title: Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring) med ändring av kommissionens förslag enligt artikel 250.2 i EG-fördraget

eurovoc_concepts:
approximation of laws
motor vehicle
road traffic
road transport
third-party insurance

formats: html pdf

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 22. 02. 2000 KOM(2000)94 slutlig 1997/0264(COD) KOMMISSIONENS YTTRANDE enligt artikel 251. 2 c i EG-fördraget om Europaparlamentets ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (Fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring) MED ÄNDRING AV KOMMISSIONENS FÖRSLAG enligt artikel 250. 2 i EG-fördraget MOTIVERING I enlighet med artikel 251. 2 i EG-fördraget skall kommissionen yttra sig om Europaparlamentets ändringsförslag från den andra behandlingen. Därefter yttrar sig kommissionen om Europaparlamentets 19 ändringsförslag. I enlighet med artikel 250. 2 i EG-fördraget lämnar kommissionen även ett ändrat förslag där de fyra ändringsförslag ingår som kommissionen har godtagit i sin helhet eller i sak. 1. BAKGRUND Kommissionen sände ovanstående förslag till ett direktiv baserat på artiklarna 95 (f. d. artikel 100a) och 47. 2 (f. d. artikel 57. 2) i EG-fördraget till parlamentet och till rådet den 14 oktober 1997 (KOM(1997)510 slutlig – 1997/0264(COD)). Förslaget utarbetades efter ett initiativ från Europaparlamentet i en resolution av den 26 oktober 1995 i enlighet med artikel 192 (f. d. artikel 138b) i EG-fördraget Ekonomiska och sociala kommittén yttrande sig den 25 mars 1998. Europaparlamentet antog ett yttrande under den första behandlingen den 16 juli 1998 Kommissionen antog ett ändrat förslag till direktiv den 31 mars 1999, där 26 av Europaparlamentets ändringsförslag från den första behandlingen godtogs (antingen i sin helhet eller i sak eller efter justeringar). Rådet antog enhälligt sin gemensamma ståndpunkt den 21 maj 1999. Kommissionen gav sitt fulla stöd till rådets gemensamma ståndpunkt. Den 15 december 1999 antog Europaparlamentet vid sin andra behandling 19 ändringsförslag till rådets gemensamma ståndpunkt I enlighet med artikel 251. 2 c i EG-fördraget framförs kommissionens ståndpunkt gällande Europaparlamentets ändringsförslag i föreliggande yttrande. 2. SYFTET MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG Kommissionens förslag avser att förbättra den aktuella situationen när det gäller att begära ersättning vid skada för personer som tillfälligt har varit i en annan medlemsstat än den där de är bosatta ("besökare") och som har lidit förlust eller skada i den medlemsstaten och denna förlust eller skada har orsakats av ett fordon som är registrerat och försäkrat i en annan medlemsstat än den medlemsstat där de är bosatta. Direktivet skall därför införa en snabb and pragmatisk lösning för att få ansvariga försäkringsbolag att betala samt skydda de bilturister som råkar ut för olyckor. Direktivet omfattar inte omtvistade fall, d. v. s. då försäkringsbolaget bestrider sitt ansvar eller ersättningsbeloppet. Detta måste överlämnas till domstolsbedömning. Detta direktiv skall ej ändra internationell privaträtt and internationella konventioner. 2 3. KOMMISSIONENS ÄNDRINGSFÖRSLAG YTTRANDE OM PARLAMENTETS 3. 1. Sammanfattning av kommissionens ståndpunkt Kommissionen kan godta tre av ändringsförslagen i sin helhet samt ytterligare ett ändringsförslag i sak. Kommissionen kan inte godta 15 av de ändringsförslag som antogs av parlamentet 3. 2. Europaparlamentets ändringsförslag vid den andra behandlingen 3. 2. 1. Ändringsförslag som godtogs i sin helhet 3. 2. 1. 1. Ändringsförslag 10 och 11 (artikel 4. 1a ny och artikel 4. 1b (ny) – "Val av skaderegleringsrepresentant") Även om detta är den bärande principen i den gemensamma ståndpunkten bidrar ändringsförslagen till att förtydliga den gemensamma ståndpunkten genom att det uttryckligen anges att: – Valet av skaderegleringsrepresentant skall göras av försäkringsbolaget. – Medlemsstaterna får inte begränsa valet av skaderegleringsrepresentant. – Skaderegleringsrepresentanten kan arbeta för ett eller flera försäkringsbolag. 3. 2. 1. 2. Ändringsförslag 12 (artikel 4. 3 – "Skaderegleringsrepresentantens språkkunskaper") Skrivningen i den gemensamma ståndpunkten är redan tämligen flexibel men klarheten skulle förbättras ytterligare genom att det uttryckligen anges att skaderegleringsrepresentanten måste kunna handlägga ärendet på det eller de språk som är officiella språk i den medlemsstat där den skadelidande är bosatt. 3. 2. 2. Ändringsförslag som godtagits i sak 3. 2. 2. 1. Ändringsförslag 13 (artikel 5. 3 – "Fördröjning av information från informationscentrumet") ändringsförslag syftar Detta styrka konsumentskyddet varför ordet "omedelbart" som används i texten bör preciseras för att undvika skillnader när medlemsstaterna genomför denna bestämmelse. till att 3. 2. 3. Ändringsförslag som ej godtagits 3. 2. 3. 1. Ändringsförslag 1, 2, 8 och 9 (skäl 8 och 10, artiklarna 1 och 3 – "Direktivets tillämpningsområde") Ändringsförslagen är utformade för att utsträcka direktivets tillämpningsområde till att även omfatta olyckor mellan två av EU-försäkringsbolag försäkrade EU-parter, länder utanför EU. Dessa fall är endast en liten minoritet. som inträffar i 3 Kommissionen avvisade dessa ändringsförslag redan vid första behandlingen av följande orsaker: Ersättningsmekanismen som föreskrivs i detta direktiv, liksom i övriga motorfordons- försäkringsdirektiv bygger på systemet med gröna kort. Den kan inte utsträckas till att omfatta icke-EU-länder, som inte tillhör detta system och som inte erkänner EU- försäkringars giltighet. Försäkringsföretagen skulle inte gå med på att täcka dessa risker eller skulle ta ut mycket höga premier. Myndigheterna i icke-EU-länder skulle i varje fall kräva att man för besökande EU-fordon tecknar försäkringar vid gränsen med företag som är etablerade inom det aktuella landet. till Tillämpningen av direktivet, direktanspråk mot försäkringsföretag, kan strida mot regler om civilrättsligt ansvar och internationell privaträtt i tredje land, särskilt om denna lagstiftning inte skulle erkänna direktanspråk. i synnerhet den bestämmelse som ger rätt Dessa fyra ändringsförslag om olyckor i icke-EU-länder kan för närvarande inte godtas i sin nuvarande form. Kommissionen kan dock överväga en utvidgning av direktivets räckvidd, där man tar hänsyn till de ovanstående faktorerna. I varje kompromiss bör klart anges vilka länder utanför EU som direktivet kan komma att omfattas. Vidare måste man i varje lösning se till att den inte strider mot lagstiftningen i länder utanför EU. 3. 2. 3. 2. Ändringsförslag 3 (skäl 14 – "Skaderegleringsrepresentant kompetens") Detta ändringsförslag kommer att minska rättssäkerhet i förslaget och missgynna de skadelidande. Hänvisningen till domstolarna behövs för att hindra en tolkningen som går ut på att skaderegleringsrepresentantens befogenheter endast kan utövas av administrativa organ och inte av domstolar. Hänvisningen av internationell privaträtt är nödvändigt för att utesluta all möjlig sammanblandning med nationella rättskipningsregler. 3. 2. 3. 3. Ändringsförslag 4 (skäl 26 – " Ersättningsanspråk på skadeersättningsorganet") insynen och den ekonomiska Detta ändringsförslag skulle avlägsna ett skäl i ingressen som syftar till att säkra rättssäkerheten, säkerheten för den inrättade ersättningsmekanismen. Tanken/syftet bakom direktivet är att säkerställa ersättningen till den skadelidande och inte att ersätta tredje part. Skadeersättningsorganet är endast en mekanism som skall säkerställa att ersättningen till de skadelidande i vissa fall men är inte det ytterst ansvariga försäkringsbolaget. Om försäkringsbolaget har ersatt den skadelidande intervenerar inte skadeersättningsorganet. 3. 2. 3. 4. Ändringsförslag 5 (skäl 27 – "Skadeersättningsorganets rätt till subrogation") för Detta ändringsförslag skulle avlägsna ett skäl rättssäkerheten, insynen och den ekonomiska säkerheten för ersättningsmekanismen. Mot bakgrund av att subrogationsreglerna inte är enhetliga i medlemsstaterna bör subrogationsmekanismen i direktivet vara tydlig och överblickbar. ingressen som är viktigt i 4 3. 2. 3. 5. Ändringsförslag 6 (skäl 28 – "Skadelidandens ställning gentemot skadeersättningsorganet") Detta ändringsförslag skulle avlägsna ett viktigt skäl i ingressen som skall skydda den skadelidande och underlätta att skadan ersätts snabbt. 3. 2. 3. 6. Ändringsförslag 7, 17 och 18 (skäl 29, artiklarna 6. 3 och 10. 3 – "Avtal mellan skadeersättningsorgan") Dessa ändringsförslag skulle avlägsna en väsentlig beståndsdel som direktiven om motorfordonsförsäkring bygger på: hänvisningen till avtal mellan nationella skadeersättningsorgan som bas för ersättningsmekanismen. I direktivet skapas inte någon fullständigt ny struktur för skadeersättningsorganen utan i stället bygger man vidare på det redan befintliga systemet med byråer. Erfarenheterna från första motorfordonsdirektivet visar att antagandet av ett avtal mellan byråerna är en förutsättning för den mekanism som föreskrivs i direktivet. Att man bygger vidare på den redan befintliga byråstrukturen stämmer väl överens med subsidiaritetsprincipen. 3. 2. 3. 7. Ändringsförslag 14 (artikel 6. 1 fjärde skadeersättningsorgans åtgärder") stycket – "Avbrytande av i ingressen som är viktigt Detta ändringsförslag skulle avlägsna ett skäl för rättssäkerheten, insynen och den ekonomiska säkerheten för ersättningsmekanismen. Tanken bakom direktivet är att skadeersättningsorganet inte skall träda in i stället för försäkringsbolaget utan endast agera för att säkra betalningen av ersättningen under vissa särskilda villkor. Skadeersättningsorganet ersätter endast skadelidande om ansvarigt försäkringsbolag inte utsett någon skaderegleringsrepresentant eller om försäkringsbolaget lämna ett motiverat svar (som bör inkludera antingen ett motiverat ersättningsanbud eller ett motiverat avslag). Om försäkringsbolaget inte lämnar ett motiverat svar inom vissa tidsfrister måste "lämpliga verkningsfulla och systematiska ekonomiska eller likvärdiga administrativa påföljder" dömas ut. inte inom en viss tid fullgjort sin skyldigheten att 3. 2. 3. 8. Ändringsförslag 15 (artikel 6. 1 femte stycket – "Fördröjning informationen från skadeersättningsorganet") Detta ändringsförslag skulle avlägsna ett stycke som är viktigt för rättssäkerheten, insynen vad gäller ersättningsmekanismen. Denna försening är nödvändigt eftersom skadeersättningsorganet behöver tid att behandla och kontrollera informationen från den skadelidande. Tidsfristen är också nödvändig för den skadelidande och skyddar den skadelidande. 3. 2. 3. 9. Ändringsförslag 16 (artikel 6. 1 sjätte skadeersättningsorganet skadelidande") som verkställde stycket – utbetalningen "Ersättning till till den sätt som det Det skadeersättningsorgan som verkställde betalningen till den skadelidande bör ersättas, ligger inom medlemsstaternas kompetens i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Den gemensamma ståndpunkten innehåller ett bestämmelse i detta ämne av rättssäkerhetsskäl. I denna bestämmelse fastslås tydligt att betalningen 5 från skadeersättningsorganet ersättningen från den ytterst ersättningsansvarige. till den skadelidande inte skall vara beroende av 3. 2. 3. 10. Ändringsförslag 19 (artikel 10. 4 – "Bestämmelser som är mer förmånliga för den skadelidande parten") Detta ändringsförslag skulle avlägsna en generell bestämmelse som infördes av konsumentskydds- och subsidiaritetsskäl. Medlemsstaterna skall ha möjligheten att införa en högre grad av skydd. 6 Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (Fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring). MED ÄNDRING AV KOMMISSIONENS FÖRSLAG enligt artikel 250. 2 i EG-fördraget EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, särskilt artikel 47. 2 och artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(3), och av följande skäl: (1) (2) (3) (4) (1) (2) (3) (4) (5) lagar och andra För närvarande råder olikheter mellan bestämmelserna i författningar i medlemsstaterna om ansvarsförsäkring för motorfordon, dessa olikheter utgör ett hinder för den fria rörligheten för personer och försäkringstjänster. Det är därför nödvändigt att tillnärma dessa bestämmelser för att bidra till en väl fungerande inre marknad. I direktiv 72/166/EEG(4) antog rådet bestämmelser om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet. Genom direktiv 88/357/EEG(5) antog rådet bestämmelser om samordning av försäkring än lagar och andra författningar som avser annan direkt EGT C 343, 13. 11. 1997, s. 11. EGT C 157, 25. 5. 1998, s. 6. Europaparlamentets yttrande av den 16 juli 1998 (EGT C 292, 21. 9. 1998, s. 123), rådets gemensamma ståndpunkt av den 21 maj 1999 (EGT C 232, 13. 8. 1999, s. 8) och Europaparlamentets beslut av. 1998 (ännu ej offentliggjort i EGT). EGT L 103, 2. 5. 1972, s. 1. Direktivet ändrades senast genom direktiv 84/5/EEG (EGT L 8, 11. 1. 1984, s. 17). EGT L 172, 4. 7. 1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/49/EEG (EGT L 228, 11. 8. 1992, s. 1). 7 (5) (6) (7) (8) livförsäkring, med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster. Genom systemet med Gröna kort-byråer säkerställs en oproblematisk skadereglering efter en trafikolycka i hemlandet, även i de fall då motparten i trafikolyckan kommer från ett annat europeiskt land. Systemet med gröna-kort-byråer löser inte alla problem för en skadelidande som måste göra sina krav gällande i ett annat land mot en motpart som är bosatt där och ett försäkringsföretag som är auktoriserat där (främmande som den rättssystem, långdragen skadelidande skadereglering). ett är bekant med och ofta skaderegleringsförfarande en orimligt främmande inte språk, i Genom sin resolution av den 26 oktober 1995 om skadereglering efter trafikolyckor tog Europaparlamentet ett initiativ enligt artikel 192 andra stycket i fördraget och uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv för att lösa dessa problem. skadelidandes hemland(6) annat land den än De bestämmelser som infördes genom direktiv 72/166/EEG, 84/5/EEG(7) och 90/232/EEG(8) bör kompletteras för att garantera att skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon tillförsäkras likvärdig behandling oavsett var inom gemenskapen olyckorna inträffar. Vid olyckor som inträffar i en annan medlemsstat än den där den skadelidande är bosatt finns det luckor beträffande regleringen av den skadelidandes anspråk. (9) Detta medför att den skadelidande ges rätt till att rikta anspråk direkt mot den ansvariga partens försäkringsföretag. (10) Det kan vara en tillfredsställande lösning att skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon som inträffar i en i den annan medlemsstat än den där de är bosatta ges möjlighet att en är medlemsstat bosatta skaderegleringsrepresentant som utsetts där av den ansvariga partens försäkringsföretag. ersättningskrav mot framställa där de (11) Denna lösning skulle göra det möjligt att handlägga en skada som uppstår utanför den medlemsstat där den skadelidande är bosatt på ett sätt som denne är förtrogen med. (6) (7) (8) EGT C 308, 20. 11. 1995, s. 108. Rådets andra direktiv (84/5/EEG) av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ansvarsförsäkring för motorfordon (EGT L 8, 11. 1. 1984, s. 17). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/232/EG (EGT L 129, 19. 5. 1990, s. 33). Rådets tredje direktiv (90/232/EEG) av den 14 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon (EGT L 129, 19. 5. 1990, s. 33). 8 (12) Detta system med skaderegleringsrepresentanter i den medlemsstat där den skadelidande är bosatt påverkar varken den materiella rätt som skall tillämpas i det enskilda fallet eller frågan om domstols behörighet. (13) Rätten att rikta anspråk direkt mot försäkringsföretaget för den part som har lidit förlust eller skada är ett logiskt komplement till att sådana representanter utses och förstärker dessutom den rättsliga ställningen för skadelidande i olyckor med motorfordon som inträffar utanför den medlemsstat där den skadelidande är bosatt. (14) (15) (16) är att kräver företaget auktoriserat För att fylla nämnda luckor bör det föreskrivas att den medlemsstat i vilken utser försäkringsföretaget skaderegleringsrepresentanter som är bosatta eller etablerade i de andra medlemsstaterna för att samla all information som krävs i samband med ersättningskrav som härrör från denna typ av olyckor och att vidta lämpliga åtgärder för att reglera anspråken på försäkringsföretagets vägnar och för dennes ersättning. Skaderegleringsrepresentanter bör ha tillräcklig befogenhet för att representera försäkringsföretaget gentemot personer som har lidit skada i samband med sådana olyckor inför nationella myndigheter och, om så krävs, även inför domstol, i den mån detta är förenligt med bestämmelserna i internationell privaträtt om domstols behörighet. representera försäkringsföretaget utbetalning inbegripet räkning, samt av Skaderegleringsrepresentantens verksamhet är otillräcklig för att utgöra grund för domstols behörighet i den medlemsstat där den skadelidande är bosatt om detta inte föreskrivs i bestämmelserna i internationell privaträtt om domstols behörighet. av av till för och tillträde villkoren bedrivande 73/239/EEG(9), Ett sådan försäkringsverksamhet som omfattas av klass 10 i punkt A i bilagan till direktiv att utom fraktförares försäkringsföretaget utser representanter med ansvar för skaderegleringen. Detta villkor bör omfattas av den övergripande officiella auktorisation som beviljas av myndigheterna i den medlemsstat där försäkringsföretaget etablerar sitt huvudkontor, enligt avdelning II i direktiv 92/49/EEG(10). Detta villkor bör gälla sitt huvudkontor utanför gemenskapen men som har fått en auktorisation som ger dem tillträde till att bedriva försäkringsverksamhet i en av gemenskapens medlemsstater. Direktiv 73/239/EEG bör ändras och kompletteras i detta hänseende. försäkringsföretag som har även för ansvar, vara bör (17) Utöver att det säkerställs att försäkringsföretaget har en representant i den stat där den skadelidande är bosatt, bör även den skadelidandes särskilda rätt att få (9) Rådets första direktiv (73/239/EEG) av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT L 228, 16. 8. 1973, s. 3). Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18. 7. 1995, s. 7). (10) Rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (EGT L 228, 11. 8. 1992, s. 1). Direktivet ändrat genom direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18. 7. 1995, s. 7). 9 sina anspråk reglerade snabbt garanteras. Därför måste det i nationell lag införas lämpliga effektiva och systematiska, ekonomiska eller motsvarande administrativa sanktioner – såsom domstolsföreläggande kombinerat med administrativa böter, regelbunden rapportering till övervakande myndigheter, kontroller på platsen, offentliggörande i den nationella officiella tidningen samt i pressen, tillfälligt förbud för företaget att driva verksamhet (förbud att ingå nya kontrakt under en viss tid), utnämning av en särskild företrädare hos de övervakande myndigheterna med ansvar för att kontrollera att rörelsen drivs i enlighet med försäkringslagstiftningen, indragning av auktorisation att bedriva denna sorts verksamhet, sanktioner mot direktörer och ledning – i de fall då försäkringsföretaget eller dess representant inte uppfyller sin skyldighet att lägga fram ett ersättningsbud inom rimlig tid. Detta bör inte utesluta användning av andra åtgärder – särskilt i enlighet med tillsynsregler – som kan anses lämpliga. Emellertid är det ett villkor att ansvaret och skadorna inte är tvistiga, så att försäkringsföretaget kan lämna ett motiverat anbud inom den föreskrivna tiden. Det motiverade ersättningsanbudet bör vara skriftligt samt innehålla grunderna för hur ansvar och skador har bedömts. Förutom dessa sanktioner är det lämpligt att föreskriva att ränta bör utgå på det ersättningsbelopp som den skadelidande har erbjudits av försäkringsföretaget eller tillerkänts av domstol, om anbudet inte har givits inom den föreskrivna tiden Om medlemsstaterna har gällande nationella regler som omfattar kravet på ränta kan denna bestämmelse överföras med en hänvisning till dessa regler. Skadelidande som drabbas av förlust eller skada till följd av en olycka med motorfordon har ibland svårt att få reda på vilket försäkringsföretag som meddelat ansvarsförsäkring för användning av motorfordon som är inblandade i en olycka. se att till blir sådan snabbt information I de skadelidandes intresse bör medlemsstaterna inrätta informationscentrum för tillgänglig. Dessa informationscentrum bör också förse de skadelidande med information om skaderegleringsrepresentanterna. Det centrum samarbetar med varandra och snabbt besvarar förfrågningar om information om skaderegleringsrepresentanter andra medlemsstater. Det verkar lämpligt att sådana centrum hämtar in information om när försäkringen faktiskt har slutat gälla, men inte om när det ursprungliga försäkringsavtalet löper ut om kontraktet har förlängts därför att det inte sagts upp. informationscentrum i är nödvändigt att dessa från Särskilda bestämmelser bör fastställas för sådana fordon (till exempel statliga eller militära från skyldigheten att ha ansvarsförsäkring. som är undantagna fordon) (18) (19) (20) (21) (22) När den skadelidande har ett legitimt intresse av att blir informerad om identiteten hos fordonets ägare, den som vanligtvis kör fordonet eller den registrerade innehavaren, till exempel om han kan få ersättning endast från dessa personer på grund av att fordonet inte är försäkrat i vederbörlig ordning eller skadan överstiger försäkringsbeloppet, bör denna information också lämnas. 10 (23) Vissa uppgifter som lämnas, till exempel namn på och adress till ägaren eller den som vanligtvis kör försäkringsbrevets nummer eller fordonet samt fordonets registreringsnummer, är personuppgifter i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(11). Behandlingen av sådana uppgifter som krävs enligt det här direktivet måste därför överensstämma med de nationella åtgärder som vidtas enligt direktiv 95/46/EG. Namn och adress på den som vanligtvis kör fordonet bör endast lämnas ut om detta föreskrivs i nationell lagstiftning. (24) Det är nödvändigt att det finns ett skadeersättningsorgan till vilket den skadelidande kan vända sig i fall då försäkringsföretaget inte har utsett en eller representant då eller försäkringsföretaget att den skadelidande inte blir utan den ersättning han har rätt till. Ingripande från skadeersättningsorganet bör begränsas fall när försäkringsföretaget har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter trots de hotande sanktionernas avhållande effekt. uppenbarligen inte kan identifieras skaderegleringen säkerställa sällsynta enskilda förhalar för till att (25) (26) (27) Skadeersättningsorganets uppgift skall vara att reglera anspråket på ersättning för förlust eller skada som den skadelidande drabbats av utomlands endast i fall som är möjliga att bedöma objektivt, och därför måste detta organ begränsa sin verksamhet till att kontrollera att skaderegleringsrepresentanten har lämnat ett ersättningsanbud i enlighet med fastställda tidsfrister och förfaranden, utan att vidta en bedömning i sak. Juridiska personer som enligt lag övertar den skadelidandes ersättningsanspråk mot den som bär ansvaret för olyckan eller den sistnämndes försäkringsföretag (t. ex. annat försäkringsföretag eller socialförsäkringsorgan) bör inte ha rätt att framställa motsvarande anspråk hos skadeersättningsorganet. ha att bör den överta Skadeersättningsorganet skadelidandes rätt ersättningskrav i den utsträckning som organet har betalat ersättning till den skadelidande. För att underlätta för det skadeersättningsorgan som har betalat ersättning i den skadelidandes stat att göra sina krav på försäkringsföretaget gällande när detta företag inte har tillsatt en representant eller uppenbarligen förhalar skaderegleringen, bör detta organ ha rätt att automatiskt få ersättning från motsvarande organ i den stat där försäkringsföretaget är etablerat, i utbyte mot att den skadelidandes ersättningskrav överförs till det sistnämnda organet. Det sistnämnda organet befinner sig i ett bättre läge för att väcka talan om återkrav mot försäkringsföretaget. (28) Även om medlemsstaterna anspråket mot skadeersättningsorganet kan vara subsidiärt, kan den skadelidande inte vara skyldig att framställa anspråk mot den som bär ansvaret för olyckan innan anspråket framställs mot skadeersättningsorganet. Den skadelidandes ställning föreskriva får att (11) EGT L 281, 23. 11. 1995, s. 31. 11 bör i detta fall vara åtminstone densamma som i samband med anspråk mot garantifonden enligt artikel 1. 4 i direktiv 84/5/EEG. (29) Detta system kan göras funktionsdugligt genom ett avtal mellan de skadeersättningsorgan som inrättats eller godkänts av medlemsstaterna om deras uppgifter, skyldigheter och ersättningsförfaranden. (30) Om det är omöjligt att identifiera försäkringsgivaren för fordonet bör det föreskrivas att den som slutligen skall utge det belopp som betalats ut som ersättning till den skadelidande skall vara den garantifond enligt artikel 1. 4 i direktiv 84/5/EEG som finns i den medlemsstat där det icke försäkrade fordon, vars användning orsakat olyckan, är normalt hemmahörande. Om det inte är möjligt att identifiera fordonet måste bestämmelser införas så att den som slutligen skall utge beloppet är den garantifond enligt artikel 1. 4 i direktiv 84/5/EEG som finns i den medlemsstat där olyckan skett. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Räckvidd Syftet med detta direktiv är att fastställa särskilda bestämmelser tillämpliga på skadelidande som är berättigade till ersättning för förlust eller skada orsakad av olyckor som inträffar i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad och som har orsakats genom användning av fordon som är försäkrade och normalt är hemmahörande i en medlemsstat. Artiklarna 4 och 6 skall gälla endast vid olyckor som har orsakats genom användning av ett fordon som är (a) (b) försäkrat genom ett etableringsställe i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad, och normalt hemmahörande i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad. Artikel 7 skall även gälla olyckor som orsakas av sådana fordon från tredje land som omfattas av artiklarna 6 och 7 i direktiv 72/166/EEG. Artikel 2 Definitioner I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här avses: (a) försäkringsföretag: ett företag som har fått officiell auktorisation enligt artikel 6 eller artikel 23. 2 i direktiv 73/239/EEG. 12 (b) (c) (d) (e) "etableringsställe": ett försäkringsföretags huvudkontor, agentur eller filial, enligt definitionen i artikel 2 c i direktiv 88/357/EEG. "fordon": ett motorfordon enligt definitionen i artikel 1. 1 i direktiv 72/166/EEG. "skadelidande": en skadelidande enligt definitionen i artikel 1. 2 i direktiv 72/166/EEG. "den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande": det territorium där fordonet är normalt hemmahörande enligt definitionen i artikel 1. 4 i direktiv 72/166/EEG. Artikel 3 Direktanspråk Varje medlemsstat skall se till att skadelidande vid olyckor som inträffar i en annan medlemsstat än den där den skadelidande har sin stadigvarande bostad har rätt att rikta anspråk direkt mot det försäkringsföretag som tillhandahåller ansvarsförsäkring för den ansvariga personen. Artikel 4 Skaderegleringsrepresentanter 1. 2. 3. Varje medlemsstat skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla försäkringsföretag som täcker de risker som klassificeras i klass 10 under avdelning A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, utser en skaderegleringsrepresentant i varje medlemsstat utom den där de fick sin officiella auktorisation. Skaderegleringsrepresentanten skall ha ansvaret för att handlägga och reglera ersättningsanspråk som uppstår genom olyckor i sådana fall som avses i artikel 1. Skaderegleringsrepresentanten skall vara bosatt eller etablerad i den medlemsstat där han är utsedd. (a) Valet av skaderegleringsrepresentant skall göras av försäkringsbolaget. Medlemsstaterna får inte inskränka denna valfrihet. (b) Skaderegleringsrepresentanten försäkringsbolag. kan arbeta för ett eller flera Skaderegleringsrepresentanten skall vid sådana ersättningsanspråk samla in all nödvändig information med anknytning till regleringen av anspråken och vidta nödvändiga åtgärder för att förhandla fram en reglering av anspråken. Kravet på att en skaderegleringsrepresentant skall utses skall inte frånta den skadelidande eller dennes försäkringsföretag rätten att väcka talan direkt mot den som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag. Skaderegleringsrepresentanterna måste ha tillräckliga befogenheter och språkkunskaper för att företräda försäkringsföretaget gentemot skadelidande i 13 4. 5. 6. 1. sådana fall som avses i artikel 1 och för att tillmötesgå deras anspråk till fullo. Representanten måste kunna handlägga ärendet på det eller de språk som har officiell status i den medlemsstat där den skadelidande är bosatt. Medlemsstaterna skall föreskriva en skyldighet som, åtföljd av lämpliga effektiva och systematiska, ekonomiska eller motsvarande administrativa sanktioner, innebär att, inom tre månader från den dag när den skadelidande framställde sitt ersättningsanspråk antingen direkt till försäkringsföretaget för den som har orsakat olyckan eller till dess skaderegleringsrepresentant, (a) (b) försäkringsföretaget för den som har orsakat olyckan eller detta företags skaderegleringsrepresentant är skyldig att lämna ett motiverat ersättningsanbud i sådana fall då ansvaret inte bestrids och skadan har beräknats, eller det försäkringsföretag som ersättningsanspråket ställts till eller detta företags skaderegleringsrepresentant är skyldig att lämna ett motiverat svar på vad som anförts i anspråket i sådana fall då ansvaret bestrids eller inte klart har fastställts eller skadan inte har beräknats fullständigt. Medlemsstaterna skall anta bestämmelser som säkerställer att ränta utgår på det ersättningsbelopp som den skadelidande erbjuds av försäkringsföretaget eller tillerkänns av domstol, om inget anbud getts inom tremånadersfristen. Kommissionen skall rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av punkt 4 första stycket, samt om hur verkningsfull nämnda nationella bestämmelse sanktionsbestämmelser, före den. (*) samt skall vid behov lämna förslag. om överensstämmelsen mellan och är Att en skaderegleringsrepresentant utses skall inte i sig innebära öppnandet av en filial i den mening som avses i artikel 1 b i direktiv 92/49/EEG, och skaderegleringsrepresentanten skall inte betraktas som ett etableringsställe i den mening som avses i artikel 2 c i direktiv 88/357/EEG och inte heller som en etablering i den mening som avses i Brysselkonventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område(12). Artikel 5 Artikel om Informationscentra För att bereda den skadelidande möjlighet att begära ersättning, skall varje medlemsstat inrätta eller godkänna ett informationscentrum, som skall vara ansvarigt för att (a) att föra ett register som innehåller Fem och ett halvt år efter detta direktivs ikraftträdande. (*) (12) EGT C 27, 26. 1. 1998, s. 1 (konsoliderad version). 14 (1) (2) (3) registreringsnummer hemmahörande inom den ifrågavarande statens territorium, för motorfordon som är normalt (i) (ii) nummer på de försäkringsbrev som omfattar användningen av sådana fordon i riskklass 10 under avdelning A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, samt då försäkringsbrevets giltighetstid har löpt ut även vid vilken tidpunkt försäkringsskyddet slutade gälla, om fordonet omfattas gränsförsäkring på grund av undantaget direktiv 72/166/EEG, skall numret på dessa anges, av ett grönt kort en eller i artikel 4 b i försäkringsföretag som tillhandahåller ansvarsförsäkring för användningen av fordon för de risker som klassificeras i klass 10 under avdelning A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, och de skaderegleringsrepresentanter som försäkringsföretaget har utsett i enlighet med artikel 4 och vars namn skall meddelas informationscentrumet i enlighet med punkt 2 i den här artikeln. (4) listan över de fordon som i varje medlemsstat har undantagits från skyldigheten att omfattas av ansvarsförsäkring enligt bestämmelserna i artikel 4 a och 4 b i direktiv 72/166/EEG, (5) när det gäller de fordon som avses i punkt 4 (i) namnet på den myndighet eller det organ som utses enligt artikel 4 a andra stycket i direktiv 72/166/EEG att svara för ersättning till skadelidande i fall när förfarandet i artikel 2. 2 första strecksatsen i direktiv 72/166/EEG inte är tillämpligt, om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 a i direktiv 72/166/EEG, (ii) namnet på det organ som täcker fordonet i den medlemsstat där det är normalt hemmahörande, om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 b i direktiv 72/166/EEG, (b) (c) eller samordna sammanställningen och spridningen av dessa uppgifter samt hjälpa behöriga personer att erhålla den information som omnämns i a 1–5. Den information som avses i a (1–3) skall arkiveras i sju år efter det att fordonet har upphört att vara registrerat eller försäkringskontraktet har upphört att gälla. 2. Försäkringsföretag skall meddela informationscentrumen i samtliga medlemsstater namn och adress på den som avses punkt (3) 1 a i 15 3. 4. skaderegleringsrepresentant som de har utsett i varje medlemsstat i enlighet med artikel 4. från Medlemsstaterna skall se till att den skadelidande har i den medlemsstat där han är bosatt eller i den informationscentrumet medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande eller där olyckan inträffade utan onödigt dröjsmål(13) få följande information inom sju år efter olyckan: rätt att (a) Försäkringsföretagets namn och adress. (b) försäkringsnumret och (c) Namn och adress på försäkringsföretagets skaderegleringsrepresentant i den stat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad. Informationscentrumen skall samarbeta med varandra. Informationscentrumet skall ge den skadelidande namn och adress på fordonets ägare eller den som vanligtvis kör fordonet eller den registrerade innehavaren om den skadelidande har ett legitimt intresse av att få denna information. skall uppfylla att informationscentrumet särskilt vända sig till bestämmelse kunna denna För (a) försäkringsföretaget, eller (b) fordonsregistret. Om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 a i direktiv 72/166/EEG skall informationscentrumet meddela den skadelidande namnet på den myndighet eller det organ som enligt artikel 4 a andra stycket i det direktivet har utsetts att svara för ersättning till skadelidande i fall då förfarandet i artikel 2. 2 första strecksatsen i direktiv 72/166/EEG inte är tillämpligt. Om fordonet omfattas av undantaget enligt artikel 4 b i direktiv 72/166/EEG skall informationscentrumet meddela den skadelidande namnet på det organ som täcker fordonet i det land där det är normalt hemmahörande. 5. De personuppgifter som framkommer till följd av föregående punkter skall behandlas i enlighet med sådana nationella bestämmelser som antagits enligt direktiv 95/46/EG. (13) Ordet "omedelbart" föreslogs av Europaparlamentet men måste preciseras för att undvika skillnader när medlemsstaterna genomför denna bestämmelse. 16 Artikel 6 Skadeersättningsorgan 1. Varje medlemsstat skall inrätta eller auktorisera ett skadeersättningsorgan med uppgift att ersätta skadelidande i sådana fall som beskrivs i artikel 1. Sådana skadelidande får kräva ersättning från skadeersättningsorganet i den medlemsstat där de har sin stadigvarande bostad (a) (b) om försäkringsföretaget eller dess skaderegleringsrepresentant, inom från det datum då den skadelidande framförde sitt tre månader fordon vars ersättningsanspråk till användning dess till skaderegleringsrepresentant, inte har lämnat ett motiverat svar på vad som anges i ersättningsanspråket, eller försäkringsföretaget för det eller orsakade olyckan att har underlåtit försäkringsföretaget om en skaderegleringsrepresentant i den stat i vilken den skadelidande har sin I detta fall får stadigvarande bostad i enlighet med artikel 4. 1. skadelidande till skadeersättningsorganet, om de har framfört ett ersättningsanspråk direkt till försäkringsföretaget för det fordon vars användning orsakade olyckan och om de har mottagit ett motiverat svar inom tre månader efter det att de framförde anspråket. ersättningsanspråk framföra utse inte till Skadelidande skadeersättningsorganet, om de har vidtagit rättsliga åtgärder direkt mot försäkringsföretaget. ersättningsanspråk framföra dock inte får Skadeersättningsorganet skall ingripa inom två månader från den dag då den skadelidande framför sitt ersättningsanspråk till organet men skall avbryta dess vidtagna svar på skaderegleringsrepresentant ersättningsanspråket. eller lämnat ett motiverat försäkringsföretaget senare har åtgärder om Skadeersättningsorganet skall omedelbart underrätta: (a) (b) försäkringsföretaget olyckan eller skaderegleringsrepresentanten, för det fordon vars användning har orsakat skadeersättningsorganet i den medlemsstat där det försäkringsföretag som har utfärdat försäkringsbrevet är etablerat, (c) den som orsakade olyckan, om denne är känd, om att det har mottagit ett ersättningsanspråk från den skadelidande och att det kommer att svara på anspråket inom två månader från det att detta framfördes. Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att anse ersättning från detta organ som subsidiär eller ej och inte heller rätten att 17 införa regler om skadereglering mellan detta organ och den person eller de personer som har orsakat olyckan och andra försäkringsföretag eller socialförsäkringsorgan som skall ersätta den skadelidande med avseende på samma olycka. Medlemsstaterna får dock inte tillåta att organet, som villkor för betalning av ersättning, ställer krav på att den skadelidande kan visa att den som är ansvarig inte har förmåga eller vägrar att betala. 2. Det skadeersättningsorgan som har betalat ut ersättning till den skadelidande i den medlemsstat där denne har sin stadigvarande bostad skall ha rätt att av skadeersättningsorganet i den medlemsstat där det försäkringsföretag som har utfärdat försäkringsbrevet är etablerat, kräva ersättning för det belopp som har betalats ut som ersättning. Det senare organet skall sedan överta den skadelidandes rättigheter mot den person som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag om i den medlemsstat där den skadelidande har sin skadeersättningsorganet stadigvarande bostad har ersatt denne för förlusten eller skadan. Varje medlemsstat är skyldig att erkänna detta övertagande av rättigheter i enlighet med vad som har fastställts i någon annan medlemsstat. 3. Denna artikel skall börja gälla (a) (b) efter det att ett avtal ingåtts mellan de skadeersättningsorgan som har inrättats eller godkänts av medlemsstaterna om deras uppgifter, skyldigheter och ersättningsförfaranden, från och med den dag som kommissionen fastställer efter det att den i nära samarbete med medlemsstaterna har förvissat sig om att ett sådant avtal ingåtts, och tillämpas så länge avtalet gäller. Kommissionen skall före den. (*) rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av denna artikel och hur verkningsfull den är och vid behov lägga fram förslag. Artikel 7 Om det inte är möjligt att identifiera fordonet eller om det inom två månader efter olyckan är omöjligt att identifiera försäkringsföretaget, kan den skadelidande ansöka i den medlemsstat där han har sin om ersättning hos skadeersättningsorganet stadigvarande bostad. Ersättningen skall lämnas i enlighet med artikel 1 i direktiv 84/5/EEG. Skadeersättningsorganet skall därefter, i enlighet med de villkor som anges i artikel 6. 2 i det här direktivet, ha ett ersättningsanspråk (a) i de fall då försäkringsföretaget inte kan identifieras, mot den garantifond som har inrättats i enlighet med artikel 1. 4 i direktiv 84/5/EEG i den medlemsstat där fordonet är normalt hemmahörande, (*) Fem år efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. 18 (b) (c) i de fall då det rör sig om ett oidentifierat fordon, mot garantifonden i den medlemsstat där olyckan inträffade, i de fall då det rör sig om ett fordon från tredje land, mot garantifonden i den stat där olyckan inträffade. Artikel 8 Direktiv 73/239/EEG skall ändras på följande sätt: (a) I artikel 8. 1 skall följande punkt läggas till: "f) meddela namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisationen söks, om de risker som skall täckas är klassificerade i klass 10 under avdelning A i bilagan, utom fraktförares ansvar. " (b) I artikel 23. 2 skall följande punkt läggas till: "h) Det meddelar namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisationen söks, om de risker som skall täckas är klassificerade i klass 10 under avdelning A i bilagan, utom fraktförares ansvar. " Artikel 9 Direktiv 88/357/EEG skall ändras på följande sätt: I artikel 12a. 4 skall följande punkt läggas till: "Om försäkringsföretaget får har medlemsstaterna godkänna att den skaderegleringsrepresentant som har utsetts enligt artikel 4 i direktiv 99/. /EG(*) utför de uppgifter som åligger den representant som skall utses enligt denna punkt. representant någon utsett inte (*) Europaparlamentets och rådets direktiv 99/. /EG av den. om för tillnärmning motorfordon samt om ändring av direktiven 73/239/EEG och 88/357/EEG (EGT L. ). om ansvarsförsäkring av medlemsstaternas lagar 19 Artikel 10 Genomförande Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den. (*). De skall genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa bestämmelser senast den. (**). När en medlemsstat fattar beslut om dessa åtgärder skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Utan att det påverkar punkt 1 skall medlemsstaterna inrätta eller godkänna skadeersättningsorganet Om skadeersättningsorganen inte har ingått ett avtal enligt artikel 6. 3 före den. (**) skall kommissionen föreslå åtgärder avsedda att säkerställa att bestämmelserna i artiklarna 6 och 7 kan börja gälla före den. (***). den. (*). artikel enligt före 6. 1 Medlemsstaterna får i enlighet med fördraget behålla eller sätta i kraft bestämmelser som är mer förmånliga för den skadelidande parten än de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning, som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 1. 2. 3. 4. 5. Artikel 11 Ikraftträdande Detta direktiv träder gemenskapernas officiella tidning. i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska Artikel 12 Påföljder för överträdelser av de nationella Medlemsstaterna skall bestämmelser som de antar för att överföra detta direktiv och därvid vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna skall vara fastställa sanktioner 24 månader efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. (*) 30 månader efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. (**) 18 månader efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. (*) (**) 24 månader efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. (***) 30 månader efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. 20 effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall senast den. (*) underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, och eventuella senare ändringar av dessa så snart som möjligt. Artikel 13 Mottagare Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel På Europaparlamentets vägnar Ordförande På rådets vägnar Ordföranden (*) 24 månader efter dagen för detta direktivs ikraftträdande. 21


title: Règlement (CE) n° 399/2000 de la Commission, du 22 février 2000, déterminant la mesure dans laquelle peuvent être acceptées les demandes de droits d'importation introduites en février 2000 pour les contingents tarifaires de la viande bovine prévus par le règlement (CE) n° 1272/1999 pour l'Estonie, la Lettonie et la Lituanie

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund
third country

formats: pdf print

text: 23. 2. 2000 FR Journal officiel des Communautés européennes L 50/13 RÈGLEMENT (CE) No 399/2000 DE LA COMMISSION du 22 février 2000 déterminant la mesure dans laquelle peuvent être acceptées les demandes de droits d'importation introduites en février 2000 pour les contingents tarifaires de la viande bovine prévus par le règlement (CE) no 1272/1999 pour l'Estonie, la Lettonie et la Lituanie LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES, vu le traité instituant la Communauté européenne, vu le règlement (CE) no 1272/1999 de la Commission, du 17 juin 1999, établissant pour la période du 1er juillet 1999 au 30 juin 2000 les modalités d'application pour les contingents tarifaires de la viande bovine originaire de l'Estonie, la Lettonie et la Lituanie (1), et notamment son article 3 paragraphe 3, considérant ce qui suit: L'article 1er paragraphes 1 et 3 du règlement (CE) no 1272/ 1999 a fixé les quantités de viandes bovines fraîches, réfrigérées ou congelées, originaires de Lituanie, de Lettonie et d'Estonie et de produits transformés originaires de Lettonie, pouvant être importés à des conditions spéciales au titre de la période du 1er janvier au 30 juin 2000. Des certificats d'importation pour les viandes bovines et demandés, les produits transformés n'ont pas été A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT: Article premier Aucune demande de droits d'importation n'a été déposée au titre de la période allant du 1er janvier au 30 juin 2000 dans le cadre des contingents d'importation visés par l'article 1er para- graphe 1 du règlement (CE) no 1272/1999. Le présent règlement entre en vigueur le 23 février 2000. Article 2 Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre. Fait à Bruxelles, le 22 février 2000. Par la Commission Franz FISCHLER Membre de la Commission (1) JO L 151 du 18. 6. 1999, p. 7


title: Uredba Komisije (ES) št. 398/2000 z dne 22. februarja 2000 o spremembah Uredb (ES) št. 659/97 in (ES) št. 921/1999 glede izračuna količine, ki jo tržijo organizacije proizvajalcev, proizvodnih cen in seznama reprezentativnih trgov, izvedbe brezplačne razdelitve v sektorju sadja in zelenjave ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 1559/70

eurovoc_concepts:
delivery
free service
fruit
producer organisation
trade volume
vegetable

formats: html pdf print

text: 278 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 28 32000R0398 23. 2. 2000 URADNI LIST EVROPSKIH SKUPNOSTI L 50/7 UREDBA KOMISIJE (ES) št. 398/2000 z dne 22. februarja 2000 o spremembah Uredb (ES) št. 659/97 in (ES) št. 921/1999 glede izračuna količine, ki jo tržijo orga- nizacije proizvajalcev, proizvodnih cen in seznama reprezentativnih trgov, izvedbe brezplačne razdelitve v sektorju sadja in zelenjave ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 1559/70 KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo (1), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1257/ 1999 (2), in zlasti členov 10 in 30(7) Uredbe, ob upoštevanju naslednjega: (1) (2) (3) (4) (5) (6) izvedenih pod pokroviteljstvom Komisije, Glede na študije o vrednotenju programov pomoči v hrani, se Uredba Komisije (ES) št. 659/97 z dne 16. aprila 1997 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta št. (ES) št. 2200/96 glede intervencij v sektorju sadja in zele- njave (3), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 729/1999 (4), lahko učinkovito spremeni. Za uskladitev Uredbe (ES) št. 659/97 z drugimi veljav- nimi določbami o skupnih ureditvah trgov, je treba spre- meniti komponente trženih proizvodov organizacij proizvajalcev tako, da se izločijo količine za neposredno prodajo, ker le te ne vključujejo dejavnosti organizacij proizvajalcev. Zaradi številnih proizvodov in reprezentativnih trgov, ki morajo biti zajeti v tedenskih poročilih o proizvodnih cenah, se lahko uporablja izključno sistem IDES, da se zagotovi hitra in učinkovita obdelava informacij. Glede na kompleksnost izvedbe brezplačne razdelitve, kar so pokazale izkušnje zadnjih let, ter za učinkovitejši nadzor, je treba poenostaviti določbe uredb in od držav članic zahtevane informacije. Določiti je treba minimalne intervale, v katerih so države članice dolžne Komisiji predložiti sezname pooblaščenih dobrodelnih organizacij. Za odstranitev dodatnih količin proizvodov, umaknjenih s trga z brezplačno razdelitvijo iz prve in tretje alinee člena 30(1)(a) Uredbe (ES) št. 2200/96, je treba predpi- sati ukrepe za njihovo predelavo. Poleg tega je treba pri ukrepih brezplačne razdelitve iz zgoraj navedene prve alinee predvideti javni razpis, z možnostjo plačila pred- elovalcem v naravi v izogib stroškom predelave. Države članice morajo imeti možnost, da se same odločijo, ali bodo razpisale takšen javni razpis. Kadar je to primerno, bi morale dobrodelne organizacije državam članicam javiti svoje potrebe po proizvodih, predelanih iz svežega sadja in zelenjave. Izbrati je treba tistega ponudnika, ki zaprosi za najmanjšo količino svežih proizvodov za dobavo dane količine predelanih proizvodov. Količina svežih proizvodov, ki presega količino, potrebno za izdelavo proizvodov namenjenih brezplačni razdelitvi, predstavlja plačilo ponudniku v naravi. Ponudnik mora predelati tudi to količino. (7) (8) Določbe za kritje stroškov prevoza, sortiranja in embali- ranja je treba poenostaviti in zneske povečati. Za jasno navedbo, da je brezplačna razdelitev ukrep je treba embalažo označiti z evropskim Skupnosti, emblemom. (9) Seznam reprezentativnih trgov je treba posodobiti. (10) Napake, najdene v Prilogah III in IV Uredbe (ES) št. 659/ 97, je treba popraviti. (11) Uredba Komisije (ES) št. 921/1999 z dne 30. aprila 1999 o posebnih ukrepih za razdelitev sadja in zele- njave, umaknjenih s trga, beguncem s Kosova (5), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2134/1999 (6), se sklicuje na Uredbo (ES) št. 659/97. Ta sklicevanja je treba posodobiti, tako da se upoštevajo spremembe navedenih uredb. (12) Uredba Komisije (EGS) št. 1559/70 z dne 31. julija 1970, o določitvi pogojev za ponudbo industriji živalske krme sadja in zelenjave, umaknjenih s trga (7), kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 771/95 (8), je zastarela in jo je treba razveljaviti. (1) UL L 297, 21. 11. 1996, str. 1. (2) UL L 160, 26. 6. 1999, str. 80. (3) UL L 100, 17. 4. 1997, str. 22. (4) UL L 93, 8. 4. 1999, str. 11. (5) UL L 114, 1. 5. 1999, str. 46. (6) UL L 262, 8. 10. 1999, str. 3. (7) UL L 169, 1. 8. 1970, str. 55. (8) UL L 77, 6. 4. 1995, str. 9. 03/Zv. 28 SL Uradni list Evropske unije 279 (13) Upravljalni odbor za sveže sadje in zelenjavo ni podal (c) peta alinea se nadomesti z naslednjim: mnenja v roku, ki ga je določil predsednik – „— kjer je to primerno, ime podjetja, odgovornega za predelavo svežih proizvodov v skladu s členom 14a,“. SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: 6. Vstavita se naslednja člena 14a in 14b: Člen 1 Uredba (ES) št. 659/97 se spremeni na naslednji način: 1. Člen 3(1) se spremeni na naslednji način: (a) Točka (b) prvega pododstavka se črta; (b) Drugi pododstavek se nadomesti z naslednjim: „Člen 14a Dobrodelna organizacija lahko sama predela ali da na svoje stroške predelati s trga umaknjene proizvode z namenom, da jih brezplačno razdeli osebam, upravičenim do državne podpore po njihovi nacionalni zakonodaji, ali pa pomoči potrebnim v tretjih državah. Vsi iz tega izhajajoči proiz- vodi se morajo razdeliti brezplačno. „Tržena količina iz prvega pododstavka ne vključuje proizvodnje članov organizacij proizvajalcev, tržene v skladu s prvo, drugo in tretjo alineo člena 11(1)(c)(3) Uredbe (ES) št. 2200/96. “ Člen 14b 2. Člen 7(2) se nadomesti z naslednjim: Države članice za proizvode in v obdobjih iz Priloge „2. III vsak teden najpozneje do srede do 12. ure (bruseljski čas) posredujejo Komisiji za vsak tržni dan informacije o cenah, zabeleženih na reprezentativnih trgih. Komisija te informacije posreduje državam članicam. Informacije se pošiljajo Komisiji prek Sistema za vzajemni vnos podatkov (IDES). “ 3. Člen 11 se spremeni na naslednji način: (a) Odstavku 1 se doda naslednji pododstavek: „Ti proizvodi smejo biti predelani pod pogoji, ki jih določa člen 14a ali 14b;“ (b) Drugi pododstavek odstavka 3 se nadomesti z nasled- njim: leta države članice „Od marca 2000 dalje, vsaka tri obveščajo Komisijo o seznamih pooblaščenih dobro- delnih organizacij iz točk (b) in (c); Komisija jih posre- duje naprej vsem državam članicam. “ 4. Drugi odstavek člena 13 se črta. 5. V členu 14(3): (a) se tretja alinea nadomesti z naslednjim: „— imena v ukrep vključenih dobrodelnih organizacij in njihove s tem povezane vloge,“; (b) četrta alinea se nadomesti z naslednjim: 1. Skladno s potrebami dobrodelnih organizacij, nave- denih v skladu z odstavkom 3, lahko države članice izve- dejo enega ali več javnih razpisov za izbiro ponudnika za predelavo s trga umaknjenih proizvodov. Izbrani ponudnik mora predelati vse s trga umaknjene in njemu ponujene proizvode. Količine s trga umaknjenih proizvodov, ki presegajo količine, namenjene proizvodnji predelanih proizvodov za brezplačno razdelitev, predstav- ljajo plačilo v naravi z namenom nadomestitve nastalih proizvodnih stroškov. Dobrodelne organizacije nato razdelijo proizvode, pred- elane z namenom brezplačne razdelitve, tistim, ki so po zakonodaji države članice upravičeni do državne pomoči. 2. Države članice, ki želijo izvesti postopek javnega razpisa iz odstavka 1, ponudbo primerno objavijo in obve- sadja ali zelenjave in trajanju stijo Komisijo o vrsti postopka. Čas trajanja ne sme presegati tržnega leta za navedeni proizvod. 3. Najpozneje do datuma, ki ga določi pristojni državni organ, vključene dobrodelne organizacije sporočijo svoje potrebe po proizvodih, predelanih iz svežega sadja in zele- njave iz odstavka 2 in se obvežejo, da jih bodo prevzele in vse brezplačno razdelile. Prevzem mora biti zaključen najpozneje en mesec po končanem roku za predelavo, v skladu s postopkom iz odstavka 2. „— vsebino dogovorov med organizacijo proizva- jalcev, ki umakne proizvode s trga, in dobrodelno organizacijo, odgovorno za njihovo dostavo,“; Države članice, kadar 4. je to primerno, združijo potrebe iz odstavka 3 v serije predelanih proizvodov in izdelajo osnutek javnega razpisa. 280 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 28 Ta naj za vsako posamezno serijo vsebuje najmanj sledeče informacije: 7. V členu 15(1) se besede „točki 1 Priloge V“ nadomestijo z besedama „Prilogi V“. — za katere sveže proizvode gre in čas, v katerem bodo s trga umaknjeni proizvodi predvidoma na razpolago, 8. Člen 15a se črta. — geografska območja, kjer bodo predvidoma skladiščeni, — podroben opis proizvoda, predelanega iz sadja ali zele- njave, ki se dobavi in njegova embalaža, končni rok dobave vključno s količino, za katero se mora ponudnik obvezati, da jo bo predelal, če bodo s trga umaknjeni proizvodi na razpolago. Varščina je 20 evrov na tono neto teže končnega predela- nega proizvoda. 5. Osnutek javnega razpisa iz odstavka 4 se pošlje v odobritev Komisiji. Objavi se v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Po pozitivni odločitvi Komisije in po njeni objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti se izvede javni razpis. Na vsak razpis se morata za vsako serijo dati najmanj dve ponudbi. Serija se dodeli ponudniku, ki zahteva najmanjšo količino svežih proizvodov za dobavo predelanih proiz- vodov. Če več kot ena ponudba zahteva enako količino, se dodelitev izvrši z žrebom. Če vse predložene ponudbe vsebujejo pretirano visoke količine svežih proizvodov, se država članica lahko odloči, da za tako serijo ne izbere ponudnika. Država članica obvesti Komisijo o izidu javnega razpisa. Komisija objavi to obvestilo v Uradnem listu Evropskih skup- nosti. Od ponudnikov lahko zahteva podrobnosti o ponudbah. Za vsako s trga umaknjeno serijo država članica 6. obvesti izbranega ponudnika, pri katerih organizacijah proizvajalcev lahko, s prednostjo pred drugimi upravičenci, dobi zaloge svežih proizvodov, umaknjenih s trga, kakor določata člena 11 in 12 te uredbe. Po predelavi se predelani proizvod ob prvi prilož- 7. nosti da na razpolago dobrodelnim organizacijam, in sicer v razmerju s količino svežega proizvoda, s katero je izbrani ponudnik razpolagal. 8. Za zagotovitev izpolnitve ponudbe mora izbrani ponudnik predložiti varščino. Ta se določi na osnovi neto teže svežih proizvodov, potrebnih za izdelavo predelanih proizvodov. Varščina mora biti enakovredna: — za proizvode, navedene v Prilogi II Uredbe (ES) št. 2200/96, petkratni kompenzaciji Skupnosti za umik s trga iz člena 26 navedene uredbe, — za druge proizvode znesku, določenem v javnem razpisu. Varščina se sprosti ob dobavi predelanih proizvodov in ko izbrani ponudnik predloži dokazila, da so vsi sveži proiz- vodi, ki so mu bili na razpolago za dobavo predelanih proizvodov, že predelani. “ 9. Člen 16 se nadomesti z naslednjim: „Člen 16 Za proizvode, pakirane v embalažo z manj kot 25 1. kilogrami neto teže, stroške sortiranja in embaliranja svežega sadja in zelenjave, umaknjene s trga z namenom brezplačne razdelitve iz člena 30(1) Uredbe (ES) št. 2200/ 96, nosi Jamstveni oddelek Evropskega kmetijskega usme- rjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) v višini pavšal- nega zneska 132 evrov na tono neto teže. To pa ne velja za sveže proizvode, ki so namenjeni proizvodnji pred- elanih proizvodov v skladu s členoma 14(a) in 14(b). 2. Na embalaži proizvodov za brezplačno razdelitev mora biti prikazan evropski emblem, skupaj z enim ali več naslednjih napisov: — Producto destinado a su distribución gratuita (Regla- mento (CE) n° 659/97 — Produkt til gratis uddeling (forordning (EF) nr. 659/97) — Zur kostenlosen Verteilung bestimmtes Erzeugnis (Verordnung (EG) Nr. 659/97) — Προϊόν προοριζόµενο για δωρεάν διανοµή (κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 659/97) — Product 659/97) for free distribution (Regulation (EC) No — Produit destinéé àà la distribution gratuite (rèèglement (CE) n°659/97 — Prodotto destinato alla distribuzione gratuita (regola- mento (CE) n. 659/97) — Voor gratis uitreiking bestemd product (Verordening (EG) nr. 659/97) — Produto destinado a distribuiççãão gratuita (Regula- mento (CE) n°659/97 — Ilmaisjakeluun tarkoitettu tuote (asetus (EY) N:o 659/97) — Produkt föör gratisutdelning (föörordning (EG) nr 659/97). Kjer bo razdelitev izvedena zunaj Skupnosti, se doda še napis v jeziku/ih zadevnih tretjih držav. Kjer je to primerno, embalaža svežih proizvodov, name- njenih za predelavo iz členov 14a in 14b, ne vsebuje teh napisov. Stroški sortiranja in embaliranja se plačajo organiza- 3. ciji proizvajalcev, ki je opravila to delo. 03/Zv. 28 SL Uradni list Evropske unije 281 Plačilo se izvede ob predložitvi spremne dokumentacije, iz katere je razvidno zlasti naslednje: — imena dobrodelnih organizacij, — količina proizvodov, — prevzem s strani dobrodelnih organizacij. “ 10. V Prilogi II: (a) se reprezentativni trgi v Nemčiji nadomestijo z nasled- njimi: — za cvetačo: Straelen, Maxdorf, Erzeugergroßmarkt Thüringen-Sachsen — za jabolka: Stade, Centralmarkt Rheinland, Boden- seemarkt — za hruške: Stade, Bodenseemarkt — za paradižnik: Straelen, Heidelberg, Kitzingen, Reichenau; (b) je reprezentativni trg za jagode v Belgiji trg v Sint- Truiden; trgi na Portugalskem reprezentativni (e) se naslednji dodajo: — za melone: Moura in Algarve — za sladke pomaranče: Vidigueira — za lubenice: Grandola. 11. V uvodu k Prilogi III, se „člen 6(2)“ nadomesti s „člen 7(2)“. 12. V Prilogi IV se „členom 30 Uredbe (ES) št. 659/97“ nado- mesti s „členom 30 Uredbe (ES) št. 2200/96“. 13. Priloga V se nadomesti s Prilogo I k tej uredbi. 14. Priloga VI se nadomesti s Prilogo II k tej uredbi. Člen 2 V členu 1 Uredbe (ES) št. 921/1999 se besede „in člen 16(2)“ črtajo. Člen 3 (c) se naslednji reprezentativni trgi na Portugalskem črtajo: Uredba (EGS) št. 1559/70 se razveljavi. — za klementine: Alcácer do Sal — za sladke pomaranče: Santiago do Cacém — za breskve in nektarine: Montargil — za hruške: Cova da Beira; (d) se naslednji reprezentativni trgi na Portugalskem nado- mestijo: — za jagode: Oeste se nadomesti z Ribatejo/Oeste — za melone in lubenice: Ribatejo se nadomesti z Člen 4 Ta uredba začne veljati 1. marca 2000. Vendar se — člen 1(1) uporablja za posamezne proizvode šele po začetku prvega tržnega leta, ki sledi datumu veljavnosti iz prvega odstavka, Ribatejo/Oeste; — člen 1(2) ne uporablja do 1. junija 2000. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 22. februarja 2000 Za Komisijo Franz FISCHLER Član Komisije 282 SL Uradni list Evropske unije 03/Zv. 28 PRILOGA I „PRILOGA V PREVOZNI STROŠKI PRI UKREPIH BREZPLAČNE RAZDELITVE (iz člena 15) Razdalja med krajem umika s trga in mestom dostave (1) do 25 km od 25 do 200 km od 200 km do 350 km od 350 km do 500 km nad 500 km Prevozni stroški (EUR/tono) 14,4 30 42 60 78 Dodatek za prevoz v hladilniku EUR 7,2/tono (1) V primeru iz člena 14a razdalja med krajem umika s trga in mestom dostave predelanega proizvoda, ki pelje mimo kraja predelave. V primeru iz člena 14a razdalja med krajem umika s trga in mestom dostave predelanega proizvoda (sveži proizvodi iz člena 14b niso upravičeni do dodatka za prevoz). “ 03/Zv. 28 SL Uradni list Evropske unije 283 PRILOGA II „PRILOGA VI


title: Reglamento (CE) nº 398/2000 de la Comisión, de 22 de febrero de 2000, por el que se modifican los Reglamentos (CE) nos 659/97 y (CE) 921/1999 en lo relativo al cálculo de la cantidad comercializada de una organización de productores, las cotizaciones de producción y la lista de mercados representativos y las disposiciones de aplicación de la distribución gratuita en el sector de las frutas y hortalizas y se deroga el Reglamento (CEE) nº 1559/70

text: 23. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 50/7 REGLAMENTO (CE) No 398/2000 DE LA COMISIÓN de 22 de febrero de 2000 por el que se modifican los Reglamentos (CE) nos 659/97 y (CE) 921/1999 en lo relativo al cálculo de la cantidad comercializada de una organización de productores, las cotizaciones de producción y la lista de mercados representativos y las disposiciones de aplicación de la distribución gratuita en el sector de las frutas y hortalizas y se deroga el Reglamento (CEE) no 1559/70 LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las frutas y hortalizas (1), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 1257/1999 (2), y, en particular, su artículo 10 y eI apartado 7 de su artículo 30, Considerando lo siguiente: (1) (2) (3) (4) (5) (6) El Reglamento (CE) no 659/97 de la Comisión, de 16 de abril de 1997, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en lo que respecta al régimen de las interven- ciones en el sector de las frutas y hortalizas (3), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 729/1999 (4), puede modificarse ventajosamente con arreglo a un estudio de evaluación de los programas de ayuda alimentaria patrocinado por la Comisión. Con el fin de hacer coherente el Reglamento {CE) no 659/97 con las demás disposiciones en vigor en la orga- nización común de mercados, procede modificar los elementos que constituyen la producción comercializada de las organizaciones de productores excluyendo de ellas las cantidades relativas a las ventas directas, ya que éstas no implican ninguna actividad de dichas organizaciones. Habida cuenta del gran número de productos y de mercados representativos que deben incluirse en las cotizaciones de comunicaciones producción, procede utilizar el sistema IDES como única vía de transmisión para garantizar un tratamiento tan eficaz como rápido de los datos. semanales de las Habida cuenta de la complejidad de las operaciones de distribución gratuita, demostrada por la experiencia adquirida en los últimos años, y con objeto de que los controles sean más eficaces, procede simplificar las disposiciones reglamentarias y las informaciones solici- tadas a los Estados miembros. Procede establecer una periodicidad mínima para la comunicación de las listas de las organizaciones carita- tivas autorizadas por parte de los Estados miembros a la Comisión. Con vistas a dar salida comercial a un mayor número de productos retirados del mercado mediante la distribu- ción gratuita contemplada en los guiones primero y tercero de la letra a) del apartado I del artículo 30 del Reglamento (CE) no 2200/96, procede establecer disposi- ciones relativas a la transformación de dichos productos. Además, para las operaciones de distribución gratuita contempladas en el primer guión, conviene establecer un procedimiento de licitación con una contrapartida en especie al transformador, con el fin de no ocasionar ningún gasto a la transformación. El Estado miembro es libre de recurrir o no a este procedimiento. En su caso, las organizaciones caritativas le comunicarán sus necesi- dades de productos transformados a base de frutas y hortalizas. La licitación se adjudicará al licitador que solicite la menor cantidad de producto fresco retirado del mercado para producir una mayor cantidad de producto transformado. La cantidad de producto fresco que supere la necesaria para la fabricación del producto transformado destinado a la distribución gratuita consti- tuirá la remuneración en especie del adjudicatario. Esa cantidad deberá ser transformada también por el adjudi- catario. Procede simplificar las disposiciones relativas al pago de los gastos de transporte, selección y embalaje e incre- mentar los importes de los mismos. Con el fin de mostrar que se trata de una medida comu- nitaria de distribución gratuita, procede hacer que figure el emblema europeo en los embalajes. La lista de los mercados representativos debe actuali- zarse. En los anexos III y IV del Reglamento (CE) no 659/97 citado se han detectado errores. Procede corregirlos. El Reglamento (CE) no 921/1999 de la Comisión, de 30 de abril de 1999, por el que se establecen medidas especiales de distribución de frutas y hortalizas retiradas del mercado a las personas originarias de Kosovo (5), modificado por el Reglamento (CE) no 2134/1999 (6), hace referencia al Reglamento (CE) no 659/97; procede en consecuencia actualizar dichas referencias, habida cuenta de las modificaciones del Reglamento al que hacen alusión. Las disposiciones del Reglamento (CEE) no 1559/70 de la Comisión, de 31 de julio de 1970, por el que se deter- minan las condiciones para la cesión de las frutas y hortalizas retiradas del mercado a las industrias de piensos (7), cuya última modificación la constituye el Reglamento (CE) no 771/95 (8), han quedada obsoletas y, por consiguiente, conviene derogarlo. (7) (8) (9) (10) (11) (12) (1) DO L 297 de 21. 11. 1996, p. 1. (2) DO L 160 de 26. 6. 1999, p. 80. (3) DO L 100 de 17. 4. 1997, p. 22. (4) DO L 93 de 8. 4. 1999, p. 11. (5) DO L 114 de 1. 5. 1999, p. 46. (6) DO L 262 de 8. 10. 1999, p. 3. (7) DO L 169 de 1. 8. 1970, p. 55. (8) DO L 77 de 6. 4. 1995, p. 9. L 50/8 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 23. 2. 2000 (13) El Comité de gestión de las frutas y hortalizas frescas no ha emitido dictamen alguno en el plazo establecido por su Presidente. HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO: Artículo 1 El Reglamento (CE) no 659/97 se modificará como sigue: 1) El apartado 1 del artículo 3 se modificará de la manera siguiente: a) Se suprimirá la letra b) del párrafo primero. b) El párrafo segundo se sustituirá el texto siguiente: «La cantidad comercializada contemplada en el párrafo primero no incluirá la producción de los miembros de la organización de productores comercializada de conformidad con los guiones primero, segundo y tercero del punto 3 de la letra c) del apartado 1 del artículo 11 del Reglamento (CE) no 2200/96. ». 2) El apartado 2 del artículo 7 se sustituirá por el texto siguiente: «2. Para los productos y durante los períodos que figuran en el anexo III, los Estados miembros enviarán a la Comisión todos los miércoles antes de las 12 horas (hora de Bruselas) una comunicación que recoja, para cada día las cotizaciones diarias registradas en sus de mercado, mercados la semana anterior. La Comisión remitirá esta información a los Estados miembros. representativos de producción durante La comunicación a la Comisión se efectuará mediante el sistema denominado “IDES” (Interactive Data Entry System). ». 3) El artículo 11 se modificará como sigue: a) En el apartado 1, se añadirá el párrafo siguiente: «Estos productos podrán transformarse bien en las condiciones contempladas en el artículo 14 bis, bien en las condiciones contempladas en el artículo 14 ter. ». b) El párrafo segundo del apartado 3 se sustituirá por el texto siguiente: «A partir del mes de marzo de 2000, y con una perio- dicidad de tres años, los Estados miembros comuni- carán a la Comisión las listas de las organizaciones caritativas autorizadas mencionadas en las letras b) y c) del párrafo primero. La Comisión se encargará de trans- mitir estas listas a todos los Estados miembros. ». 4) Se suprimirá el párrafo segundo del artículo 13. 5) En el apartado 3 del artículo 14: a) el tercer guión se sustituirá por el texto siguiente: «— del nombre de las organizaciones caritativas impli- cadas en la operación, así como de la función respectiva de cada una,»; b) el cuarto guión se sustituirá por el texto siguiente: «— del contenido de los acuerdos entre la organización retira los productos del de productores que mercado y la organización caritativa encargada de realizar la distribución,». c) el quinto guión se sustituirá por el texto siguiente: «— en su caso, el nombre de la empresa encargada de la transformación de los productos en aplicación de lo dispuesto en el artículo 14 bis. ». 6) Se introducirán los artículos 14 bis y 14 ter siguientes: «Artículo 14 bis La organización caritativa podrá transformar o hacer trans- formar a su cargo los productos retirados del mercado para operaciones de distribución gratuita a las personas a quienes las legislaciones nacionales reconozcan el derecho a recibir asistencia pública o en favor de las poblaciones necesitadas de terceros países. Los productos resultantes de la transformación deberán distribuirse gratuitamente y en su totalidad. Artículo 14 ter En función de las necesidades de las organizaciones 1. caritativas, indicadas con arreglo a lo dispuesto en el apar- tado 3, los Estados miembros podrán organizar uno o varios procedimientos de licitación para hacer transformar por un adjudicatario productos retirados del mercado. El adjudicatario deberá transformar la totalidad de los productos retirados del mercado que le hayan sido cedidos. Las cantidades de productos retirados del mercado que superen las cantidades necesarias para la fabricación de los productos transformados destinados a la distribu- ción gratuita constituirán su remuneración en especie para compensar los gastos de fabricación que tenga que sufragar. Las organizaciones caritativas distribuirán posteriormente los productos transformados destinados a la distribución gratuita a las personas a quienes la legislación del Estado miembro reconozca el derecho a recibir asistencia pública. 2. El Estado miembro que desee organizar un procedi- miento de licitación del tipo contemplado en el apartado 1 publicará el aviso pertinente e informará a la Comisión de la naturaleza de la fruta u hortaliza de que se trate, así como del período abarcado por el procedimiento. Dicho período no podrá superar la duración de la campaña de comercialización del producto en cuestíón. A más tardar en la fecha fijada por la autoridad 3. nacional competente, las organizaciones caritativas intere- sadas comunicarán a ésta, sus necesidades de productos transformados a base de frutas y hortalizas resultantes de la transformación del producto fresco contemplado en el apartado 2, al tiempo que se comprometerán a hacerse cargo de ellos y distribuirlos gratuitamente y en su tota- lidad. La aceptación deberá realizarse antes de transcurrido un mes a partir del final del período de transformación abarcado por el procedimiento contemplado en el apar- tado 2. 4. El Estado miembro procederá, en su caso, a agrupar las necesidades manifestadas en el apartado 3 en lotes de productos transformados y preparará un proyecto de anuncio de licitación. 23. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 50/9 En él deberán figurar para cada lote, como mínimo, los datos siguientes: — producto fresco de que se trata y período durante el cual los productos retirados del mercado pueden estar disponibles, — zonas geográficas en las cuales pueden estar disponi- bles los productos retirados del mercado, — descripción precisa del producto transformado a base de frutas y hortalizas que se vaya a suministrar y de su acondicionamiento, de la fecha límite de suministro, así como de la cantidad que debe producir el licitador, siempre y cuando los productos retirados del mercado estén disponibles. La garantía de licitación queda fijada en 20 euros/tonelada de peso neto de producto transformado que se vaya a entregar. El proyecto de anuncio de licitación contemplado en 5. el apartado 4 se transmitirá a la Comisión para que ésta dé su conformidad. Se publicará en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas. Tras la decisión favorable de la Comisión, también publicada en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas, se iniciará el procedimiento de licita- ción. Para cada lote, participarán en la licitación como mínimo dos ofertas. El lote se adjudicará al licitador que solicite la menor cantidad de producto fresco para realizar la operación. En caso de igualdad, la adjudicación se reali- zará por sorteo. Cuando todas las solicitudes de cantidades de producto fresco de todas las ofertas presentadas sean excesivamente elevadas, el Estado miembro podrá no dar curso a la adjudicación del lote de que se trate. El Estado miembro informará a la Comisión del resultado de la licitación. La Comisión publicará esta información en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas y podrá soli- citar detalles sobre las ofertas de los licitadores. 6. Para cada lote, el Estado miembro informará al adju- dicatario, a medida que se realicen las retiradas, acerca de las organizaciones de productores donde puede aprovisio- narse de productos frescos, concediéndole prioridad frente a los demás beneficiarios contemplados en los artículos 11 y 12 del presente Reglamento. 7. Tras la fabricación, el producto transformado se pondrá a disposición de las organizaciones caritativas en el plazo más breve posible, en proporción a la cantidad de productos frescos puestos a disposición del adjudicatario. A fin de avalar la ejecución de la oferta, el adjudica- 8. tario deberá constituir una garantía de suministro. Esta se calculará en función del peso neto de producto fresco solicitado como contrapartida de la producción del producto transformado y será igual a: — en el caso de los productos que figuran en el anexo II del Reglamento (CE) no 2200/96, cinco veces la indem- nización comunitaria de retirada que figura en el artículo 26 del citado Reglamento, — para los demás productos, un importe fijado en el anuncio de licitación. ción de la totalidad de los productos frescos puestos a su disposición como contrapartida de la entrega del producto transformado. ». 7) En el apartado 1 del artículo 15, los términos «punto 1 del anexo V» se sustituirán por «anexo V». 8) Quedará suprimido el artículo 15 bis. 9) El artículo 16 se sustituirá por el texto siguiente: «Artículo 16 1. Los gastos de selección y embalaje de los productos frescos relacionados con las operaciones de distribución gratuita de frutas y hortalizas retiradas del mercado, contempladas en el apartado 1 del artículo 30 del Regla- mento (CE) no 2200/96 correrán a cargo de la sección de garantía del Fondo Europeo de Orientación y Garantía Agrícola (FEOGA), hasta un importe a tanto alzado de 132 euros por tonelada de peso neto, para los productos presentados en embalajes de menos de 25 kilogramos de peso neto. Los productos frescos destinados a la fabrica- ción de productos transformados contemplados en los artículos 14 bis y 14 ter no tendrán derecho a esta subven- ción. 2. Los embalajes de los productos destinados a la distri- bución gratuita llevarán el emblema europeo junto con una o varias de las menciones siguientes: — Producto destinado a su distribución gratuita [Regla- mento (CE) no 659/97] — Produkt til gratis uddeling (forordning (EF) nr. 659/97) — Zur kostenlosen Verteilung bestimmtes Erzeugnis (Verordnung (EG) Nr. 659/97) — Προϊόν προοριζόµενο για δωρεάν διανοµή (κανονισµός (ΕΚ) αριθ. 659/97) — Product for free distribution (Regulation (EC) No 659/ 97) — Produit destiné à la distribution gratuite (règlement (CE) no 659/97) — Prodotto destinato alla distribuzione gratuita (regola- mento (CE) n. 659/97) — Voor gratis uitreiking bestemd product (Verordening (EG) nr. 659/97) — Produto destinado a distribuição gratuita (Regulamento (CE) n. o 659/97) — Ilmaisjakeluun tarkoitettu tuote (asetus (EY) N:o 659/ 97) — Produkt för gratisutdelning (förordning (EG) nr 659/ 97). En caso de distribución gratuita fuera de la Comunidad, dicha mención figurará también en la lengua o lenguas de los terceros países de que se trate. En su caso, los embalajes de los productos frescos desti- nados a la fabricación de los productos transformados contemplados en los artículos 14 bis y 14 ter no llevarán dichas menciones. La garantía de suministro se liberará a medida que se vaya suministrando el producto transformado y una vez que el adjudicatario haya presentado la prueba de la transforma- 3. Los gastos de selección y embalaje se abonarán a las organizaciones de productores que hayan realizado dichas operaciones. L 50/10 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 23. 2. 2000 El pago de esos importes estará supeditado a la presenta- ción de justificantes en los que se hará constar: — el nombre de los organismos beneficiarios, — la cantidad de productos de que se trate, — la aceptación de los organismos beneficiarios. ». 10) En el anexo II: a) los mercados representativos de Alemania se sustituirán por los mercados siguientes: — para las coliflores: Straelen, Maxdorf, Erzeuger- großmarkt ThüringenSachsen — para las manzanas: Stade, Centrahmarkt Rheinland, Bodenseemarkt — para las peras: Stade, Bodenseemarkt — para los tomates: Straelen, Heidelberg, Kitzingen, Reichenau; b) para las fresas, el mercado representativo de Bélgica será el mercado de Sint-Truiden; c) se suprimirán los mercados representativos de Portugal siguientes: — para las clementinas: Alcácer do Sal — para las naranjas dulces: Santiago do Cácem — para los melocotones y las nectarinas: Montargil — para las peras: Cova da Beira; d) se sustituirán los mercados representativos de Portugal siguientes: — para las fresas: Oeste por Ribatejo/Oeste — para los melones y las sandías: Ribatejo por Riba- tejo/Oeste; — para los melones: Moura y Algarve — para las naranjas dulces: Vidigueira — para las sandías: Grandola. 11) En la frase introductoria del anexo III, los términos «el apartado 2 del artículo 6» se sustituirán por «el apartado 2 del artículo 7». 12) En el anexo IV, Ios términos «el artículo 30 del Regla- mento (CE) no 659/97» se sustituirán por «el articulo 30 del Reglamento (CE) no 2200/96». 13) El anexo V se sustituirá por el anexo que figura en el anexo I del presente Reglamento. 14) El anexo VI se sustituirá por el anexo que figura en el anexo II del presente Reglamento. Artículo 2 En el artículo 1 del Reglamento (CE) no 921/1999 se supri- mirán los términos «y del apartado 2 del artículo 16». Queda derogado el Reglamento (CEE) no 1559/70. Artículo 3 Artículo 4 EI presente Reglamento entrará en vigor el 1 de marzo de 2000. No obstante: — las disposiciones del punto 1 del artículo 1 sólo serán aplicables, para cada uno de los productos, a partir de su comience próxima campaña de después de la fecha de entrada en vigor contemplada en el párrafo primero, comercialización que e) se añadirán los mercados representativos de Portugal — las disposiciones del punto 2 del artículo 1 no serán aplica- siguientes: bles hasta el 1 de junio de 2000. El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro. Hecho en Bruselas, el 22 de febrero de 2000. Por la Comisión Franz FISCHLER Miembro de la Comisión 23. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 50/11 ANEXO I «ANEXO V GASTOS DE TRANSPORTE EN EL MERCADO DE LA DISTRIBUCIÓN GRATUITA (contemplados en el artículo 15) Distancia entre el punto de retirada y el lugar de entrega (1) Gastos de transporte (EUR/tonelada) Inferior a 25 km Superior o igual a 25 km e inferior a 200 km Superior o igual a 200 km e inferior a 350 km Superior o igual a 350 km e inferior a 500 km Superior o igual a 500 km Suplemento para el transporte frigorífico: 7,2 EUR/tonelada. 14,4 30 42 60 78 (1) En el caso contemplado entre el artículo 14 bis, distancia entre el punto de retirada y el lugar de entrega del producto transformado, lugar de transformación. pasando por el En el caso contemplado en el artículo 14 ter, distancia entre el lugar de transformación y el de distribución del producto transformado (los productos frescos contemplados en el artículo 14 ter no dan derecho a la indemnización de transporte). » L 50/12 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 23. 2. 2000 ANEXO II «ANEXO VI DATOS RELATIVOS A LAS OPERACIONES DE DISTRIBUCIÓN GRATUITA FUERA DE LA COMUNIDAD (contempladas en el artículo 14) Estado miembro:. Número de la decisión de la Comisión (*):. Cantidades distribuidas (por producto):. Nombre y sede de la organización de productores encargada de las retiradas:. Nombre y sede de las organizaciones caritativas que participan en la operación:. Nombre y sede de la empresa encargada de la transformación de los productos (en su caso):. Modo de transporte, nombre y sede del expedidor encargado del transporte:. País y lugar de destino final:. Población a la que van destinados los productos, con estimación del número de beneficiarios:. Fechas de retirada, salida y entrega de los productos:. (*) excepto para las operaciones realizadas en virtud del Reglamento (CE) no 921/1999. »


title: 2000/150/CE: Decisión de la Comisión, de 22 de febrero de 2000, que modifica la Decisión 1999/788/CE por la que se establecen medidas de protección contra la contaminación por dioxinas de determinados productos de origen porcino y aviar destinados al consumo humano o animal [notificada con el número C(2000) 490] (Texto pertinente a efectos del EEE)

eurovoc_concepts:
animal nutrition
health control
human nutrition
pigmeat
poultrymeat
toxic substance

text: 23. 2. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas L 50/25 DECISIÓN DE LA COMISIÓN de 22 de febrero de 2000 que modifica la Decisión 1999/788/CE por la que se establecen medidas de protección contra la contaminación por dioxinas de determinados productos de origen porcino y aviar destinados al consumo humano o animal [notificada con el número C(2000) 490] (Texto pertinente a efectos del EEE) (2000/150/CE) LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Vista la Directiva 89/662/CEE del Consejo, de 11 de diciembre de 1989, relativa a los controles veterinarios aplicables en los intercambios intracomunitarios con vistas a la realización del mercado interior (1), cuya última modificación la constituye la Directiva 92/118/CEE (2), y, en particular, el apartado 4 de su artículo 9, Vista la Directiva 90/425/CEE del Consejo, de 26 de junio de 1990, relativa a los controles veterinarios y zootécnicos aplica- bles en los intercambios intracomunitarios de determinados animales vivos y productos con vistas a la realización del mercado interior (3), cuya última modificación la constituye la Directiva 92/118/CEE y, en particular, el apartado 4 de su artículo 10, Considerando lo siguiente: (1) (2) restricciones impuestas por la Decisión 1999/ Las 788/CE de la Comisión, de 3 de diciembre de 1999, por la que se establecen medidas de protección contra la contaminación por dioxinas de determinados productos de origen porcino y aviar destinados al consumo humano o animal (4), no serán aplicables a los productos que no estén contaminados con dioxinas, de acuerdo con los análisis efectuados, o que procedan de animales sacrificados después del 20 de septiembre de 1999 o de huevos puestos con posterioridad a esta fecha. Las autoridades belgas certifican, tal como han infor- mado a la Comisión y tras la conclusión de un programa de análisis, que actualmente todas las exportaciones belgas de aves de corral están libres de contaminación por dioxinas o PCB. Por otra parte, se han localizado y sometido a exámenes adecuados, incluidas pruebas analí- ticas, los huevos puestos antes del 20 de septiembre de 1999 y todos los productos derivados de los mismos. Dichos exámenes, que se han venido realizando desde julio de 1999, han arrojado en todos los casos resul- tados negativos. Las autoridades belgas han continuado aplicando, además, una serie de programas de supervi- sión en el sector de los piensos. Estos programas tampoco han revelado resultados positivos en lo que (1) DO L 395 de 30. 12. 1989, p. 13. (2) DO L 62 de 15. 3. 1993, p. 49. (3) DO L 224 de 18. 8. 1990, p. 29. (4) DO L 310 de 4. 12. 1999, p. 62. respecta a la contaminación por PCB y dioxinas de determinados ingredientes de piensos y de piensos compuestos producidos con posterioridad al 2 de abril de 1999. La localización y el examen de todas las exis- tencias de carne de porcino, carne de aves de corral y sus correspondientes productos derivados procedentes de animales sacrificados antes del 20 de septiembre de 1999 no ha concluido aún. (3) A la luz de cuanto antecede, procede levantar las restric- ciones que pesan sobre los huevos y sus productos derivados, así como sobre grasas extraídas (fundidas), proteínas animales transformadas, piensos compuestos y premezclas. La Decisión 1999/788/CE deberá modifi- carse en consecuencia. (4) Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité veterinario permanente. HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN: Artículo 1 La Decisión 1999/788/CE se modificará como sigue: 1) En el apartado 1 del artículo 1, se suprimirán las letras g) a k) y m). 2) En la letra b) del apartado 2 del artículo 1, se suprimirán los términos «o de huevos puestos después de esa fecha». 3) En el apartado 1 del artículo 4, se suprimen los términos «o de huevos puestos después de esa fecha». 4) En el anexo A, los términos «Huevos, ovoproductos, carne fresca de aves de corral y productos derivados» se sustituirán por «Carne fresca de aves de corral y productos derivados». 5) El anexo B se modificará como sigue: a) En la sección I, se suprimirán los guiones séptimo a undécimo y decimotercero; b) En la sección IV, se sustituirá el segundo guión por el texto siguiente: «que el producto proceda de animales después del 20 de septiembre de 1999». sacrificados 6) En la sección I del anexo C, se suprimirán los guiones séptimo a undécimo y decimotercero. L 50/26 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 23. 2. 2000 Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros. Artículo 2 Hecho en Bruselas, el 22 de febrero de 2000. Por la Comisión David BYRNE Miembro de la Comisión