title: Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta (KOM(1998) 449 — C4-0464/1998 — 1998/0243(COD))

eurovoc_concepts:
approximation of laws
financial legislation
free movement of capital
investment company
securities

text: C 339/220 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti FI 29. 11. 2000 Torstai 17. helmikuuta 2000 HYVÄKSYTYT TEKSTIT 1. Yhteissijoitusyritykset *** I A5-0025/2000 Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallin- annetun direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta nollisten määräysten yhteensovittamisesta (KOM(1998) 449 / C4-0464/1998 / 1998/0243(COD)) I. Ehdotusta muutettiin seuraavasti: KOMISSION TEKSTI (1) PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 1) Johdanto-osan 4 kappale rahamarkkinavälineillä tarkoitetaan sellaisia siirrettävissä 4) olevien rahoitusvälineiden ryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla, esimerkiksi valtion velkasitoumuk- set, kuntatodistukset, ja pankkivekselit; jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus laatia luettelo sijoituskelpoisista rahamarkkinavälineistä puolueettomin valintaperus- tein, jotta voidaan ottaa huomioon eri maiden rahamarkkinoiden rakenteelliset erot, sijoitustodistukset, yritystodistukset rahamarkkinavälineillä tarkoitetaan sellaisia siirrettävissä 4) olevia rahoitusvälineitä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla, esimerkiksi valtion velkasitoumukset, kunta- todistukset, sijoitustodistukset, yritystodistukset ja pankkivekse- lit; säänneltyjen markkinapaikkojen käsite vastaa direktii- vissä 93/22/ETY (1) määriteltyä käsitettä, (1) EYVL L 141, 11. 6. 1993, s. 27. (Tarkistus 2) Johdanto-osan 5 kappale 5) on suotavaa, että yhteissijoitusyritys voi sijoittaa varojaan myös arvopapereihin sijoittavien ja riskin hajauttamisen peri- aatteella toimivien toisten avointen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin; toisiin yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin sijoittavaa yhteissijoitusyritystä koskevaa riskin hajauttamisen vaatimusta noudatetaan välillisesti, sillä kyseinen yhteissijoitusyritys voi sijoittaa ainoastaan osuuksiin, jotka on laske- nut liikkeeseen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava yritys, joka nou- dattaa direktiivissä 85/611/ETY säädettyä riskin hajauttamisen peri- aatetta; on tärkeää, että tällaiset yhteissijoitusyritykset antavat sijoittajille riittävästi toisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, tietoja siitä, että ne sijoittavat 5) on suotavaa, että yhteissijoitusyritys voi sijoittaa varojaan myös yhteissijoitusyritysten ja muiden arvopapereihin sijoit- tavien ja riskin hajauttamisen periaatteella toimivien avointen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin; yhteissijoitusyritystä tai muita yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä, joihin yhteissijoitusyritys sijoittaa, olisi myös valvottava tehokkaasti; sijoitukset yhteissijoi- tusyritysten tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoitta- vien yritysten osuuksiin eivät saisi johtaa rahastojen pääl- lekkäisyyksiin; on tärkeää, että tällaiset yhteissijoitusyritykset antavat sijoittajille riittävästi tietoja siitä, että ne sijoittavat tois- ten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, (1) EYVL C 280, 9. 9. 1998, s. 6. 29. 11. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 339/221 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 3) Johdanto-osan 6 kappale 6) markkinakehityksen sekä talous- ja rahaliiton toteutumisen vuoksi on suotavaa sallia yhteissijoitusyritysten sijoitukset pankkitalletuksiin, 6) markkinakehityksen sekä talous- ja rahaliiton toteutumisen vuoksi on suotavaa sallia yhteissijoitusyritysten sijoitukset pankkitalletuksiin; pankkitalletusten ehtoihin olisi sisällyt- tävä irtisanomislauseke, jotta varmistetaan riittävä likvidi- teetti talletuksiin sijoittamisen osalta; jos talletukset teh- sijaitsevaan dään luottolaitokseen, luottolaitosta on valvottava tehokkaasti, jäsenvaltioiden ulkopuolella (Tarkistus 4) Johdanto-osan 10 kappale 10) pääasiassa osakkeisiin sijoittavien yhteistä sijoitustoimin- taa harjoittavien yritysten uudet omaisuudenhoitomenetelmät perustuvat osakeindeksien jäljittelyyn; on suotavaa, että yhteis- sijoitusyritykset voivat jäljitellä hyvin tunnettuja ja tunnustet- tuja osakeindeksejä; on siten tarpeen ottaa käyttöön osakkeisiin sijoittavia yhteissijoitusyrityksiä koskevat joustavammat riskin hajauttamissäännöt; on suotavaa säätää jäljiteltävien osakein- deksien riittävästä julkaisemisesta, jotta varmistetaan, että jäsen- valtioiden mielestä yhdenmukaistettujen yhteissijoitusyritysten jäljiteltävissä olevat osakeindeksit ovat avoimia ja laajalti hyväk- syttyjä, 10) pääasiassa osakkeisiin sijoittavien yhteistä sijoitustoimin- taa harjoittavien yritysten uudet omaisuudenhoitomenetelmät joukkovelkakirjaindeksien perustuvat osakeindeksien ja/tai jäljittelyyn; on suotavaa, että yhteissijoitusyritykset voivat jälji- tellä hyvin tunnettuja ja tunnustettuja osakeindeksejä; on siten tarpeen ottaa käyttöön osakkeisiin ja/tai joukkovelkakirjoihin sijoittavia yhteissijoitusyrityksiä koskevat joustavammat riskin hajauttamissäännöt; on suotavaa säätää jäljiteltävien osakein- deksien riittävästä julkaisemisesta ja sen ilmoittamisesta, mistä päivitettyä tietoa voidaan saada, mahdollisesti säh- köisillä apuvälineillä, jotta varmistetaan, että jäsenvaltioiden mielestä yhdenmukaistettujen yhteissijoitusyritysten jäljiteltä- vissä olevat osakeindeksit ovat avoimia ja laajalti hyväksyttyjä, (Tarkistus 5) Johdanto-osan 13 a kappale (uusi) yhteissijoitusyrityksiin 13 a) yhteissijoitusyritysten ja muihin yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin kohdistuvien sijoitusmahdollisuuksien kehittämistä olisi helpotettava; sen vuoksi on tärkeää varmistaa, että tällai- nen sijoitustoiminta ei heikennä sijoittajien suojaa; ottaen huomioon riittävän monimuotoisiin yhteistä sijoitustoi- mintaa harjoittaviin yrityksiin kohdistuvien sijoitusten luonteen voi olla tarpeen rajoittaa yhteissijoitusyrityksiä yhdistämästä niiden helposti rahaksi muutettavissa ole- vaan rahoitusomaisuuteen kohdistuvia suoria sijoituksia muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten kautta tehtyihin sijoituksiin; yhteissijoitusyritykset voivat sijoittaa toisten yhteissijoitusyritysten tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin entistä helpommin, minkä vuoksi on tarpeen laatia tiettyjä mää- rällisiä rajoituksia, tietojen ilmoittamista ja päällekkäisyys- ilmiön estämistä koskevia sääntöjä, C 339/222 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti FI 29. 11. 2000 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 6) Johdanto-osan 14 a kappale (uusi) 14 a) riippumatta siitä, onko yhteissijoitusyrityksen sijoi- tuspolitiikkana investoida erilaiseen likvidiin rahoitus- omaisuuteen tai erikoistua tällaisen rahoitusomaisuuden tiettyihin muotoihin, sen olisi varovaisuussyistä vältettävä liiallista keskittymistä yhden toimijan tarjoamiin ja/tai hankkimiin likvideihin varoihin, (Tarkistus 7) Johdanto-osan 17 a kappale (uusi) 17 a) yhteissijoitusyrityksiä koskevan yhteisön lainsää- dännön kodifiointi on valmisteltava heti sen jälkeen, kun tämän direktiivin sisältämät muutokset direktiiviin 85/611/ ETY on hyväksytty, (Tarkistus 8) 1 ARTIKLAN 1 KOHTA 1 artiklan 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta (direktiivi 85/611/ETY) ”9 joiden ainoana tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varo- jen yhteinen sijoittaminen arvopapereihin ja/tai muuhun tämän direktiivin 19 artiklassa mainittuun helposti rahaksi muutettavissa olevaan rahoitusomaisuuteen ja jotka toimi- vat riskin hajauttamisen periaatteella. ” ”9 joiden ainoana tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varo- jen yhteinen sijoittaminen arvopapereihin ja/tai muuhun tämän direktiivin kattamaan helposti rahaksi muutetta- vissa olevaan rahoitusomaisuuteen ja jotka toimivat riskin hajauttamisen periaatteella. ” (Tarkistus 9) 1 ARTIKLAN 2 a KOHTA (uusi) 19 artiklan 1 kohdan a alakohta (direktiivi 85/611/ETY) 2 a. Korvataan 19 artiklan 1 kohdan a alakohta seuraavasti: ”a) arvopapereihin, jotka on jossain jäsenvaltiossa las- kettu liikkeeseen tai joilla käydään kauppaa sään- nellyllä markkinapaikalla sijoituspalveluista arvo- paperimarkkinoilla annetun direktiivin 93/22/ETY 1 artiklan 13 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja/tai” (Tarkistus 44) 1 ARTIKLAN 3 KOHTA 19 artiklan 1 kohdan e alakohta (direktiivi 85/611/ETY) e) toisten 1 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetel- makohdassa tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa har- joittavien yritysten osuuksiin, ja/tai e) yhteissijoitusyritysten ja muiden 1 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, jos / yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavalle yritykselle myönnettävää lupaa koskevassa lainsäädännössä säädetään yhteissijoitusyritysten suhteen toimival- taisten viranomaisten toteuttamasta valvonnasta, joka vastaa yhteisön lainsäädännössä säädettyä val- vontaa, ja viranomaisten yhteistyö on varmistettu riittävällä tavalla 29. 11. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 339/223 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET / sijoitusrahaston osakkaan suoja toisessa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavassa yrityksessä vastaa yhteissijoitusyrityksen sijoitusrahaston osakkaalle antamaa suojaa ja tällöin on erityisesti noudatet- tava tässä direktiivissä annettuja säännöksiä lai- naksi ottamisesta ja antamisesta, arvopapereiden myymisestä ilman katetta sekä omaisuudenhoita- jan roolista ja vastuusta / muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yri- tyksen toiminnasta raportoidaan puolivuosittain ja vuosittaisissa toimintakertomuksissa, jotka mah- dollistavat raportointikauden varojen, sitoumus- ten, tulojen ja toimintojen arvioinnin / muu yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava yritys saa sijoittaa rahastonsa sääntöjen tai yhtiöjärjes- tyksensä mukaisesti kokonaisuudessaan enintään 10 prosenttia varoistaan yhteissijoitusyritysten tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin ja/tai (Tarkistus 11) 1 ARTIKLAN 3 KOHTA 19 artiklan 1 kohdan f alakohta (direktiivi 85/611/ETY) f) talletuksiin luottolaitoksissa, ja/tai f) talletuksiin luottolaitoksissa, jotka voidaan maksaa takai- sin sitä pyydettäessä tai jotka voidaan nostaa ja jotka erääntyvät kahdessatoista kuukaudessa, edellyttäen, että luottolaitoksen sääntömääräinen kotipaikka on jossakin jäsenvaltiossa, tai jos luottolaitoksen sääntö- määräinen kotipaikka on EU:n jäsenvaltioiden ulko- puolella, edellyttäen, että sitä koskevat yhteissijoitus- yrityksiä valvovien toimivaltaisten viranomaisten yhteisön oikeudessa määritettyjä sääntöjä vastaaviksi katsomat vakavaraisuussäännöt, ja/tai (Tarkistus 37) 1 ARTIKLAN 3 KOHTA 19 artiklan 1 g ja h kohta (direktiivi 85/611/ETY) g) vakioituihin rahoitusfutuurisopimuksiin, mukaan lukien netto- arvoon tilitettävät rahoitusvälineet, joilla käydään kauppaa edellä b ja c alakohdassa mainitulla säännellyllä markkina- paikalla, ja/tai g) rahoitusjohdannaisiin, mukaan lukien nettoarvoon tilitet- tävät rahoitusvälineet, joilla käydään kauppaa edellä a, b ja c alakohdassa mainitulla säännellyllä markkinapaikalla tai joita käsitellään vakioimattomina johdannaissopimuk- sina, edellyttäen, että tällaisten sopimuksien vastapuo- lina olevien laitosten toiminnan vakautta valvotaan ja ne kuuluvat yhteissijoitusyrityksiä valvovien toimival- taisten viranomaisten hyväksymiin luokkiin ja että välineitä, joiden vakavaraisuus on korkea tunnustetun arviointiasteikon mukaisesti, arvioidaan luotettavalla ja todennettavissa olevalla tavalla ja ne voidaan myydä tai vaihtaa rahaksi päivittäin, ja/tai h) vakioituihin optioihin, jos hankitaan tai myydään tämän artik- lan mukaisia rahoitusvälineitä, mukaan lukien vastaavat nettoar- voon tilitettävät rahoitusvälineet, joilla käydään kauppaa edellä b ja c alakohdassa mainitulla säännellyllä markkinapaikalla. Tähän luokkaan kuuluvat erityisesti valuutta- ja korko-optiot, ja/tai h) Poistetaan. C 339/224 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti FI 29. 11. 2000 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 13) 1 ARTIKLAN 3 KOHTA 19 artiklan 1 kohdan i alakohdan johdantokappale (direktiivi 85/611/ETY) i) rahamarkkinavälineisiin, joilla ei käydä kauppaa säännellyllä markkinapaikalla, ellei kyseisten rahoitusvälineiden liikkee- seen laskua säännellä sijoittajien ja talletusten suojaami- seksi, ja jos niiden: i) muihin kuin säänneltyjen markkinapaikkojen raha- markkinavälineisiin, jotka ovat 1 artiklan 8 kohdan b alakohdan mukaisia, ellei kyseisten rahoitusvälineiden liikkeeseen laskua säännellä sijoittajien ja talletusten suojaa- miseksi, ja jos niiden: (Tarkistus 14) 1 ARTIKLAN 5 KOHTA 20 artikla (direktiivi 85/611/ETY) 5) Poistetaan 20 artikla. Poistetaan. (Tarkistus 16) 1 ARTIKLAN 6 KOHTA 21 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta ja toinen alakohta (direktiivi 85/611/ETY) b) kustakin arvopaperien lainaksiantamista koskevasta sopi- muksesta on annettava asianmukainen vakuus, joka kattaa riskin lainaksiottajan mahdollisesta sopimusrikkomuksesta. Vakuuden arvon on vastattava koko sopimuksen voimas- saoloajan vähintään lainattujen rahoitusvälineiden arvoa. b) kustakin arvopaperien lainaksiantamista koskevasta sopi- muksesta on annettava asianmukainen vakuus, joka kattaa yhteissijoitusyritykselle koituvan riskin lainaksiottajan mahdollisesta sopimusrikkomuksesta, jos lainasopimusta ei tehdä tunnustetun arvopaperien selvityslaitoksen tai pörssin kanssa. Vakuuden arvon on vastattava koko sopimuksen voimassaoloajan vähintään lainattujen rahoi- tusvälineiden arvoa. Kun yhteissijoitusyrityksen sallitaan tehdä arvopaperien lainak- siantamista koskevia sopimuksia omaisuudenhoitajan kanssa, joka huolehtii 7 ja 14 artiklassa mainituista tehtävistä kyseisen yhteissijoitusyrityksen lukuun, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että vakuus annetaan kolmannen haltuun säily- tettäväksi koko sopimuksen voimassaolon ajaksi ja että toteute- taan toimenpiteitä, joilla estetään omaisuudenhoitajaa käyttä- mästä vakuutta. Kun yhteissijoitusyrityksen sallitaan tehdä arvopaperien lainak- siantamista koskevia sopimuksia omaisuudenhoitajan kanssa, joka huolehtii 7 ja 14 artiklassa mainituista tehtävistä kyseisen yhteissijoitusyrityksen lukuun, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että vakuus annetaan sulkutilille, arvopaperital- letuksena tai kolmannen haltuun säilytettäväksi koko sopi- muksen voimassaolon ajaksi ja että toteutetaan toimenpiteitä, joilla estetään omaisuudenhoitajaa käyttämästä vakuutta. (Tarkistukset 36 ja 45) 1 ARTIKLAN 6 a KOHTA (uusi) 22 artiklan 1 a kohta (uusi) (direktiivi 85/611/ETY) 6 a. Lisätään 22 artiklaan kohta seuraavasti: ”1 a. Yhteissijoitusyritys voi sijoittaa koska tahansa enintään 5 % varoistaan käsiteltäviin arvopapereihin, vakioimattomiin johdannaissopimuksiin ja talletuksiin samassa elimessä. ” ”Missään tapauksessa käsiteltävät arvopaperit, samaan ryhmään kuuluvien elinten vakioimattomat johdan- naissopimukset ja niihin tehdyt talletukset eivät saa ylittää 15 % yhteissijoitusyrityksen varoista. Tätä tar- koitusta varten ryhmään on kuuluttava elimiä, joita yhdistävä side on määritelty direktiivin 83/349/ETY (1) artiklassa 1. ” (1) EYVL L 193, 18. 7. 1983, s. 31. 29. 11. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 339/225 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 42) 1 ARTIKLAN 6 b KOHTA (uusi) 22 artiklan 3 kohta (direktiivi 85/611/ETY) 6 b. Poistetaan 22 artiklan 3 kohta. (Tarkistus 39) 1 ARTIKLAN 6 c KOHTA (uusi) 22 artiklan 3 a kohta (uusi) (direktiivi 85/611/ETY) 6 c. Lisätään 22 artiklaan kohta seuraavasti: Yhteissijoitusyritys, jonka riskienhallinnan val- ”3 a. vonta on riittävää, saa sijoittaa rahoitusjohdannaisiin edellyttäen, että vakioimattomiin johdannaissopimuk- siin tehtävät sijoitukset eivät aiheuta kokonaisvas- tuuta, joka on yli 30 prosenttia sen varoista. ” (Tarkistus 18) 1 ARTIKLAN 7 KOHTA 22 a artiklan 1, 2 ja 3 kohta (direktiivi 85/611/ETY) Jäsenvaltiot voivat, 1. tämän kuitenkaan rajoittamatta 25 artiklassa säädettyjen rajojen soveltamista, korottaa 22 artik- lassa säädettyjä rajoja enintään 35 prosenttiin saman liikkee- seenlaskijan osakkeisiin tehtävän sijoituksen osalta silloin, kun rahaston sääntöjen tai yhtiöjärjestyksen mukaan yhteissijoitus- yrityksen sijoituspolitiikan tavoitteena on jäljitellä tietyn osake- indeksin koostumusta. Jäljiteltävät osakeindeksit ovat indeksejä, 2. mielestä: jotka jäsenvaltioiden 6 ovat koostumukseltaan riittävän hajautettuja 6 ovat helposti jäljiteltävissä Jäsenvaltiot voivat, 1. tämän kuitenkaan rajoittamatta 25 artiklassa säädettyjen rajojen soveltamista, korottaa 22 artik- lassa säädettyjä rajoja enintään 20 prosenttiin saman liikkee- seenlaskijan osakkeisiin tehtävän sijoituksen osalta silloin, kun rahaston sääntöjen tai yhtiöjärjestyksen mukaan yhteissijoitus- yrityksen sijoituspolitiikan tavoitteena on jäljitellä tiettyä tun- joukkovelkakirjaindeksiä seuraavalla nustettua osake- tai tavalla: / sijoituspolitiikka pyrkii heijastamaan tämän indeksin koostumusta; 9 edustavat riittävää esikuvaa sellaisista pääomamarkkinoista, / kyseinen indeksi edustaa riittävää esikuvaa sellaisista joihin ne viittaavat markkinoista, joihin se viittaa; 6 julkaistaan asianmukaisella tavalla. 9 se julkaistaan asianmukaisella tavalla. 3. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle luettelo osakeindekseistä, jotka niiden mielestä ovat yhteissijoitusyritys- ten jäljiteltävissä, sekä tiedot kyseisten osakeindeksien peruspiir- teistä. Kyseinen ilmoitus on tehtävä kustakin edellä mainittuun luetteloon tehtävästä muutoksesta. Komissio julkaisee jäljiteltä- vistä osakeindekseistä täydellisen luettelon ja siihen tehtävät muutokset Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vähintään kerran vuodessa. Luettelosta voidaan keskustella yhteyskomi- teassa 53 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 2. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle luettelo osakeindekseistä, jotka niiden mielestä ovat yhteissijoitusyritys- ten jäljiteltävissä, sekä tiedot kyseisten osakeindeksien peruspiir- teistä ja selvitys siitä, mistä päivitettyä tietoa on saatavissa. Kyseinen ilmoitus on tehtävä kustakin edellä mainittuun luette- loon tehtävästä muutoksesta. Komissio julkaisee jäljiteltävistä osakeindekseistä täydellisen luettelon ja siihen tehtävät muutok- set Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vähintään kerran vuodessa tai saattaa tällaiset tiedot julkisesti saataviksi sopi- vaksi katsomallaan tavalla. Luettelosta voidaan keskustella yhteyskomiteassa 53 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. C 339/226 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti FI 29. 11. 2000 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 19) 1 ARTIKLAN 8 KOHTA 24 artiklan 1, 2, 3 ja 3 a kohta (direktiivi 85/611/ETY) Yhteissijoitusyritys voi hankkia toisten 1 artiklan 2 kohdan 1. ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksia, jos se sijoittaa varoistaan enintään 10 prosenttia saman yhteissijoitusyrityksen osuuksiin. Yhteissijoitusyritys voi hankkia yhteissijoitusyritysten ja 1. toisten 19 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksia, jos enintään 10 prosenttia sen varoista sijoitetaan saman yhteis- sijoitusyrityksen tai muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoit- tavan yrityksen osuuksiin. Jäsenvaltiot saavat korottaa rajan enintään 20 prosenttiin. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdassa mainitun rajan enin- 2. tään 35 prosenttiin. Kuitenkin yhteissijoitusyrityksen on sijoitettava ainakin viiteen 1 kohdassa mainittuun yhteistä sijoitustoimintaa har- joittavaan yritykseen. 2. Muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yri- tysten kuin yhteissijoitusyritysten osuuksiin tehtävät sijoi- tukset eivät saa kokonaisuudessaan ylittää 30 prosenttia yhteissijoitusyrityksen varoista. Jos yhteissijoitusyritys on hankkinut toisen yhteissijoitus- yrityksen tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoitta- vien yritysten osuuksia jäsenvaltiot voivat sallia, ettei vas- taavan yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten varoja tarvitse sovittaa 22 artiklassa määriteltyjen rajojen mukaisiksi. yhteissijoitusyrityksen tai muiden 3. Yhteissijoitusyritys ei saa sijoittaa sellaisen 1 artiklan 2 koh- dan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen osuuksiin, joka sijoittaa enemmän kuin 10 prosenttia varoistaan toisten yhteistä sijoitus- toimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin. 3. Yhteissijoitusyritys ei saa sijoittaa toiseen yhteissijoitus- yritykseen tai muuhun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavaan yritykseen, joka itse sijoittaa enemmän kuin 10 prosenttia tois- ten yhteissijoitusyritysten tai muiden yhteistä sijoitustoimin- taa harjoittavien yritysten osuuksiin. rahaston Yhteissijoitusyrityksen 3 a. tai yhtiöjärjestykseen, sen tarjousesitteisiin ja muuhun mark- kinointiaineistoon on sisällytettävä selkeä ilmoitus siitä, että yhteissijoitusyritys sijoittaa osana yleistä sijoituspoli- ja muiden tiikkaansa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin. yhteissijoitusyritysten sääntöihin toisten (Tarkistus 20) 1 ARTIKLAN 9 KOHTA 24 a artiklan 1 ja 2 kohta (direktiivi 85/611/ETY) 1. Yhteissijoitusyritys voi, sen estämättä mitä 19 artiklan 4 koh- dassa säädetään, sijoittaa varansa riittävät taloudelliset ja pätevyyteen ei liittyvät sijoita enemmän kuin 10 prosenttia varoistaan samassa luottolaitok- sessa tai samaan yritysryhmään kuuluvissa luottolaitoksissa oleviin talletuksiin. takuut antaviin luottolaitoksiin, jos yhteissijoitusyritys Poistetaan. 2. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdassa mainittua rajaa enin- tään 35 prosenttiin. Yhteissijoitusyrityksen on kuitenkin sijoitettava luottolaitoksessa oleviin talletuksiin. Tässä vähintään viidessä eri säännössä katsotaan yhdeksi luottolaitokseksi. samaan ryhmään kuuluvat luottolaitokset 29. 11. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 339/227 Torstai 17. helmikuuta 2000 KOMISSION TEKSTI PARLAMENTIN TARKISTUKSET (Tarkistus 43) 1 ARTIKLAN 9 KOHTA 24 b artiklan 1 kohta (direktiivi 85/611/ETY) 1. Yhteissijoitusyritys voi, sen estämättä mitä 21 artiklassa sää- detään, sijoittaa osana yleistä sijoituspolitiikkaansa 19 artiklan 1 kohdan g ja h alakohdassa mainittuihin rahoitusfutuurisopimuksiin ja optioihin, jos kunkin johdannaissopimuksen tekemiseen liittyvän mah- dollisen riskin enimmäismäärä on katettu sopimuksen koko voimas- jotka ovat yhteissijoitusyritykselle kuuluvilla varoilla, saoloajaksi oikeanlajisia ja joiden arvo on riittävä. 1. Yhteissijoitusyritys voi sijoittaa osana yleistä sijoituspoli- jos yhteissijoitus-yrityk- tiikkaansa rahoitusjohdannaisiin, sen tekemien sijoitusten arvo ei ylitä yrityksen varojen kokonaisnettoarvoa. Laskettaessa sijoitusten arvoa on vii- tattava rahoitusvälineiden nykyiseen arvoon. (Tarkistus 21) 1 ARTIKLAN 16 KOHTA 53 a artiklan toinen luetelmakohta (direktiivi 85/611/ETY) 6 V jaksossa ja 36 artiklan 2 kohdassa mainittujen ylärajojen jotta otetaan huomioon rahoitusmarkkinoiden mukauttaminen, kehitys, jos kyseiset mukautukset eivät johda yhteissijoitusyritys- ten kannalta tiukempiin vaatimuksiin, Poistetaan. Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvos- ton direktiiviksi arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittami- sesta annetun direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta (KOM(1998) 449 / C4-0464/1998 / 1998/0243(COD)) (Yhteispäätösmenettely: ensimmäinen käsittely) Euroopan parlamentti, joka 9 ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (KOM(1998) 449 (1)), 9 ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan ja 47 artiklan 2 kohdan, joiden mukaisesti komission on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C4-0464/1998), 9 ottaa huomioon työjärjestyksen 67 artiklan, 9 ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön sekä oikeudellisten ja sisämarkkina- asioiden valiokunnan lausunnon (A5-0025/2000), 1. hyväksyy komission ehdotuksen näin muutettuna; pyytää saada komission ehdotuksen uudelleen käsiteltäväksi, jos komissio aikoo tehdä siihen huomat- 2. tavia muutoksia tai korvata sen toisella ehdotuksella; 3. kehottaa puhemiestä välittämään parlamentin kannan neuvostolle ja komissiolle. (1) EYVL C 280, 9. 9. 1998, s. 6


title: Parecer do Comité das Regiões sobre a «Comunicação da Comissão ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Económico e Social e ao Comité das Regiões - Orientações para uma agricultura sustentável»

eurovoc_concepts:
common agricultural policy
environmental law
environmental protection

formats: html pdf print

text: C 156/40 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 6. 6. 2000 Parecer do Comité das Regio˜ es sobre a «Comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Econo´ mico e Social e ao Comité das Regio˜ es — Orientaço˜ es para uma agricultura sustenta´ vel» O COMITE´ DAS REGIO˜ ES, (2000/C 156/07) Tendo em conta a «Comunicaça˜o da Comissa˜o ao Conselho, ao Parlamento Europeu, ao Comité Econo´ mico e Social e ao Comité das Regio˜ es — Orientaço˜ es para uma agricultura sustenta´vel» (COM(1999) 22 final) (1); Tendo em conta a decisa˜o da Comissa˜o de 29 de Janeiro de 1999 de o consultar sobre a matéria nos termos do primeiro para´grafo do artigo 198. o C do Tratado que institui a Comunidade Europeia; Tendo em conta a decisa˜o da Mesa de 7 de Maio de 1999 de incumbir a Comissa˜o 2 «Agricultura, Desenvolvimento Rural e Pesca» da preparaça˜o do parecer; Tendo em conta o projecto de parecer (CdR 183/99 rev. 3), adoptado pela Comissa˜o 2 em 26 de Novembro de 1999 (relatora: T. Algudo, Presidente da Câmara de Saint-Fulgent, F — PPE), adoptou na 32. a reunia˜o plena´ria de 16 e 17 de Fevereiro de 2000 (sessa˜o de 17 de Fevereiro) o presente parecer. Observaço˜ es preliminares Franz Fischler, Comissa´rio Europeu responsa´vel pela Agricul- tura e pelo Desenvolvimento Rural, definiu o conceito de sustentabilidade da seguinte forma: «um desenvolvimento é sustenta´vel quando uma geraça˜o consegue satisfazer as suas necessidades sem comprometer a capacidade das geraço˜ es futuras para satisfazerem as suas pro´ prias necessidades». E acrescenta: «o desafio de um desenvolvimento sustenta´vel consiste igualmente em promover a efica´cia econo´ mica e o equilı´brio socioecono´ mico, preservando e reforçando, simulta- neamente, a qualidade da natureza e do ambiente, bem como o patrimo´ nio cultural» (2). Esta definiça˜o aplica-se perfeitamente à produça˜o agrı´cola e é aceite por todos os profissionais do sector. Porém, a actualidade recente demonstra que, embora a intença˜o seja louva´vel, os meios para a atingir continuam a ser incertos. Por vezes, existe mesmo um paradoxo entre o objectivo e as exigências econo´ micas e demogra´ficas. Ora, a durabilidade inerente ao sector agrı´cola corre o risco de ser posta em causa, nomeadamente pela fragilizaça˜o da sua base econo´ mica. A agricultura é um sector econo´ mico essencial para a Europa: — Segundo as Naço˜ es Unidas, a produça˜o alimentar mundial devera´ aumentar, pelo menos, em 75 nos pro´ ximos 30 anos para alimentar uma populaça˜o que passara´ dos actuais 5 mil milho˜ es para 8 500 milho˜ es em 2025; — Para impedir o agravamento da desnutriça˜o e da fome no mundo, impo˜ e-se, pois, um aumento da produça˜o, mediante métodos modernos que permitam conservar os recursos naturais; — A agricultura e a silvicultura asseguram o equilı´brio socioecono´ mico do territo´ rio e fixam o emprego nas regio˜ es rurais; asseguram igualmente a manutença˜o do equilı´brio clima´tico, dos ecossistemas naturais e da pai- sagem; — A agricultura é uma das mais antigas actividades econo´ mi- cas dos povos europeus. Nela assentam as nossas raı´zes culturais e as nossas tradiço˜ es. O abandono dos campos, a migraça˜o para as grandes cidades e os sectores industriais depauperaram os campos, ao ponto de os expor à degra- daça˜o hidrogeolo´ gica. Ao longo do tempo, tal feno´ meno levou à extinça˜o completa de comunidades inteiras e à perda de identidade de muitos municı´pios, comprome- tendo o fra´gil equilı´brio e a relaça˜o harmoniosa entre a cidade e o campo, que é hoje um dos fundamentos da nova polı´tica do EDEC. A Europa na˜o vive num estado de autarcia; aberta ao mundo, deve saber integrar os seus condicionalismos. A agricultura constitui um verdadeiro desafio: na verdade, como podemos conciliar as necessidades de uma demografia galopante com as capacidades de uma agricultura «ecolo´ gica» que na˜o pode assegurar uma produça˜o em massa? (1) JO C 173 de 19. 6. 1999, p. 2. (2) Discurso de Franz Fischler por ocasia˜o da reunia˜o informal do Conselho Agricultura de 30 de Maio a 1 de Junho de 1999, em Dresden. O modelo agrı´cola europeu esta´ em risco de degenerescência. A PAC e algumas polı´ticas nacionais assumiram ao longo dos anos uma lo´ gica cada vez mais produtivista e intensiva, com consequências negativas para o ambiente, o emprego, a 6. 6. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 156/41 qualidade dos produtos e o ordenamento do territo´ rio. Global- mente, a evoluça˜o em curso é contra´ria à agricultura sustenta´- vel. Nota-se, todavia, em alguns paı´ses alteraço˜ es de monta que invertem esta tendência. exploraça˜o, acaba por ter também consequências para o solo, a a´gua e o ar. Por outro lado, tal como a agricultura intensiva, também o abandono das terras utilizadas para fins agrı´colas exerce pressa˜o na paisagem e na biodiversidade. A agricultura é também ela vı´tima dos métodos industriais. Ora, adopta uma postura defensiva, muito embora a sua responsabilidade seja limitada. Sa˜o todas estas questo˜ es ou constataço˜ es que o Comité das Regio˜ es deve ter em conta no seu parecer. Isto é especialmente importante, dado o pro´ ximo inı´cio das negociaço˜ es de Seattle no âmbito da Organizaça˜o Mundial do Comércio (OMC). E´ aı´ que a Europa devera´ defender, a uma so´ voz, o seu modelo. 1. Introduça˜o As consideraço˜ es de ordem ambiental constituem uma 1. 1. preocupaça˜o importante da Polı´tica Agrı´cola Comum (PAC). Esta tomada de consciência data do Acto U´ nico Europeu de 1986; o Tratado de Amesterda˜o faz do desenvolvimento sustenta´vel um objectivo da Unia˜o Europeia e o Conselho Europeu de Viena de Dezembro de 1998 sublinhou a necessi- dade de assegurar a adequada integraça˜o da vertente ambiental nas deciso˜ es a adoptar em matéria de polı´ticas agrı´colas no contexto da Agenda 2000. 1. 2. A nova reforma da PAC, apresentada no âmbito da Agenda 2000, visa efectuar os necessa´rios ajustamentos estruturais em alguns dos principais regimes de mercado e estabelecer uma polı´tica de desenvolvimento regional forte, que sera´ o segundo pilar da PAC. Esta polı´tica de desenvolvi- mento rural na˜o devera´ beneficiar apenas as operaço˜ es agrı´co- las, antes devendo permitir o envolvimento de todos os actores do mundo rural, entre os quais figura, em primeiro lugar, o poder local e regional, e favorecer a execuça˜o de planos de desenvolvimento regional. A polı´tica agrı´cola comum praticada até ao presente, 1. 3. devido aos nı´veis elevados de apoio aos preços, favoreceu a agricultura intensiva e o aumento da utilizaça˜o de fertilizantes e de produtos fitossanita´rios. Este processo propiciou, em certas regio˜ es, a pra´tica de uma forte agricultura intensiva, que originou a poluiça˜o da a´gua e do solo e a degradaça˜o de alguns ecossistemas. Em consequência, os consumidores e contribuintes tiveram de suportar os elevados custos do tratamento destes elementos. A intensificaça˜o da agricultura gerou problemas relacionados com as alteraço˜ es de paisagem e a consequente ameaça à biodiversidade. Actualmente, um agricultor que opte por pra´ticas economicamente via´veis compreende que muitas caracterı´sticas da paisagem tradicional devem ser sacrificadas, daı´ a supressa˜o dos terraços em pedra ou em terra por vedaço˜ es eléctricas, a remoça˜o de sebes, o alargamento das parcelas, a recomposiça˜o das propriedades. Toda esta evoluça˜o, associada a determinados processos de Os desafios colocados quer pela intensificaça˜o quer 1. 4. pelo abandono da agricultura suscitam, por conseguinte, questo˜ es respeitantes ao relacionamento entre a agricultura e o ambiente e à futura base do modelo europeu de agricultura sustenta´vel. A definiça˜o de sustentabilidade, que requer uma gesta˜o dos recursos naturais que assegure a manutença˜o dos benefı´cios no futuro, reflecte o interesse dos agricultores. A utilizaça˜o vantajosa da terra e dos recursos naturais para produça˜o agrı´cola tem de ser equilibrada com os valores da sociedade respeitantes à protecça˜o do ambiente e do patrimo´ - nio cultural. As propostas de reforma da Agenda 2000 têm um 1. 5. objectivo essencial: desenvolver um modelo de agricultura europeu respeitador do ambiente, socialmente aceita´vel e economicamente via´vel para os agricultores. Os princı´pios gerais do desenvolvimento sustenta´vel devera˜o ser ajustados ao nı´vel das regio˜ es mediante polı´ticas nacionais e regionais que tenham em conta a diversidade dos territo´ rios e as suas particularidades socioecono´ micas. Para tanto, essas polı´ticas devera˜o constituir formas de parceria com os municı´pios de montanha e de economia predominantemente agrı´cola. As instituiço˜ es locais podem, de facto, favorecer a difusa˜o das novas orientaço˜ es da PAC e a afirmaça˜o de um novo modelo de agricultura sustenta´vel do ponto de vista ambiental e na perspectiva da rentabilidade das exploraço˜ es agrı´colas. 2. A comunicaça˜o da Comissa˜o apresenta os factores agrı´colas que representam uma ameaça para o ambiente, os procedimentos para remediar tal situaça˜o e o seu financia- mento. O papel dos Estados-Membros para o sucesso desta polı´tica é fundamental. Com excepça˜o das 2. 1. regio˜ es em que se registam tendências para a extensificaça˜o, a agricultura europeia caracte- riza-se duplamente pela intensificaça˜o e pela especializaça˜o. Se a utilizaça˜o de fertilizantes quı´micos e produtos fitossanita´rios parece diminuir, declı´nio decerto atribuı´vel à PAC, a utilizaça˜o global actual é ainda superior à que se verificava ha´ algumas décadas. O consumo de fertilizantes aumentou de aproximada- mente 5 milho˜ es de toneladas em 1950 para mais de 20 mi- lho˜ es de toneladas nos anos 70 e 80, tendo decrescido para cerca de 16 milho˜ es de toneladas actualmente. Deve ter-se ainda em atença˜o que o recente declı´nio, em volume, da utilizaça˜o de produtos fitossanita´rios pode ser parcialmente atribuı´vel ao desenvolvimento de substâncias activas mais especı´ficas e concentradas. A sua toxicidade para o ambiente na˜o é ainda conhecida. Actualmente, ja´ se efectuam testes de ecotoxicidade dos produtos fitossanita´rios antes do seu lançamento no mercado. Contudo, a investigaça˜o merece ser reforçada. C 156/42 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 6. 6. 2000 Para se reduzir a utilizaça˜o de produtos fitossanita´rios, dever- -se-ia valorizar e apoiar outras medidas, como por exemplo a fertilizaça˜o racional dos solos e a substituiça˜o dos fertilizantes quı´micos por fertilizantes naturais, embora a utilizaça˜o destes u´ ltimos devesse ser controlada, ja´ que um excesso de adubos naturais seria igualmente prejudicial ao equilı´brio ecolo´ gico. Os produtos biolo´ gicos, dado o seu custo suplementar e uma produça˜o em pequena escala, continuara˜o a constituir por muito tempo uma pequena parte da produça˜o alimentar total. Nos dias que correm, agricultura biolo´ gica e produça˜o em massa sa˜o pouco compatı´veis, se se pretender que a primeira conserve as suas qualidades. E´ neste sentido que se deve avaliar a sua «marginalidade». Este momento é igualmente oportuno para se reflectir sobre a questa˜o da introduça˜o de organismos geneticamente modifica- dos (OGM) na produça˜o agrı´cola, os quais podem alegada- mente reduzir de forma considera´vel a utilizaça˜o dos produtos fitossanita´rios. Todavia, a investigaça˜o na˜o se encontra sufi- cientemente avançada quanto às consequências para a sau´ de humana. A sustentabilidade da agricultura baseia-se numa exigência: produzir produtos sa˜os. Por este motivo, a utilizaça˜o dos OGM na agricultura deve ser previamente sancionada pela Organizaça˜o Mundial da Sau´ de (OMS), cujas recomendaço˜ es seriam enta˜o aplicadas à escala mundial. E´ certo que atribuir à OMS uma dupla funça˜o de validaça˜o cientı´fica dos novos produtos geneticamente modificados e de controlo da sua cultura é actualmente impossı´vel. Na˜o tem os meios necessa´- rios para tal, pelo menos no momento presente. Mas seria recomenda´vel reforçar a informaça˜o do consumidor, generali- zando a rastreabilidade dos produtos agrı´colas e agro-alimenta- res, método ja´ utilizado em numerosos sectores. Entretanto, é preciso garantir que a utilizaça˜o das novas tecnologias, como a engenharia genética, por exemplo, na˜o tenha consequências negativas para a agricultura, tais como uma crescente dependência a nı´vel econo´ mico e das técnicas de produça˜o ou o empobrecimento da multiplicidade genética nas culturas arvenses. As medidas comunita´rias têm sido capazes de contri- 2. 2. buir para um aumento significativo da agricultura biolo´ gica, mais favora´vel ao ambiente. O nu´ mero de exploraço˜ es biolo´ gi- cas aumentou de 35 476, em 1993, para 93 830, em 1997. A maior parte das vezes, nomeadamente nos paı´ses com mais forte tradiça˜o gastrono´ mica, tais produço˜ es sa˜o também incentivadas pelas autarquias locais, que vêem na valorizaça˜o dos produtos locais de qualidade um factor de desenvolvi- mento econo´ mico regional e local, indispensa´vel para promo- ver também os investimentos de modernizaça˜o e inovaça˜o no sector. Contudo, este tipo de agricultura na˜o deixa de ser marginal, dado que representava, em 1997, apenas 1,6 % do total da superfı´cie agrı´cola utiliza´vel (SAU) e 1 % do nu´ mero de exploraço˜ es agrı´colas na EU-15. Estima-se que este cresci- mento vai prosseguir, devido, nomeadamente, ao apoio finan- ceiro europeu no quadro da Agenda 2000. Esta ajuda à produça˜o deveria ser completada com a promoça˜o da procura dos produtos «bio» e um reforço da informaça˜o aos consumi- dores, à semelhança do que se passou com os OGM. Seja qual for o conteu´ do (bom ou mau) da informaça˜o, o consumidor tem o direito de a conhecer. O consumidor da´ muita importância ao conceito «bio». Por esta raza˜o, a Comissa˜o esta´ a ponderar a introduça˜o de um logotipo biolo´ gico. E´ indispensa´vel que a Comissa˜o clarifique a sua iniciativa. De facto, esse logotipo so´ deveria ser atribuı´do depois de respeitadas as condiço˜ es de um caderno de encargos preciso e financeiramente suporta´vel pelo agricultor destinata´- rio do procedimento. Por outro lado, esse logotipo deveria poder aplicar-se a todos os Estados-Membros de uma forma que garantisse que a qualidade da agricultura biolo´ gica benefici- aria dos mesmos critérios e seria reconhecida nos mesmos termos em toda a Unia˜o Europeia. Esta recomendaça˜o teria como resultado uma melhor legibilidade da noça˜o de biolo´ gico para o consumidor e uma melhor adequaça˜o entre a superfı´cie explorada e o volume de produtos comercializados. Mais do que um logotipo, é um verdadeiro selo que convém aplicar, com uma rotulagem adequada e generalizada a toda a Comuni- dade. A qualidade da agricultura pode também ser reconhecida mediante a aplicaça˜o de dispositivos de rastreabilidade que permitam seguir o produto desde a sua origem até ao seu consumo, detectando os elementos deficientes. No entanto, tais medidas acarretam custos, colocando-se a questa˜o de quem os financiara´. 2. 3. Alguns métodos de cultivo tradicional merecem também ser reconhecidos como elemento de uma agricultura sustenta´vel, pois utilizam poucos produtos fitossanita´rios e respeitam as capacidades do solo. Trata-se aqui de produço˜ es tradicionais, locais, regionais, provenientes, regra geral, de pequenas exploraço˜ es familiares, que complementam deste modo os seus rendimentos. Convém identificar a originalidade de uma tal produça˜o, harmonizar as suas normas e atribuir um selo com uma rotulagem comum a um mesmo tipo de produtos. A competência do agricultor e o seu profissiona- lismo sera˜o reconhecidos e valorizados. Todas as formas de exploraça˜o desempenham um papel fundamental, aos nı´veis social e econo´ mico, na manutença˜o e, até mesmo, no desenvolvimento do mundo rural. Até agora, as grandes exploraço˜ es agrı´colas foram as principais beneficia´- rias das ajudas europeias, sendo certo que os métodos moder- nos e mecanizados de exploraça˜o, que tiveram de introduzir numa lo´ gica econo´ mica de intensificaça˜o e de adaptaça˜o da produça˜o à procura dos consumidores, conduziram, em parte, à destruiça˜o de empregos na agricultura. Por forma a conservar a funça˜o do espaço rural, a Polı´tica Agrı´cola Comum deve privilegiar o apoio às pequenas exploraço˜ es que participam na protecça˜o do ambiente. O regulamento horizontal, ponto de contacto entre a polı´tica dos mercados e o desenvolvimento rural, permite aos Estados-Membros contribuı´rem para tal. 6. 6. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 156/43 2. 4. O regadio nas zonas a´ridas e semia´ridas europeias desenvolveu-se tradicionalmente de harmonia com o ambiente e fomentou o desenvolvimento sustenta´vel para grupos sociais e sociedades cujo actual modelo de qualidade de vida radica na implantaça˜o e melhoramento das técnicas de regadio. Nestas zonas, a a´gua converteu-se num factor indispensa´vel de produça˜o e, também, de combate à desertificaça˜o. A gesta˜o da a´gua com fins agrı´colas é compatı´vel com a sustentabilidade exigida pela actual legislaça˜o europeia na medida em que se insista na utilizaça˜o racional deste recurso, favorecendo o seu fornecimento às zonas que dela carecem, fomentando polı´ticas de apoio à investigaça˜o das fontes na˜o convencionais de a´gua: incentivando a cultura da (dessalinizaça˜o e reutilizaça˜o), poupança e distribuiça˜o eficientes e incorporando as asso- ciaço˜ es de utentes nas tarefas de gesta˜o. A defesa do domı´nio pu´ blico hidra´ulico deve ser tarefa de toda a sociedade no seu conjunto, na˜o se circunscrevendo apenas à mera actividade das administraço˜ es. Neste contexto, ha´ que evitar regadios ineficazes, a intrusa˜o marı´tima nos recursos aquı´feros costeiros, a alteraça˜o dos nı´veis frea´ticos, a eutrofi- zaça˜o do ambiente envolvente e a alteraça˜o da qualidade da a´gua e desenvolver polı´ticas de protecça˜o da biodiversidade. A Directiva «Nitratos»(1) consagra o princı´pio fundamental do poluidor/pagador, ao qual na˜o podemos deixar de aderir. Lamentamos ter de constatar que todos os Estados-Membros, à excepça˜o, talvez, actualmente da Dinamarca e da Suécia, apresentam falhas ou atrasos em alguma das etapas de aplicaça˜o da Directiva «Nitratos». E´ conveniente que os Estados- -Membros que até ao presente na˜o aplicaram integralmente a Directiva 91/676/CEE o façam, com a maior brevidade possı´- vel, e cumpram as etapas da sua aplicaça˜o, que sa˜o as seguintes: — transposiça˜o para o direito interno da directiva (antes de Dezembro de 1993); — seguimento da qualidade das a´guas doces e marinhas (mesmo prazo); — designaça˜o das «zonas vulnera´veis associadas» (bacias hidrogra´ficas com culturas intensivas ou forte densidade de produça˜o animal) (mesmo prazo — revisa˜o todos os quatro anos); — elaboraça˜o de um Co´ digo Nacional de Boas Pra´ticas Agrı´colas de aplicaça˜o volunta´ria; — em cada zona vulnera´vel, criaça˜o de um programa de acça˜o (co´ digo torna-se obrigato´ rio) — 1. o programa instituı´do o mais tardar até 1996 e revisto em 1999; — relato´ rio, de quatro em quatro anos, sobre a evoluça˜o das a´guas, a revisa˜o das zonas e a avaliaça˜o da efica´cia dos programas de acça˜o. O cumprimento desigual das obrigaço˜ es desta directiva pelos Estados-Membros pode ser causa de concorrência desleal entre as exploraço˜ es europeias, pois enquanto algumas, sob pena de penalizaça˜o, cumprem as obrigaço˜ es que lhes sa˜o impostas por esta legislaça˜o, porque aplica´vel no seu paı´s, outras sa˜o livres de utilizar os métodos de produça˜o que quiserem, mesmo continuando a deteriorar o ambiente. A Comissa˜o devera´ fazer uso dos meios disponı´veis, se necessa´rio completa´-los, por forma a que as obrigaço˜ es estabelecidas pela Directiva 91/676/CEE se tornem efectivas e aplica´veis em todo o territo´ rio da Unia˜o Europeia. Estes meios sa˜o, actualmente, o controlo e a instituiça˜o de uma taxa. Na sua falta, o princı´pio do poluidor/pagador gera desigualdades entre os exploradores, desencadeando consequências facil- mente visı´veis tanto no respeitante ao plano financeiro dos agricultores como no que respeita ao futuro da pro´ pria agricultura. O Regulamento (CEE) n. o 2080/92 (2) estabelece um 2. 5. regime comunita´rio de apoios às medidas florestais na agricul- tura, o qual visa uma utilizaça˜o alternativa das terras agrı´colas através da arborizaça˜o e um desenvolvimento das actividades florestais nas exploraço˜ es agrı´colas, que participam assim na reduça˜o da erosa˜o do solo. Outros procedimentos podem contribuir para a 2. 6. protecça˜o do ambiente: a produça˜o agrı´cola na˜o-alimentar, por exemplo, que favorece as matérias-primas recicla´veis e as fontes de energia renova´vel (biomassa/biocombustı´veis). Para além das ajudas previstas no quadro das medidas de arbori- zaça˜o, o desenvolvimento do sector na˜o-alimentar deve ser acompanhado de medidas fiscais ainda a determinar. Neste contexto, deve ter-se em conta a energia total e o balanço ecolo´ gico. 2. 7. O Conselho Europeu pôs em pra´tica uma série de medidas que permitem alcançar, por sector, o objectivo da protecça˜o. As medidas agro-ambientais favorecem uma utilizaça˜o da terra agrı´cola compatı´vel com a protecça˜o e a melhoria do ambiente, da paisagem e das suas caracterı´sticas, dos recursos naturais, do solo e dos recursos genéticos. Estas medidas sera˜o complementadas por medidas protectoras das zonas menos favorecidas de forma a manterem-se comunida- des rurais via´veis e uma actividade agrı´cola sustenta´vel e a favorecer a gesta˜o e o desenvolvimento sustenta´vel das flores- tas. A manutença˜o e o apoio a todas as formas de exploraça˜o, tal como indicado no ponto 2. 3 supra, constituem a base da sustentabilidade da agricultura e das nossas estruturas locais. (1) Directiva 91/676/CEE do Conselho, de 12 de Dezembro de 1991, relativa à protecça˜o das a´guas contra a poluiça˜o causada por nitratos de origem agrı´cola (JO L 375 de 31. 12. 1991, p. 1-8). (2) Regulamento do Conselho, de 30 de Junho de 1992, que institui um regime comunita´rio de ajudas às medidas florestais na agricultura (JO L 215 de 30. 7. 1992, p. 96-99). C 156/44 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias 6. 6. 2000 2. 8. O arsenal de medidas agro-ambientais proposto pela Comissa˜o na˜o parece ser mais coercitivo do que o actualmente em vigor. No entanto, a reforma da PAC no quadro da Agenda 2000 subordina os pagamentos directos da PAC ao respeito por certas exigências ambientais determinadas pelos Estados- -Membros. Esta eco-condicionalidade deve ser gerida pelos Estados-Membros, de forma a evitar a definiça˜o de medidas de cara´cter sistema´tico a nı´vel da Unia˜o Europeia, que se revela- riam inadequadas para certos contextos nacionais. No que diz respeito à produça˜o de carne de bovino e de leite, as ajudas podera˜o ser concedidas numa base de superfı´cie e sera˜o atribuı´das aos Estados-Membros, os quais assegurara˜o, em seguida, a sua distribuiça˜o em funça˜o do apoio ou do incentivo que desejem dar aos tipos de produça˜o que respeitem o ambiente. No sector das culturas arvenses, a Comissa˜o preconiza a manutença˜o da medida de retirada de terras, podendo a retirada volunta´ria ser estabelecida até 10 % da superfı´cie de base da exploraça˜o por um perı´odo de 5 anos. Os instrumentos da PAC constituem apenas uma parte da polı´tica comunita´ria para a protecça˜o do ambiente agrı´cola. A maioria dos Estados-Membros tem à sua disposiça˜o um conjunto de medidas adequadas para impedir a poluiça˜o e preservar o seu patrimo´ nio natural. Para estar à altura dos desafios vindouros, os agricultores devem proceder a um exame meticuloso das suas pro´ prias pra´ticas e melhorar ainda a sua utilizaça˜o dos factores de produça˜o, sem se lançarem numa intensificaça˜o da produça˜o ou no abandono de terras. E´ importante que a agricultura europeia enverede pela via de um desenvolvimento sustenta´vel, mediante acço˜ es que garantam a constituiça˜o de um modelo europeu respeitador do ambiente, economicamente via´vel e socialmente aceita´vel, que possa contar com o papel activo e decidido das autarquias locais no apoio e incentivo ao desenvolvimento local sustenta´vel. Os agricultores devem estar em condiço˜ es de respeitar um conjunto mı´nimo de normas ambientais sem compensaço˜ es. Por outro lado, para os agricultores que prestem um serviço de qualidade ambiental superior, seria justo que este mesmo serviço fosse remunerado através de medidas agro-ambientais adequadas. Em conformidade com as concluso˜ es da Conferência de Cork sobre o desenvolvimento rural, as regio˜ es sera˜o convidadas a elaborar programas integrados de desenvolvimento sustenta´vel para as regio˜ es rurais. As medidas agro-ambientais constituira˜o parte obrigato´ ria destes programas, os quais fomentara˜o a introduça˜o de medidas ambientais que excedam os padro˜ es ambientais mı´nimos, participara˜o na diversificaça˜o das activi- dades econo´ micas no domı´nio do turismo, por exemplo, e dara˜o apoio especı´fico às exploraço˜ es agrı´colas preocupadas em preservar o ambiente. A formaça˜o dos agricultores consti- tuira´ um dos aspectos destas medidas por forma a proteger melhor o ambiente e a aplicar métodos de produça˜o compatı´- veis com a manutença˜o da paisagem. A vertente «recursos humanos» na˜o deve ser esquecida no parecer do CR, pois é elemento essencial na nova polı´tica de desenvolvimento rural. O apoio à transferência de exploraço˜ es agrı´colas prosseguira´ através das medidas relativas ao estabele- cimento de jovens agricultores, que devem participar na reflexa˜o, e ao incentivo da pré-reforma. Estas medidas, associa- das às relativas à formaça˜o, permitira˜o valorizar o potencial humano das zonas rurais. Os programas agro-ambientais propo˜ em pagamentos aos agricultores que, numa base volunta´ria e contratual, prestem serviços para proteger o ambiente e manter as regio˜ es rurais. Estes pagamentos baseiam-se nos custos suportados e nos rendimentos perdidos pelo agricultor que realiza a sua activi- dade em funça˜o do ambiente. O regulamento horizontal que estabelece as normas comuns dos regimes de apoio directo no âmbito da Polı´tica Agrı´cola Comum aplicar-se-ia aos pagamentos efectuados directamente aos agricultores, excepto os previstos para o desenvolvimento rural. Os Estados-Membros devera˜o aplicar as medidas ambien- tais que entendam adequadas tendo em conta as a´reas agrı´colas utilizadas e as produço˜ es em causa. As medidas agro-ambientais abrangem formas de exploraça˜o que protegem o ambiente e todos os seus componentes (fauna, flora, solo, a´gua, paisagem, etc. ). Porém, os pagamentos sera˜o efectuados apenas para medidas que excedam a aplicaça˜o das boas pra´ticas agrı´colas, o que implica que o agricultor respeite, à partida, os requisitos ambientais mı´nimos. Além das competências conferidas pelo regulamento horizon- tal, têm sido incluı´das diversas medidas ambientais especı´ficas nas organizaço˜ es de mercado em apreço que dizem respeito às condiço˜ es em que os pagamentos directos sa˜o efectuados. Para a carne de bovino, seria atribuı´do um apoio suplementar a exploraço˜ es em regime extensivo com base em 1,4 CN/ha, densidade esta que toma em conta o nu´ mero total de bovinos, ovinos e caprinos adultos. Quanto ao prémio de base, este so´ sera´ efectuado a um nı´vel ma´ximo de 2 CN/ha. 3. Concluso˜ es Uma agricultura sustenta´vel passa pelo respeito do ambiente. As propostas da Comissa˜o conferem aos Estados-Membros e às regio˜ es os instrumentos necessa´rios para garantirem a observância das normas ambientais mı´nimas e promoverem a conservaça˜o e melhoria do patrimo´ nio ambiental u´ nico da 6. 6. 2000 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 156/45 Europa. A agricultura tem diversas funço˜ es: produça˜o alimen- tar, ocupaça˜o do territo´ rio, manutença˜o da paisagem e do espaço rural. Um processo de desenvolvimento sustenta´vel so´ sera´ possı´vel se for assegurada a viabilidade econo´ mica da agricultura e forem tidas em conta as preocupaço˜ es ambientais de modo compatı´vel com as perspectivas econo´ micas do sector. O Comité das Regio˜ es entende que o conjunto da agricultura europeia deve ser compatı´vel com o ambiente. Ha´ que aplicar e respeitar alguns grandes princı´pios. Para tal, a agricultura europeia deve: a) dominar os seus processos de exploraça˜o, apoiando os métodos ecolo´ gicos (fertilizaça˜o racional, preferência pelos fertilizantes naturais, agricultura extensiva, afolhamento, etc. ), nomeadamente nas bacias vertentes dos rios e outros cursos de a´gua; b) testar, em concertaça˜o com as instituiço˜ es sanita´rias euro- peias ou mundiais, a ecotoxicidade dos produtos de tratamento agrı´cola antes do seu lançamento no mercado. Deste modo, os agricultores podem dispor de uma lista, exaustiva se possı´vel, de produtos utiliza´veis na agricultura sem riscos para o ambiente; c) definir com exactida˜o o que se entende por «agricultura biolo´ gica», mediante elaboraça˜o de um caderno de encar- gos preciso, e continuar a controlar a pra´tica dessa agricultura; d) complementar a agricultura biolo´ gica com o reconheci- mento da agricultura tradicional, local; Bruxelas, 17 de Fevereiro de 2000. e) regulamentar uma polı´tica agrı´cola comum respeitadora do ambiente, reconhecendo o profissionalismo dos agricul- tores e garantindo-lhes um rendimento decente, em vez de responder às exigências das organizaço˜ es profissionais e dos lobbies agrı´colas, agro-alimentares e financeiros; todos os produtos alimentares produzidos na ou importados para a Unia˜o Europeia ha˜o-de satisfazer os mais elevados padro˜ es de higiene e de bem-estar, devendo os paı´ses da UE aderir a e observar aqueles padro˜ es; f) reduzir a utilizaça˜o dos nitratos no tratamento dos solos; g) procurar aplicar condicionalismos justos, compensados financeiramente caso excedam o quadro normal, para assim se preservar também as iniciativas e o espı´rito empresarial dos agricultores; h) impor a todos os Estados-Membros o respeito simultâneo pelas medidas comunita´rias. Se tal na˜o acontecer, aplicar sanço˜ es aos infractores; i) na˜o omitir o agricultor na definiça˜o e no financiamento das polı´ticas sociais (apoio às pequenas exploraço˜ es, substituiça˜o dos agricultores reformados, manutença˜o da vida social rural, formaça˜o dos agricultores); j) utilizar métodos de produça˜o agrı´cola que aumentam a conservaça˜o dos recursos naturais: o solo (agricultura de conservaça˜o do solo), a a´gua (utilizaça˜o de métodos de irrigaça˜o de baixo consumo hı´drico, contra a contaminaça˜o das a´guas superficiais), a fauna e a flora. O Presidente do Comité das Regio˜es Jos CHABERT


eurovoc_concepts:
Bulgaria
Serbia
accidental pollution
dangerous substance
gold
mining operation
water pollution
watercourse

formats: pdf print

text: 29. 11. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 339/279 Torstai 17. helmikuuta 2000 1. tukee täysin YK:n pääsihteeri Kofi Annanin Kambodžan pääministerille Hun Senille osoittamaa uutta aloitetta, joka koskee erityisen kansainvälisen tuomioistuimen perustamista punaisten khmerien entisten johtajien syytteeseenasettamista varten; 2. kehottaa Kambodžan hallitusta sallimaan Ta Mokille sekä muille ihmisyyttä vastaan tehdyistä rikok- sista ja kansanmurhasta syytetyille henkilöille YK:n asettamassa tilapäisessä tuomioistuimessa tapahtuvan oikeudenkäynnin; palauttaa mieleen, että oikeusjärjestelmän avoimuus ja puolueettomuus, kansainvälinen oikeusyhteis- 3. työ, ihmisoikeuksien, demokraattisten periaatteiden ja oikeusvaltion kunnioittaminen ovat olennaisia osia EU:n ja Kambodžan suhteiden uudistamisessa; 4. kehottaa Kambodžan viranomaisia pidättymään kaikesta demokraattisen opposition uhkailusta; kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Yhdistyneille Kan- 5. sakunnille, Aseanille sekä Kambodžan hallitukselle ja parlamentille. 18. Tonavan ympäristökatastrofi B5-0164, 0167, 0168, 0173 ja 0179/2000 Euroopan parlamentin päätöslauselma romanialaisen kultakaivoksen syanidivuodon aiheuttamasta ekokatastrofista Lepos-, Samos-, Tisza- ja Tonava-joissa Euroopan parlamentti, joka A. on järkyttynyt ympäristöä ja maataloutta koskevasta ekologisesta ja sosiaalisesta katastrofista, joka on aiheutunut syanidivuodosta; vuoto on peräisin Aurulissa Romaniassa olevasta kultakaivoksesta, jonka omistaa Romanian valtion Remin S. A. -yhtiön ja Australian Perthissä sijaitsevan Esmeralda Exploration Limited -yhtiön muodostama yhtiö, B. C. D. E. toteaa, että yli 100 000 kuutiometrin erittäin syanidipitoinen virta on saastuttanut Lepos- ja Samos- joet Romaniassa, Tisza-joen Unkarissa ja Tonavan Serbiassa ja Bulgariassa, katsoo, että tämä katastrofi uhkaa Tonavan suistoa, joka on Euroopan merkittävimpiä kosteikkoja ja jonka pinta-ala on noin 4 300 km2, toteaa, että syanidipitoisuuksien on havaittu olevan yli 700 kertaa normaalitason yläpuolella, ja syanidi on tappanut erittäin paljon kaloja, lintuja ja vesikasveja, katsoo, että tämä onnettomuus on aiheuttanut suurta vahinkoa luonnon ekosysteemeille, mikä johtaa juomaveden ja maatalouden käyttöveden biologisen monimuotoisuuden tuhoon sekä ravintoketjun, saastumiseen jokiin päässeiden raskasmetallien johdosta ja tulee vaikuttamaan alueen kaikkien asukkai- den, etenkin kalastajien ja seudun matkailun parissa työskentelevien, elämään, 1. ilmaisee myötätuntonsa ja tukensa niitä maita kohtaan, joita tämä onnettomuus koskee; 2. pitää suotavana, että EU puuttuu asiaan ja auttaa maita, joita tämä ekokatastrofi koskee, ja pyytää tiedeyhteisöä, ympäristöjärjestöjä ja EU:n toimielimiä järjestämään kaiken tarvittavan avun ja osallistumaan tarvittavaan laajaan puhdistusoperaatioon; 3. huomauttaa, että saatavilla olevien tietojen mukaan Aurulin kaivos käytti tekniikkaa, joka ei täytä EU:n ympäristölainsäädännön vaatimuksia, ja pyytää Romanian viranomaisia tekemään parhaansa nopeut- taakseen lainsäädännön yhdentämistä etenkin teollisuusturvallisuuden alalla; C 339/280 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti FI 29. 11. 2000 Torstai 17. helmikuuta 2000 4. katsoo, että ”saastuttaja maksaa” -periaatteen mukaan Aurulin kaivosyhtiön omistajien olisi otettava täysi vastuu maksamalla uhreille korvaukset ja rahoittamalla tuhon kohteeksi joutuneiden alueiden puhdis- taminen ja ekologisten vahinkojen korvaaminen; katsoo, että teollisuusturvallisuutta, saastumisen torjuntaa ja ympäristö- ja kuluttajavastuuta koskevan 5. EY:n lainsäädännön tasoa ei missään tapauksessa tule alentaa ehdokasvaltioiden kanssa käytävissä neuvot- teluissa; toistaa ehdotuksensa, 6. tarjoaisivat ja koordinoisivat hätäapua teollisuus- ja/tai luonnonkatastrofien yhteydessä; jonka mukaan EU:n alaisuuteen perustettaisiin siviili-interventiojoukot, jotka 7. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Romanian, Unka- rin, Bulgarian ja Jugoslavian hallituksille sekä Aurulin kaivosyhtiölle ja Esmeralda Exploration Limited -yhtiölle. 19. Euroopan teollisuuden uudelleenjärjestelyt B5-0124, 0128 ja 0134/2000 Euroopan parlamentin päätöslauselma Euroopan teollisuuden uudelleenjärjestelyistä, erityisesti Ita- liassa sijaitsevien Goodyearin tehtaiden sulkemisesta ja ABB-Alstomin ongelmista Euroopan parlamentti, joka = ottaa huomioon vuoden 1989 työntekijöiden sosiaalisia oikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan ja EY:n perustamissopimuksen vastaavat määräykset, erityisesti 136 artiklan, jossa jäsenvaltioiden tavoit- teiksi vahvistetaan työllisyyden edistäminen, elin- ja työolojen kohentaminen, riittävä sosiaalinen suo- jeleminen ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, joilla pyritään korkeaan ja kestävään työllisyysta- soon ja syrjäytymisen torjumiseen, = ottaa huomioon neuvoston direktiivin 75/129/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/56/ETY (2), työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämi- sestä, = ottaa huomioon neuvoston direktiivin 94/45/EY (3) eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä, = ottaa huomioon komission ehdotuksen työntekijöille tiedottamisen ja heidän kuulemisensa yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä, = ottaa huomioon teollisen muutoksen taloudellisia ja sosiaalisia seurauksia käsittelevän korkean tason työryhmän päätelmät, = ottaa huomioon aikaisemmat päätöslauselmansa EU:n yritysten uudelleenjärjestelyistä, siirtämisestä ja sulkemisesta, erityisesti Vilvoorden Renault-tehtaan tapausta koskevat päätöslauselmat, = ottaa huomioon komission jäsenen Diamantopouloun Euroopan parlamentin täysistunnossa 27. loka- kuuta 1999 antaman lausunnon yritysten uudelleenjärjestelyistä (Michelin), A. ottaa huomioon, että monikansallisen Goodyear/Dunlop-yhtiön johto ilmoitti varoituksetta ainoan Ita- liassa sijaitsevan Cisterna di Latinan tehtaansa sulkemisesta, ja sulkemispäätös tulee voimaan 17. helmi- kuuta 2000; ottaa huomioon, että sulkeminen johtaa 574 työpaikan menettämiseen itse tehtaalla ja lisäksi se vaikuttaa tuntuvasti noin 430 työpaikkaan välillisesti, B. ottaa huomioon, että Cisterna di Latinan tehdas on tähän mennessä osoittautunut erittäin tuottavaksi ja kannattavaksi, mikä johtuu pitkälti työntekijöiden ammattitaitoisesta ja vastuullisesta asenteesta; ottaa huomioon, että tehdas sijoittui vuonna 1996 toiseksi ryhmittymän kustannustasoa ja kilpailuky- laatua kartoittavissa selvityksissä, vaikka kyä kartoittavissa selvityksissä ja Euroopan ensimmäiseksi yhtiö ei ole tehnyt tehtaaseen mitään sijoituksia yli kymmeneen vuoteen, (1) EYVL L 48, 22. 2. 1975, s. 29. (2) EYVL L 245, 26. 8. 1992, s. 3. (3) EYVL L 254, 30. 9. 1994, s. 64


title: Komission asetus (EY) N:o 365/2000, annettu 17 päivänä helmikuuta 2000, vilja- ja riisijalosteiden vientiin sovellettavien tukien vahvistamisesta

eurovoc_concepts:
cereal product
export refund
rice

text: L 46/20 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 18. 2. 2000 KOMISSION ASETUS (EY) N:o 365/2000, annettu 17 päivänä helmikuuta 2000, vilja- ja riisĳalosteiden vientiin sovellettavien tukien vahvistamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka 2993/95 (6), 4 artiklassa määritellään näiden tuotteiden tuen laskemisessa huomioon otettavat erityisperusteet. ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, (4) ottaa huomioon vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1253/1999 (2), ja erityisesti sen 13 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon riisin yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3072/95 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2072/98 (4), ja erityisesti sen 13 artiklan 3 kohdan, sekä katsoo seuraavaa: (1) (2) Asetuksen (ETY) N:o 1766/92 13 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 3072/95 13 artiklan mukaan kyseisten asetusten 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden maail- -noteerausten ja kyseisten manmarkkinahintojen tai tuotteiden yhteisön hintojen välinen erotus voidaan korvata vientituella. Asetuksen (EY) N:o 3072/95 13 artiklan nojalla tuet on vahvistettava ottaen huomioon toisaalta viljojen, riisin ja rikkoutuneiden riisinjyvien saatavuutta sekä niiden yhteisön markkinoiden hintoja ja toisaalta viljojen, riisin, rikkoutuneiden riisinjyvien ja vilja-alan tuotteiden maail- manmarkkinahintoja koskeva tilanne ja niiden kehitys- näkymät; näiden samojen artiklojen nojalla on myös varmistettava vilja- ja riisimarkkinoiden tasapainoinen tilanne sekä hintojen ja kaupan luonnollinen kehitys ja lisäksi otettava huomioon suunnitellun viennin taloudel- liset seikat ja tarve välttää häiriöitä yhteisön markki- noilla. (3) ja riisĳalosteiden tuonti- Vilja- ja vientĳärjestelmästä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1518/95 (5), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o (1) EYVL L 181, 1. 7. 1992, s. 21. (2) EYVL L 160, 26. 6. 1999, s. 18. (3) EYVL L 329, 30. 12. 1995, s. 18. (4) EYVL L 265, 30. 9. 1998, s. 4. (5) EYVL L 147, 30. 6. 1995, s. 55. Tietyille jalostetuille tuotteille myönnettävä tuki olisi porrastettava tuotteiden tuhka-, raakakuitu-, kuoriaine-, valkuaisaine-, rasva- tärkkelyspitoisuuden mukaan, koska tämä pitoisuus osoittaa erityisen hyvin jalostet- tuun tuotteeseen tosiasiallisesti sisältyvän perustuotteen määrän. tai Maniokkĳuurten ja muiden trooppisten juurten ja muku- loiden sekä niistä valmistettujen jauhojen suunnitelta- vissa olevan viennin taloudelliset seikat eivät, erityisesti kyseisten tuotteiden luonteen ja alkuperän huomioon ottaen, tällä hetkellä edellytä vientituen vahvistamista; tiettyjen viljajalosteiden osalta yhteisön maailmankaup- paan osallistumisen vähäinen merkitys ei tällä hetkellä edellytä vientituen vahvistamista. tiettyjen markkinoiden tai Maailmanmarkkinatilanne erityisvaatimukset voivat edellyttää tiettyjen tuotteiden tuen eriyttämistä niiden määräpaikan mukaan. Tuki on vahvistettava kerran kuukaudessa; sitä voidaan muuttaa muuna aikana. Tietyt maissĳalosteet voivat olla lämpökäsiteltyjä ja tämä saattaa johtaa sellaisen tuen myöntämiseen, joka ei vastaa tuotteen laatua; olisi tarkennettava, että tällaiset esihyytelöityä tärkkelystä sisältävät tuotteet eivät voi saada vientitukea. (5) (6) (7) (8) (9) Tässä asetuksessa säädetyt hallintokomitean lausunnon mukaiset, toimenpiteet ovat viljan ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (ETY) N:o 1766/92 1 artiklan 1 kohdan d alakoh- dassa ja asetuksen (EY) N:o 3072/95 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen ja asetuksen (EY) N:o 1518/95 soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuet vahvistetaan tämän asetuksen liitteen mukaisesti. (6) EYVL L 312, 23. 12. 1995, s. 25. 18. 2. 2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 46/21 Tämä asetus tulee voimaan 18 päivänä helmikuuta 2000. 2 artikla Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenval- tioissa. Tehty Brysselissä 17 päivänä helmikuuta 2000. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission jäsen LIITE vilja- ja riisijalosteiden vientiin sovellettavien tukien vahvistamisesta 17 päivänä helmikuuta 2000 annettuun komission asetukseen Tuotekoodi Tuen määrä Tuotekoodi Tuen määrä (EUR/t) (EUR/t) 1102 20 10 9200 (1) 1102 20 10 9400 (1) 1102 20 90 9200 (1) 1102 90 10 9100 1102 90 10 9900 1102 90 30 9100 1103 12 00 9100 1103 13 10 9100 (1) 1103 13 10 9300 (1) 1103 13 10 9500 (1) 1103 13 90 9100 (1) 1103 19 10 9000 1103 19 30 9100 1103 21 00 9000 1103 29 20 9000 1104 11 90 9100 1104 12 90 9100 1104 12 90 9300 1104 19 10 9000 1104 19 50 9110 1104 19 50 9130 1104 21 10 9100 1104 21 30 9100 1104 21 50 9100 1104 21 50 9300 1104 22 20 9100 1104 22 30 9100 51,39 44,05 44,05 41,75 28,39 86,65 86,65 66,08 51,39 44,05 44,05 42,99 43,14 27,08 28,39 41,75 96,28 77,02 27,08 58,74 47,72 41,75 41,75 55,66 44,53 77,02 81,84 1104 23 10 9100 1104 23 10 9300 1104 29 11 9000 1104 29 51 9000 1104 29 55 9000 1104 30 10 9000 1104 30 90 9000 1107 10 11 9000 1107 10 91 9000 1108 11 00 9200 1108 11 00 9300 1108 12 00 9200 1108 12 00 9300 1108 13 00 9200 1108 13 00 9300 1108 19 10 9200 1108 19 10 9300 1109 00 00 9100 1702 30 51 9000 (2) 1702 30 59 9000 (2) 1702 30 91 9000 1702 30 99 9000 1702 40 90 9000 1702 90 50 9100 1702 90 50 9900 1702 90 75 9000 1702 90 79 9000 2106 90 55 9000 55,07 42,22 27,08 26,55 26,55 6,64 9,18 47,26 49,54 53,10 53,10 58,74 58,74 58,74 58,74 50,16 50,16 0,00 71,42 54,67 71,42 54,67 54,67 71,42 54,67 74,83 51,94 54,67 (1) Tukea ei myönnetä tuotteille, jotka on lämpökäsitelty siten, että tärkkelys on esihyytelöitynyt. (2) Tuet myönnetään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2730/75 (EYVL L 281, 1. 11. 1975, s. 20), sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti. Huom. Tuotekoodit ja alaviitteet määritellään komission asetuksessa (ETY) N:o 3846/87 (EYVL L 366, 24. 12. 1987, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna


title: Kommissionens förordning (EG) nr 365/2000 av den 17 februari 2000 om fastställande av exportbidragen för bearbetade produkter av spannmål och ris

text: L 46/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 18. 2. 2000 KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 365/2000 av den 17 februari 2000 om fastställande av exportbidragen för bearbetade produkter av spannmål och ris EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING de särskilda kriterier som det bör tas hänsyn till då exportbidraget för dessa produkter beräknas. med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av mark- naden för spannmål (1), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1253/1999 (2), särskilt artikel 13. 3 i denna, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3072/95 av den 22 december 1995 om den gemensamma organisationen av marknaden för ris (3), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2072/98 (4), särskilt artikel 13. 3 i denna, och av följande skäl: (1) (2) (3) Artikel 13 i förordning (EEG) nr 1766/92 och artikel 13 i förordning (EG) nr 3072/95 fastställer att skillnaden mellan noteringarna eller priserna på världsmarknaden för de produkter som anges i artikel 1 i de förordning- arna och priserna för de produkterna inom gemen- skapen kan täckas av ett exportbidrag. Artikel 13 i förordning (EG) nr 3072/95 föreskriver att då exportbidragen fastställs måste hänsyn tas till den rådande situationen och den förväntade utvecklingen vad avser priser för och tillgängliga kvantiteter av spannmål, ris, brutet ris och spannmålsprodukter på gemenskapens marknad å ena sidan och priser för spannmål, ris, brutet ris och spannmålsprodukter på världsmarknaden å andra sidan. Samma artiklar före- skriver att det också är viktigt att säkerställa jämvikten hos och den naturliga utvecklingen av priserna och handeln på marknaderna för spannmål och ris och dess- utom att ta hänsyn till den planerade exportens ekono- miska aspekt, och behovet av att undvika störningar på gemenskapens marknad. Artikel 4 i kommissionens förordning (EG) nr 1518/ 95 (5), ändrad genom förordning (EG) nr 2993/95 (6), om import- bearbetade produkter baserade på spannmål respektive ris definierar exportsystemet och för (4) (5) (6) (7) (8) (9) Det exportbidrag som beviljas för vissa bearbetade produkter bör graderas på grundval av innehållet av aska, råfibrer, skal, proteiner, fett och stärkelse i varje enskild berörd produkt, eftersom detta innehåll är en särskilt god indikator på den kvantitet basprodukter som faktiskt ingår i den bearbetade produkten. Det finns för närvarande inget behov av att, på grundval av den ekonomiska aspekten av en eventuell export och särskilt produkternas natur och ursprung, fastställa ett exportbidrag för maniok, andra tropiska rötter och knölar eller finmalet mjöl erhållna av dessa. För vissa bearbetade produkter av spannmål är det, på grund av gemenskapens obetydliga deltagande i världshandeln, för närvarande onödigt att fastställa ett exportbidrag. Förhållandena på världsmarknaden, eller de särskilda krav som vissa marknader ställer, kan göra det nödvän- digt att variera exportbidraget för vissa produkter i enlighet med destination. Exportbidraget måste fastställas en gång per månad. Det kan ändras under den mellanliggande perioden. Vissa bearbetade produkter av majs får undergå en värmebehandling efter vilken ett exportbidrag som inte motsvarar produktens kvalitet kanske betalas ut. Det bör därför specificeras att för dessa produkter, som inne- håller förgelatinerad stärkelse, bör inget exportbidrag betalas ut. De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är fören- från Förvaltningskommittén för liga med yttrandet spannmål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 (1) EGT L 181, 1. 7. 1992, s. 21. (2) EGT L 160, 26. 6. 1999, s. 18. (3) EGT L 329, 30. 12. 1995, s. 18. (4) EGT L 265, 30. 9. 1998, s. 4. (5) EGT L 147, 30. 6. 1995, s. 55. (6) EGT L 312, 23. 12. 1995, s. 25. Exportbidragen för de produkter som anges i artikel 1. 1 d i förordning (EEG) nr 1766/92 och i artikel 1. 1 c i förordning (EG) nr 3072/95 fastställs så som det anges i bilagan till den här förordningen, om inte annat följer av förordning (EG) nr 1518/95. 18. 2. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 46/21 Denna förordning träder i kraft den 18 februari 2000. Artikel 2 Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 17 februari 2000. På kommissionens vägnar Franz FISCHLER Ledamot av kommissionen BILAGA till kommissionens förordning av den 17 februari 2000 om fastställande av exportbidragen för bearbetade produkter av spannmål och ris Produktnummer Bidragsbelopp Produktnummer Bidragsbelopp (EUR/ton) (EUR/ton) 1102 20 10 9200 (1) 1102 20 10 9400 (1) 1102 20 90 9200 (1) 1102 90 10 9100 1102 90 10 9900 1102 90 30 9100 1103 12 00 9100 1103 13 10 9100 (1) 1103 13 10 9300 (1) 1103 13 10 9500 (1) 1103 13 90 9100 (1) 1103 19 10 9000 1103 19 30 9100 1103 21 00 9000 1103 29 20 9000 1104 11 90 9100 1104 12 90 9100 1104 12 90 9300 1104 19 10 9000 1104 19 50 9110 1104 19 50 9130 1104 21 10 9100 1104 21 30 9100 1104 21 50 9100 1104 21 50 9300 1104 22 20 9100 1104 22 30 9100 51,39 44,05 44,05 41,75 28,39 86,65 86,65 66,08 51,39 44,05 44,05 42,99 43,14 27,08 28,39 41,75 96,28 77,02 27,08 58,74 47,72 41,75 41,75 55,66 44,53 77,02 81,84 1104 23 10 9100 1104 23 10 9300 1104 29 11 9000 1104 29 51 9000 1104 29 55 9000 1104 30 10 9000 1104 30 90 9000 1107 10 11 9000 1107 10 91 9000 1108 11 00 9200 1108 11 00 9300 1108 12 00 9200 1108 12 00 9300 1108 13 00 9200 1108 13 00 9300 1108 19 10 9200 1108 19 10 9300 1109 00 00 9100 1702 30 51 9000 (2) 1702 30 59 9000 (2) 1702 30 91 9000 1702 30 99 9000 1702 40 90 9000 1702 90 50 9100 1702 90 50 9900 1702 90 75 9000 1702 90 79 9000 2106 90 55 9000 55,07 42,22 27,08 26,55 26,55 6,64 9,18 47,26 49,54 53,10 53,10 58,74 58,74 58,74 58,74 50,16 50,16 0,00 71,42 54,67 71,42 54,67 54,67 71,42 54,67 74,83 51,94 54,67 (1) Inget exportbidrag skall beviljas för produkter som har undergått en värmebehandling som har lett till att stärkelsen förgelatinerats. (2) Exportbidrag beviljas i enlighet med den ändrade rådets förordningen (EEG) nr 2730/75 (EGT L 281, 1. 11. 1975, s. 20). Obs: Produktnumren och fotnoterna definieras i kommissionens ändrade förordning (EEG) nr 3846/87 (EGT L 366, 24. 12. 1987, s. 1)


title: 2000/188/EG: Kommissionens beslut av den 17 februari 2000 om Storbritanniens och Nordirlands status avseende infektiös hematopoetisk nekros och viral hemorragisk septikemi och om upphävande av kommissionens beslut 92/538/EEG och 97/185/EG [delgivet med nr K(2000) 374] (Text av betydelse för EES)

eurovoc_concepts:
Northern Ireland
United Kingdom
animal disease
aquaculture
health control
veterinary legislation

text: 4. 3. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 59/17 KOMMISSIONENS BESLUT av den 17 februari 2000 om Storbritanniens och Nordirlands status avseende infektiös hematopoetisk nekros och viral hemorragisk septikemi och om upphävande av kommissionens beslut 92/538/EEG och 97/185/EG [delgivet med nr K(2000) 374] (Text av betydelse för EES) (2000/188/EG) (7) (8) För tydlighetens skull är det därför lämpligt att upphäva kommissionens beslut 92/538/EEG och 97/185/EG och att återupprätta den godkända zonen avseende IHN och VHS för hela Storbritannien och Nordirland. De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från Ständiga veterinärkommittén. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Storbritanniens fastland och kustområde skall godkännas som fritt från infektiös hematopoetisk nekros och viral hemorragisk septikemi. Artikel 2 Nordirlands fastland och kustområde skall godkännas som fritt från infektiös hematopoetisk nekros och viral hemorragisk septikemi. Artikel 3 Kommissionens beslut 92/538/EEG och 97/185/EG skall upphöra att gälla. Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna. Artikel 4 Utfärdat i Bryssel den 17 februari 2000. På kommissionens vägnar David BYRNE Ledamot av kommissionen EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets direktiv 91/67/EEG av den 28 januari 1991 om djurhälsovillkor för utsläppande på marknaden av djur och produkter från vattenbruk (1), senast ändrat genom direktiv 98/45/EG (2), särskilt artikel 5 i detta, och av följande skäl: (1) (2) (3) (4) (5) Medlemsstaterna kan för hela sina territorier eller för delar därav erhålla status som godkänt område som är fritt från vissa fisk- eller blötdjurssjukdomar. Kommissionen beviljade genom beslut 92/538/EEG (3), Storbritanniens fastland och kustområde status som fritt från infektiös hematopoetisk nekros (IHN) och viral hemorragisk septikemi (VHS). Efter ett konstaterat fall av VHS på ön Gigha, som är en del av Storbritannien, återkallades öns status som VHS- fritt 94/ genom kommissionens 817/EG (4). område beslut Förenade kungariket har till kommissionen översänt ett program, som antogs genom kommissionens beslut 97/ 185/EG (5), för att ön Gigha på nytt skall få status som VHS-fritt område. Utifrån det underlag som Förenade kungariket har över- sänt, verkar det som om detta program har haft önskad effekt, eftersom inget fall av VHS har upptäckts trots att man genomfört omfattande tester på både vild och odlad fisk. (6) Villkoren för att på nytt ge ön Gigha status som VHS- fritt område är därmed uppfyllda. (1) EGT L 46, 19. 2. 1991, s. 1. (2) EGT L 189, 3. 7. 1998, s. 12. (3) EGT L 347, 28. 11. 1992, s. 67. (4) EGT L 337, 24. 12. 1994, s. 88. (5) EGT L 77, 19. 3. 1997, s. 31