title: Udtalelse fra Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, litra c), om Europa-Parlamentets ændringerne til Rådets fælles holdning til forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv) om ændring af Kommissionens forslag i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2

eurovoc_concepts:
approximation of laws
motor vehicle
road traffic
road transport
third-party insurance

formats: html pdf

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 22. 02. 2000 KOM(2000)94 endelig 1997/0264(COD) UDTALELSE FRA KOMMISSIONEN i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, litra c), om Europa-Parlamentets ændringerne til Rådets fælles holdning til Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv) OM ÆNDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2 BEGRUNDELSE I henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, skal Kommissionen afgive udtalelse om de ændringer, som Europa-Parlamentet stiller forslag om under andenbehandlingen. Kommissionen afgiver hermed udtalelse om de 19 ændringer, som Parlamentet har foreslået. I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 250, stk. 2, fremsætter Kommissionen også et ændret forslag, der inkorporerer de fire af Parlamentets ændringsforslag, som Kommissionen har accepteret enten i deres helhed eller i deres ånd. 1. BAGGRUND Kommissionen oversendte ovennævnte forslag til direktiv, der er baseret på traktatens artikel 95 (tidl. artikel 100 A) og 47 stk. 2 (tidl. artikel 57 stk. 2), til Parlamentet og Rådet den 14. oktober 1997 (KOM(1997)510 endelig – 1997/0264(COD)). Forslaget blev udformet på initiativ af Europa-Parlamentet, jf. dets beslutning af 26. oktober 1995 i henhold til EF-traktatens artikel 192 (tidl. artikel 138 B). Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 25. marts 1998. Europa-Parlamentet vedtog en udtalelse under førstebehandlingen den 16. juli 1998. Kommissionen vedtog et ændret forslag til direktiv den 31. marts 1999, som inkorporerede 26 af de ændringer (enten i deres helhed eller i deres ånd eller med visse justeringer), Parlamentet havde foreslået under førstebehandlingen. Rådet vedtog med enstemmighed sin fælles holdning den 21. maj 1999. Kommissionen gav sin fulde støtte til Rådets fælles holdning. Under andenbehandlingen den 15. december 1999 vedtog Europa-Parlamentet 19 ændringsforslag til Rådets fælles holdning. I denne udtalelse redegør Kommissionen for sin holdning til Europa-Parlamentets ændringsforslag i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 251, stk. 2, litra c). 2. FORMÅLET MED KOMMISSIONENS FORSLAG Formålet med forslaget er at forbedre den nuværende situation, så personer, der under midlertidigt ophold i en anden medlemsstat end deres hjemland ("besøgende") har lidt skade eller tab i denne anden medlemsstat forårsaget af et motorkøretøj, der er indregistreret og forsikret i en anden medlemsstat end den pågældendes hjemland, får lettere ved at gøre skadeserstatningskrav gældende. Direktivet tjener derfor til at indføre en hurtig og pragmatisk løsning i ovennævnte situationer for at få det erstatningspligtige forsikringsselskab til at betale og for at beskytte de besøgende motorkøretøjsførere, der udsættes for ulykker. Direktivet dækker ikke sager, hvorom der opstår strid, dvs. sager, hvor forsikringsselskabet bestrider sin erstatningspligt eller erstatningsbeløbet. Sådanne sager overlades til 2 domstolene. Direktivet må ikke ændre ved den internationale privatret og internationale konventioner. 3. KOMMISSIONENS ÆNDRINGSFORSLAG UDTALELSE OM PARLAMENTETS 3. 1. Resumé af Kommissionens holdning Kommissionen kan acceptere tre af ændringsforslagene i deres helhed og ånden i et fjerde ændringsforslag. Kommissionen kan ikke acceptere 15 af de ændringsforslag, Parlamentet har vedtaget. 3. 2. Parlamentets ændringsforslag under andenbehandlingen 3. 2. 1. Ændringsforslag accepteret i deres helhed 3. 2. 1. 1. Ændringsforslag 10 og 11 (artikel 4, stk. 1a (nyt) og artikel 4, stk. 1b (nyt) – “valg af skadesbehandlingsrepræsentant”) Skønt dette princip allerede indgår i den fælles holdning, vil disse ændringsforslag bidrage til at præcisere den fælles holdning ved eksplicit at fastslå, – at valget af skadesbehandlingsrepræsentant sker efter forsikringsselskabets skøn – at medlemsstaterne ikke skadesbehandlingsrepræsentant må indskrænke det frie valg af – at skadesbehandlingsrepræsentanten kan handle for et eller flere forsikringsselskabers regning. 3. 2. 1. 2. Ændringsforslag 12 (artikel 4, stk. 3 – “skadesbehandlingsrepræsentantens sproglige evner”) fleksibel på dette punkt, men Den fælles holdning er allerede forholdsvis bestemmelsen at at skadesbehandlingsrepræsentanten skal besidde de nødvendige sproglige evner og være i stand til at behandle sager på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor den skadelidte har bopæl. gjort mere fastslå, præcis blive ved vil 3. 2. 2. Ændringsforslag accepteret i ånden 3. 2. 2. 1. Ændringsforslag 13 (artikel 5, stk. 3 – “frist for udlevering af oplysninger fra informationskontoret”) Dette ændringsforslag tager sigte på at styrke beskyttelsen af forbrugerne, men ordet “ufortøvet”, der indgår i forslaget, bør præciseres for at undgå forskelle, når medlemsstaterne gennemfører denne bestemmelse. 3 3. 2. 3. Ændringer, som Kommissionen ikke kan accepetere 3. 2. 3. 1. Ændringsforslag 1, 2, 8 og 9 (betragtning 8 og 9, artikel 1 og 3 – ”Direktivets anvendelsesområde”) Ændringerne tager sigte på at udvide direktivets anvendelsesområde til at gælde for uheld i tredjelande mellem to EU-parter, der er forsikret af forsikringsselskaber i EU. Det drejer sig kun om et meget lille antal sager. Kommissionen afviste allerede disse ændringer ved førstebehandlingen af følgende årsager: som ikke Den erstatningsmekanisme, der er fastsat i dette direktiv, er ligesom i de øvrige motorkøretøjsforsikringsdirektiver baseret på ordningen med det grønne kort. Denne mekanisme kan ikke udvides til at gælde i tredjelande, der ikke er tilsluttet ordningen, og forsikring. Forsikringsselskaberne ville sandsynligvis ikke acceptere at dække disse risici eller kunne tænkes at opkræve meget høje præmier. Under alle omstændigheder ville myndighederne i tegne forsikringer ved grænsen hos selskaber, der er etableret på deres område. tredjelande bede besøgende køretøjer fra EU om at gyldigheden europæiske anerkender den af Direktivets anvendelse, navnlig bestemmelsen vedrørende direkte krav mod forsikringsselskaber, kan være i strid med tredjelandets regler om ansvarsforsikring og international privatret, især når en sådan lovgivning ikke anerkender direkte krav. Disse fire ændringer angående uheld i tredjelande kan ikke accepteres på nuværende tidspunkt i den foreliggende form, men Kommissionen kunne måske overveje en udvidelse af direktivets anvendelsesområde, som tager hensyn til de foregående betragtninger. Et eventuelt kompromis skal klart anføre de tredjelande, som direktivets anvendelsesområde rent faktisk kan udvides til. Endvidere skal enhver løsning undgå at være i strid med tredjelandes lovgivning. 3. 2. 3. 2. Ændringsforslag 3 (betragtning 14 – ”Skadebehandlingsrepræsentantens kompetence”) Denne ændring vil forringe retssikkerheden ved forslaget og være til ulempe for skadelidte. Det er nødvendigt at gå til domstolene for at forhindre den fortolkning, at skadebehandlingsrepræsentantens beføjelser kan begrænses til kun at omfatte administrative organer og ikke domstole. Det er her nødvendigt at henvise til den internationale privatret for at undgå eventuel sammenblanding med nationale regler om retternes kompetence. 3. 2. 3. 3. Ændringsforslag 4 erstatningsorganet”) (betragtning 26 – ”Erstatningskrav over for Denne ændring ville fjerne en betragtning, der tager sigte på at sikre retssikkerheden, gennemsigtigheden og den finansielle sikkerhed i forbindelse med den etablerede refusionsmekanisme. Filosofien/målet med direktivet er, at skadelidte får erstatning, og ikke at refundere tredjeparter. Erstatningsorganet er kun en mekanisme til at sikre skadelidte erstatning i visse tilfælde, men det er ikke det endelige forsikringsselskab. Hvis forsikringsselskabet har refunderet skadelidte, intervenerer erstatningsorganet ikke. 4 3. 2. 3. 4. Ændringsforslag 5 (betragtning 27 – ”Erstatningsorganets ret til subrogation”) retssikkerheden, Denne ændring ville fjerne en betragtning, der er vigtig for forbindelse med gennemsigtigheden refusionsmekanismen. Da i medlemsstaterne, bør den subrogationsmekanisme, der fastsættes i direktivet, være tydelig og gennemsigtig. sikkerhed om subrogation finansielle ensartede i ikke reglerne den og er 3. 2. 3. 5. Ændringsforslag 6 (betragtning 28 – ”Skadelidtes stilling i forhold til erstatningsorganet”) Denne ændring ville fjerne en vigtig betragtning med henblik på at beskytte skadelidte og fremskynde udbetalingen af erstatningen. 3. 2. 3. 6. Ændringsforslag 7, 17 og 18 (betragtning 29, artikel 6, stk. 3, og artikel 10, stk. 3 – ”Aftale mellem erstatningsorganerne”) ville fjerne element, ændringer væsentligt Disse alle et motorkøretøjsforsikringsdirektiverne er baseret på: henvisningen til aftalen mellem nationale erstatningsorganer som grundlaget for refusionsmekanismen. Direktivet skaber ikke en fuldstændig ny struktur for erstatningsorganerne, men bygger på det eksisterende system med bureauer. Erfaringerne fra første motorkøretøjsforsikrings- direktiv viser, at indgåelsen af en aftale mellem bureauerne er en forudsætning for den mekanisme, der i overensstemmelse med i direktivet. Det subsidiaritetsprincippet, at der således bygges på den eksisterende struktur med bureauer. fastsat som er er 3. 2. 3. 7. Ændringsforslag 14 (artikel 6, stk. 1, fjerde afsnit – ”Erstatningsorganets afslutning af behandlingen af sagen”) i et og for sikkerhed finansielle er vigtigt afsnit, der fjerne den retssikkerheden, Denne ændring ville gennemsigtigheden forbindelse med refusionsmekanismen. Ifølge direktivets idégrundlag træder refusionsorganet ikke i stedet for forsikringsselskabet og intervenerer kun for at sikre betaling af erstatning under visse særlige omstændigheder. Erstatningsorganet refunderer kun skadelidte, hvis en skadebehandlingsrepræsentant, eller hvis den pligt, der påhviler forsikringsselskabet til at afgive et begrundet svar (som skal indeholde enten et begrundet tilbud eller et begrundet afslag) inden en vis frist, ikke er opfyldt. Afgiver forsikringsselskabet ikke et begrundet svar inden visse frister, skal der iværksættes ”passende effektive og systematiske økonomiske eller tilsvarende administrative sanktioner”. forsikringsselskab ansvarlige udpeget ikke har det 3. 2. 3. 8. Ændringsforslag 15 (artikel 6, stk. 1, femte afsnit – ”Erstatningsorganets underretningsfrist”) retssikkerheden og Denne ændring ville fjerne et afsnit, der er vigtigt gennemsigtigheden i er nødvendig, fordi erstatningsorganet har brug for en vis tid til at undersøge og kontrollere de oplysninger, der er afgivet af skadelidte. Fristen er også i skadelidtes interesse med henblik på beskyttelse af ofret. forbindelse med refusionsmekanismen. Denne frist for 5 3. 2. 3. 9. Ændringsforslag 16 (artikel 6, stk. 1, sjette afsnit – ”Refusion til det erstatningsorgan, der udbetalte erstatning til skadelidte”) Den måde, hvorpå det erstatningsorgan, der udbetalte erstatning til skadelidte, skal refunderes, falder ind under medlemsstaternes kompetence i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Den fælles holdning indeholder en bestemmelse herom af hensyn til retssikkerheden. Det i denne bestemmelse, at udbetalingen fra erstatningsorganet til skadelidte ikke må gøres betinget af refusion fra den endelige ansvarlige. fastsættes helt klart 3. 2. 3. 10. Ændringsforslag 19 (Artikel 10, stk. 4 – ”Bestemmelser, som er gunstigere for skadelidte”) Denne ændring ville ophæve en generel bestemmelse, der er indført af subsidiaritets- og forbrugerbeskyttelsesmæssige hensyn. Medlemsstaterne skal have mulighed for at være mere beskyttende. 6 Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (fjerde motorkøretøjsforsikringsdirektiv) OM ÆNDRING AF KOMMISSIONENS FORSLAG i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR – under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, og artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen(1), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(3), og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (1) (2) (3) (4) (5) i øjeblikket Der er regler og administrative bestemmelser om ansvarsforsikring for motorkøretøjer, og disse forskelle hæmmer den frie bevægelighed for personer og forsikringstjenester. forskelle mellem medlemsstaternes love, Disse bestemmelser bør derfor tilnærmes hinanden for at forbedre det indre markeds funktion. Ved direktiv 72/166/EØF(4) vedtog Rådet bestemmelser om indbyrdes tilnærmelse lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse. af medlemsstaternes Ved direktiv 88/357/EØF(5) vedtog Rådet bestemmelser om samordning af direkte love administrative bestemmelser vedrørende og EFT C 343 af 13. 11. 1997, s. 11. EFT C 157 af 25. 5. 1998, s. 6. Europa-Parlamentets udtalelse af 16. juli 1998 (EFT C 292 af 21. 9. 1998, s. 123), Rådets fælles holdning af 21. maj 1999 (EFT C 232 af 13. 8. 1999, s. 8) og Europa-Parlamentets afgørelse af … (endnu ikke offentliggjort i EFT). EFT L 103 af 2. 5. 1972, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 84/5/EØF (EFT L 8 af 11. 1. 1984, s. 17). EFT L 172 af 4. 7. 1988, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/49/EØF (EFT L 228 af 11. 8. 1992, s. 1). 7 (5) (6) (7) (8) (9) (10) forsikringsvirksomhed, bortset fra livsforsikring, og bestemmelser for faktisk at lette den frie udveksling af tjenesteydelser. Gennem ordningen med bureauer for det grønne forsikringskort sikres der en problemløs afvikling af en skadessag efter et uheld i skadelidtes eget land, selv når modparten kommer fra et andet europæisk land. Ordningen med bureauer for det grønne forsikringskort kan ikke løse alle vanskeligheder for en skadelidt, som må gøre sine krav gældende i en anden medlemsstat over for en dér bosiddende modpart og et forsikringsselskab, der har (et fremmed retssystem, et fremmed sprog, en uvant afviklingsprocedure og en ofte uacceptabelt lang afviklingstid). fået sin administrative godkendelse dér Ved beslutning af 26. oktober 1995 om afvikling af skadessager efter færdselsuheld uden for skadelidtes hjemland(6) tog Europa-Parlamentet et initiativ i medfør af traktatens artikel 192, stk. 2, og opfordrede Kommissionen til at afhjælpe disse problemer ved at fremsætte forslag til et direktiv, som skal vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet. Der er et reelt behov for at udbygge de ordninger, der blev indført ved direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF(7) og 90/232/EØF(8), for at sikre en ensartet behandling af personer, der har lidt tab eller skade ved uheld forvoldt af motorkøretøjer, uanset hvor i Fællesskabet uheldet sker; der er mangler i forbindelse med afviklingen af skadelidtes erstatningskrav efter uheld i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat. Dette indebærer, at skadelidte skal have mulighed for at rejse krav direkte mod det selskab, hvor skadevolder er forsikret. En tilfredsstillende løsning på disse problemer kunne være, at skadelidte, der har lidt tab eller skade som følge af uheld forvoldt af motorkøretøjer i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, kan fremsætte sit en skadeserstatningskrav skadebehandlingsrepræsentant, forsikringsselskab har udpeget dér. egen medlemsstat som skadevolders over sin for i (11) Denne løsning ville indebære, at skade, der er lidt uden for skadelidtes hjemland, kan behandles på en måde, som skadelidte er fortrolig med. (12) En sådan ordning med en skadebehandlingsrepræsentant skadelidtes hjemland ville ikke berøre spørgsmålet om, hvilken materiel ret der konkret skal anvendes eller om den retslige kompetence. i (6) (7) (8) EFT C 308 af 20. 11. 1995, s. 108 Rådets andet direktiv (84/5/EØF) af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 8 af 11. 1. 1984, s. 17). Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/232/EØF (EFT L 129 af 19. 5. 1990, s. 33). Rådets tilnærmelse af tredje direktiv (90/232/EØF) af 14. maj 1990 om indbyrdes medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 129 af 19. 5. 1990, s. 33). 8 (13) (14) med indførelse forbindelse en I skadebehandlingsrepræsentant er det et logisk supplement at give skadelidte mulighed for at rejse krav direkte mod det pågældende selskab, hvilket endvidere vil forbedre retsstillingen for personer, der har lidt tab eller skade som følge af uheld forvoldt af motorkøretøjer uden for den medlemsstat, hvor de pågældende er bosat. ordning med en af For at afhjælpe de pågældende mangler bør den medlemsstat, hvor forsikrings- selskabet har fået sin tilladelse til at drive forsikringsvirksomhed, pålægge selskabet at udpege skadebehandlingsrepræsentanter, der er bosat eller etableret i de andre medlemsstater; en sådan repræsentant skal indsamle alle de nødvendige oplysninger i forbindelse med erstatningskrav som følge af uheld forvoldt af motorkøretøjer og, på forsikringsselskabets vegne og for dettes regning, på passende måde behandle kravene, herunder udbetale erstatning for forvoldt skade; skadebehandlingsrepræsentanten skal være bemyndiget til at repræsentere selskabet over for personer, der har lidt skade som følge af sådanne uheld, og til at repræsentere selskabet over for nationale myndigheder, herunder, om nødvendigt, repræsentere det ved domstolene, i det omfang dette er foreneligt med den internationale privatrets regler om retternes kompetence. (15) Skadebehandlingsrepræsentantens virksomhed udgør tilstrækkeligt grundlag for at fastslå domstolskompetence i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, medmindre der er hjemmel herfor i den internationale privatrets regler om retternes kompetence. ikke et (16) Det bør være en af betingelserne for at få adgang til og for fortsat at udøve til direktiv forsikringsvirksomhed i klasse 10 under punkt A i bilaget 73/239/EØF(9), bortset fra fragtførerens ansvar, at der udpeges repræsentanter, der er bemyndiget til at behandle skadessager; denne betingelse bør derfor opfyldes ved den administrative tilladelse, der er udstedt af myndighederne i den medlemsstat, hvor forsikringsselskabet har sit hjemsted, som defineret i ligeledes gælde afsnit selskaber, hvis hjemsted ligger uden for Fællesskabet, men som har fået en af Fællesskabets forsikringsvirksomhed tilladelse medlemsstater; på dette punkt bør direktiv 73/239/EØF derfor ændres og suppleres. i direktiv 92/49/EØF(10); denne betingelse bør drive til at II i (17) Ud over at det bør sikres, at forsikringsselskabet har en repræsentant i skadelidtes hjemland, bør skadelidte have sikkerhed for, at sagen behandles hurtigst muligt; de nationale lovgivninger bør derfor indeholde passende administrative effektive og systematiske økonomiske eller sanktioner – som f. eks. et påbud kombineret med administrative bøder, tilsvarende (9) Rådets første direktiv (73/239/EØF) af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228 af 16. 8. 1973, s. 3). Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18. 7. 1995, s. 7). (10) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228 af 11. 8. 1992, s. 1). Direktivet er ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18. 7. 1995, s. 7). 9 regelmæssig rapportering til tilsynsorganer, kontrol på stedet, offentliggørelse i den nationale lovtidende og i pressen, suspension af et selskabs aktiviteter (forbud mod at indgå nye aftaler i et vist tidsrum), udpegelse af en særlig repræsentant for tilsynsmyndighederne, der skal kontrollere, at forretningerne inddragelse af en føres i overensstemmelse med forsikringslovgivningen, virksomheds tilladelse, sanktioner over for ledelsen – mod det ansvarlige forsikringsselskab, hvis selskabets repræsentant ikke efterkommer sin pligt til at fremsætte et erstatningstilbud inden for en rimelig frist; dette er ikke til hinder for, at der anvendes enhver anden foranstaltning, især i henhold til tilsynslovgivningen, at anses forsikringsselskabet kan fremsætte et begrundet tilbud inden for den fastsatte frist, kræves det dog, at der ikke er uenighed om ansvaret og de lidte tab og skader; det begrundede erstatningstilbud bør være skriftligt og indeholde grundlaget for vurderingen af ansvaret og skaden. hensigtsmæssig; der måtte for for (18) Disse sanktioner bør suppleres med en bestemmelse om, at der skal betales renter af det beløb, som forsikringsselskabet tilbyder i erstatning, eller som en domstol tilkender skadelidte, såfremt tilbuddet ikke er blevet fremsat inden for den fastsatte frist; hvis medlemsstaterne allerede har nationale bestemmelser om renter ved forsinket betaling, kan gennemførelsen af en sådan bestemmelse ske ved henvisning hertil. (19) lider tab eller skade som følge af uheld forvoldt af Personer, der motorkøretøjer, har undertiden vanskeligt ved at få oplyst navnet på det forsikringsselskab, som har ansvarsforsikret det motorkøretøj, der er impliceret i et uheld. at at sikre, sådanne oplysninger (20) Medlemsstaterne bør i disse personers interesse oprette informationskontorer hurtigt; for rådighed for informationskontorerne skal desuden stille oplysninger skadelidte at påkrævet, informationskontorerne samarbejder med hinanden og reagerer hurtigt på anmodninger om oplysninger fra informationskontorer i andre medlemsstater; forsik- det er hensigtsmæssigt at ringsdækningen faktisk er ophørt, men ikke om udløbet af policens oprindelige gyldighedsperiode, hvis aftalen er forlænget stiltiende. om skadebehandlingsrepræsentanter; indsamle oplysninger om, hvornår tilvejebringes til kan det er (21) Der bør fastsættes særlige bestemmelser vedrørende køretøjer (f. eks. offentlige tegne fra pligten til at som er undtaget eller militære køretøjer), ansvarsforsikring. (22) Skadelidte kan have en berettiget interesse i at blive underrettet om, hvem der er ejeren eller den sædvanlige fører eller den registrerede indehaver af køretøjet, f. eks. hvis der kun kan fås erstatning fra disse personer, fordi køretøjet ikke er behørigt forsikret, eller skaden overstiger forsikringssummen; disse oplysninger bør følgelig også stilles til rådighed. (23) Bestemte oplysninger som f. eks. navn og adresse på ejeren eller den køretøjets sædvanlige registreringsnummer er personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske forsikringspolicens nummer fører eller og 10 i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri personer udveksling af sådanne oplysninger(11); den behandling af personoplysninger, som nærværende direktiv indebærer, bør derfor være i overensstemmelse med de nationale foranstaltninger, der er truffet i medfør af direktiv 95/46/EF; navn og adresse på den sædvanlige fører bør kun meddeles, hvis dette har hjemmel i den nationale lovgivning. (24) Der bør oprettes et erstatningsorgan, som skadelidte kan rette henvendelse til, hvis forsikringsselskabet ikke har udpeget en repræsentant eller forhaler sagen betydeligt, eller hvis forsikringsselskabet ikke kan identificeres, og som skal sikre, at skadelidte får erstatning; erstatningsorganet bør kun træde ind i ikke efterkommer sine sjældne konkrete tilfælde, hvor forsikringsselskabet forpligtelser til trods for truslerne om sanktioner. (25) (26) (27) (28) Erstatningsorganet skal kun afgøre erstatningsspørgsmålet med hensyn til tab eller skade, som skadelidte har lidt, hvis sagen kan bedømmes objektivt, og organet skal derfor begrænse sine aktiviteter til – uden at behandle sagen – at kontrollere, at der er fremsat et erstatningstilbud i overensstemmelse med de fastsatte tidsfrister og procedurer. for Juridiske personer, der i henhold til lov indtræder i skadelidtes erstatningskrav over andre forsikringsselskaber eller organer inden for den sociale sikring) bør ikke have ret til at fremsætte det pågældende erstatningskrav over for erstatningsorganet. skadevolderen eller dennes forsikringsselskab (f. eks. at for gøre skadelidte; Erstatningsorganet bør have ret til subrogation i den udstrækning, det har ydet gennemtvinge erstatning til erstatningsorganets krav mod forsikringsselskabet, hvis dette har undladt at udpege en repræsentant eller i lade skadelidtes hjemland automatisk have ret erstatningsorganet land, hvor forsikringsselskabet har sit etablerede i det forretningssted, indtræde i skadelidtes rettigheder; dette organ vil bedre kunne indlede regressøgsmål mod forsikringsselskabet. forhaler sagen betydeligt, bør organet til refusion med ret lettere til at det at Selv om medlemsstaterne kan tillægge forelæggelsen af et erstatningskrav for erstatningsorganet subsidiær karakter, bør skadelidte ikke være forpligtet til at forelægge sit erstatningskrav for skadevolderen, inden han forelægger det for erstatningsorganet; skadelidtes stilling bør i dette tilfælde mindst være den samme, som når der forelægges et krav for en garantifond efter artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF. (29) Denne ordning vil kunne gennemføres ved indgåelse af en aftale mellem de erstatningsorganer, medlemsstaterne har oprettet eller anerkendt, hvori der fastsættes bestemmelser om disse organers funktion og forpligtelser samt om fremgangsmåden ved refusion. (30) Hvis forsikringsselskabet for et køretøj ikke kan identificeres, bør det sikres, at i erstatning, er den endelige debitor for det beløb, skadelidte får udbetalt (11) EFT L 281 af 23. 11. 1995, s. 31. 11 garantifonden – som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF – i den medlemsstat, hvor det uforsikrede køretøj, der har forvoldt uheldet, er hjemmehørende; hvis køretøjet er ukendt, skal det sikres, at den endelige debitor er garantifonden - som omhandlet i direktiv 84/5/EØF – i den medlemsstat, hvor uheldet er sket – i artikel 1, stk. 4, UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Anvendelsesområde Dette direktiv har som mål at fastsætte særlige bestemmelser for skadelidte, der er berettiget til erstatning for tab eller skade som følge af uheld i en anden medlemsstat forsikret og end den, hvor skadelidte er bosat, hjemmehørende i en medlemsstat. forvoldt af køretøjer, der er Artikel 4 og 6 finder kun anvendelse i tilfælde af uheld, der er forvoldt af et køretøj: (a) (b) som er forsikret gennem et etableret medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, og forretningssted i en anden som er hjemmehørende i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat. Artikel 7 finder ligeledes anvendelse på uheld, der er forvoldt af køretøjer, der er hjemmehørende i et tredjeland og omfattet af artikel 6 og 7 i direktiv 72/166/EØF. Artikel 2 Definitioner I dette direktiv forstås ved: (a) (b) (c) (d) ”forsikringsselskab": et selskab, som har opnået administrativ tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 eller artikel 23, stk. 2, i direktiv 73/239/EØF; forretningssted": et "etableret forsikringsselskabs vedtægtsmæssige hjemsted, agentur eller filial, som defineret i artikel 2, litra c), i direktiv 88/357/EØF; "køretøj": et køretøj som defineret 72/166/EØF; i artikel 1, stk. 1, i direktiv "skadelidte": en skadelidt som defineret i artikel 1, stk. 2, i direktiv 72/166/EØF; 12 (e) "den medlemsstat, i hvilken køretøjet er hjemmehørende": det område, hvor køretøjet er hjemmehørende som defineret i artikel 1, stk. 4, i direktiv 72/166/EØF. Artikel 3 Direkte krav Medlemsstaterne sikrer, at skadelidte ved uheld i en anden medlemsstat end den, hvor skadelidte er bosat, kan rejse krav direkte mod det forsikringsselskab, som har ansvarsforsikret skadevolder. 1. 2. 3. 4. Artikel 4 Repræsentant bemyndiget til at behandle skadessager Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ethvert forsikringsselskab, der dækker risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EØF, bortset fra fragtførerens ansvar, udpeger en skadebehandlingsrepræsentant i alle andre medlemsstater end den, hvor selskabet har fået sin administrative tilladelse. Denne repræsentant behandler og afvikler skadessager i forbindelse med uheld i de i artikel 1 omhandlede tilfælde. Skadebehandlingsrepræsentanten skal være bosat eller etableret i den medlemsstat, hvor han er udpeget. (a) Valget af forsikringsselskabets begrænsninger for dette valg. skadebehandlingsrepræsentant skøn. Medlemsstaterne sker kan ikke efter sætte (b) Skadebehandlingsrepræsentanten kan arbejde forsikringsselskaber. for et eller flere forbindelse med sådanne Skadebehandlingsrepræsentanten indsamler erstatningskrav alle de oplysninger, der er nødvendige for afvikling af skadessagerne, og tager de nødvendige skridt til at forhandle en afgørelse heraf. Kravet om udpegelse af en skadebehandlingsrepræsentant afskærer ikke skadelidte eller skadelidtes forsikringsselskab fra at rejse krav direkte mod skadevolderen eller skadevolderens forsikringsselskab. i Skadebehandlingsrepræsentanten skal have tilstrækkelig bemyndigelse og tilstrækkelige sprogkundskaber til at repræsentere forsikringsselskabet over for skadelidte i de i artikel 1 omhandlede tilfælde samt til fuldt ud at imødekomme skadelidtes krav. Skadebehandlingsrepræsentanten skal være i stand til at behandle sager på de officielle sprog i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat. Medlemsstaterne indfører en forpligtelse belagt med passende, effektive og systematiske økonomiske eller tilsvarende administrative sanktioner for at sikre, at der senest tre måneder efter den dato, hvor skadelidte fremsatte sit erstatningskrav enten direkte over for skadevolderens forsikringsselskab eller 13 for den repræsentant, selskabet har bemyndiget over skadessager: til at behandle (a) (b) skadevolderens af dets begrundet skadebehandlingsrepræsentant erstatningstilbud i tilfælde, hvor ansvaret ikke bestrides, og tabet er opgjort, eller forsikringsselskab fremsættes eller et af det forsikringsselskab, som erstatningskravet er fremsat over for, eller af dettes skadebehandlingsrepræsentant gives et begrundet svar på de punkter, der er omhandlet i erstatningskravet, hvis ansvaret afvises eller ikke er klart fastlagt, eller hvis skadelidtes tab ikke er endeligt opgjort. 5. 6. Medlemsstaterne indfører bestemmelser med henblik på at sikre, at der betales renter af det beløb, som forsikringsselskabet tilbyder i erstatning, eller som en domstol tilkender skadelidte, såfremt tilbuddet ikke er fremsat inden for tre måneder. rapporterer om Kommissionen gennemførelsen af stk. 4, første afsnit, og om bestemmelsens virkning samt om nationale sanktionsbestemmelsers overensstemmelse inden den. (*) og forelægger om nødvendigt forslag. til Europa-Parlamentet og Rådet Udpegelsen af en skadebehandlingsrepræsentant kan ikke i sig selv betragtes som oprettelse af et agentur eller en filial i henhold til artikel 1, litra b), i direktiv 92/49/EØF, og skadebehandlingsrepræsentanten betragtes ikke som et etableret i direktiv 88/357/EØF eller et forretningssted i henhold til Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssagerne(12). forretningssted i henhold til artikel 2, litra c), Artikel 5 Informationskontorer 1. Hver medlemsstat sørger for at oprette eller anerkende et informationskontor, der med henblik på at give skadelidte mulighed for at søge erstatning skal: (a) føre et register, som indeholder følgende oplysninger: registreringsnumrene hjemmehørende i den pågældende medlemsstat; de motorkøretøjer, på som er (1) (2) Fem år og seks måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. (*) (12) EFT C 27 af 26. 1. 1998, s. 1 (konsolideret udg. ). 14 (i) (ii) numrene på de forsikringspolicer, der dækker disse køretøjer for risici i forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget til direktiv 73/239/EØF, bortset fra fragtførerens ansvar, og såfremt policens gyldighedsperiode er udløbet, ligeledes datoen for forsikringsdækningens ophør; på det nummeret på grænseforsikringspolicen, hvis køretøjet er dækket af et af disse dokumenter, såfremt køretøjet er undtaget i henhold til artikel 4, litra b), i direktiv 72/166/EØF; grønne eller kort (3) de forsikringsselskaber, der dækker disse køretøjer for risici i til direktiv forsikringsklasse 10 under punkt A i bilaget 73/239/EØF, de og skadebehandlingsrepræsentanter, som forsikringsselskaberne har til udpeget informationskontoret i henhold til denne artikels stk. 2; i henhold til artikel 4, og som er anmeldt fragtførerens ansvar, bortset fra (4) en liste over de køretøjer, der i hver medlemsstat er undtaget fra pligten til at være dækket af en ansvarsforsikring, jf. Artikel 4, litra a) og b), i direktiv 72/166/EØF; (5) for så vidt angår de køretøjer, der er omhandlet i nr. 4: (i) navnet på den myndighed eller det organ, der i overensstemmelse med artikel 4, litra a), andet afsnit, i for at direktiv 72/166/EØF er udpeget som ansvarligt erstatte skadelidte tabet i de tilfælde, hvor den procedure, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, første led, i direktiv 72/166/EØF, ikke kan finde anvendelse, hvis køretøjet er i direktiv omfattet af undtagelsen i artikel 4, 72/166/EØF; litra a), (ii) i den navnet på det organ, der dækker køretøjet medlemsstat, hvor det er hjemmehørende, hvis køretøjet er omfattet af undtagelsen i artikel 4, i direktiv 72/166/EØF; litra b), (b) eller koordinere indsamling og formidling af disse oplysninger; (c) og bistå berettigede personer med at få adgang til de i litra a), nr. 1), 2), 3), 4) og 5), nævnte oplysninger. De i litra a), nr. 1), 2) og 3), omhandlede oplysninger opbevares i et tidsrum af syv år efter køretøjets slettelse i registret eller forsikringsaftalens ophør. 2. Forsikringsselskaber, som er omhandlet litra a), nr. 3), giver informationskontorerne i alle medlemsstaterne oplysning om navn og adresse i den pågældende på den skadebehandlingsrepræsentant, de har udpeget medlemsstat i henhold til artikel 4. i stk. 1, 15 3. 4. 5. 1. Medlemsstaterne sikrer, at skadelidte inden for syv år efter uheldet har ret til fra informationskontoret i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, eller i den medlemsstat, hvor motorkøretøjet er hjemmehørende, eller hvor uheldet fandt sted, uden unødig forsinkelse(13) at få følgende oplysninger: (a) forsikringsselskabets navn og adresse; (b) nummeret på forsikringspolicen, og (c) navn og adresse på forsikringsselskabets skadebehandlingsrepræsentant i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat. Informationskontorerne skal samarbejde. Informationskontoret oplyser skadelidte om ejerens, den sædvanlige førers eller den registrerede indehavers navn og adresse, hvis skadelidte har en berettiget interesse i at få disse oplysninger. For at kunne give sådanne oplysninger henvender kontoret sig navnlig: (a) til forsikringsselskabet, eller (b) det centrale register for motorkøretøjer i henhold til artikel 4, i direktiv Hvis køretøjet er undtaget 72/166/EØF, meddeler skadelidte navnet på den myndighed eller det organ, der i henhold til andet afsnit i samme litra i nævnte direktiv er udpeget til at yde de skadelidte erstatning i de tilfælde, hvor den procedure, der er omtalt i artikel 2, stk. 2, første led, i nævnte direktiv, ikke kan finde anvendelse. informationskontoret litra a), i direktiv Hvis køretøjet er undtaget 72/166/EØF, meddeler informationskontoret skadelidte navnet på det organ, der dækker køretøjet i det land, hvor det er hjemmehørende. i henhold til artikel 4, litra b), Behandlingen af de personoplysninger, som nævnes i de foregående stykker, skal finde sted i overensstemmelse med nationale foranstaltninger truffet i henhold til direktiv 95/46/EF. Artikel 6 Erstatningsorganer Hver medlemsstat sørger for at oprette eller anerkende et erstatningsorgan, der kan udbetale erstatning til skadelidte i de i artikel 1 omhandlede tilfælde. En sådan skadelidt kan indgive erstatningskrav til erstatningsorganet i sin bopælsmedlemsstat: (13) Europa-Parlamentet foreslog ordet "ufortøvet", men dette bør specificeres nærmere i forbindelse med medlemsstaternes gennemførelse af bestemmelsen for at undgå for store forskelle. 16 (a) (b) hvis forsikringsselskabet eller skadebehandlingsrepræsentanten ikke har givet et begrundet svar på det fremsatte erstatningskrav inden for en frist på tre måneder fra det tidspunkt, hvor skadelidte indgav sit erstatningskrav til det forsikringsselskab, der forsikrer det køretøj, hvis dettes var anvendelse skadebehandlingsrepræsentant, eller uheldet, årsag eller til til har ikke forsikringsselskabet en hvis skadebehandlingsrepræsentant i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1. De skadelidte kan i så fald ikke indgive erstatningskrav til erstatningsorganet, hvis de har indgivet erstatningskrav direkte til det selskab, der forsikrer det køretøj, hvis anvendelse var årsag til uheldet, og har modtaget et begrundet svar senest tre måneder efter indgivelsen af erstatningskravet. udpeget De skadelidte kan ikke fremsætte erstatningskrav over for erstatningsorganet, hvis de har anlagt søgsmål direkte mod forsikringsselskabet. træder ind senest to måneder efter, at skadelidte har Erstatningsorganet fremsat sit erstatningskrav over for dette organ, men afslutter behandlingen af sagen, hvis forsikringsselskabet eller skadebehandlingsrepræsentanten efterfølgende giver et begrundet svar på erstatningskravet. Erstatningsorganet underretter øjeblikkelig: (a) (b) skadevolderens skadebehandlingsrepræsentanten; forsikringsselskab eller erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor det forsikringsselskab, der har udstedt forsikringspolicen, har sit etablerede forretningssted; (c) skadevolderen, hvis denne er kendt, om, at det har modtaget et erstatningskrav fra skadelidte, og at det vil to måneder efter, at skadelidte har fremsat sit behandle kravet senest erstatningskrav. Denne bestemmelse griber ikke ind i medlemsstaternes ret til at tillægge eller undlade at tillægge erstatningsorganets intervention en subsidiær karakter samt til at give regler for regresretten mellem dette organ, den eller de for uheldet ansvarlige og andre forsikringsselskaber eller organer inden for den sociale sikring, der skal yde skadelidte erstatning for samme skade. Medlemsstaterne må imidlertid ikke tillade, at organet gør udbetaling af erstatning betinget af, at skadelidte på nogen måde godtgør, at den ansvarlige part er ude af stand til at betale eller nægter at betale. 2. som har ydet erstatning til Det erstatningsorgan, skadelidte i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, kan kræve refusion af den udbetalte det erstatning forsikringsselskab, der har udstedt forsikringspolicen, har sit etablerede forretningssted. den medlemsstat, erstatningsorganet hvor af i 17 Sidstnævnte organ indtræder i skadelidtes rettigheder over for skadevolderen eller dennes forsikringsselskab i den udstrækning, erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat, har ydet denne erstatning for tabet eller den lidte skade. Hver medlemsstat har pligt til at anerkende en sådan subrogation, der er fastsat af den anden medlemsstat. 3. Bestemmelserne i denne artikel har virkning: (a) (b) efter at der er indgået en aftale mellem de erstatningsorganer, der er oprettet eller anerkendt af medlemsstaterne, om deres funktion og forpligtelser og om fremgangsmåden ved refusion; fra den dato, som Kommissionen fastsætter, efter at den i nært samarbejde med medlemsstaterne har forvisset sig om, at en sådan aftale er indgået; og de finder anvendelse, så længe aftalen gælder. Kommissionen aflægger til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne artikel og om dens virkning inden den. (*) og fremlægger om nødvendigt forslag. rapport Artikel 7 Er køretøjet ukendt, eller er det ikke inden for to måneder efter uheldet muligt at identificere forsikringsselskabet, kan skadelidte rette en anmodning om erstatning til erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor skadelidte er bosat. Erstatningen ydes i henhold til artikel 1 i direktiv 84/5/EØF. Erstatningsorganet kan i dette tilfælde på samme betingelser som dem, der er fastsat i nærværende direktivs artikel 6, stk. 2, rejse krav: (a) (b) (c) hvis forsikringsselskabet jf. Artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF, i den medlemsstat, hvor køretøjet er hjemmehørende ikke kan identificeres: mod garantifonden, hvis der er tale om et ukendt køretøj: mod garantifonden i den medlemsstat, hvor uheldet er sket hvis køretøjet er hjemmehørende i et tredjeland: mod garantifonden i den medlemsstat, hvor uheldet er sket. Artikel 8 I direktiv 73/239/EØF foretages følgende ændringer: (a) I artikel 8, stk. 1, tilføjes følgende litra: (*) Fem år efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. 18 "f) oplyser navn og adresse på den skadebehandlingsrepræsentant, som er udpeget i enhver anden medlemsstat end den, hvor tilladelsen søges, hvis de dækkede risici henhører under forsikringsklasse 10 i punkt A i bilaget, bortset fra fragtførerens ansvar. " (b) I artikel 23, stk. 2, tilføjes følgende litra: "h) oplyser navn og adresse på den skadebehandlingsrepræsentant, som er udpeget i enhver anden medlemsstat end den, hvor tilladelsen søges, hvis de dækkede risici henhører under forsikringsklasse 10 i punkt A i bilaget, bortset fra fragtførerens ansvar. " Artikel 9 I direktiv 88/357/EØF foretages følgende ændring: I artikel 12a, stk. 4, tilføjes følgende afsnit: forsikringsselskabet en repræsentant, kan har "Hvis medlemsstaterne godkende, at den skadebehandlingsrepræsentant, der er udpeget i henhold til artikel 4 i direktiv 99/. /EF(*), varetager hvervet som repræsentant udpeget i henhold til dette stykke. " udpeget ikke (*) Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 99/. /EF af. om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (EFT L. ). Artikel 10 Gennemførelse i national ret inden den. (*) de love og Medlemsstaterne vedtager og offentliggør administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom. De anvender disse bestemmelser inden den. (**); Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan dette direktiv eller henvisning. De af medlemsstaterne. henvisningen fastsættes nærmere regler for Uanset stk. 1 skal medlemsstaterne oprette eller godkende erstatningsorganet (*) Hvis i overensstemmelse med artikel 6, inden den. stk. 1, 1. 2. 3. (*) (**) (*) 24 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. 30 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. 18 months from the date of entry into force of this Directive. 19 erstatningsorganerne ikke har indgået en aftale i overensstemmelse med inden den. (**), skal Kommissionen foreslå passende artikel 6, stk. 3, foranstaltninger, som skal sikre, at bestemmelserne i artikel 6 og 7 får virkning inden den. (***). Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med traktaten opretholde eller vedtage bestemmelser, som er gunstigere for skadelidte end dem, der kræves for at efterkomme dette direktiv. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. 4. 5. Artikel 11 Ikrafttræden Dette direktiv træder Fællesskabers Tidende. i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Artikel 12 Sanktioner Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, for at gennemføre dette direktiv, og træffer alle nødvendige der udstedes foranstaltninger for at sikre, at sanktionerne iværksættes. Disse sanktioner skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse bestemmelser inden den. (*) og giver den hurtigst muligt meddelelse om enhver senere ændring. Artikel 13 Adressater Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den På Europa-Parlamentets vegne Formand På Rådets vegne Formand (**) 24 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. (***) 30 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. 24 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden. (*) 20


title: Verordnung (EG) Nr. 397/2000 der Kommission vom 22. Februar 2000 über den Verkauf im Wege der Ausschreibung von Rindfleisch aus Beständen bestimmter Interventionsstellen

eurovoc_concepts:
EU Member State
award of contract
beef
intervention agency
sale

formats: pdf print

text: 23. 2. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 50/3 VERORDNUNG (EG) Nr. 397/2000 DER KOMMISSION vom 22. Februar 2000 über den Verkauf im Wege der Ausschreibung von Rindfleisch aus Beständen bestimmter Interventionsstellen DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — — etwa 1 186 Tonnen Rindfleisch ohne Knochen aus gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, Beständen der irischen Interventionsstelle. Genaue Mengenangaben sind in Anhang I enthalten. gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1254/1999 des Rates vom 17. Mai 1999 über die gemeinsame Marktorganisation für Rindfleisch (1), insbesondere auf Artikel 28 Absatz 2, (2) Vorbehaltlich dieser Verordnung werden die in Absatz 1 genannten Erzeugnisse gemäß der Verordnung (EWG) Nr. insbesondere der Titel II und III, verkauft. 2173/79, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) (4) (5) Durch die Anwendung der Interventionsmaßnahmen im Rindfleischsektor sind in mehreren Mitgliedstaaten Bestandsüberhänge entstanden. Um eine zu lange Lager- haltung dieser Bestände zu verhindern, sollte ein Teil davon im Wege der Ausschreibung verkauft werden. Es empfiehlt sich, diesen Verkauf gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 der Kommission (2), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2417/95 (3), durchzu- führen, wobei eine Reihe von notwendigen Ausnahmere- gelungen getroffen werden sollte. Zur Gewährleistung einer regelmäßigen und einheitli- des Ausschreibungsverfahrens chen Durchführung müssen neben den Bestimmungen von Artikel 8 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 zusätzliche Maßnahmen getroffen werden. Angesichts der verwaltungstechnischen Schwierigkeiten, die die Anwendung der Vorschrift in den betreffenden Mitgliedstaaten bereitet, sollte von Artikel 8 Absatz 2 Buchstabe b) der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 abge- wichen werden. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Rindfleisch — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Folgende Mengen sollen verkauft werden: (1) — etwa 9 905 Tonnen Rindfleisch mit Knochen aus Beständen der deutschen Interventionsstelle; — etwa 278 Tonnen Rindfleisch mit Knochen aus Beständen der portugiesischen Interventionsstelle; — etwa 4 Tonnen Rindfleisch mit Knochen aus Beständen der spanischen Interventionsstelle; (1) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 21. (2) ABl. L 251 vom 5. 10. 1979, S. 12. (3) ABl. L 248 vom 14. 10. 1995, S. 39. Artikel 2 (1) Unbeschadet der Artikel 6 und 7 der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 gelten die Bestimmungen und die Anhänge dieser Verordnung als allgemeine Ausschreibungsbekanntmachung. Die betreffenden Interventionsstellen erstellen eine Ausschrei- bungsbekanntmachung unter Angabe a) der zum Verkauf angebotenen Rindfleischmenge und b) der Angebotsfrist und des Angebotsorts. Auskünfte über die verfügbaren Mengen und die Lager- (2) orte sind auf Anfrage bei den in Anhang II der vorliegenden Verordnung aufgeführten Anschriften erhältlich. Ferner hängen die Interventionsstellen an ihrem Sitz die Bekanntmachung gemäß Absatz 1 aus. Sie können außerdem zusätzliche Veröf- fentlichungen vornehmen. (3) Von jedem der in Anhang I aufgeführten Erzeugnisse verkaufen die betreffenden Interventionsstellen zuerst das am längsten gelagerte Fleisch. (4) Berücksichtigt werden nur Angebote, die bis spätestens 13. März 2000 um 12. 00 Uhr bei den betreffenden Interven- tionsstellen eingehen. (5) Unbeschadet von Artikel 8 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 sind die Angebote bei der zuständigen Interventionsstelle in einem verschlossenen Umschlag einzurei- chen, auf dem die betreffende Verordnung angegeben ist. Der verschlossene Umschlag darf von der zuständigen Interven- tionsstelle erst nach Ablauf der in Absatz 4 genannten Ange- botsfrist geöffnet werden. Unbeschadet von Artikel 8 Absatz 2 Buchstabe b) der (6) Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 entfällt in den Angeboten die Angabe des oder der Kühlhäuser, in denen das Erzeugnis auf Lager gehalten wird. (7) Unbeschadet von Artikel 18 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 beträgt die Frist für die Übernahme von Fleisch, das im Rahmen dieser Verordnung verkauft wurde, drei Monate ab dem Zeitpunkt der Unterrichtung gemäß Artikel 11 der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79. L 50/4 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 23. 2. 2000 Artikel 3 Artikel 4 (1) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission die Angaben zu den eingereichten Angeboten spätestens am Arbeitstag nach Ablauf der Angebotsfrist. (2) Nach Prüfung der eingegangenen Angebote wird für jedes Erzeugnis ein Mindestverkaufspreis festgesetzt, oder es wird kein Verkauf durchgeführt. Der Betrag der in Artikel 15 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2173/79 vorgesehenen Sicherheit beläuft sich auf 120 EUR/t. Artikel 5 Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentli- chung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 22. Februar 2000 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission 23. 2. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 50/5 ANEXO I — BILAG I — ANHANG I — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Ι — ANNEX I — ANNEXE I — ALLEGATO I — BĲLAGE I — ANEXO I — LIITE I — BILAGA I Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Κράτος µέλος Member State État membre Stato membro Lidstaat Estado-Membro Jäsenvaltio Medlemsstat Productos (1) Produkter (1) Erzeugnisse (1) Προϊόντα (1) Products (1) Produits (1) Prodotti (1) Producten (1) Produtos (1) Tuotteet (1) Produkter (1) Cantidad aproximada (toneladas) Tilnærmet mængde (tons) Ungefähre Mengen (Tonnen) Κατά προσέγγιση ποσότητα (τόνοι) Approximate quantity (tonnes) Quantité approximative (tonnes) Quantità approssimativa (tonnellate) Hoeveelheid bĳ benadering (ton) Quantidade aproximada (toneladas) Arvioitu määrä (tonneina) Ungefärlig kvantitet (ton) a) Carne con hueso — Kød, ikke udbenet — Fleisch mit Knochen — Κρέατα µε κόκαλα — Bone-in beef — Viande avec os — Carni non disossate — Vlees met been — Carne com osso — Luullinen naudanliha — Kött med ben DEUTSCHLAND — Vorderviertel I — Hinterviertel I — Vorderviertel II — Hinterviertel II ESPAÑA — Cuartos traseros PORTUGAL — Quartos dianteiros — Quartos traseiros 2 250 7 000 152 503 4 11 267 b) Carne deshuesada — Udbenet kød — Fleisch ohne Knochen — Κρέατα χωρίς κόκαλα — Boneless beef — Viande désossée — Carni senza osso — Vlees zonder been — Carne desossada — Luuton naudanliha — Benfritt kött IRELAND — Intervention fillet (INT 15) — Intervention striploin (INT 17) — Intervention rump (INT 16) — Intervention silverside (INT 14) — Intervention flank (INT 18) — Intervention forerib (INT 19) — Intervention shoulder (INT 22) — Intervention brisket (INT 23) — Intervention thick flank (INT 12) — Intervention forequarter (INT 24) — Intervention topside (INT 13) — Intervention shin (INT 21) — Intervention shank (INT 11) 21 2 19 80 118 1 305 14 116 408 98 3 1 L 50/6 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 23. 2. 2000 (1) Véanse los anexos V y VII del Reglamento (CEE) no 2456/93 de la Comisión (DO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 2812/98 (DO L 349 de 24. 12. 1998, p. 47). (1) Se bilag V og VII til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2456/93 (EFT L 225 af 4. 9. 1993, s. 4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2812/98 (EFT L 349 af 24. 12. 1998, s. 47). (1) Vgl. Anhänge V und VII der Verordnung (EWG) Nr. 2456/93 der Kommission (ABl. L 225 vom 4. 9. 1993, S. 4), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2812/98 (ABl. L 349 vom 24. 12. 1998, S. 47). (1) Βλέπε παραρτήµατα V και VII του κανονισµού (ΕΟΚ) αριθ. 2456/93 της Επιτροπής (ΕΕ L 225 της 4. 9. 1993, σ. 4), όπως τροποποιήθηκε τελευταία από τον κανονισµό (ΕΚ) αριθ. 2812/98 (ΕΕ L 349 της 24. 12. 1998, σ. 47). (1) See Annexes V and VII to Commission Regulation (EEC) No 2456/93 (OJ L 225, 4. 9. 1993, p. 4), as last amended by Regulation (EC) No 2812/98 (OJ L 349, 24. 12. 1998, p. 47). (1) Voir annexes V et VII du règlement (CEE) no 2456/93 de la Commission (JO L 225 du 4. 9. 1993, p. 4). Règlement modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 2812/98 (JO L 349 du 24. 12. 1998, p. 47). (1) Cfr. allegati V e VII del regolamento (CEE) n. 2456/93 della Commissione (GU L 225 del 4. 9. 1993, pag. 4), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2812/98 (GU L 349 del 24. 12. 1998, pag. 47). (1) Zie de bĳlagen V en VII bĳ Verordening (EEG) nr. 2456/93 van de Commissie (PB L 225 van 4. 9. 1993, blz. 4), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 2812/98 (PB L 349 van 24. 12. 1998, blz. 47). (1) Ver anexos V e VII do Regulamento (CEE) n. o 2456/93 da Comissão (JO L 225 de 4. 9. 1993, p. 4). Regulamento com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n. o 2812/98 (JO L 349 de 24. 12. 1998, p. 47). (1) Katso komission asetuksen (ETY) N:o 2456/93 (EYVL L 225, 4. 9. 1993, s. 4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2812/98 (EYVL L 349, 24. 12. 1998, s. 47) liitteet V ja VII. (1) Se bilagorna V och VII i kommissionens förordning (EEG) nr 2456/93 (EGT L 225, 4. 9. 1993, s. 4), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2812/98 (EGT L 349, 24. 12. 1998, s. 47). ANEXO II — BILAG II — ANHANG II — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ II — ANNEX II — ANNEXE II — ALLEGATO II — BIJLAGE II — ANEXO II — LIITE II — BILAGA II Direcciones de los organismos de intervención — Interventionsorganernes adresser — Anschriften der Inter- ventionsstellen — ∆ιευθύνσεις των οργανισµών παρέµβασεως — Addresses of the intervention agencies — Adresses des organismes d'intervention — Indirizzi degli organismi d'intervento — Adressen van de interventie- bureaus — Endereços dos organismos de intervenção — Interventioelinten osoitteet — Interventionsorganens adresser BUNDESREPUBLIK DEUTSCHLAND Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (BLE) Postfach 180203, D-60083 Frankfurt am Main Adickesallee 40 D-60322 Frankfurt am Main Tel. : (49) 69 15 64-704/722; Telex: 411727; Telefax (49) 69 15 64-790/791 PORTUGAL INGA — Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola Rua Fernando Curado Ribeiro, n. o 4 — 6. o E P-1600 Lisboa Tel. 217 51 85 00; fax: 217 51 86 15 ESPAÑA FEGA (Fondo Español de Garantía Agraria) Beneficencia, 8 E-28005 Madrid Telefono: (34) 913 47 65 00, 913 47 63 10; télex: FEGA 23427 E, FEGA 41818 E; fax: (34) 915 21 98 32, 915 22 43 87 IRELAND Department of Agriculture and Food Johnston Castle Estate Country Wexford Ireland Tel. (353 53) 634 00; fax (353 53) 428 42


title: Komission asetus (EY) N:o 396/2000, annettu 22 päivänä helmikuuta 2000, tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
import price
perennial vegetable
pip fruit

text: 23. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 50/1 I (Säädökset, jotka on julkaistava) KOMISSION ASETUS (EY) N:o 396/2000, annettu 22 päivänä helmikuuta 2000, tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, (2) Edellä mainittujen perusteiden mukaisesti tuonnin kiin- teät arvot on vahvistettava tämän asetuksen liitteessä esitetylle tasolle, koskevista ottaa huomioon hedelmien ja vihannesten tuontĳärjestelmän soveltamista säännöistä 21 päivänä joulukuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 3223/94 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1498/98 (2), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan, yksityiskohtaisista ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksessa (EY) N:o 3223/94 säädetään Uruguayn kier- roksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tulosten mukaisesti komission vahvistamista kolmansien maiden tuonnin kiinteiden arvojen perusteista liitteissä määritel- tävien tuotteiden ja ajanjaksojen osalta. Asetuksen (EY) N:o 3223/94 4 artiklassa tarkoitetut tuonnin kiinteät arvot vahvistetaan liitteessä olevassa taulukossa merki- tyllä tavalla. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan 23 päivänä helmikuuta 2000. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 2000. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen (1) EYVL L 337, 24. 12. 1994, s. 66. (2) EYVL L 198, 15. 7. 1998, s. 4. L 50/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 23. 2. 2000 tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi annettu 22 päivänä helmikuuta 2000, komission asetukseen LIITE CN-koodi Kolmannen maan koodi (1) Tuonnin kiinteä arvo (EUR/100 kg) 0702 00 00 0707 00 05 0709 10 00 0709 90 70 0805 10 10, 0805 10 30, 0805 10 50 0805 20 10 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 0805 30 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 204 624 999 052 068 628 999 220 999 052 204 628 999 052 204 212 220 624 999 052 204 999 052 204 220 464 600 624 999 052 600 999 039 060 400 404 528 720 728 999 388 400 512 528 720 999 46,4 217,8 132,1 116,8 131,5 166,1 138,1 203,6 203,6 124,7 43,2 151,3 106,4 47,9 36,5 38,8 23,6 59,6 41,3 50,8 69,4 60,1 47,0 79,8 69,4 120,7 86,2 62,2 77,5 47,6 62,6 55,1 114,7 49,0 87,7 85,5 104,5 68,3 98,3 86,9 79,1 110,0 88,9 87,4 65,0 86,1 (1) Komission asetuksessa (EY) N:o 2543/1999 (EYVL L 307, 2. 12. 1999, s. 46) vahvistettu maanimikkeistö. Koodi ”999” tarkoittaa ”muuta alkuperää”


title: 2000/195/EG: Kommissionens beslut av den 22 februari 2000 om tillstånd att saluföra "fosfolipider från äggula" som nytt livsmedel eller ny livsmedelsingrediens enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 [delgivet med nr K(2000) 2] (Endast den franska texten är giltig)

eurovoc_concepts:
Belgium
egg product
food additive
food inspection
human nutrition
marketing

formats: html pdf print

text: L 61/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 8. 3. 2000 KOMMISSIONENS BESLUT av den 22 februari 2000 om tillstånd att saluföra ”fosfolipider från äggula” som nytt livsmedel eller ny livsmedelsingrediens enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 [delgivet med nr K(2000) 2] (Endast den franska texten är giltig) (2000/195/EG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser (1), särskilt artikel 7 i denna, med beaktande av den begäran som Belovo lämnade till de behöriga belgiska myndigheterna den 23 januari 1998 om tillstånd att marknadsföra ”fosfolipider från äggula” som nytt livsmedel eller ny livsmedelsingre- diens, med beaktande av den första utvärderingsrapport som de behöriga belgiska myndigheterna utarbetat och som kommissionen vidarebefordrade till samtliga medlemsstater den 29 oktober 1998, och av följande skäl: (1) (2) (3) (4) (5) Inom den period på 60 dagar som fastställs i artikel 6. 4 i förordningen gjordes motiverade invändningar i enlighet med den bestämmelsen. I enlighet med artikel 7 i förordningen skall det därför fattas ett beslut enligt det förfarande som fastställs i artikel 13 i förordningen. Enligt artikel 11 i förordningen har det genomförts samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén i denna fråga. Den 17 juni 1999 avgav Vetenskapliga livsmedelskommittén sitt yttrande att det inte finns något skäl att tro att saluföringen av fosfolipider som renats och koncentrerats med hjälp av nya processer kommer att få några negativa effekter på folkhälsan och att produkten är säker som livsmedel. Livsmedelstillsatser som omfattas av rådets direktiv 89/107/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för använd- ning i livsmedel (2) är undantagna från bestämmelserna i förordning (EG) nr 258/97. Detta beslut utgör därför inte något tillstånd att använda fosfolipider från äggula som en livsmedelstillsats. Man har därför påvisat att produkten uppfyller de kriterier som fastställs i artikel 3. 1 i förordningen. De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från Ständiga livsmedelskom- mittén. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Fosfolipider från äggula som renats till 85 % och 100 % får saluföras på gemenskapens marknad som nya livsmedel eller nya livsmedelsingredienser. (1) EGT L 43, 14. 2. 1997, s. 1. (2) EGT L 40, 11. 2. 1989, s. 27. 8. 3. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 61/13 Detta beslut riktar sig till Belovo, zone industrielle 1, 6600 Bastogne, Belgien. Artikel 2 Utfärdat i Bryssel den 22 februari 2000. På kommissionens vägnar Erkki LIIKANEN Ledamot av kommissionen


title: 2000/150/EG: Beschikking van de Commissie van 22 februari 2000 houdende wijziging van Beschikking 1999/788/EG tot vaststelling van beschermende maatregelen met betrekking tot dioxineverontreiniging van bepaalde voor menselijke consumptie of voor vervoedering bestemde producten, afkomstig van varkens en van pluimvee (Kennisgeving geschied onder nummer C(2000) 490) (Voor de EER relevante tekst)

eurovoc_concepts:
animal nutrition
health control
human nutrition
pigmeat
poultrymeat
toxic substance

text: 23. 2. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 50/25 BESCHIKKING VAN DE COMMISSIE van 22 februari 2000 houdende wijziging van Beschikking 1999/788/EG tot vaststelling van beschermende maatregelen met betrekking tot dioxineverontreiniging van bepaalde voor menselijke consumptie of voor vervoedering bestemde producten, afkomstig van varkens en van pluimvee (kennisgeving geschied onder nummer C(2000) 490) (Voor de EER relevante tekst) (2000/150/EG) DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Richtlijn 89/662/EEG van de Raad van 11 december 1989 inzake veterinaire controles in het intracommunautaire handelsverkeer in het vooruitzicht van de totstandbrenging van de interne markt (1), laatstelijk gewijzigd bij Richtlijn 92/ 118/EEG (2), en met name op artikel 9, lid 4, Gelet op Richtlijn 90/425/EEG van de Raad van 26 juni 1990 inzake veterinaire en zoötechnische controles in het intracom- in bepaalde levende dieren en munautaire handelsverkeer producten in het vooruitzicht van de totstandbrenging van de interne markt (3), laatstelijk gewijzigd bij Richtlijn 92/118/EEG, en met name op artikel 10, lid 4, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) bestemde De bij Beschikking 1999/788/EG van de Commissie van 3 december 1999 tot vaststelling van beschermende maatregelen met betrekking tot dioxineverontreiniging van bepaalde voor menselijke comsumptie of voor vervoedering van varkens en van pluimvee (4) vastgestelde verbodsbepa- lingen zijn niet van toepassing op producten waarvoor uit analyses is gebleken dat zij niet met dioxines zijn verontreinigd of die zijn verkregen van dieren die na 20 september 1999 zijn geslacht of van eieren die na die datum zijn gelegd. producten, afkomstig alsmede De Belgische autoriteiten hebben de Commissie meege- deeld dat, na voltooiing van een analyseprogramma, alle Belgische pluimveehouderijbedrijven door de Belgische autoriteiten als vrij van dioxines en PCB's zijn gecertifi- ceerd. Voorts zijn alle eieren die vóór 20 september 1999 zijn gelegd, alle daaruit verkregen producten geïdentificeerd en op adequate wijze onder- zocht, met name aan de hand van laboratoriumanalyses. Sedert juli 1999 hebben die onderzoeken uitsluitend negatieve resultaten opgeleverd. De Belgische autori- teiten blijven ook een aantal bewakingsprogramma's voor de diervoedingssector uitvoeren. Deze programma's hebben geen positieve resultaten opgeleverd die in verband kunnen worden gebracht met PCB- en dioxine- (1) PB L 395 van 30. 12. 1989, blz. 13. (2) PB L 62 van 15. 3. 1993, blz. 49. (3) PB L 224 van 18. 8. 1990, blz. 29. (4) PB L 310 van 4. 12. 1999, blz. 62. verontreiniging van voederingrediënten en mengvoeders die na 2 april 1999 zijn geproduceerd. De werkzaam- heden met betrekking tot de identificatie en het onder- zoek van alle van pluimvee en daarvan afgeleide producten, afkomstig van dieren die vóór 20 september 1999 zijn geslacht, zijn nog niet afgerond. voorraden varkensvlees, vlees (3) (4) In het licht van hetgeen voorafgaat, is het passend de verbodsmaatregelen voor eieren en daarvan afgeleide producten en voor gesmolten vet, verwerkte dierlijke eiwitten, mengvoeders en voormengsels in te trekken. Beschikking 1999/788/EG moet dienovereenkomstig worden gewijzigd. De in deze beschikking vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Permanent Veterinair Comité, HEEFT DE VOLGENDE BESCHIKKING GEGEVEN: Artikel 1 Beschikking 1999/788/EG wordt als volgt gewijzigd: 1. In artikel 1, lid 1, worden de punten g) tot en met k) en punt m) geschrapt. 2. In artikel 1, lid 2, onder b), worden de woorden „of van eieren die na die datum zijn gelegd” geschrapt. 3. In artikel 4, lid 1, worden de woorden „of van eieren die vóór die datum zijn gelegd” geschrapt. 4. In bijlage A worden de woorden „eieren, eiproducten, vers vlees van pluimvee en daarvan afgeleide producten” vervangen door „vers vlees van pluimvee en daarvan afge- leide producten”. 5. Bijlage B wordt als volgt gewijzigd: a) In deel I worden het zevende tot en met het elfde streepje en het dertiende streepje geschrapt. b) In deel IV wordt het tweede streepje vervangen door: „— de producten verkregen zijn van dieren die zijn geslacht na 20 september 1999. ”. 6. In bijlage C, deel I, worden het zevende tot en met het elfde streepje en het dertiende streepje geschrapt. L 50/26 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 23. 2. 2000 Artikel 2 Deze beschikking is gericht tot de lidstaten. Gedaan te Brussel, 22 februari 2000. Voor de Commissie David BYRNE Lid van de Commissie


title: 2000/150/EC: Commission Decision of 22 February 2000 amending Decision 1999/788/EC on protective measures with regard to contamination by dioxins of certain products of porcine and poultry origin intended for human or animal consumption (notified under document number C(2000) 490) (Text with EEA relevance)

text: 23. 2. 2000 EN Official Journal of the European Communities L 50/25 COMMISSION DECISION of 22 February 2000 amending Decision 1999/788/EC on protective measures with regard to contamination by dioxins of certain products of porcine and poultry origin intended for human or animal consumption (notified under document number C(2000) 490) (Text with EEA relevance) (2000/150/EC) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Directive 89/662/EEC of 11 December 1989 concerning veterinary checks in intra- Community trade with a view to the completion of the internal market (1), as last amended by Directive 92/118/EEC (2), and in particular Article 9(4) thereof, Having regard to Council Directive 90/425/EEC of 26 June 1990 concerning veterinary and zootechnical checks applicable in intra-Community trade in certain live animals and products with a view to the completion of the internal market (3), as last amended by Directive 92/118/EEC, and in particular Article 10(4) thereof, Whereas: (1) (2) The restrictions laid down by Commission Decision 1999/788/EC of 3 December 1999 on protective meas- ures with regard to contamination by dioxins of cetain products of porcine and poultry origin intended for human or animal consumption (4) are not to apply to products which have been shown by analyses not to be contaminated by dioxins or which have been derived from animals slaughtered after 20 September 1999 or from eggs laid after that date. the following completion of The Belgian authorities have informed the Commission that, an analytical programme, all Belgian poultry holdings are now certi- fied by the Belgian authorities as not being contaminated by dioxins or PCB's. In addition, the eggs laid before 20 September 1999 and all the products derived therefrom have been identified and have been subjected to appro- priate investigation, including analysis. Those investiga- tions have been carried out with negative results since July 1999. Furthermore, the Belgian authorities have continued to carry out a number of surveillance programmes on the feed sector. The results of those programmes have not shown positive results linked to (1) OJ L 395, 30. 12. 1989, p. 13. (2) OJ L 62, 15. 3. 1993, p. 49. (3) OJ L 224, 18. 8. 1990, p. 29. (4) OJ L 310, 4. 12. 1999, p. 62. PCB and dioxin contamination in certain feed ingredi- ents and compound feedingstuffs produced after 2 April 1999. The identification and investigation of all the stock of pigmeat, poultrymeat, and derived products derived from animals slaughtered before 20 September 1999 has not yet been completed. In the light of the foregoing, it is appropriate to lift the restrictions on eggs and products derived thereform and on rendered fats, processed animal proteins, compound feedingstuffs and pre-mixtures. Decision 1999/788/EC should therefore be amended accordingly. The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Standing Veterinary Committee, (3) (4) HAS ADOPTED THIS DECISION: Article 1 Decision 1999/788/EC is amended as follows. 1. In Article 1(1), points (g) to (k) and point (m) are deleted. 2. In Article 1(2)(b), the words ‘or from eggs laid after that date’ are deleted. 3. In Article 4(1), the words ‘or from eggs laid before that date’ are deleted. 4. In Annex A, the words ‘Eggs, egg products, fresh poultry- meat and derived products’ are replaced by ‘Fresh poultry- meat and derived products’. 5. Annex B is amended as follows: (a) in Part I, the seventh to the 11th and the 13th indents are deleted; (b) in Part IV, the second indent is replaced by the following: ‘the product was derived from animals slaughtered after 20 September 1999. ’ 6. In Part I of Annex C, the seventh to the 11th and the 13th indents are deleted. L 50/26 EN Official Journal of the European Communities 23. 2. 2000 This Decision is addressed to the Member States. Article 2 Done at Brussels, 22 February 2000. For the Commission David BYRNE Member of the Commission


title: 2000/207/ΕΚ: Σύσταση της Επιτροπής, της 22ας Φεβρουαρίου 2000, σχετικά με συντονισμένο πρόγραμμα για τον επίσημο έλεγχο των τροφίμων για το 2000 [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(2000) 356] (Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)

eurovoc_concepts:
European standard
carriage of goods
food inspection
foodstuff
labelling

text: L 63/34 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 10. 3. 2000 ΣΥΣΤΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 22ας Φεβρουαρίου 2000 σχετικά µε συντονισµένο πρόγραµµα για τον επίσηµο έλεγχο των τροφίµων για το 2000 [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθµό Ε(2000) 356] (Κείµενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ) (2000/207/ΕΚ) Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, την οδηγία 89/397/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 14ης Ιουνίου 1989, σχετικά µε τον επίσηµο έλεγχο των τροφίµων (1), και ιδίως το άρθρο 14 παράγραφος 3, Μετά από διαβουλεύσεις µε την µόνιµη επιτροπή τροφίµων, Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) (4) Είναι αναγκαίο, για λόγους εύρυθµης λειτουργίας της εσωτερικής αγοράς, να ληφθούν µέτρα για συντονι- σµένα προγράµµατα επιθεώρησης των τροφίµων σε κοινοτικό επίπεδο. Τα προγράµµατα αυτά δίνουν έµφαση στη συµµόρφωση µε την κοινοτική νοµοθεσία, στην προστασία της δηµόσιας υγείας, στα συµφέροντα των καταναλωτών και στις δίκαιες εµπορικές πρακτικές. Το άρθρο 3 της οδηγίας 93/99/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 29ης Οκτωβρίου 1993 σχετικά µε τα πρόσθετα µέτρα που αφορούν τον επίσηµο έλεγχο των τροφίµων (2), απαιτεί, όσον αφορά τα εργαστήρια που αναφέρονται στο άρθρο 7 της οδηγίας 89/397/ΕΟΚ να συµµορφώνονται µε τα κριτήρια της σειράς ΕΝ45000 των ευρωπαϊκών προσώπων, µόνο τέτοια εργαστήρια µπορούν να θεωρηθούν κατάλληλα για την διενέργεια αναλύσεων στο πλαίσιο του συντονισµένου προγράµµατος επισήµων ελέγχων. Τα αποτελέσµατα της ταυτόχρονης υλοποίησης εθνικών προγραµµάτων και συντονισµένων προγραµµάτων µπορούν να παράσχουν πληροφορίες και πείρα που θα µπορούσαν να αξιοποιηθούν στις µελλοντικές δραστηριότητες ελέγχου. ΥΙΟΘΕΤΗΣΕ ΤΗΝ ΑΚΟΛΟΥΘΗ ΣΥΣΤΑΣΗ: 1. Κατά τη διάρκεια του 2000 τα κράτη µέλη θα διεξαγάγουν ελέγχους συµπεριλαµβανοµένης, όπου αυτό ενδείκνυται, της διενέργειας δειγµατοληψιών και αναλύσεων τέτοιων δειγµάτων σε εργαστήρια, θα διενεργή- σουν ανεξάρτητους ελέγχους ή/και επιθεωρήσεις για την παρακολούθηση της συµµόρφωσης µε τα ακόλουθα κοινοτικά µέτρα: α) άρθρο 3 παράγραφος 2 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 14ης Ιουνίου 1993, για την υγιεινή των τροφίµων (3), σχετικά µε την εφαρµογή των αρχών του συστήµατος αναλύσεων κινδύνων και κρίσιµων σηµείων ελέγχου (HACCP) σε ορισµένους τύπους επιχειρήσεων τροφίµων· β) το κεφάλαιο IV παράγραφος 2 του παραρτήµατος της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ σχετικά µε την µεταφορά τροφίµων χύδην· γ) την οδηγία 90/496/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 24ης Σεπτεµβρίου 1990, σχετικά µε τους κανόνες επισήµανσης των τροφίµων όσον αφορά τις τροφικές τους ιδιότητες (4), για τους τροφικούς ισχυρισµούς σχετικά µε τα ποτά γάλακτος, τα γιαούρτια και τα ελαφρά ποτά που είναι αρωµατισµένα µε φρούτα. 2. Μολονότι δεν έχει καθοριστεί ακόµα η συχνότητα δειγµατοληψιών ή/και επιθεωρήσεων, τα κράτη µέλη οφείλουν να εξασφαλίσουν ότι είναι επαρκής για την εποπτεία του στόχου σε κάθε κράτος µέλος. Θα ακολουθήσουν συστάσεις για τις αναλυτικές µεθόδους. 3. Τα κράτη µέλη θα πρέπει να παρέχουν πληροφορίες, εφόσον τους ζητηθεί, σχετικά µε το µορφότυπο των φύλλων καταχώρησης που προβλέπονται στο παράρτηµα της παρούσας σύστασης ώστε να αυξάνεται η συγκρισιµότητα των αποτελεσµάτων. (1) ΕΕ L 186 της 30. 6. 1989, σ. 23. (2) ΕΕ L 290 της 24. 11. 1993, σ. 14. (3) ΕΕ L 175 της 19. 7. 1993, σ. 1. (4) ΕΕ L 276 της 6. 10. 1990, σ. 40. 10. 3. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 63/35 4. Τα τρόφιµα που υπόκεινται σε ανάλυση στο πλαίσιο του παρόντος προγράµµατος θα πρέπει να αποστέλλο- νται σε εργαστήρια που ανταποκρίνονται στις διατάξεις του άρθρου 3 της οδηγίας 93/99/ΕΟΚ. 5. Το σύστηµα ΗΑCCΡ σε ορισµένες επιχειρήσεις τροφίµων 5. 1. Στόχος του προγράµµατος Το άρθρο 3 παράγραφος 2 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ απαιτεί από τις επιχειρήσεις τροφίµων που καλύπτονται από την οδηγία να εφαρµόζουν στις δραστηριότητές τους, ορισµένες αρχές του συστήµατος HACCP, πέραν των γενικών απαιτήσεων υγιεινής που περιλαµβάνονται στο παράρτηµα της οδηγίας. Από τον ∆εκέµβριο του 1995 οι επιχειρήσεις τροφίµων εκλήθησαν να δηµιουργήσουν συστήµατα για την ανάλυση των κινδύνων που παρουσιάζουν τα τρόφιµα από πλευράς ασφάλειας και για τον έλεγχό τους, που θα µπορούσε να βασίζονται, εφόσον υπάρχουν οι σχετικές προϋποθέσεις, σε εθελοντικούς βιοµηχανικούς οδηγούς ως προς την ορθή πρακτική υγιεινής. Το άρθρο 5 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ απαιτεί από τα κράτη µέλη να ενθαρρύνουν τη σύνταξη τοµεακών οδηγών ορθής πρακτικής υγιεινής οι οποίοι πραγµατεύονται για τον συγκεκριµένο τοµέα, τις γενικές αρχές υγιεινής του παραρτήµατος της εν λόγω οδηγίας και τις απαιτήσεις σχετικά µε την εφαρµογή των αρχών του συστήµατος HACCP στο άρθρο 3 παράγραφος 2. Το άρθρο 3 παράγραφος 2 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ εφαρµόζεται σε όλες τις επιχειρήσεις τροφίµων που καλύπτονται από αυτήν, ανεξαρτήτως του µεγέθους ή του τύπου της επιχείρησης. ∆εδοµένου ότι το φάσµα των επιχειρήσεων που οφείλουν να συµµορφώνονται µε τη διάταξη αυτή είναι ευρύτατο, έχουν επιλεγεί για λόγους συγκρισιµότητας των αποτελεσµάτων και µόνο, ορισµένοι τύποι και µεγέθη επιχειρήσεων τροφίµων. Η επιλογή αυτή δεν υπονοεί, κατά κανένα τρόπο, ότι άλλες επιχειρήσεις υπέχουν περισσότερη ή λιγότερη ευθύνη βάσει της εν λόγω διάταξης. 5. 2. Μέθοδος Οι αρµόδιες αρχές των κρατών µελών στο πλαίσιο των κανονικών καθηκόντων τους θα πρέπει να ελέγχουν δι’ επισκέψεων τους τοµείς των επιχειρήσεων τροφίµων που καλύπτονται από την οδηγία 93/43/ΕΟΚ στις ακόλουθες κατηγορίες: α) εγκαταστάσεις µαζικής/βιοµηχανικής σίτισης· β) κρεοπωλεία λιανικής πώλησης που πωλούν απευθείας στον καταναλωτή. Τα αποτελέσµατα του ελέγχου καταγράφονται στα φύλλα καταχώρησης που περιέχονται στο παράρτηµα. 6. Μεταφορά τροφίµων χύδην 6. 1. Στόχος του προγράµµατος Το κεφάλαιο IV του παραρτήµατος της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ απαιτεί ρητά για τα χύδην τρόφιµα σε υγρή κατάσταση, σε κόκκους ή σκόνη, να µεταφέρονται σε βυτία ή/και δεξαµενές που χρησιµοποιούνται µόνο για την µεταφορά τροφίµων. Για δύο κατηγορίες τροφίµων έχουν χορηγηθεί παρεκκλίσεις στην εν λόγω διάταξη από την Επιτροπή και συγκεκριµένα για την θαλάσσια µεταφορά εδώδιµων λιπών και ελαίων καθώς και ακατέργαστης ζάχαρης. Το εν λόγω στοιχείο του συντονισµένου προγράµµατος αποβλέπει στον έλεγχο της συµµόρφωσης µε τις διατάξεις για την µεταφορά τροφίµων που δεν καλύπτονται από τις, βάσει του άρθρου 4 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ παρεκκλίσεις. 6. 2. Μέθοδος Οι ακόλουθοι έλεγχοι θα πρέπει να καταγράφονται στα φύλλα του παραρτήµατος: — στις εγκαταστάσεις των παραγωγών τροφίµων χύδην µη ζωικής προελεύσεως (έλαιο, αλεύρι, άµυλο, κ. λπ. ), θα πρέπει να διενεργούνται έλεγχοι προκειµένου να εξετάζεται η κατάσταση, η συντήρηση και η καθαριότητα των περιεκτών, σύµφωνα µε τις γενικές διατάξεις του κεφαλαίου IV του παραρτήµατος της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ και να κρατείται µητρώο. Θα πρέπει να διενεργούνται έλεγχοι προκειµένου να εξετάζεται το κατά πόσον ο παραγωγός εφαρµόζει κατάλληλες διαδικασίες που εξασφαλίζουν ότι οι περιέκτες ή τα δοχεία που χρησιµοποιούνται για την µεταφορά των τροφίµων χρησιµοποιούνται κατ’ αποκλειστικότητα για τρόφιµα· — θα πρέπει να διενεργούνται έλεγχοι στις εγκαταστάσεις των µεταφορέων προκειµένου να ελέγχονται οι τύποι των µεταφερόµενων αγαθών, µε την εξέταση των συνοδευτικών εγγράφων µεταφοράς και µε απευθείας παρατήρηση. L 63/36 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 10. 3. 2000 7. Επισήµανση των τροφίµων όσον αφορά τις τροφικές τους ιδιότητες 7. 1. Πεδίο εφαρµογής του προγράµµατος Η οδηγία 90/496/ΕΟΚ καθορίζει ειδικές απαιτήσεις επισήµανσης για τα θρεπτικά συστατικά που υπάρχουν στα τρόφιµα όταν η επισήµανση ή παρουσίαση του τροφίµου περιλαµβάνει τροφικό ισχυρισµό. Τα τρόφιµα που προορίζονται για ειδική διατροφή και που εµπίπτουν στο πεδίο εφαρµογής της οδηγίας 89/398/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 3ης Μαΐου 1989, για την προσέγγιση των νοµοθεσιών των κρατών µελών σχετικά τα τρόφιµα που προορίζονται για ειδική διατροφή (1), εξαιρούνται. 7. 2. Μέθοδος Τα τρόφιµα χωρίζονται εν προκειµένω σε δύο κατηγορίες: χυµοί φρούτων και λαχανικών και ποτά γάλακτος και γιαούρτια µε άρωµα φρούτου, των οποίων η επισήµανση περιλαµβάνει ορισµένους τροφικούς ισχυρι- σµούς θα πρέπει να αποτελούν το αντικείµενο δειγµατοληψιών προκειµένου να εξετάζεται το κατά πόσον ο τροφικός ισχυρισµός είναι εγκεκριµένος, καθώς και το κατά πόσον η διατύπωση συµφωνεί µε τις διατάξεις της οδηγίας 90/496/ΕΟΚ. Επιπλέον, θα πρέπει να διενεργείται ανάλυση του δείγµατος προκειµένου να εξακριβώνεται το κατά πόσον οι τιµές των τροφικών ισχυρισµών είναι ακριβείς ή εντός των ανεκτών διακυµάνσεων. Τα αποτελέσµατα πρέπει να καταγράφονται στα φύλλα καταχώρησης του παραρτήµατος της παρούσας σύστασης. Βρυξέλλες, 22 Φεβρουαρίου 2000. Για την Επιτροπή Erkki LIIKANEN Μέλος της Επιτροπής (1) ΕΕ L 186 της 30. 6. 1989, σ. 27. 10. 3. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 63/37 Κράτος µέλος:. ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ 1. Οι αναλύσεις κινδύνων και τα κρίσιµα σηµεία ελέγχου (HACCP) — 1α. Επιχειρηµατικός τοµέας: Επιχειρήσεις µαζικής σίτισης συµπεριλαµβανοµένων των βιοµηχανικών επιχειρήσεων σίτισης Καταγραφή στοιχείων για µία µόνο επίσκεψη στις εγκαταστάσεις, όχι επανειληµµένες ή επακόλουθες επισκέψεις. Ποιος είναι ο συνολικός αριθµός των επιχειρήσεων µαζικής σίτισης βιοµηχανικών επιχειρήσεων σίτισης στις οποίες πραγ- µατοποιήθηκαν επισκέψεις κατά της διάρκεια εκτέλεσης του εν λόγω προγράµµατος; τις επιχειρήσεις πραγµατοποιήθηκε Από στις επίσκεψη, πόσες ανταποκρίνονται στις απαιτήσεις του άρθρου 3 παράγραφος 2 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ σχετικά µε την εφαρµογή των αρχών του συστήµατος HACCP; οποίες Υπάρχει εγκεκριµένος εθελοντικός οδηγός για την ορθή πρακτική υγιεινής όσον αφορά τις επιχειρήσεις µαζικής σίτισης/θεσµικές επιχειρήσεις σίτισης; Πόσες από τις επιχειρήσεις τροφίµων στον τοµέα αυτόν, οι οποίες απετέλεσαν το αντικείµενο επίσκεψης, διέθεταν εγκε- κριµένο εθελοντικό οδηγό για την ορθή πρακτική υγιεινή; Στις επιχειρήσεις που ανταποκρίνονται στις απαιτήσεις του άρθρου 3 παράγραφος 2, υπήρχαν τα έγγραφα τα σχετικά µε την ανάλυση κινδύνων ή την παρακολούθηση των κρίσιµων σηµείων ελέγχου (CCP); Στις εγκαταστάσεις που δεν ανταποκρίνονταν στις απαιτήσεις του άρθρου 3 παράγραφος 2, ποιές ήταν οι ενέργειες που ανελήφθησαν στη συνέχεια από τις αρµόδιες αρχές; Καταγράψτε τις στον κατωτέρω πίνακα. Καµία Προφορική προειδοποίηση Γραπτή προειδοποίηση Γραπτές οδηγίες Απαγόρευση πώλησης ∆ιοικητικές κυρώσεις Παραποµπή στη δικαιοσύνη Άλλα L 63/38 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 10. 3. 2000 Κράτος µέλος:. 1. Το σύστηµα HACCP σε ορισµένες επιχειρήσεις τροφίµων — 1β. Επιχειρηµατικός τοµέας: Κρεοπωλεία λιανικής πώλησης που πωλούν απευθείας στον καταναλωτή Καταγραφή στοιχείων για µία µόνο επίσκεψη σε επιχείρηση τροφίµων, όχι επανειληµµένες ή επακόλουθες επισκέ- ψεις. Ποιος είναι ο συνολικός αριθµός κρεοπωλείων λιανικής πώλησης που επετέλεσαν το αντικείµενο επίσκεψης κατά την διάρκεια εκτέλεσης του παρόντος προγράµµατος; τις στις επιχειρήσεις Από πραγµατοποιήθηκε επίσκεψη, πόσες ήταν σύµµορφες µε το άρθρο 3 παρά- γραφος 2 της οδηγίας 93/43/ΕΟΚ σχετικά µε την εφαρµογή των αρχών του συστήµατος HACCP; οποίες Υπάρχει εγκεκριµένος εθελοντικός οδηγός για την ορθή πρακτική υγιεινής όσον αφορά τα κρεοπωλεία λιανικής πώλησης; Πόσες από τις επιχειρήσεις τροφίµων στον τοµέα αυτόν, οι οποίες απετέλεσαν το αντικείµενο επίσκεψης, διέθεταν εγκε- κριµένο εθελοντικό οδηγό για την ορθή πρακτική υγιεινής; Στις επιχειρήσεις που ανταποκρίνονται στις απαιτήσεις του άρθρου 3 παράγραφος 2, υπήρχαν τα έγγραφα τα σχετικά µε την ανάλυση κινδύνων ή την παρακολούθηση των κρίσιµων σηµείων ελέγχου (CCP); Στις εγκαταστάσεις που δεν ανταποκρίνονταν στις απαιτήσεις του άρθρου 3 παράγραφος 2, ποιές ήταν οι ενέργειες που ανελήφθησαν στη συνέχεια από τις αρµόδιες αρχές; Καταγράψτε τις στον κατωτέρω πίνακα. Καµία Προφορική προειδοποίηση Γραπτή προειδοποίηση Γραπτές οδηγίες Απαγόρευση πώλησης ∆ιοικητικές κυρώσεις Παραποµπή στη δικαιοσύνη Άλλα 2. Μεταφορά τροφίµων χύδην Κράτος µέλος:. 2α. Έλεγχος που διενεργήθηκε στους παραγωγούς τροφίµων Έλεγχοι στους παραγωγούς τροφίµων από τρόφιµα σε υγρή κατάσταση, κόκκους ή σκόνη ∆ιαδικασίες ελέγχου των επιχειρήσεων από πλευράς καθαριότητας και κατάστασης των περιεκτών καθώς και για την εξασφάλιση της αποκλειστικής χρήσης των περιεκτών για τρόφιµα Αριθµός ελέγχων Αριθµός σηµείων µη συµµόρφωσης Μέτρα που ελήφθησαν όταν εξακριβώθηκαν περιπτώσεις µη συµµόρφωσης Ικανοποιητικά Μη ικανοποιητικά Ουδέν Ουδέν Προφορική προειδοποίηση Γραπτή προειδοποίηση Απαιτούνται αυξηµένοι έλεγχοι από την ίδια την επιχείρηση Απαγόρευση πωλήσεων ∆ιοικητικές κυρώσεις Παραποµπή στη δικαιοσύνη Άλλα 2. Μεταφορά τροφίµων χύδην Κράτος µέλος:. 2β. Έλεγχος που διενεργήθηκε στους παραγωγούς τροφίµων Έλεγχοι στους παραγωγούς τροφίµων από τρόφιµα σε υγρή κατάσταση, κόκκους ή σκόνη ∆ιαδικασίες ελέγχου των επιχειρήσεων από πλευράς καθαριότητας και κατάστασης των περιεκτών καθώς και για την εξασφάλιση της αποκλειστικής χρήσης των περιεκτών για τρόφιµα Αριθµός ελέγχων Αριθµός σηµείων µη συµµόρφωσης Μέτρα που ελήφθησαν όταν εξακριβώθηκαν περιπτώσεις µη συµµόρφωσης Ικανοποιητικά Μη ικανοποιητικά Ουδέν Ουδέν Προφορική προειδοποίηση Γραπτή προειδοποίηση Απαιτούνται αυξηµένοι έλεγχοι από την ίδια την επιχείρηση Απαγόρευση πωλήσεων ∆ιοικητικές κυρώσεις Παραποµπή στη δικαιοσύνη Άλλα. 1 0 3 2 0 0 0 E L Ε π ί σ η µ η Ε φ η µ ε ρ ί δ α τ ω ν Ε υ ρ ω π α ϊ κ ώ ν Κ ο ι ν ο τ ή τ ω ν L 6 3 / 3 9 3. Ισχυρισµοί τροφικής επισήµανσης 3α. Χυµοί φρούτων και λαχανικών Κράτος µέλος:. Ισχυρισµοί στην επισήµανση σε σχέση µε: Αριθµός προϊόντων που απετέλεσαν το αντικείµενο δειγµατοληψίας και ανάλυσης Αριθµός µη συµµορφούµενων προϊόντων Μη εγκεκριµένοι ισχυρισµοί Μη σύµµορφη διατύπωση της τροφικής επισήµανσης Αναντιστοιχία µεταξύ των δηλωθεισών τιµών και των πέραν των ορίων ανοχής, µετρηθεισών τιµών Ενεργειακή αξία Πρωτεΐνες και συστατικά τους Υδατάνθρακες και συστατικά τους Λιπαρά και συστατικά τους Βιταµίνες και µέταλλα Μέτρα που ελήφθησαν σε περίπτωση µη συµµόρφωσης Κανένα Προφορική προειδοποίηση Γραπτή προειδοποίηση Γραπτές οδηγίες Απαγόρευση πώλησης ∆ιοικητικές κυρώσεις Προσφυγή στη δικαιοσύνη Άλλα L 6 3 / 4 0 E L Ε π ί σ η µ η Ε φ η µ ε ρ ί δ α τ ω ν Ε υ ρ ω π α ϊ κ ώ ν Κ ο ι ν ο τ ή τ ω ν. 1 0 3 2 0 0 0 3. Ισχυρισµοί τροφικής επισήµανσης 3β. Ποτά γάλακτος και γιαούρτια µε άρωµα φρούτου Κράτος µέλος:. Ισχυρισµοί στην επισήµανση σε σχέση µε: Αριθµός προϊόντων που απετέλεσαν το αντικείµενο δειγµατοληψίας και ανάλυσης Αριθµός µη συµµορφούµενων προϊόντων Μη εγκεκριµένοι ισχυρισµοί Μη σύµµορφη διατύπωση της τροφικής επισήµανσης Αναντιστοιχία µεταξύ των δηλωθεισών τιµών και των πέραν των ορίων ανοχής, µετρηθεισών τιµών Ενεργειακή αξία Πρωτεΐνες και συστατικά τους Υδατάνθρακες και συστατικά τους Λιπαρά και συστατικά τους Βιταµίνες και µέταλλα Μέτρα που ελήφθησαν σε περίπτωση µη συµµόρφωσης Κανένα Προφορική προειδοποίηση Γραπτή προειδοποίηση Γραπτές οδηγίες Απαγόρευση πώλησης ∆ιοικητικές κυρώσεις Προσφυγή στη δικαιοσύνη Άλλα. 1 0 3 2 0 0 0 E L Ε π ί σ η µ η Ε φ η µ ε ρ ί δ α τ ω ν Ε υ ρ ω π α ϊ κ ώ ν Κ ο ι ν ο τ ή τ ω ν L 6 3 / 4 1