt Bereits vorgenommene Abzüge (in Landeswährung) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in Landeswährung) Haushaltsjahr 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 339 028 666,00 1996-1998 – 659 967 504,00 1996-1997 – 1 966 954 869,00 1996-1997 – 14 660 000,00 1996 – 2 980 611 039,00 Irland Irland Irland Irland Italien Italien Italien Verspätete Zahlungen Fleischprämien Verschiedene 2220 Fleischprämien 2120 Flankierende Maßnahmen 5011 Verspätete Zahlungen Vorschußzahlungen ohne anschließende Restzah- lung Unzureichende Kontrolle der Beihilfefähigkeit von Mutterkühen Überhöhte Forderung in der Jahreserklärung Insgesamt – 1 282 409,32 – 32 650,31 – 1 282 409,32 0,00 0,00 1998 – 32 650,31 1997 – 3 679 254,00 0,00 – 3 679 254,00 1996-1997 – 13 867,00 – 5 008 180,63 0,00 – 1 282 409,32 – 13 867,00 1997 – 3 725 771,31 Wein Ausfuhrerstattungen Ausfuhrerstattungen 1611 Verschiedene 1200 Nicht rechtzeitig einbehaltene Sicherheit Unzureichende Warenkontrollen Für nicht erstattungsfähige Erzeugnisse gezahlte Erstattungen – 7 760 156 831,00 – 61 665 065 968,00 – 2 957 721 060,00 – 7 760 156 831,00 0,00 1997 0,00 – 61 665 065 968,00 1996-1998 – 2 957 721 060,00 1996-1998 0,00 Insgesamt – 72 382 943 859,00 – 7 760 156 831,00 – 64 622 787 028,00 Luxemburg Luxemburg Ausfuhrerstattungen Kulturpflanzen 2100 Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen Unzureichendes Kontrollsystem – 220 489,00 – 56 106 800,00 – 56 327 289,00 Insgesamt 0,00 0,00 0,00 – 220 489,00 1996-1997 – 56 106 800,00 1996-1998 – 56 327 289,00 Niederlande Niederlande Verspätete Zahlungen Flachs und Hanf Verschiedene 1402 Verspätete Zahlungen Vor dem vorgeschriebenen Zeitpunkt abgeerntete Hanfflächen – 609 889,66 – 229 976,00 – 512 884,29 0,00 – 97 005,37 1998 – 229 976,00 1996 Insgesamt – 839 865,66 – 512 884,29 – 326 981,37 Portugal Portugal Portugal Verspätete Zahlungen Fleischprämien Fleischprämien Verschiedene 2220 2221 Verspätete Zahlungen Nichteinführung von Bestandsbewegungsregistern Nichteinführung von Bestandsbewegungsregistern – 663 470 945,00 – 339 365 684,00 – 147 307 711,00 – 652 779 104,00 – 153 827 739,00 – 57 975 091,00 – 10 691 841,00 1998 – 185 537 945,00 1996-1998 – 89 332 620,00 1996-1998 L 6 7 / 4 0 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n. 1 5 3 2 0 0 0 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in Landeswährung) Bereits vorgenommene Abzüge (in Landeswährung) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in Landeswährung) Haushaltsjahr Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Finnland Finnland Finnland Finnland Finnland Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Obst und Gemüse Kulturpflanzen Verspätete Zahlungen Fleischprämien Fleischprämien Flankierende Maßnahmen Flankierende Maßnahmen Schweden Fleischprämien Schweden Fleischprämien 2122 2125 2511 2128 1508 Verschiedene Falsche Berechnung von Großvieheinheiten Falsche Berechnung von Großvieheinheiten Falsche Berechnung von Großvieheinheiten Verspätete Zahlungen (1357/96 — 1997) Unzureichende Qualität von Bananen Kontrollmängel Insgesamt – 17 810 372,00 – 17 495 481,00 – 1 054 279,00 – 492 766 969,00 – 96 153 845,00 – 2 619 487 990,00 – 4 394 913 276,00 0,00 0,00 0,00 – 492 766 969,00 0,00 0,00 – 1 357 348 903,00 – 17 810 372,00 1996 – 17 495 481,00 1996 – 1 054 279,00 1996 0,00 1997 – 96 153 845,00 1996-1997 – 2 619 487 990,00 1996-1997 – 3 037 564 373,00 1052 2122 2128 5011 5012 2122 2133 Verspätete Zahlungen Mangelhafte Kontrollregelung Verspätete Zahlungen (1357/96 — 1997) Unzureichende Vor-Ort-Kontrollen Nichtteilnahme an der Agrarumweltmaßnahme Insgesamt – 227 778,35 – 7 821 282,00 – 1 524 736,44 – 13 489 271,00 – 2 690 391,00 – 25 753 458,79 – 227 778,35 0,00 0,00 0,00 0,00 – 227 778,35 0,00 1998 – 7 821 282,00 1996-1997 – 1 524 736,44 1997 – 13 489 271,00 1997 – 2 690 391,00 1996-1998 – 25 525 680,44 Keine systematische Kontrolle der Kennzeichnung und Registrierung Zuviel gezahlte Prämie für zurückgewiesene Tiere Insgesamt – 3 821 753,00 – 864 077,00 – 4 685 830,00 0,00 0,00 0,00 – 3 821 753,00 1996-1997 – 864 077,00 1997 – 4 685 830,00 Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Verspätete Zahlungen Verschiedene Verspätete Zahlungen – 22 230,04 – 22 230,04 0,00 1998 Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien 2122 2125 2122 2120 2122 2220 Überschreitung der regionalen Höchstgrenze – 143 532,66 Überschreitung der regionalen Höchstgrenze – 47 733,30 Mängel bei der Verwaltungskontrolle – 4 318 495,00 Mängel bei der Verwaltungskontrolle – 1 069 433,00 Mängel bei der Verwaltungskontrolle – 601 109,00 Verspätete Zahlungen (Wj. 94 und Wj. 95) – 55 585,00 Ausfuhrerstattungen Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen – 3 253 883,10 Fleischprämien 2128 Verspätete Zahlungen – 805 748,38 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 143 532,66 1996-1998 – 47 733,30 1996-1998 – 4 318 495,00 1996-1997 – 1 069 433,00 1996 – 601 109,00 1996 – 55 585,00 1997 – 3 253 883,10 1996-1998 – 805 748,38 1997. 1 5 3 2 0 0 0 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n L 6 7 / 4 1 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in Landeswährung) Bereits vorgenommene Abzüge (in Landeswährung) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in Landeswährung) Haushaltsjahr Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien 2190 2190 2220 Flankierende Maßnahmen 5011 Verspätete Zahlungen Verspätete Zahlungen Vorschußzahlungen ohne anschließende Restzah- lung Mangelnde Kontrollabgleiche im INVEKOS Flankierende Maßnahmen 5012 Unzureichende Vor-Ort-Kontrollen – 255 580,51 – 5 934,50 – 131 927,00 – 548 389,00 – 64 186,00 Flankierende Maßnahmen 5011 Mangelnde Kontrollabgleiche im INVEKOS – 86 092,00 Flankierende Maßnahmen 5012 Unzureichende Vor-Ort-Kontrollen – 65 427,00 Kulturpflanzen Verschiedene Uzureichende Verwaltungskontrollen — Wales – 244 910,00 Kulturpflanzen 1040 Falsche Berechnung der Überschreitung der Grundflächen – 1 515 111,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 255 580,51 1998 – 5 934,50 1998 – 131 927,00 1995-1996 – 548 389,00 1997-1998 – 64 186,00 1997 – 86 092,00 1997-1998 – 65 427,00 1997 – 244 910,00 1997 – 1 515 111,00 1997 Insgesamt – 13 235 306,49 – 22 230,04 – 13 213 076,45 L 6 7 / 4 2 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n. 1 5 3 2 0 0 0 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in EUR) Bereits vorgenommene Abzüge (in EUR) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in EUR) Haushaltsjahr Belgien Belgien Belgien Verspätete Zahlungen Schuldner Ausfuhrerstattungen 1054 Verschiedene 2100 Verspätete Zahlungen Unvollständiges Verzeichnis der Schuldner Unzureichende Warenkontrollen Insgesamt –11 554,49 – 172 310,96 – 186 172,70 – 370 038,15 – 25 378,20 0,00 0,00 – 25 378,20 – 13 823,71 1998 – 172 310,96 1998 – 186 172,70 1996-1998 – 344 659,95 Deutschland Ausfuhrerstattungen Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen Dänemark Förderung 3800 Verspätete Zahlungen Insgesamt – 21 872 393,99 – 21 872 393,99 Insgesamt – 138 641,16 – 138 641,16 0,00 0,00 0,00 0,00 – 21 872 393,99 1996-1998 – 21 872 393,99 – 138 641,16 1997 138 641,16 Spanien Spanien Spanien Spanien Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Frankreich Verspätete Zahlungen Fleisch Verschiedene 2220 Fleisch Obst und Gemüse 2128 1515 Verspätete Zahlungen Vorschußzahlungen ohne anschließende Restzah- lung Verspätete Zahlungen (1357/96 — 1997) Urteil des Europäischen Gerichtshofs Rechtssache C-240/97 in der – 1 161 168,03 – 218 992,67 – 1 161 168,03 0,00 0,00 1998 – 218 992,67 1997 – 31 247,44 353 419,23 – 31 247,44 0,00 0,00 1997 353 419,23 Insgesamt – 1 057 988,91 – 1 192 415,47 134 426,56 Verspätete Zahlungen Flankierende Maßnahmen Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Ausfuhrerstattungen Kulturpflanzen Kulturpflanzen Kulturpflanzen Flachs und Hanf 2121 5011 2124 2130 2128 2122 2125 Verschiedene 1050 1040 1050 1402 Verspätete Zahlungen Irrtümer bei der Behandlung der Dossiers Unzureichende Kontrolle (Hhj. 97) Unzureichende Kontrolle (Hhj. 97) Unzureichende Kontrolle (Hhj. 97) Nichteinhaltung der Mindestkontrollsätze Nichteinhaltung der Mindestkontrollsätze Unzureichende Warenkontrollen Umverteilung von Grundflächen Zugrundelegung des falschen Ertrags Unzureichende Vor-Ort-Kontrolle Vor dem vorgeschriebenen Zeitpunkt abgeerntete Hanfflächen – 37 165,05 – 651 532,74 – 146 948,66 – 749 376,25 – 588 358,69 – 486 960,43 – 134 675,90 – 99 083 769,97 0,00 – 904 652,13 – 63 835,43 – 63 937,42 – 37 165,05 – 651 532,74 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 1 812 618,81 0,00 0,00 0,00 0,00 1998 0,00 1998 – 146 948,66 1997 – 749 376,25 1997 – 588 358,69 1998 – 486 960,43 1996-1998 – 134 675,90 1996-1998 – 99 083 769,97 1996-1997 – 1 812 618,81 1998 – 904 652,13 1996-1997 – 63 835,43 1997 – 63 937,42 1996-1997 Insgesamt – 102 911 212,68 – 2 501 316,61 – 100 409 896,08. 1 5 3 2 0 0 0 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n L 6 7 / 4 3 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Griechenland Ausfuhrerstattungen Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen Griechenland Obst und Gemüse Griechenland Obst und Gemüse Griechenland Fleischprämien 1505 1512 2133 Nichteinhaltung der Vorschriften Kontrollmängel Verspätete Zahlungen (1357/96) Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in EUR) – 1 031 893,67 – 2 008 727,76 – 5 986 774,83 – 44 620,30 Insgesamt – 9 072 016,55 Bereits vorgenommene Abzüge (in EUR) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in EUR) Haushaltsjahr 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 1 031 893,67 1996-1998 – 2 008 727,76 1996-1997 – 5 986 774,83 1996-1997 – 44 620,30 1996 – 9 072 016,55 Irland Irland Irland Irland Italien Italien Italien Verspätete Zahlungen Verschiedene Verspätete Zahlungen – 1 628 323,95 – 1 628 323,95 Fleischprämien Fleischprämien 2220 2120 Vorschußzahlungen ohne anschließende Restzah- lung Unzureichende Kontrolle der Beihilfefähigkeit von Mutterkühen – 41 457,34 – 4 671 688,90 Flankierende Maßnahmen 5011 Überhöhte Forderung in der Jahreserklärung – 17 607,46 0,00 0,00 0,00 0,00 1998 – 41 457,34 1997 – 4 671 688,90 1996-1997 – 17 607,46 1997 Insgesamt – 6 359 077,65 – 1 628 323,95 – 4 730 753,70 Wein Ausfuhrerstattungen Ausfuhrerstattungen 1611 Nicht rechtzeitig einbehaltene Sicherheit – 4 007 786,53 – 4 007 786,53 0,00 1997 Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen 1200 Für nicht erstattungsfähige Erzeugnisse gezahlte Erstattungen – 31 847 348,75 – 1 527 535,45 0,00 0,00 – 31 847 348,75 1996-1998 – 1 527 535,45 1996-1998 Insgesamt – 37 382 670,73 – 4 007 786,53 – 33 374 884,20 Luxemburg Luxemburg Ausfuhrerstattungen 2100 Unzureichende Warenkontrollen Kulturpflanzen Verschiedene Unzureichendes Kontrollsystem – 5 465,78 – 1 390 851,24 – 1 396 317,02 Insgesamt 0,00 0,00 0,00 – 5 465,78 1996-1997 – 1 390 851,24 1996-1998 – 1 396 317,02 Niederlande Niederlande Verspätete Zahlungen Verschiedene Verspätete Zahlungen Flachs und Hanf 1402 Vor dem vorgeschriebenes Zeitpunkt abgeerntete Hanfflächen – 276 755,86 – 104 358,56 – 232 736,74 – 44 019,12 1998 0,00 – 104 358,56 1996 Insgesamt – 381 114,42 – 232 736,74 – 148 377,68 L 6 7 / 4 4 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n. 1 5 3 2 0 0 0 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in EUR) Bereits vorgenommene Abzüge (in EUR) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in EUR) Haushaltsjahr Verspätete Zahlungen Verschiedene Verspätete Zahlungen Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Portugal Finnland Finnland Finnland Finnland Finnland Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Obst und Gemüse Kulturpflanzen Verspätete Zahlungen Fleischprämien Fleischprämien Flankierende Maßnahmen Flankierende Maßnahmen Schweden Fleischprämien Schweden Fleischprämien 2220 2221 2122 2125 2511 2128 1508 Nichteinführung von Bestandsbewegungsregistern Nichteinführung von Bestandsbewegungsregistern Falsche Berechnung von Großvieheinheiten Falsche Berechnung von Großvieheinheiten Falsche Berechnung von Großvieheinheiten – 3 309 379,12 – 1 692 748,90 – 734 767,76 – 88 837,76 – 87 267,09 – 5 258,72 – 3 256 048,44 – 53 330,68 1998 – 767 289,53 – 289 178,53 – 925 459,37 1996-1998 – 445 589,23 1996-1998 0,00 0,00 0,00 – 88 837,76 1996 – 87 267,09 1996 – 5 258,72 1996 0,00 1997 Verspätete Zahlungen (1357/96 — 1997) – 2 457 911,28 – 2 457 911,28 Unzureichende Qualität von Bananen Verschiedene Kontrollmängel – 479 613,36 – 13 065 951,01 0,00 0,00 – 479 613,36 1996-1997 – 13 065 951,01 1996-1997 Insgesamt – 21 921 735,00 – 6 770 427,78 – 15 151 307,21 1052 2122 2128 5011 5012 2122 2133 Verspätete Zahlungen Mangelhafte Kontrollregelung Verspätete Zahlungen (1357/96 — 1997) Unzureichende Vor-Ort-Kontrollen Nichtteilnahme an der Agrarumweltmaßnahme – 38 309,57 – 1 315 445,20 – 256 442,26 – 2 268 732,52 – 452 491,28 – 38 309,57 0,00 1998 0,00 0,00 0,00 0,00 – 1 315 445,20 1996-1997 – 256 442,26 1997 – 2 268 732,52 1997 – 452 491,28 1996-1998 Insgesamt – 4 331 420,83 – 38 309,57 – 4 293 111,26 Keine systematische Kontrolle der Kennzeichnung und Registrierung Zuviel gezahlte Prämie für zurückgewiesene Tiere Insgesamt – 443 435,98 – 100 258,40 – 543 694,38 0,00 0,00 0,00 – 443 435,98 1996-1997 – 100 258,40 1997 – 543 694,38 Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Verspätete Zahlungen Verschiedene Verspätete Zahlungen – 35 330,64 – 35 330,64 0,00 1998 Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien 2122 2125 2122 Überschreitung der regionalen Höchstgrenze – 228 119,29 Überschreitung der regionalen Höchstgrenze – 75 863,48 Mängel bei der Verwaltungskontrolle – 6 863 469,49 0,00 0,00 0,00 – 228 119,29 1996-1998 – 75 863,48 1996-1998 – 6 863 469,49 1996-1998. 1 5 3 2 0 0 0 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n L 6 7 / 4 5 Mitgliedstaat Sektor Haushaltsposten Grund Von der Finanzierung auszuschließende Ausgaben (in EUR) Bereits vorgenommene Abzüge (in EUR) Finanzielle Auswirkungen dieser Entscheidung (in EUR) Haushaltsjahr Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Vereinigtes Königreich Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien 2120 2122 2220 Mängel bei der Verwaltungskontrolle – 1 699 671,01 Mängel bei der Verwaltungskontrolle – 955 354,42 Verspätete Zahlungen (Wj. 94 und Wj. 95) – 88 342,34 Ausfuhrerstattungen Verschiedene Unzureichende Warenkontrollen Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien Fleischprämien 2128 2190 2190 2220 Flankierende Maßnahmen 5011 Verspätete Zahlungen Verspätete Zahlungen Verspätete Zahlungen Vorschußzahlungen ohne anschließende Restzah- lung Mangelnde Kontrollabgleiche im INVEKOS Flankierende Maßnahmen 5012 Unzureichende Vor-Ort-Kontrollen – 5 171 460,74 – 1 280 591,83 – 406 199,16 – 9 431,82 – 209 674,19 – 871 565,48 – 102 012,08 Flankierende Maßnahmen 5011 Mangelnde Kontrollabgleiche im INVEKOS – 136 827,72 Flankierende Maßnahmen 5012 Unzureichende Vor-Ort-Kontrollen – 103 984,42 Kulturpflanzen Verschiedene Unzureichende Verwaltungskontrollen — Wales – 389 240,31 Kulturpflanzen 1040 Falsche Berechnung der Überschreitung der Grundflächen – 2 407 995,87 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 – 1 699 671,01 1996 – 955 354,42 1996 – 88 342,34 1997 – 5 171 460,74 1996-1998 – 1 280 591,83 1997 – 406 199,16 1998 – 9 431,82 1998 – 209 674,19 1995-1996 – 871 565,48 1997-1998 – 102 012,08 1997 – 136 827,72 1997-1998 – 103 984,42 1997 – 389 240,31 1997 – 2 407 995,87 1997 Insgesamt – 21 035 134,28 – 35 330,64 – 20 999 803,64 L 6 7 / 4 6 D E A m t s b l a t t d e r E u r o p ä i s c h e n G e m e i n s c h a f t e n. 1 5 3 2 0 0 0


title: MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN - SOCIALE UDVIKLINGSTENDENSER: FREMTIDSUDSIGTER OG UDFORDRINGER

eurovoc_concepts:
employment statistics
population statistics
social policy
socioeconomic conditions
statistics

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 1. 3. 2000 KOM(2000) 82 endelig MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN SOCIALE UDVIKLINGSTENDENSER: FREMTIDSUDSIGTER OG UDFORDRINGER MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN SOCIALE UDVIKLINGSTENDENSER: FREMTIDSUDSIGTER OG UDFORDRINGER INDHOLDSFORTEGNELSE 1. 2. Indledning. 4 De vigtigste aspekter af den sociale udvikling. 5 2. 1. Hvad er den vigtigste udvikling. 5 2. 2. … med betydelige ændringer i husholdningernes struktur …. 6 2. 3. Andelen af kvinder på arbejdsmarkedet vokser fortsat…. 6 2. 4. …men nogle uligheder er ikke forsvundet. 7 2. 5. Øget deltagelse i sociale aktiviteter. 7 3. Levevilkårene i dag. 8 3. 1. Disponibel indkomst: arbejde er stadig den vigtigste kilde. 8 3. 2. Indkomstforskellene er blevet større i de fleste medlemsstater. 8 3. 3. …men socialsikring mindsker ulighederne. 8 3. 4. …og der er også regionale uligheder. 9 3. 5. Uddannelse: vejen til bedre levevilkår for alle. 9 3. 6. Højere uddannelse har tendens til at reducere risikoen for arbejdsløshed …. 9 3. 7. … og øge indkomsten. 10 3. 8. Den yngre generation er bedre uddannet. 10 4. Hvordan gribes de fremtidige sociale behov an. 11 2 4. 1. Ældre arbejderes faldende deltagelse i arbejdsstyrken og beskæftigelsen i fremtiden. 11 4. 2. Menneskelige ressourcer: hjørnestenen i det vidensbaserede samfund. 11 4. 3. Forholdet mellem generationerne og den udfordring, som aldringen udgør. 12 4. 4 Hvordan gribes behovet for pleje an. 12 4. 5. Lige adgang for mænd og kvinder til mere kvalificeret arbejde. 13 5. Afsluttende bemærkninger. 14 3 1. INDLEDNING På tærsklen til det 21. århundrede betragtes et europæisk samfund præget af samhørighed i stigende grad som en vigtig betingelse for at opnå konkurrenceevne og vækst. Inden for disse rammer tages der i denne meddelelse udgangspunkt i indholdet af "The Social Situation in the European Union 2000", og de vigtigste sociale i Europa beskrives med henblik på at kortlægge, hvilke udviklingstendenser fremtidige politiske spørgsmål vedrørende de sociale behov der opstår fremover. Hastigheden af den sociale udvikling på visse områder de seneste år har været formentlig fortsat være det de kommende år. De bemærkelsesværdig og vil demografiske og sociale udviklingstendenser, globaliseringen, revolutionen inden for information og kommunikation og den deraf følgende nye økonomiske situation er de vigtigste drivkrafter, som byder os både nye udfordringer og muligheder. Teknologisk udvikling, uddannelse og social samhørighed ses som elementer, der er af stor vigtighed for at opnå økonomisk effektivitet og større velstand. Vi må sikre, at den europæiske sociale model er så tilpas fleksibel og robust, at vi kan reagere effektivt på de nye udfordringer, og at man på samme tid bevæger sig imod målene forbedret konkurrenceevne og samhørighed. Den økonomiske og sociale udvikling kan ses inden for rammerne af tre centrale politiske spørgsmål: vores stigende indbyrdes afhængighed på det makroøkonomiske plan; vores engagement i og samarbejde vedrørende beskæftigelse og vores fortsatte bestræbelser på at fremme det sociale fremskridt i Den Europæiske Union. Disse tre faktorer hænger tæt sammen og kan ikke betragtes som individuelle mål. Dette stiller både EU og medlemsstaterne over tre sammenhængende politiske mål: at skabe en dynamisk europæisk økonomi, en produktiv arbejdsstyrke og et effektivt socialt miljø med plads til alle i det næste årti og fremover. for en kombination af Det ekstraordinære topmøde i Lissabon, "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - på vej mod et Europa kendetegnet ved innovation og viden" giver os mulighed for at anerkende betydningen af forbindelsen mellem disse forskellige dimensioner og tage et afgørende skridt hen imod et europæisk samfund med social samhørighed, mere kvalificeret arbejde og en bæredygtig økonomisk vækst. 4 2. DE VIGTIGSTE ASPEKTER AF DEN SOCIALE UDVIKLING Europa er under forandring med hensyn til befolkningsstrukturen. Ændringerne i strukturens balance med hensyn til alder og køn og de dermed forbundne påvirkninger af generationerne har også betydning for den menneskelige adfærd. I nogle tilfælde sker ændringerne så hurtigt, at de kan få stor betydning med hensyn til at skabe nye sociale behov og påvirke udbuddet af sociale ydelser. For at fremtidssikre Europas økonomiske vækst og globale konkurrenceevne bliver det vigtigere og vigtigere at tage den sociale udvikling i betragtning ved fastlæggelsen af de overordnede politiske rammer. 2. 1. Hvad er den vigtigste udvikling Befolkningen i Europa bliver ældre. I Europa ændres aldersfordelingen i befolkningen hurtigt som følge af den demografiske udvikling på to vigtige områder. I de fleste af EU's medlemsstater falder både fødsels- og dødelighedstallet: der fødes færre børn og befolkningen lever længere og bedre. Resultatet er, at befolkningen bliver ældre, hvilket er en generel tendens, som efterkrigstidens store årgange har bidraget til. Denne tendens vil fortsat findes i adskillige årtier fremover. Her er nogle nøgletal: Antallet af børn født i EU faldt i 1998 til ca. 4 mio. - det laveste siden anden verdenskrig. Faktisk er det totale fødselstal faldet fra 2,59 i 1960 til 1,45 i 1998, og det er nu et af de laveste fødselstal i verden. I samme periode er andelen af ældre (65 år og derover) i befolkningen steget fra 11 % til 16 %. Alt tyder på, at denne tendens fortsætter langt ind i det næste århundrede. Om ti år vil der være dobbelt så mange ældre (69 mio. ) som i 1960 (34 mio. ). Den demografiske udvikling fordelt på aldersgrupper Udviklingen i perioden 1998-2010 40% 30% 20% 10% 0% -10% 31% 15% 11% -3% 0-14 -7% 15-24 -2% 25-49 50-64 65-79 80+ i Befolkningstilvæksten i EU er gradvist aftaget løbet af de sidste 35 år. I 1998 var befolkningstilvæksten i runde tal 2 pr. 1 000 indbyggere sammenlignet med et årligt gennemsnit på ca. 8 i 1960'erne. I løbet af den samme periode faldt den naturlige tilvækst (fødsler minus dødsfald) jævnt, fra næsten 8 pr. 1 000 indbyggere til 0,8 i 1998. Siden midten af 1980'erne har international migration fået større betydning som en faktor, der er bestemmende for befolkningstilvæksten, selv om dens andel er faldet i løbet af de sidste fire år. Den bidrog med næsten 75 % i 1995 - det højeste efter anden verdenskrig - og udviste et begrænset fald til 62 % i 1998. Uden positiv nettomigration ville befolkningstallet i Grækenland, Italien og Sverige være faldende. 5 2. 2. … med betydelige ændringer i husholdningernes struktur … Ændringerne i husholdningernes type og familiestørrelse og -struktur har også været meget betydelige. Færre gifter sig, og de, der gør det, gør det senere. Ydermere vælger folk at få børn på et senere tidspunkt i deres liv. Skilsmisser forekommer oftere end tidligere. Sammen med det lave fødselstal viser disse ændringer et skift væk fra den almindelige model bestående af et ægtepar med børn hen imod for husholdninger, som er mindre og oftere ændrer karakter, og i stedet består af f. eks. par uden børn, enlige og en enlig far eller mor. Ikke desto mindre er det med den forøgede levealder ikke usædvanligt at se, at tre eller fire generationer lever på samme tid, og den demografiske aldring vil uden tvivl gøre dette mere almindeligt. Inden for familiestrukturen er det almindeligvis kvinderne, som tager sig af de ældre, når de bliver afhængige. Fremover vil byrden af dette ansvar sandsynligvis øges, da mindre familier betyder, at opgaven fordeles på færre individer. Dette kan forøge presset på behovet for eksterne former for social støtte. 2. 3. Andelen af kvinder på arbejdsmarkedet vokser fortsat… Kvindernes ændrede rolle i det økonomiske og sociale liv har været et markant træk i adfærdsudviklingen. I løbet af de sidste årtier er der kommet mere overensstemmelse mellem uddannelses- og beskæftigelsesmønsteret hos kvinder og mænd. Flere kvinder er kommet ud på arbejdsmarkedet og har gjort sig berettigede til mere individualiserede sociale rettigheder. Diagrammet nedenfor viser stigningen i andelen af kvinder på arbejdsmarkedet mellem 1987 og 1998. På europæisk plan er det sandsynligt, at andelen af kvinder på arbejdsmarkedet fortsat stiger. Kvinderne har dog stadig særlige problemer med lige adgang til arbejdsmarkedet, med lige Andelen af kvinder i arbejdsstyrken, 1987 og 1998 1987 1998 60 50 40 30 20 10 % * 0 EU15* B DK D* EL E F IRL* I L NL A P FIN S UK (*) BRD i 1987, D i 1998. IRL 1997 i stedet for 1998 Kilde:Eurostat-EU'sarbejdsstyrkeundersøgelseogOECD forfremmelsesmuligheder, med at få lige løn og med at koordinere arbejdsliv og familieliv. Selv om nettoantallet af nye arbejdspladser, som er blevet skabt i løbet af det sidste årti, faktisk alle er gået til kvinder, har væksten i antallet af arbejdspladser ikke været lige så stor som væksten i antallet af kvinder, som ønsker at arbejde. Derfor forbliver kvindernes beskæftigelsesgrad lavere end mændenes. Ydermere arbejder en ud af tre kvinder i EU på deltid mod kun 6 % af mændene. 6 2. 4. …men nogle uligheder er ikke forsvundet På trods af de fremskridt, der er sket i løbet at de sidste 20 år, findes der stadig betragtelige lønforskelle, særligt I gennemsnit var i stillinger, som kræver en højere uddannelse. kvindernes bruttoindtægt 26 % mindre end mændenes i 1995. Den mindste forskel findes i Belgien, Danmark, delstaterne i den østlige del af Tyskland, Luxembourg og Sverige. Som regel kan forskellene i indtægterne forklares med, at kvinderne ofte er overrepræsenterede i de sektorer, hvor man får den dårligste løn. Sætter man endvidere lønforskellene mellem mænd og kvinder i forhold til alderen, viser det sig at lønforskellene mellem mænd og kvinder stiger voldsomt med alderen. Dette skyldes hovedsageligt ældre kvinders beskæftigelsesstruktur, idet disse er mere repræsenteret i dårligt betalte kontorstillinger end gennemsnittet. 2. 5. Øget deltagelse i sociale aktiviteter Frivilligt arbejde er en form for deltagelse i det sociale liv og engagement i lokalsamfundet, en gruppe eller en organisation. Selv om der mangler dokumentation for det reelle omfang af frivilligt samfundsarbejde og frivillige aktiviteter i medlemsstaterne, tyder de foreliggende oplysninger på, at det er omfattende og i vækst. Ifølge en undersøgelse af 20 000 personer i Europa deltager en ud af fire europæere i frivilligt arbejde for forskellige velgørende organisationer og frivillige grupper. De mest populære frivillige aktiviteter er sport og hobby, deltagelse i religiøse grupper, uddannelsesmæssige og kulturelle aktiviteter, socialt arbejde og ungdomsarbejde. De personer, der udfører frivilligt samfundsarbejde, er ikke typiske for befolkningen som sådan: der er stor sandsynlighed for, at de er midaldrende og har en god uddannelse. De er også i høj grad er præget af samfundssind. Undersøgelser har vist, at de også udviser en betragteligt højere grad af psykologisk trivsel end befolkningen generelt. 7 3. LEVEVILKÅRENE I DAG De ovenfor beskrevne tendenser har stor betydning for levevilkårene for Europas borgere. De generelle levevilkår kan ses i forhold til en lang række variabler. I dette afsnit beskrives nogle af de nøgleaspekter, som er blevet bestemt i rapporten The Social Situation in the EU, 2000, nemlig arbejde, indkomstniveau og uddannelse. 3. 1. Disponibel indkomst: arbejde er stadig den vigtigste kilde I gennemsnit kommer 70 % af den disponible indkomst fra arbejde (lønnet beskæftigelse og selvstændig virksomhed). Med hensyn til indkomstfordelingen udgør enlige forældre, familier med mange børn, personer, som bor alene (særligt kvinder), og arbejdsløse de grupper, som oftest har en lav indkomst. 3. 2. Indkomstforskellene er blevet større i de fleste medlemsstater De overordnede indkomstforskelle blev større i de fleste medlemsstater i perioden 1980-1995, efter at der forekom et fald i årtierne før 1980, men den forøgelse af forskellene, som er forekommet for nylig, er ikke generel. Indkomstforskelle hænger tæt sammen med risikoen for social udelukkelse og dårligere levevilkår. Hvis indkomstforskellene bliver større som forudset, bliver andelen af personer i lavindkomstgrupperne som f. eks. de ældre og enlige forsørgere også større. Lavindkomstgrupperne er sårbare. Der er tendens til, at de har dårligere helbred og dårligere adgang til sundhedspleje. Det kan øge kravene til de sociale sikringsordninger. 3. 3. …men socialsikring mindsker ulighederne Udgifterne til socialbeskyttelse udgjorde i 1996 28,7 % af Fællesskabets BNP sammenlignet med 25,4 % i 1990. Størstedelen anvendes til pensioner og sundhedspleje. Den højeste andel fandt man i de tre nordiske medlemsstater (32-35%), mens Grækenland, Spanien, Irland og Portugal havde den laveste andel (19-23%). På trods af disse uligheder er der tendens til konvergens mellem medlemsstaterne, idet de største stigninger i de seneste år er forekommet i de lande, der har det laveste udgiftsniveau. Sociale ydelser, bortset fra pensioner, reducerer antallet af "fattige" i alle medlemsstaterne, men i meget forskellig grad. Reduktionen er mindst i Grækenland, Italien og Portugal: mellem 7 % og 15 %. Den er ikke lavere end 25 % i nogen anden medlemsstat, og i Danmark og Nederlandene er den på ca. 60 % - disse to lande har det laveste antal "fattige" efter udbetaling af sociale ydelser. Irland og Det Forenede Kongerige har en høj andel af personer på lave indkomster, også når der er taget højde for sammenlignelighed, både før og efter udbetaling af diverse ydelser. Efter udbetaling af diverse ydelser er andelen af fattige dog højest i Portugal. Det er fordi Italien har det laveste antal fattige før udbetaling af diverse ydelser, at procentdelen af "fattige" i dette land ligger tæt på EU's gennemsnit på trods af overførselsindkomsternes ringe betydning. 8 Andel af befolkningen med lav indkomst før og efter udbetaling Efter sociale over- førsels- indkom ster % 40 30 20 10 0 0 af sociale overførselsindkomster eksklusiv pensioner 0% 25% P E D A L F DK EL I NL IRL 50% B UK 75% Før sociale overførsels- indkomster 10 20 30 40 % Socialsikringsordningerne spiller en vigtig rolle overalt i EU i den enkeltes og familiernes liv og med hensyn til at støtte samfundets og økonomiens udvikling. Deres rolle med hensyn til omfordeling af indkomsten vil fortsat være af betydning i fremtiden. 3. 4. …og der er også regionale uligheder De data, der findes, viser, at EU's regioner påvirkes i forskellig grad af de demografiske tendenser og økonomiske ændringer. Denne asymmetriske socioøkonomiske påvirkning bidrager til at øge forskellene i et i forvejen uensartet regionalt miljø. De demografiske og økonomiske karakteristikas regionale forskelligheder tyder på, at der er behov for at fokusere mere på den regionale dimension i den socioøkonomiske politik. 3. 5. Uddannelse: vejen til bedre levevilkår for alle Uddannelse spiller en vigtig rolle for de generelle levevilkår, særligt i sammenhæng med beskæftigelsesmuligheder og indkomstniveau. Et højere uddannelsesniveau hos borgerne hænger nøje sammen med bedre levevilkår. 3. 6. Højere uddannelse har tendens til at reducere risikoen for arbejdsløshed … Generelt set synes en højere uddannelse - dog i varierende grad - at reducere risikoen for arbejdsløshed i alle medlemsstaterne. I de 15 medlemsstater var arbejdsløsheden i 1997 for personer med en videregående uddannelse 6 % sammenlignet med 10 % for personer, som højest havde afsluttet en gymnasieuddannelse eller tilsvarende uddannelse, og 14 % for dem, som kun havde afsluttet den obligatoriske skolegang. Arbejdsløsheden fordelt på køn og uddannelsesniveau, EU-15 1997 18 16 14 12 10 8 6 4 2 0 Under gymnasieniveau Studentereksamen eller lignende Videregående ud- dannelse Mænd Kvinder 9 3. 7. … og øge indkomsten Indkomsten er oftere højere for personer med en god uddannelse. I alle medlemsstaterne tjener fuldtidsansatte med en videregående uddannelse i gennemsnit mere end dem, der har studentereksamen eller tilsvarende. Forskellen er på over 50 % i Tyskland, Frankrig og Østrig og 100 % i Portugal. Indkomstforskellen mellem personer, der har studentereksamen eller tilsvarende og personer, der har afsluttet den obligatoriske skolegang, var noget mindre (10- 20 %) i de fleste lande og ubetydelig i Grækenland, Frankrig, Irland og Finland. 3. 8. Den yngre generation er bedre uddannet Befolkningens uddannelsesniveau er blevet væsentligt forbedret de seneste 30 år. Ved at sammenligne de personer, som på nuværende tidspunkt forlader uddannelsessystemet, med ældre generationer, er det muligt at få overblik over tendenserne over en lang periode. I 1997 havde 59 % af personerne i aldersgruppen 55-64 i de 15 medlemsstater kun afsluttet den obligatoriske skolegang. Denne andel var nede på 32 % i aldersgruppen 25-34. Disse forbedringer kan forklares med, at det obligatoriske uddannelsesforløb er forlænget, at der undervises i flere forskellige fag i skolerne, og de strategier for livslang uddannelse, som er blevet lanceret i nyere tid. Der er dog visse samfundsgrupper, f. eks. unge, familier med en lav indkomst og små børn, handicappede og indvandrere, som har problemer med at få adgang til den rette uddannelse. Disse grupper vil sandsynligvis opleve ringere levevilkår og er også mere udsat for social udstødelse. I og med at Europa bliver et stadig mere vidensbaseret samfund, kan visse samfundsgruppers særlige behov blive endnu mere udtalte. 10 4. HVORDAN GRIBES DE FREMTIDIGE SOCIALE BEHOV AN I dette afsnit beskrives de vigtigste behov udtrykt i det sociale udbud i forhold til de i de foregående afsnit beskrevne tendenser. 4. 1. Ældre arbejderes faldende deltagelse i arbejdsstyrken og beskæftigelsen i fremtiden Mellem 1986 og 1997 faldt andelen af mænd i aldersgruppen 55-64, som figurerer i arbejdsstyrken, med mere end 6 procentpoint. Til sammenligning steg tallet for kvinder svagt med 4 procentpoint, dog fra et lavere udgangspunkt. opretholdes pensionering Fremtidige ændringer i befolkningssammensætningen vil have indflydelse på befolkningens struktur og størrelse, hvilket igen kan øge antallet af afhængige ældre og de sociale udgifter yderligere. Da arbejdsstyrken bliver ældre, vil der forekomme mangel på arbejdskraft, og udgifterne til forsørgelse af ældre borgere vil stige kraftigt, hvis det nuværende niveau for tidlig ringere i EU. Den arbejdsmarkedsdeltagelse blandt mænd over en vis alder kan tilskrives erhvervsmæssig omstrukturering. Faktisk viser en Eurobarometer-undersøgelse, at mindst 40 % af dem, som er gået som overvejende ufrivillig, og de ville gerne have fortsat med at arbejde i en eller anden sammenhæng. Et stigende antal raske personer i midten af halvtredserne og tresserne vil gerne fortsætte med at arbejde under en eller anden form eller bevare en form for tilknytning til arbejdsmarkedet, efter at deres arbejdsliv officielt er hørt op. tidligt på pension, betragter deres tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet vigtigste grund en til Hvis man ønsker et stigende antal aktive ældre, er der behov for at investere i deres evner og motivation. Almennyttigt arbejde eller arbejde i den frivillige sektor er områder, hvor ældre bliver længere i arbejde, og hvor denne tendens kunne forstærkes yderligere. Med sådant arbejde kan man ofte forene ønsket om at forlænge arbejdslivet med ønsket om at nedtrappe arbejdstiden, når pensionsalderen nærmer sig. 4. 2. Menneskelige ressourcer: hjørnestenen i det vidensbaserede samfund samfund er det klart, at Inden for de overordnede rammer af et vidensbaseret uddannelsessystemerne og systemerne for livslang uddannelse i hele EU skal reagere på ændringerne i samfundets behov i et miljø, som hurtigt ændres, for at sikre, at der er adgang til uddannelse for alle grupper i samfundet. På trods af de betragtelige fremskridt, der er opnået med hensyn til uddannelsesniveauet i løbet af de sidste årtier, risikerer visse grupper stadig at få en dårlig uddannelse. For eksempel forlader 22 % af de 18 til 24-årige uddannelsessystemet uden uddannelse udover den obligatoriske skolegang. Denne gruppes risiko for arbejdsløshed og social udelukkelse udgør en væsentlig problemstilling i socialpolitikken. indvandrere og andre minoriteter over Bortset fra unge står andre dårligt stillede grupper som f. eks. fattige familier med små børn, for en tilsvarende risiko. Disse handicappede, befolkningsgrupper har behov for støtte på en række forskellige plan, hvilket de formelle uddannelsessystemer sjældent kan tilbyde. For det første har disse grupper behov for at tilegne sig nogle af de bløde færdigheder, man har brug for på arbejdspladsen som f. eks. kommunikationsfærdigheder, teamwork, lederevner og ansvarlighed. For det andet er der behov for praktiske oplysninger om karrieremuligheder, som passer til deres interesser og evner. Mange mennesker i disse grupper angiver, at den vanskeligste opgave, de står over for, 11 rent faktisk er at vælge en passende karriere, og at tingene ville falde på plads, så snart de har truffet det valg. For det tredje er det for at undgå en situation, hvor ingen erfaring betyder, at man ikke kan få arbejde, af afgørende betydning, at disse grupper får mulighed for at få "rigtig" erhvervserfaring ved at blive tilbudt forskellige former for arbejde og opgaver. Derudover står en større og større del af arbejdsstyrken (ældre ansatte, hovedsageligt med manuelt arbejde, samt selvstændige og deltidsansatte) over for flere og flere vanskeligheder, da nuværende erhvervsuddannelsessystemer. I fremtidige strategier for livslang uddannelse skal man være bedre forberedt på at kunne reagere på disse nye behov. traditionelle målgrupper vores hører ikke for de de til 4. 3. Forholdet mellem generationerne og den udfordring, som aldringen udgør Siden 1995 er antallet af afhængige personer steget igen, fordi befolkningen bliver ældre. I 2010 vil der være dobbelt så mange ældre (69 mio. ) som i 1960 (34 mio. ). Bare i det næste årti vil antallet af personer på 65 og derover stige med ca. 13 % i de 15 EU-lande. Tyskland (24 %) vil sandsynligvis opleve den største stigning. Væksten i personer over 80 år har været endnu større. I løbet af det næste årti vil antallet af "meget gamle" stige med 36 %. Belgien, Grækenland, Frankrig, Italien og Luxembourg forventes at opleve de største stigninger (ca. 50 %). Gruppen af børn (0-14) og ældres (65+) størrelse og andel af den samlede befolkning 140 120 100 80 60 40 20 0 r e n o i l l i m i 46,8 mill. 13,3 % 57,1 mill. 15,4 % 68,8 mill. 17,9 % 82,4 mill. 23,5 % 65,4 mill. 17,6 % 62,2 mill. 16,1 % 1975 1995 2010 65+ 0-14 Selv om der ikke findes præcise oplysninger om antallet ældre, som er afhængige af langtidspleje, vurderede Europa-Kommissionen i sin rapport fra 1998 om langtidspleje af de ældre, at op til 5 % af de personer, som er 65 år eller ældre, er direkte afhængige af varig social omsorg, og ca. 15 % er delvist afhængige. Afhængigheden øges eksponentielt med alderen: 10 % af dem, der er 75 år eller ældre, er direkte afhængige, mens ca. 25 % er delvist afhængige. 4. 4 Hvordan gribes behovet for pleje an Afhængighed af pleje blandt de ældre og længere perioder med økonomisk afhængighed blandt både unge og ældre sætter de personer, som er i den arbejdsdygtige alder, under øget 12 pres. Dette rejser til gengæld spørgsmål om opdelingen og grænserne mellem det offentlige og det private ansvar. Mange af drøftelserne drejer sig om, hvordan man reducerer spændingerne i forholdet mellem generationerne, samtidig med at man sikrer ydelser af høj kvalitet med henblik på at opfylde kravene hos dem, der er afhængige. På baggrund af de sociale tendenser, man kan konstatere, kan plejernes forhold dog blive et vigtigere emne. 4. 5. Lige adgang for mænd og kvinder til mere kvalificeret arbejde sammen med nyere tendenser På baggrund af de næste 15 års demografiske tendenser vil kvinder sandsynligvis blive den vigtigste kilde til vækst i udbuddet af arbejdskraft. Etablerede former for diskrimination på arbejdsmarkedet, af deltidsstillinger, (som hovedsageligt er besat af kvinder), gør dog, at kønsrollerne består, og betyder, at kvinderne bærer hovedansvaret for at varetage plejearbejdet. Efterhånden som efterspørgslen efter pleje stiger, og et stigende antal kvinder ønsker at komme ud på arbejdsmarkedet, kan det blive svært at forene forpligtelserne over for familien og betalt arbejde. som f. eks. væksten i antallet Man har allerede opnået store fremskridt, men ændringerne i mønstret for husholdningernes sammensætning og familietyperne kan give anledning til flere problemer: det skal gøres lettere at kombinere familieliv og arbejde for både mænd og kvinder. Der kan være behov for, at man på opfindsom og realistisk vis fastlægger arbejdstider, der gør det muligt at kombinere arbejdslivet med familiernes, husholdningers og individernes behov, med henblik på at sikre, at hele ansvaret for plejen ikke placeres på familierne. Ydermere vil en individualisering af rettighederne både fremme ligestillingen og mindske presset på pensionssystemerne. 13 5. AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER På de foregående sider, som er baseret på konklusionerne i "The Social Situation in the European Union, 2000", er den vigtigste sociale udvikling blevet beskrevet og de dermed forbundne fremtidige politiske spørgsmål blevet kortlagt. Den hastighed, hvormed vi oplever ændringer i forbindelse med globalisering, demografisk udvikling, nye former for arbejds- og familieliv og overgang til et vidensbaseret samfund, rejser vigtige spørgsmål vedrørende fastlæggelsen af den sociale politik. Denne rapport giver et overblik over den nuværende sociale situation på baggrund af et antal vigtige sociale indikatorer. Den beskriver også den fremtidige sociale situation med hensyn til den vigtigste sociale udvikling, særligt demografisk aldring, ændringer i husholdningernes størrelse og familiernes struktur samt ændringerne i kvindernes rolle i det økonomiske og sociale liv. Det giver et udgangspunkt for tilrettelæggelsen af den fremtidige socialpolitik og for drøftelser i alle medlemsstaterne. Rapportens hovedkonklusion er, at der stadig er særlige samfundsgrupper, der står over for sociale problemer på trods af den generelle forbedring af levevilkårene. Samtidig skaber demografiske og adfærdsmæssige tendenser et nyt og stigende behov for social støtte, hvilket kræver, at man rettidigt udarbejder hensigtsmæssige politiske rammer. 14


eurovoc_concepts:
civil liability
defective product
indemnity insurance
national implementing measure

text: 26. 4. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 117/1 II (Atti preparatori) COMITATO ECONOMICO E SOCIALE Parere del Comitato economico e sociale in merito al «Libro verde: la responsabilità civile per danno da prodotti difettosi» (2000/C 117/01) La Commissione, in data 30 luglio 1999, ha deciso, conformemente al disposto dell’articolo 262 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consultare il Comitato economico e sociale in merito al «Libro verde: la responsabilità civile per danno da prodotti difettosi». La Sezione «Mercato unico, produzione e consumo», incaricata di preparare i lavori in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Vever, in data 15 febbraio 2000. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 1o marzo 2000, nel corso della 370a sessione plenaria, con 97 voti favorevoli, 1 contrario e 2 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 1. 1. Il Libro verde sulla responsabilità civile per danno da prodotti difettosi, che la Commissione europea ha presentato nel mese di luglio del 1999, rappresenta la prima vera occasione di valutare lo stato di applicazione della Direttiva 85/374/CEE (1) nell’Unione europea. A causa dei ritardi nel recepimento della direttiva negli ordinamenti nazionali cio` non era stato infatti possibile in occasione della precedente relazione, pubblicata dalla Commissione nel maggio del 1995. 1. 2. Il 22 novembre 1999 il Comitato economico e sociale ha tenuto a Bruxelles una audizione sul Libro verde in oggetto al fine di raccogliere testimonianze e punti di vista di organizzazioni socioprofessionali, imprese e associazioni di consumatori. Le osservazioni formulate dal Comitato nel presente parere prendono spunto in larga misura dal dibattito svoltosi nel corso della suddetta audizione. Al momento occorre concentrarsi sulle tre seguenti 1. 3. questioni fondamentali: — valutazione dell’applicazione della direttiva del 1985, — opzioni per un’eventuale revisione, — strumenti atti a migliorare l’osservazione e la prevenzione. 2. Osservazioni sull’applicazione della direttiva del 1985 Con la direttiva del 1985 si è cercato di stabilire un 2. 1. modello europeo, applicabile in tutti gli Stati membri, basato su un equilibrio fra cittadini e produttori, che pare necessario preservare, come sottolinea la Commissione stessa. Questa disciplina europea si regge su sei principi: — responsabilità oggettiva, che non richiede la prova di una colpa specifica, (1) GU L 210 del 7. 7. 1985, pag. 29. — responsabilità legata a una causa, che richiede la dimostra- zione del difetto e del danno, C 117/2 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 4. 2000 — responsabilità giuridica, che esclude la possibilità di deroga per volontà delle parti, — responsabilità relativa, con possibilità di esonero per il produttore in un certo numero di casi espressamente previsti in un elenco limitativo, — responsabilità che interessa in primo luogo il produttore e, il distributore o qualora questi non sia identificabile, l’importatore, — responsabilità limitata nel tempo, con un termine fissato a dieci anni a decorrere dal momento in cui il prodotto viene messo in circolazione. 2. 2. La direttiva del 1985 è stata progressivamente applicata non soltanto nei quindici Stati membri ma anche in paesi europei non facenti parte dell’UE (i paesi candidati all’adesione, la Svizzera e la Norvegia). Al di fuori dell’Europa, le disposizio- ni previste da tale direttiva, grazie all’equilibrio che essa garantisce alle diverse parti interessate, hanno ispirato anche i regimi di responsabilità adottati da altri paesi terzi, come il Giappone, che ha quindi preferito tale approccio a quello in uso negli Stati Uniti. 2. 3. In compenso, l’applicazione della direttiva del 1985 è stata tardiva nell’ambito della stessa UE a causa di alcuni ritardi nel recepimento della direttiva stessa negli ordinamenti nazionali. Pertanto, a tutt’oggi si dispone ancora soltanto di un periodo di osservazione assai limitato. Inoltre, a quanto risulta, numerosi magistrati, avvocati e parti interessate non sempre conoscono la direttiva in maniera soddisfacente: occorre compiere ulteriori progressi per porre rimedio a questa situazione. Anche se la direttiva ha contribuito ad un’armonizza- 2. 4. zione verso l’alto dei regimi nazionali di responsabilità civile, le controversie e le sentenze dei tribunali si sono anzitutto basate su tali disposizioni nazionali, che possono talvolta spingersi ben oltre quelle della direttiva. In effetti, quest’ultima non esclude disposizioni nazionali più severe, per cui la vittima di un danno puo` invocare normative nazionali in materia di responsabilità contrattuale o extracontrattuale oppure un regime speciale di responsabilità. Nella maggior parte degli Stati membri le vittime possono persino ottenere un risarci- mento dei danni alle persone attraverso sistemi di sicurezza sociale. L’equilibrio generale fra costi e benefici posto in essere 2. 5. dalla direttiva ha cercato di conciliare la protezione dei consumatori, l’impatto sulla competitività delle imprese, l’in- centivazione dell’innovazione e della responsabilità. Il miglio- ramento della qualità dei prodotti e la preoccupazione per la prevenzione hanno fatto sı` che il problema dei danni e delle responsabilità potesse essere circoscritto entro un quadro abbastanza ristretto. Va sottolineato in particolare che al giorno d’oggi la messa in discussione di un prodotto, induce sempre più spesso l’impresa interessata a ritirare dal mercato il prodotto o la serie che si sospetta essere difettosi, o a ricorrere al loro ritiro per una verifica e rettifica qualora sia sotto accusa un elemento specifico di un prodotto complesso (basti pensare agli autoveicoli). Sono state avviate anche delle campagne di sensibilizzazione e di prevenzione, che hanno avuto effetti positivi per l’Unione europea, ad esempio attraver- so il programma Ehlass relativo agli incidenti domestici. Sembra anche che, nella maggior parte dei casi, si sia pervenuti a una risoluzione amichevole delle controversie, in particolare mediante indennizzi transattivi. 2. 6. Sebbene sia difficile da valutare con esattezza, l’impatto della direttiva sul mercato interno europeo sembra in linea di in quanto si è ottenuta una maggiore massima positivo, sicurezza armonizzando uno zoccolo duro di principi e metodi di valutazione comuni delle responsabilità. Inoltre, le disparità dovute all’esistenza di disposizioni nazionali specifiche, basate su altri sistemi di responsabilità, per danno sia contrattuale che extracontrattuale, non sembrano al momento aver avuto ripercussioni negative sugli scambi. 3. Osservazioni in merito ad un’eventuale revisione La questione di un’eventuale revisione della direttiva 3. 1. del 1985 pone numerosi problemi preliminari che occorre mettere bene in luce: 3. 1. 1. come osservato precedentemente, mancano ancora le informazioni necessarie per avere un quadro d’insieme chiaro dell’attuazione della direttiva, dei problemi che si presentano sulla base di una casistica veramente significativa e delle eventuali lacune della disciplina comune posta in essere: cio` è imputabile ai recenti ritardi nella trasposizione della direttiva in tutti gli Stati membri e al coesistere, oltre alle regole comuni, di disposizioni diverse a livello nazionale; 3. 1. 2. tale mancanza di visibilità non facilita un’analisi motivata per valutare e conciliare i punti di vista delle diverse parti la questione di una revisione; interessate in tutti quei settori in cui puo` porsi 3. 1. 3. questo stato di cose rende necessario affrontare il problema di un’eventuale revisione con tutta la prudenza del caso: occorre infatti evitare di compromettere gli equilibri che la direttiva ha cercato di garantire e darsi un sufficiente margine di manovra, tenendo conto anche degli sviluppi che si verificano sul campo. Tra i presupposti necessari ad una tale riflessione, il 3. 2. Comitato sottolinea la necessità di: — basarsi su un’osservazione più approfondita della situazio- ne attuale e degli sviluppi in atto, — preservare un equilibrio generale degli interessi delle parti coinvolte, che concorra in maniera determinante al perseguimento dell’interesse generale, 26. 4. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 117/3 — garantire il buon funzionamento del mercato unico e le esigenze dell’ampliamento, inoltre fare in modo di migliorare la posizione del danneggiato quando si tratta di provare la causalità. — circoscrivere i rispettivi ruoli del legislatore e degli operato- ri economici, specie in materia di prevenzione (su base volontaria o contrattuale). Le osservazioni specifiche che seguono devono quindi essere valutate sulla base di questi diversi presupposti. 3. 3. Per quanto riguarda l’esclusività della direttiva, nella fase di osservazione attuale il Comitato ritiene preferibile preservare la coesistenza della disciplina europea comune, garantita dalla direttiva, con le disposizioni nazionali, che in certi casi possono risultare più severe. Puo` porsi la questione di un eventuale inquadramento europeo di tali disposizioni nazionali, in modo da evitare l’aggravarsi di certe disparità, ma cio` richiede un’osservazione più dettagliata degli effetti di queste ultime. L’equilibrio posto in essere dalla direttiva non dovrebbe comunque essere messo in discussione. 3. 4. Per quanto riguarda l’onere della prova, la direttiva prevede che il danneggiato sia dispensato dal presentare la prova della colpa del produttore, con l’obbligo tuttavia di dimostrare il danno subı`to e il nesso di causalità con il difetto del prodotto. Il Comitato osserva che tale dispositivo appare nel complesso equilibrato. Infatti: 3. 4. 1. Il nesso di causalità appare indispensabile ad un regime di responsabilità oggettiva, del quale costituisce un elemento essenziale. Esso contribuisce direttamente all’equili- brio della direttiva europea, nell’interesse di tutte le parti interessate, e deve quindi essere mantenuto. 3. 4. 2. Tale equilibrio e la concezione giuridica che lo sottende non sono affatto compatibili con l’approccio contra- rio rappresentato dal sistema di responsabilità di tipo market share liability introdotto dalla giurisprudenza americana per taluni casi specifici. Un regime di questo tipo applicato al contesto europeo non sarebbe giustificabile, poiché la direttiva del 1985 offre al danneggiato la sicurezza giuridica di poter sempre individuare un responsabile. Al contrario, un tale regime creerebbe una spaccatura persino nel concetto di responsabilità civile, causando inoltre distorsioni della concor- renza fra le imprese in relazione alle quote di mercato. La sua applicazione renderebbe molto complesso instaurare meccani- smi di assicurazione su basi circoscritte e produrrebbe effetti dissuasivi molto negativi sulla responsabilità autonoma e sulla prevenzione nell’ambito delle imprese, che è più che mai importante promuovere. Occorre incoraggiare le imprese a soddisfare su base 3. 4. 3. volontaria i criteri di trasparenza, affidabilità e attenzione ai punti di vista espressi dalla parte querelante. Bisognerebbe 3. 5. Il motivo di esonero per i rischi di sviluppo è stato mantenuto da dieci dei quindici Stati membri. Nei cinque Stati membri in cui tale esonero non esiste non si è verificato finora alcun caso concreto in cui il problema sia stato effettivamente sollevato. Il Comitato osserva che il mantenimento di tale motivo di esonero si giustifica in particolare con la necessità di preservare la capacità di innovazione delle imprese, fermo restando che la vittima puo` comunque basare la propria azione su un altro tipo di responsabilità. I rischi di sviluppo sono per di più impossibili da assicurare, oppure sono assicurabili a costi esorbitanti, assolutamente punitivi e dunque insostenibili per le imprese, specie le PMI. 3. 6. A giudizio del Comitato, il massimale che puo` essere fissato, a titolo facoltativo, dagli Stati membri e che tre di loro hanno adottato non sembra richiedere modifiche. Un incremento del massimale potrebbe di fatto rendere più complesso il ricorso alle assicurazioni e, in linea di principio, le difficoltà aumenterebbero ancor più se il massimale venisse soppresso. 3. 7. Per quanto concerne i termini di decadenza, il Comitato osserva che il periodo di dieci anni contribuisce all’equilibrio generale del quadro comune delle disposizioni della direttiva e andrebbe mantenuto, visto che non si esclude la possibilità di termini più lunghi su altre basi. Allungando i tempi si entrerebbe in una logica di socializzazione del rischio, con i vincoli collettivi e l’onere finanziario che questa comporta, mentre gli assicuratori potrebbero essere indotti a porre fine a taluni contratti. 3. 8. Il Comitato è favorevole allo sviluppo di dispositivi di assicurazione che agevolino il risarcimento dei danni, ma sottolinea che l’introduzione di disposizioni relative a obblighi di assicurazione solleverebbe problemi di costo. Disposizioni di ampia portata in questo ambito non dovrebbero compro- mettere la capacità di innovazione delle imprese rendendo tali costi esageratamente onerosi, in particolare per le PMI. 3. 9. Il campo di applicazione della direttiva del 1985 riguarda soltanto i prodotti, pur essendo stato esteso nel 1999 ai prodotti agricoli non trasformati. La responsabilità in materia di servizi difettosi, per la specificità dei problemi posti, non viene coperta dalla direttiva del 1985 e la Commissione prevede una nuova iniziativa che tenga conto di tale particola- rità. Neppure i beni immobili, che presentano anch’essi caratteristiche molto specifiche (settore altamente normalizza- to, molteplicità di prodotti integrati, fissità delle strutture, ecc. ), rientrano nel campo della direttiva e sono essenzialmente coperti dalle disposizioni nazionali. Sarebbe utile se nei diversi Stati membri si aggiornasse la valutazione della situazione giuridica, dei problemi specifici e degli sviluppi del settore in occasione del necessario approfondimento del monitoraggio del sistema della responsabilità civile nell’Unione europea. C 117/4 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26. 4. 2000 3. 10. inducono Nel complesso, diverse considerazioni attualmente il Comitato alla prudenza circa un’eventuale revisione della direttiva del 1985: — l’equilibrio creato dalla direttiva, come sostenuto in prece- denza, appare nel complesso soddisfacente e occorre evitare che sia messo in discussione da modifiche puntuali, — il periodo di osservazione dell’applicazione della direttiva è ancora piuttosto breve e va completato, — al momento non si sono praticamente registrati casi che facciano propendere nettamente per una revisione della direttiva, — l’introduzione di nuove disposizioni europee renderebbe necessario avviare un nuovo processo, lungo e incerto, in sede di parlamenti nazionali, — il recepimento dell’acquis comunitario da parte dei paesi candidati all’adesione già impone loro un impegno consi- derevole, rendendo altresı` auspicabile la stabilità della disciplina europea in questa fase. In compenso, il Comitato ritiene assolutamente neces- 3. 11. sario sviluppare attivamente, su basi più solide, un’osservazio- ne approfondita dell’applicazione della direttiva e dell’evoluzio- ne dei regimi di responsabilità civile nei diversi Stati membri mediante un dispositivo efficace che agevoli la raccolta di tali dati, avviando nello stesso tempo nuove azioni per rafforzare la politica europea di sicurezza e prevenzione. 4. Raccomandazioni per migliorare l’osservazione e la prevenzione 4. 1. Sulla base delle precedenti constatazioni in merito alla difficoltà di ben comprendere la realtà attuale delle situazioni nazionali, il Comitato sottolinea che l’applicazione della direttiva del 1985, gli sviluppi dei regimi nazionali di responsa- bilità civile e le iniziative in materia di prevenzione e risarci- mento dei danni rendono ora necessario creare strumenti comuni di osservazione. La Commissione europea dovrebbe in quanto condizione che promuovere tale osservazione, appare sin d’ora indispensabile per qualsiasi ulteriore riforma della direttiva. A tal fine il Comitato raccomanda alla Commissione di 4. 2. istituire, su basi pragmatiche e operative, un osservatorio specifico cui partecipino tutti gli ambienti (in particolare amministrazioni, professioni giuridiche, ambienti socioprofessionali, associazioni di consumatori), con il suppor- to di una banca dati regolarmente aggiornata consultabile su Internet. Esso avrebbe il compito di verificare: interessati — l’applicazione giuridica della direttiva nell’Unione europea, — i problemi specifici sorti nei settori e campi non coperti dalla direttiva, — le informazioni fornite da programmi di promozione della sicurezza condotti a livello nazionale o comunitario, quali il programma Ehlass sugli incidenti domestici, — un raffronto degli sviluppi negli Stati membri, segnatamen- te in settori nuovi rispetto alla direttiva o che si spingano oltre al suo disposto, — un raffronto, in particolare, degli sviluppi della giurispru- denza nei diversi Stati membri, — un raffronto della situazione nei paesi candidati all’adesio- ne con quella nei paesi dello Spazio economico europeo, — l’impatto di tale situazione giuridica e della sua evoluzione sul funzionamento del mercato interno europeo. La Commissione disporrebbe cosı` di uno strumento di 4. 3. analisi che le consentirebbe di preparare, nei prossimi anni e comunque entro cinque anni al massimo, una relazione dettagliata sulla situazione dell’applicazione della direttiva e delle proposte elaborate per aggiornarla e integrarla. 4. 4. Il Comitato sottolinea inoltre il ruolo essenziale di una politica efficace e coordinata di prevenzione a livello dell’Unione europea e degli Stati membri. A tale politica devono contribuire diversi elementi: 4. 4. 1. il rafforzamento della prevenzione richiede che conti- nuino ad esistere incentivi in tal senso, e il mantenimento di responsabilità sufficientemente identificabili vi contribuisce in larga misura; la nuova direttiva europea in preparazione sulla 4. 4. 2. sicurezza dei prodotti deve consentire di offrire migliori garanzie di affidabilità e sicurezza, fino al ritiro stesso dei prodotti a scopo preventivo; 4. 4. 3. occorre sviluppare ulteriormente la normalizzazione sul piano europeo, conformemente ai requisiti essenziali delle direttive, il che implica il rafforzamento degli strumenti a in disposizione degli particolare del Comitato europeo di normalizzazione (CEN), del Comitato europeo di normalizzazione elettrotecnica (Cene- lec) e dell’Istituto europeo delle norme di telecomunicazione (ETSI); istituti di normalizzazione europei, anche le certificazioni e il 4. 4. 4. loro riconoscimento reciproco svolgono un ruolo essenziale ai fini del miglioramen- to della sicurezza dei prodotti e dell’informazione dei consuma- tori. Occorre pertanto compiere un ulteriore sforzo anche in questo campo; 26. 4. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 117/5 4. 4. 5. nel quadro di una politica europea di prevenzione un ruolo importante deve essere svolto anche dai codici di condotta, dalle campagne «obiettivo» e dalla «garanzia di qualità», nonché da disposizioni contrattuali a livello di impresa o settore. occorre al momento attribuire la priorità al mantenimento dell’equilibrio generale già conseguito, ad una migliore osserva- zione dell’applicazione della direttiva stessa e dell’evoluzione dei regimi nazionali, nonché ad una migliore politica comune di prevenzione. 4. 5. Occorre altresı` migliorare la formazione a diversi livelli: — istruzione e formazione generale, fin dalla scuola attraverso i diversi cicli d’istruzione, — sensibilizzazione e formazione di tutti gli operatori a livello di impresa (imprenditori, quadri, salariati, sindacati, ecc. ) sui requisiti di qualità e sicurezza dei prodotti, — formazione dei cittadini e dei consumatori soprattutto attraverso campagne d’informazione, — formazione dei magistrati e delle professioni giuridiche, anche in merito alle disposizioni della direttiva del 1985. La garanzia del risarcimento dei danni puo` essere 4. 6. rafforzata sviluppando i sistemi di assicurazione. Cio` comporta la possibilità di applicarli a rischi identificabili e omogenei, in particolare nel contesto specifico di settori professionali. Inoltre sembra necessario collegare tale garanzia di risarcimen- to al mantenimento e allo sviluppo di incentivi all’assunzione di responsabilità e alla prevenzione, privilegiando quindi la formula delle assicurazioni piuttosto che il ricorso a fondi di garanzia. 5. Conclusioni L’equilibrio fra i costi e i benefici conseguito grazie 5. 1. alla direttiva del 1985 appare nel complesso soddisfacente, nonostante risulti difficile conoscerne pienamente gli effetti a causa dei ritardi verificatisi nell’applicazione della direttiva e degli sviluppi talvolta divergenti dei regimi nazionali che si spingono oltre le disposizioni comuni, e cio` malgrado il ravvicinamento operato dalla direttiva. Pur non potendo escludere la possibilità di futuri sviluppi della direttiva europea, Bruxelles, 1o marzo 2000. 5. 2. A tal fine il Comitato raccomanda alla Commissione di istituire un osservatorio specifico, in collegamento con tutti gli ambienti interessati (amministrazioni, professioni giuridiche, ambienti socioprofessionali, associazioni di consumatori), al fine di presentare poi, entro un massimo di cinque anni, una relazione dettagliata circa: — l’applicazione giuridica della direttiva nell’Unione europea, — un raffronto degli sviluppi e della giurisprudenza negli Stati membri, segnatamente in settori nuovi rispetto alla direttiva o che si spingano oltre quanto essa dispone, — un raffronto della situazione nei paesi candidati all’adesio- ne con quella riscontrabile nei paesi dello Spazio economi- co europeo, — l’impatto di tale situazione giuridica e della sua evoluzione sul funzionamento del mercato interno europeo. Il Comitato insiste anche affinché, nel corso di tale 5. 3. periodo, la Commissione sviluppi una politica ambiziosa e coerente di prevenzione a livello europeo che comprenda: — l’aggiornamento dei requisiti essenziali di sicurezza attra- verso le direttive, — l’estensione e il rafforzamento delle norme europee, — lo sviluppo delle certificazioni e dei riconoscimenti reci- proci, — lo sviluppo di codici di condotta, di disposizioni contrat- tuali e di campagne per promuovere la qualità e la sicurezza dei prodotti, — un maggiore sostegno alle azioni di formazione di tutti gli ambienti interessati. La Presidente del Comitato economico e sociale Beatrice RANGONI MACHIAVELLI