title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0943/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Raad. Gebruik van wolmanzouten voor de behandeling van hout.

eurovoc_concepts:
Netherlands
carcinogenic substance
export
market approval
toxic substance
waste management
wood industry

text: 13. 3. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 81 E/13 (2001/C 81 E/013) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0943/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Raad (30 maart 2000) Betreft: Gebruik van (cid:132)wolmanzouten(cid:148) voor de behandeling van hout Het gebruik van (cid:132)wolmanzouten(cid:148) voor de behandeling van hout (ge(cid:239)mpregneerd hout) heeft ernstige gevolgen voor mens en milieu. Wolmanzouten bevatten het zeer giftige arseen, chroom IV en koper. Ge(cid:239)mpregneerd hout wordt onder meer gebruikt voor tuinhuisjes, afsluitingen, speeltuigen, pergola(cid:146)s, tuinmeubelen en dwarsliggers van sporen. Sinds februari 2000 mogen in Nederland geen producten meer worden verkocht die zijn vervaardigd uit ge(cid:239)mpregneerd hout. De Raad van State sprak zich in een arrest ook uit tegen de versnippering van ge(cid:239)mpregneerd hout. Het hout mag evenmin worden beschouwd als brandstof voor elektriciteitscentrales, als grondstof voor spaanderplaten en veevoeder, als strooisel in tuinen en rondom bomen of als vervan- ging voor stro in dierenstallen. Uit persberichten blijkt nu evenwel dat de Nederlandse overheid oogluikend zou toestaan dat de kankerverwekkende houtsnippers worden uitgevoerd naar andere EU-lidstaten voor de productie van spaanderplaten, speeltuigen en dergelijke. Hiermee handelt ze in strijd met de letter en de geest van verschillende EU-richtlijnen. Is de Raad op de hoogte van de uitvoer van kankerverwekkende houtsnippers van Nederland naar andere EU-lidstaten? a) Zo ja, om welke landen gaat het? b) Zo neen, acht de Raad een onderzoek noodzakelijk, gezien de negatieve gevolgen voor mens en milieu en de overtreding van verschillende EU-richtlijnen? Antwoord (29 september 2000) Zoals het geachte parlementslid wel bekend is, valt de uitvoer van ge(cid:239)mpregneerd hout in de vorm van afvalstoffen onder Verordening nr. 259/93 betreffende toezicht en controle op de overbrenging van afvalstoffen binnen, naar en uit de Europese Gemeenschap. Voorts is Richtlijn 91/689/EEG betreffende gevaarlijke afvalstoffen van toepassing op een eventuele indeling van ge(cid:239)mpregneerd hout. Het is aan de Commissie om de noodzakelijk geachte stappen te ondernemen, teneinde te zorgen voor een correcte toepassing van bovengenoemde communautaire wetgeving. (2001/C 81 E/014) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-0998/00 van Neil MacCormick (Verts/ALE) aan de Raad Betreft: Teruggave van eigendom in de kandidaatlanden (30 maart 2000) Vele burgers van de Unie zijn afstammelingen van mensen wier eigendom in Midden- en Oost-Europa tijdens de nazi-bezetting en de periode van de holocaust, alsmede tijdens en na de daaropvolgende machtsovername door de communisten zijn geconfisqueerd. Zal de Raad erop aandringen dat de kandidaatlanden, bij wijze van fundamentele voorwaarde voor hun toetreding tot de Europese Unie, doeltreffende plannen goedkeuren en uitvoeren om wederrechtelijk in beslag genomen eigendom terug te geven?


title: SKRIFTLIG FRÅGA E-0993/00 från Ioannis Souladakis (PSE) till rådet. Tillämpning av stabiliseringsavtalet i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien.

eurovoc_concepts:
North Macedonia
agreement (EU)
association agreement (EU)
peacekeeping

formats: html pdf print

text: C 26 E/140 Europeiska gemenskapernas officiella tidning SV 26. 1. 2001 ˜n s(cid:229) l(cid:228)nge f(cid:246)religger endast en prelimin(cid:228)r version av rapporten om PPDR-projektet, som f(cid:246)r n(cid:228)rvarande (cid:228)r tillg(cid:228)nglig i pappersformat p(cid:229) kommissionens delegation i YaoundØ, hos kommissionens tekniska avdelning i Bryssel och hos EUF:s nationella utanordnare i YaoundØ. De f(cid:246)rb(cid:228)ttringar som rekommenderats av konsultf(cid:246)retaget GOPA har beaktats vid utformningen av den nya projektfasen, f(cid:246)r s(cid:229) vitt dessa rekommendationer ansetts vara relevanta och anpassade till den nya projektfasens s(cid:228)rskilda f(cid:246)ruts(cid:228)ttningar och finansiering. Samarbetet med icke-statliga organisationer omfattas av artiklarna 252-257 (mikroprojekt) samt artiklarna 251a till 251e (decentraliserat samarbete) i vilka (cid:228)ndam(cid:229)len och villkoren f(cid:246)r genomf(cid:246)randet fastst(cid:228)lls. I (cid:246)vrigt har kommissionen offentliggjort ett meddelande om riktlinjer f(cid:246)r decent- raliserat samarbete som skall till(cid:228)mpas p(cid:229) alla decentraliserade samarbetsprogram. i LomØkonventionen, (2001/C 26 E/174) SKRIFTLIG FR¯GA E-0993/00 fr(cid:229)n Ioannis Souladakis (PSE) till r(cid:229)det (30 mars 2000) ˜mne: Till(cid:228)mpning av stabiliseringsavtalet i f. d. jugoslaviska republiken Makedonien Genom Europaparlamentets antagande av Swoboda-bet(cid:228)nkandet (1) om att inleda f(cid:246)rhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal med f. d. jugoslaviska republiken Makedonien skapas en l(cid:228)mplig ram f(cid:246)r att garantera s(cid:228)kerhet och utveckling i landet, s(cid:229) att den f. d. jugoslaviska republiken Makedonien successivt kan n(cid:228)rma sig den europeiska familjen. Vad kommer r(cid:229)det under den n(cid:228)rmaste tiden att g(cid:246)ra f(cid:246)r att inom en snar framtid f(cid:246)rverkliga allt det som Swoboda-bet(cid:228)nkandet deklarerar och som f. d. jugoslaviska republiken Makedonien utlovas? (1) Fullst(cid:228)ndiga f(cid:246)rhandlingsreferatet fr(cid:229)n sammantr(cid:228)det den 17 februari 2000, s. 81. Svar (26 juni 2000) Stabiliserings- och associeringsprocessen ligger i centrum f(cid:246)r Europeiska unionens politik p(cid:229) Balkan. Unionens (cid:246)vergripande m(cid:229)l (cid:228)r att l(cid:228)nderna i regionen i st(cid:246)rsta m(cid:246)jliga m(cid:229)n integreras i den europeiska politikens och ekonomins huvudfr(cid:229)gor. Stabiliserings- och associeringsavtal (cid:228)r ett ny form av bilaterala avtal som Europeiska unionen erbjuder l(cid:228)nderna i regionen i utbyte mot uppfyllandet av vissa politiska och ekonomiska villkor. Ett f(cid:246)rhandlingsdirektiv f(cid:246)r ett s(cid:229)dant avtal med f. d. jugoslaviska republiken Makedonien antogs av r(cid:229)det den 24 januari 2000. Detta var det f(cid:246)rsta f(cid:246)rhandlingsdirektivet f(cid:246)r ett avtal av s(cid:229)dant slag i regionen och inneb(cid:228)r ett stort steg fram(cid:229)t f(cid:246)r utvecklingen av EU:s stabiliserings- och associeringsprocess. F(cid:246)rhandlingarna inleddes i mars under Europeiska kommissionens ansvar och de b(cid:229)da sidorna har uttryckt (cid:246)nskem(cid:229)l om att f(cid:246)rhandlingarna skall vara avslutade f(cid:246)re (cid:229)rsskiftet. R(cid:229)det (cid:228)r (cid:246)vertygat om att Europeiska kommissionen (cid:228)r fullt medveten om rekommendationerna i Swoboda-bet(cid:228)nkandet. Efter avslutade f(cid:246)rhand- lingar kommer undertecknandet och ing(cid:229)endet av avtalet att (cid:228)ga rum enligt de f(cid:246)rfaranden som f(cid:246)reskrivs i relevanta best(cid:228)mmelser i f(cid:246)rdragen


title: QUESTION ÉCRITE E-0973/00 posée par Ioannis Souladakis (PSE) au Conseil. Relations entre l'Union européenne et l'Iran.

eurovoc_concepts:
Council of the European Union
EU relations
Iran

text: C 26 E/136 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 26. 1. 2001 une diffØrenciation sera faite en fonction du niveau d(cid:146)Ømission de chaque type de tØlØphone mobile. Les autres projets s(cid:146)attachent (cid:224) fournir une meilleure comprØhension des mØcanismes biologiques par lesquels les radiations ØlectromagnØtiques pourraient influer sur la santØ humaine. Un d(cid:146)entre eux veut aussi Ølucider l(cid:146)effet combinØ des radiations ØlectromagnØtiques avec des agents carcinogŁnes chimiques. (2001/C 26 E/169) QUESTION (cid:201)CRITE E-0973/00 posØe par Ioannis Souladakis (PSE) au Conseil (30 mars 2000) Objet: Relations entre l(cid:146)Union europØenne et l(cid:146)Iran Les rØsultats des rØcentes Ølections lØgislatives en Iran attestent la dØtermination de la population de voir le pays sortir de son long isolement sur la scŁne internationale. Jusqu(cid:146)(cid:224) prØsent, l(cid:146)Union europØenne n(cid:146)a guŁre rØagi aux changements intervenus. Le Conseil compte-t-il profiter de la conjoncture pour amØliorer ses relations avec l(cid:146)Iran et aider ainsi la sociØtØ iranienne dans ses efforts d(cid:146)ouverture en direction de l(cid:146)Occident? RØponse (26 juin 2000) L(cid:146)UE estime que les dØveloppements survenus en Iran sont encourageants, y compris les rØsultats du premier tour des Ølections lØgislatives du mois de fØvrier. l(cid:146)Union europØenne a rappelØ l(cid:146)intØrŒt qu(cid:146)elle porte de longue date (cid:224) la (cid:192) la suite de ces Ølections, consolidation et au dØveloppement du dialogue global qu(cid:146)elle entretient avec l(cid:146)Iran et elle a rØaffirmØ sa volontØ d(cid:146)encourager l(cid:146)instauration de liens plus Øtroits avec le gouvernement iranien. (2001/C 26 E/170) QUESTION (cid:201)CRITE E-0975/00 posØe par Christel Fiebiger (GUE/NGL) (cid:224) la Commission (31 mars 2000) Objet: (cid:201)conomies concernant la sous-section B1-Agriculture du budget 2001 et modifications des pers- pectives financiŁres pour la pØriode 2000-2006 De nombreuses propositions de la Commission relatives (cid:224) des Øconomies concernant la sous- section B1-Agriculture dans le cadre du budget 2001 ont ØtØ rendues publiques rØcemment. Ces Øconomies sont-elles prioritaires par rapport (cid:224) la satisfaction des besoins financiers dans le domaine de la politique ØtrangŁre (mesures de reconstruction au Kosovo d(cid:146)un montant de 300 millions d(cid:146)euros par an)? La Commission envisage-t-elle d(cid:146)autre part des modifications au cadre financier arrŒtØ par le Conseil europØen dans l(cid:146)Agenda 2000 (cid:224) Berlin? (cid:192) combien s(cid:146)ØlŁvent les Øconomies que la Commission souhaite rØaliser, notamment par le biais des mesures suivantes: (cid:129) des modifications (cid:224) l(cid:146)organisation commune de marchØ, notamment pour le sucre, le houblon, le riz, les olives, le lin et le chanvre; (cid:129) une nouvelle rØglementation, concernant notamment la crØation d(cid:146)un Fonds de rØglementation pour la viande de porc; (cid:129) une rØforme de l(cid:146)ordre budgØtaire, notamment gr(cid:226)ce (cid:224) une modification de l(cid:146)attribution des dØpenses nØgatives de la sous-section B1-Agriculture;


title: Kommissionens forordning (EF) nr. 668/2000 af 30. marts 2000 om fastsættelse af maksimumsrestitutionen ved udførsel af blød hvede inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1707/1999 omhandlede licitation

eurovoc_concepts:
award of contract
common wheat
export refund
import tax
third country

formats: pdf print

text: 31. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 80/29 KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 668/2000 af 30. marts 2000 om fastsættelse af maksimumsrestitutionen ved udførsel af blød hvede inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1707/1999 omhandlede licitation KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn (1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1253/1999 (2), under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 1501/ 95 af 29. juni 1995 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår ydelse af eksportrestitutioner for korn samt de foranstaltninger, der skal træffes inden for kornsektoren i tilfælde af markedsforstyr- relser (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2513/98 (4), særlig artikel 4, og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) restitutionen og/eller afgiften ved En licitation over udførsel af blød hvede til alle tredjelande blev åbnet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1707/1999 (5), ændret ved forordning (EF) nr. 2011/1999 (6). I artikel 7 i forordning (EF) nr. 1501/95 er det fastsat, at Kommissionen på grundlag af de meddelte bud efter proceduren i artikel 23 i forordning (EØF) nr. 1766/92 kan beslutte at fastsætte en maksimumseksportrestitu- tion under hensyntagen til kriterierne i artikel 1 i forord- ning (EF) nr. 1501/95. I dette tilfælde gives der tilslag til den eller de bydende, hvis bud er lig med eller lavere end maksimumsrestitutionen, og til de bydende, hvis bud omfatter en eksportafgift. (3) (4) Anvendelse af ovennævnte kriterier på den nuværende markedssituation for den pågældende kornart medfører, at maksimumsrestitutionen fastsættes til det i artikel 1 nævnte beløb. De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningsko- mitéen for Korn — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 For bud, der meddeles fra den 24. indtil den 30. marts 2000 inden for rammerne af den i forordning (EF) nr. 1707/1999 omhandlede licitation, fastsættes maksimumsrestitutionen for blød hvede til 33,99 EUR/t. Denne forordning træder i kraft den 31. marts 2000. Artikel 2 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 30. marts 2000. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen (1) EFT L 181 af 1. 7. 1992, s. 21. (2) EFT L 160 af 26. 6. 1999, s. 18. (3) EFT L 147 af 30. 6. 1995, s. 7. (4) EFT L 313 af 21. 11. 1998, s. 16. (5) EFT L 201 af 31. 7. 1999, s. 55. (6) EFT L 248 af 21. 9. 1999, s. 23


title: Fælles holdning (EF) nr. 24/2000 af 30. marts 2000 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets henstilling om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne

eurovoc_concepts:
application of EU law
environmental law
environmental monitoring
industrial building
pollution

text: 16. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 137/1 I (Meddelelser) RÅDET FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 24/2000 fastlagt af Rådet den 30. marts 2000 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets henstilling om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne (2000/C 137/01) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION, (2) som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, som henviser til forslag fra Kommissionen, som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (1), som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (2), som handler efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og som tager følgende i betragtning: (1) Resolutionen vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 1. februar 1993 om et program for Fællesskabets politik og virke inden for miljø og bæredygtig udvikling (4), og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 2179/98/EF om revision heraf (5) understregede, hvor vigtigt det er at gennemføre Fællesskabets miljølovgivning ved hjælp af princippet om delt ansvar. (1) EFT C 169 af 16. 6. 1999, s. 12. (2) EFT C 374 af 23. 12. 1999, s. 48. (3) Europa-Parlamentets udtalelse af 16. 9. 1999 (EFT C 54 af 25. 2. 2000, s. 92), Rådets fælles holdning af 30. 3. 2000 og Europa- Parlamentets afgørelse af. (endnu ikke offentliggjort i EFT). (4) EFT C 138 af 17. 5. 1993, s. 1. (5) EFT L 275 af 10. 10. 1998, s. 1. I sin meddelelse til Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet om gennemførelse af Fællesskabets miljølovgivning af 5. november 1996, særlig punkt 29, foreslog Kommissionen, at der skulle fastlægges retnings- linjer på fællesskabsplan for at bistå medlemsstaterne med at udføre inspektionsopgaver og derved reducere de nuværende store forskelle mellem medlemsstaternes inspektioner. (3) Rådet opfordrede i sin resolution af 7. oktober 1997 om affattelsen, gennemførelsen og håndhævelsen af Fælles- skabets miljølovgivning (6) Kommissionen til, med hen- blik på drøftelse i Rådet, at foreslå mindstekrav og/eller retningslinjer, især baseret på arbejdet i Den Europæiske Unions netværk for gennemførelse og håndhævelse af Fællesskabets miljølovgivning (IMPEL), for inspektionsop- gaver udført i medlemsstaterne og mulige måder, hvorpå deres anvendelse i praksis kan kontrolleres af medlemssta- terne for at sikre en ensartet anvendelse og håndhævelse af miljølovgivning, og der er i Kommissionens forslag taget hensyn til et dokument forelagt af IMPEL i november 1997 med titlen »Mindstekrav ved inspektioner«. (4) Med sin beslutning af 14. maj 1997 om Kommissionens meddelelse opfordrede Europa-Parlamentet til lovgivning om miljøinspektioner; Det Økonomiske og Sociale Ud- valg og Regionsudvalget afgav positive udtalelser om Kommissionens meddelelse og fremhævede betydningen af miljøinspektioner. (6) EFT C 321 af 22. 10. 1997, s. 1. C 137/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 5. 2000 (5) Der findes allerede forskellige ordninger og forskellig praksis for inspektion i medlemsstaterne, og disse bør som anført i Rådets resolution af 7. oktober 1997 ikke erstattes af en fællesskabsinspektionsordning, og det vil fortsat være medlemsstaterne, der bør have ansvaret for miljøinspektionsopgaver. (13) De oplysninger og den dokumentation, der forelægges af driftsherrer i de industrier, der er tilmeldt fællesskabsord- ningen for miljøledelse og miljørevision (EMAS), kunne være en nyttig informationskilde i forbindelse med mil- jøinspektioner. (6) Inspektionsordninger og effektiv gennemførelse af in- spektioner modvirker overtrædelser af miljølovgivningen, da det giver myndighederne mulighed for at identificere overtrædelser og håndhæve miljølove gennem sanktioner eller andre midler, og inspektioner er således et uundvær- ligt led i lovgivningskæden og et effektivt instrument med henblik på en mere konsekvent gennemførelse og håndhævelse af fællesskabslovgivningen på miljøområdet overalt i Fællesskabet og undgåelse af konkurrenceforvrid- ning. (7) Der er i øjeblikket stor forskel på inspektionsordningerne og -mekanismerne blandt medlemsstaterne, ikke kun hvad angår kapaciteten til at udføre inspektionsopgaver, men også i omfanget og indholdet af de gennemførte inspektionsopgaver, og i nogle få medlemsstater findes der slet ingen; dette forhold kan ikke anses for tilfredsstil- lende for målet med en effektiv og mere konsekvent gennemførelse, anvendelse i praksis og håndhævelse af EF-lovgivningen for miljøbeskyttelse. (14) For at der kan drages konklusioner af anlægsbesøgene, bør der udarbejdes regelmæssige rapporter. (15) Rapporter om inspektionsaktiviteter og offentlighedens adgang til oplysninger herom er vigtige midler til via gennemskuelighed at sikre inddragelse af borgerne, ikke statslige organisationer og andre berørte parter i gennem- førelsen af Fællesskabets miljølovgivning; der bør være adgang til sådanne oplysninger i overensstemmelse med Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger (1). (16) Medlemsstaterne bør bistå hinanden administrativt med at gennemføre denne henstilling; såfremt medlemsstater- ne i samarbejde med IMPEL indfører en frivillig ordning for rapportering og rådgivning om inspektorater og inspektionsprocedurer, kan dette bidrage til at fremme den bedste praksis i hele Fællesskabet. (8) Det er derfor nødvendigt i denne fase at fremlægge retningslinjer i form af mindstekrav, der skal anvendes som et fælles grundlag for miljøinspektionsopgaverne i medlemsstaterne. (17) Medlemsstaterne bør forelægge Rådet og Kommissionen en rapport om deres erfaringer med gennemførelsen af denne henstilling, og Kommissionen vil regelmæssigt skulle holde Europa-Parlamentet orienteret. (9) Fællesskabets miljølovgivning forpligter medlemsstaterne til at anvende krav i forbindelse med bestemte udledninger eller aktiviteter, der måtte medføre sådanne; mindstekrav til tilrettelæggelse og udførelse af inspektioner bør i medlemsstaterne i første fase overholdes for alle industri- anlæg og andre virksomheder og anlæg, hvis luftemissio- ner og/eller vandudledninger og/eller affaldsbortskaffel- ses- eller genindvindingsaktiviteter er omfattet af krav om godkendelse, tilladelse eller licens i henhold til EF- lovgivningen. (10) Inspektioner bør foretages under hensyn til ansvarsforde- lingen i medlemsstaterne mellem godkendelses- og in- spektionstjenester. (11) For at gøre denne inspektionsordning effektiv bør med- lemsstaterne sørge for, at miljøinspektionsaktiviteter planlægges på forhånd. (18) Kommissionen bør holde øje med anvendelsen og gen- nemførelsen af denne henstilling og rapportere herom til Europa-Parlamentet og Rådet så snart som muligt, efter at den har modtaget medlemsstaternes rapporter. (19) Yderligere bidrag fra IMPEL og medlemsstaterne, i samar- bejde med Kommissionen vedrørende god praksis med hensyn til miljøinspektørernes kvalifikationer og uddan- nelse bør fremmes. (20) I overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionali- tetsprincippet i traktatens artikel 5 samt i betragtning af forskellene i medlemsstaternes inspektionssystemer og -ordninger, kan den foreslåede foranstaltnings mål bedst nås ved hjælp af vejledning på fællesskabsplan. (12) Anlægsbesøg udgør et vigtigt led i miljøinspektionsaktivi- teterne. (1) EFT L 158 af 23. 6. 1990, s. 56. 16. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 137/3 (21) I lyset af de erfaringer, der er høstet fra anvendelsen af henstillingen, og under hensyntagen til IMPEL’s senere drøftelser og resultaterne af de frivillige ordninger, der indføres i henhold til denne henstilling, bør Kommissio- nen videreudvikle mindstekravene med hensyn til anven- delsesområde og substans og fremsætte supplerende forslag, der i givet fald vil kunne omfatte et direktivforslag. HENSTILLER FØLGENDE: I Formål Miljøinspektionsopgaver bør udføres i medlemsstaterne i hen- hold til de mindstekrav, der skal gælde for tilrettelæggelse, udførelse, opfølgning og offentliggørelse af resultaterne heraf, for derigennem at øge overholdelsen af og bidrage til en mere konsekvent gennemførelse og håndhævelse af Fællesskabets miljølovgivning i alle medlemsstater. II Anvendelsesområde og definitioner 1. a) Denne henstilling gælder for miljøinspektioner af alle industrianlæg og andre virksomheder og anlæg, hvis luftemissioner og/eller vandudledninger og/eller af- faldsbortskaffelses- eller genindvindingsaktiviteter er omfattet af krav om godkendelse, tilladelse eller licens i henhold til EF-lovgivningen med forbehold af speci- fikke inspektionsbestemmelser i gældende EF-lovgiv- ning. b) I denne henstilling forstås ved »kontrollerede anlæg« alle de industrianlæg og andre virksomheder og anlæg, der er nævnt i litra a). I denne henstilling forstås ved »miljøinspektion« en 2. aktivitet, der efter omstændighederne indebærer: a) check og fremme af kontrollerede anlægs overensstemmel- se med relevante miljøkrav i EF-lovgivningen som gennem- ført i national lovgivning eller som anvendt i den nationale retsorden (i det følgende benævnt »EF-lovkrav«) c) udførelse af aktiviteter med henblik på ovenstående formål, herunder: — anlægsbesøg — overvågning af opfyldelsen af miljøkvalitetsstandarder — hensyntagen til miljørevisionsrapporter og miljørede- gørelser — hensyntagen til og efterprøvning af eventuel selvover- vågning udført af eller på vegne af driftsherrer for kontrollerede anlæg — vurdering af de aktiviteter og operationer, der udføres på det kontrollerede anlæg — check af lokaler og det relevante udstyr (herunder om det vedligeholdes tilstrækkeligt), og af hvorvidt miljøledelsen på anlægget er tilstrækkelig — check af relevante optegnelser, som driftsherrer for kontrollerede anlæg fører. 3. Miljøinspektioner, herunder anlægsbesøg, kan være a) b) rutinemæssige, dvs. udføres som led i et inspektionspro- gram, eller ikke-rutinemæssige, dvs. udføres i tilfælde af klager, i forbindelse med udstedelse, fornyelse eller ændring af en godkendelse, tilladelse eller licens, eller ved undersøgelse af ulykker, hændelser og tilfælde af ikke-overensstemmelse. 4. a) Miljøinspektioner kan foretages af den offentlige myn- dighed, enten på nationalt, regionalt eller lokalt plan, der oprettes eller udpeges af medlemsstaten, og som har ansvaret for de spørgsmål, der er omfattet af denne henstilling. b) De organer, der henvises til i litra a), kan i overensstem- melse med national lovgivning uddelegere opgaverne i medfør af denne henstilling til en offentligretlig eller privatretlig juridisk person, der udfører dem under sin myndighed og overvågning, forudsat personen ikke har nogen personlig interesse i resultaterne af de inspektioner, den udfører. c) De i litra a) og b) omhandlede organer defineres som »inspektionsmyndigheder«. b) overvågning af kontrollerede anlægs miljøvirkninger for at afgøre, om der er behov for yderligere inspektion eller håndhævelse (herunder udstedelse, ændring eller inddragel- se af en godkendelse, en tilladelse eller en licens) for at sikre overensstemmelse med EF-lovkravene 5. I denne henstilling forstås ved »driftsherre for et kontrol- leret anlæg« en fysisk eller juridisk person, der driver eller styrer det kontrollerede anlæg eller, hvis der er bestemmelser herom i national lovgivning, den som har fået overdraget afgørende økonomiske beføjelser over den tekniske drift af det kontrollerede anlæg. C 137/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 5. 2000 III d) eventuelle oplysninger om og fra tidligere inspektioner. Tilrettelæggelse og udførelse af miljøinspektioner 4. Miljøinspektionsplaner bør: 1. Medlemsstaterne bør sørge for, at miljøinspektioner sigter mod at nå et højt miljøbeskyttelsesniveau, og bør med henblik herpå træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at miljøinspektioner af kontrollerede anlæg tilrettelægges og udføres i overensstemmelse med afsnit IV-VIII i denne henstilling. 2. Medlemsstaterne bør bistå hinanden administrativt med at efterleve retningslinjerne i denne henstilling gennem udveks- ling af relevante oplysninger og eventuelt af inspektører. For at fremme den bedste praksis i hele Fællesskabet kan 3. medlemsstaterne i samarbejde med IMPEL overveje at indføre en frivillig ordning, hvor medlemsstaterne rapporterer og rådgiver om inspektorater og inspektionsprocedurer i med- lemsstaterne under hensyntagen til de forskellige ordninger og sammenhænge, som de fungerer inden for, og aflægge rapport til de berørte medlemsstater om resultaterne heraf. IV Miljøinspektionsplaner 1. Medlemsstaterne bør sikre, at miljøinspektionsaktiviteter planlægges i forvejen ved til enhver tid at have en plan eller planer for inspektioner, der dækker hele medlemsstatens område og alle kontrollerede anlæg. Sådanne planer bør være tilgængelige for offentligheden i henhold til bestemmelserne i direktiv 90/313/EØF. 2. Sådanne planer opstilles på nationalt, regionalt eller lokalt plan, men medlemsstaterne bør sikre, at planen eller planerne gælder for alle miljøinspektioner af kontrollerede anlæg på deres område, og at de under afsnit II, stk. 4, nævnte myndigheder udpeges til at foretage disse inspektioner. 3. Miljøinspektionsplaner bør baseres på følgende: a) de EF-lovkrav, der skal overholdes b) et register over kontrollerede anlæg på planområdet a) være hensigtsmæssige for de ansvarlige myndigheders inspektionsopgaver og tage hensyn til de pågældende kontrollerede anlæg og deres emissioners og udledningers risici og miljøvirkninger b) tage hensyn til relevante foreliggende oplysninger i forbin- delse med specifikke anlæg eller typer af kontrollerede anlæg, såsom rapporter fra kontrollerede anlægs driftsher- rer til myndighederne, data fra selvovervågning, miljørevi- sionsrapporter og miljøredegørelser, navnlig dem fra de kontrollerede anlæg, der er tilmeldt fællesskabsordningen for miljøledelse og miljørevision (EMAS), resultater af tidligere inspektioner og rapporter om miljøkvalitetsover- vågning. 5. Hver miljøinspektionsplan bør som minimum: a) definere det geografiske område, den dækker, der kan være hele eller dele af en medlemsstats område b) dække en fastlagt tidsperiode, f. eks. et år c) indeholde specifikke bestemmelser om revision d) e) f) identificere de specifikke anlæg eller typer af kontrollerede anlæg indeholde bestemmelser om programmer for rutinemæssi- ge miljøinspektioner, der tager hensyn til miljørisici; disse programmer bør, når det er hensigtmæssigt, omfatte hyppigheden af anlægsbesøg for så vidt angår forskellige typer anlæg eller specifikke kontrollerede anlæg indeholde bestemmelser og skitsere procedurer for ikke- rutinemæssige inspektioner, f. eks. efter klager, uheld, hæn- delser, tilfælde af ikke-overensstemmelse og med henblik på at opnå tilladelser g) sørge for samordning mellem de forskellige inspektions- myndigheder, hvor det er relevant. V Anlægsbesøg 1. Medlemsstaterne bør sikre, at følgende kriterier overhol- des ved alle anlægsbesøg: c) en generel vurdering af større miljøproblemer på planom- rådet og en generel oversigt over det kontrollerede anlægs overholdelse af EF-lovkravene a) overholdelse af EF-lovkrav, der er relevante for den pågæl- dende inspektion, skal checkes på passende måde 16. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 137/5 b) hvis anlægsbesøg foretages af mere end en miljøinspek- tionsmyndighed, skal de udveksle oplysninger, således at de er bekendte med hinandens aktiviteter, og så vidt muligt koordinere anlægsbesøg og andet miljøinspektionsarbejde c) resultaterne af anlægsbesøg skal indgå i rapporter, der udarbejdes i overensstemmelse med afsnit VI, og om nødvendigt udveksles mellem de relevante inspektions-, og håndhævelsesmyndigheder samt andre myndigheder (nationale, regionale og lokale) d) inspektører og andre, der er bemyndiget til at udføre anlægsbesøg, skal have adgangsret til anlæg og oplysninger med henblik på miljøinspektion. 2. Medlemsstaterne bør sikre, at anlægsbesøg foretages regelmæssigt af inspektionsmyndigheder som led i deres rutinemæssige miljøinspektioner, og at følgende supplerende kriterier anvendes ved sådanne anlægsbesøg: a) hele spektret af relevante miljøvirkninger undersøges, i overensstemmelse med de gældende EF-lovkrav, miljøin- spektionsprogrammerne og inspektionsorganernes organi- satoriske ordninger b) anlægsbesøg bør sigte mod at fremme og udvide anlægso- peratørers kendskab til og forståelse af relevante EF- lovkrav og miljøets sårbarhed, og af deres virksomheds miljøvirkninger c) risikoen ved og virkningerne på miljøet af kontrollerede anlæg skal overvejes for at vurdere effektiviteten af gælden- de krav med hensyn til godkendelser, tilladelser eller licenser, og for at afgøre, om det er nødvendigt at forbedre eller ændre disse krav. 3. Medlemsstaterne bør også sikre, at der foretages ikke- rutinemæssige anlægsbesøg i følgende tilfælde: a) relevante inspektionsmyndigheders undersøgelse af alvorli- ge miljøklager så hurtigt som muligt efter, at myndigheder- ne har modtaget sådanne klager d) før genudstedelse, fornyelse eller ændring af godkendelser, tilladelser eller licenser. VI Rapporter og konklusioner efter anlægsbesøg 1. Medlemsstaterne bør sikre, at inspektionsmyndighederne udarbejder en rapport efter hvert anlægsbesøg med resultaterne med hensyn til, hvorvidt der er overensstemmelse med EF- lovkravene, en vurdering og en konklusion med hensyn til, hvorvidt der kræves yderligere tiltag, såsom håndhævelsesfor- anstaltninger, herunder sanktioner, udstedelse af en ny eller revideret godkendelse, tilladelse eller licens eller opfølgning af inspektionsaktiviteterne, herunder eventuelle yderligere an- lægsbesøg. Rapporterne bør færdigudarbejdes så hurtigt som muligt. 2. Medlemsstaterne bør sikre, at disse rapporter registreres skriftligt og opbevares i en lettilgængelig database. De komplet- te rapporter og, hvor dette ikke er muligt, konklusionerne af disse rapporter skal meddeles til driftsherren for det pågælden- de kontrollerede anlæg og gøres tilgængelige for offentligheden i overensstemmelse med direktiv 90/313/EØF. VII Undersøgelser af alvorlige ulykker, hændelser og tilfælde af ikke-overensstemmelse Medlemsstaterne bør sikre, at de relevante inspektionsmyndig- heder undersøger alvorlige ulykker, hændelser og tilfælde af ikke-overensstemmelse med EF-lovgivningen, uanset om myndighederne får kendskab hertil gennem en klage eller på anden vis, for at: a) klarlægge årsagerne til hændelsen og dens miljøvirkninger, og eventuelt placere relevant ansvar og eventuelt skadesan- svar for hændelsen og dens virkninger, og sende konklusio- nerne til den myndighed, der er ansvarlig for håndhævelse, hvis det er en anden end inspektionsmyndigheden b) undersøgelse af alvorlige miljømæssige ulykker, hændelser og tilfælde af ikke-overensstemmelse så hurtigt som muligt efter, at de relevante inspektionsmyndigheder har fået kendskab hertil b) mindske og om muligt afhjælpe miljøvirkningerne af hændelsen gennem fastlæggelse af, hvilke passende foran- staltninger der skal træffes af driftsherren(-erne) og myndig- hederne c) efter behov som led i afgørelse af, om og på hvilke betingelser der gives en første godkendelse, tilladelse eller licens til en proces eller aktivitet på et kontrolleret anlæg eller foreslåede placering heraf, eller der sikres overensstemmelse med kravene til godkendelse, tilladelse eller licens efter udstedelsen, inden aktiviteten indledes c) afgøre hvilke foranstaltninger, der skal træffes for at forebygge yderligere ulykker, hændelser og tilfælde af ikke- overensstemmelse d) udvirke, at der kan gennemføres håndhævelsesforanstalt- ninger eller sanktioner, hvis det er relevant C 137/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 5. 2000 e) sikre at driftsherren træffer passende foranstaltninger med henblik på opfølgning. IX VIII Rapportering om miljøinspektionsaktiviteter generelt 1. Medlemsstaterne bør tre år efter datoen for henstillingens offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende forelægge for Kommissionen om deres erfaringer med en rapport gennemførelsen af denne henstilling, idet de i størst muligt omfang skal anvende de oplysninger, der er til rådighed fra regionale og lokale inspektionsmyndigheder. Disse rapporter bør være tilgængelige for offentligheden 2. og bør navnlig indeholde følgende oplysninger: a) data om personalet og andre ressourcer i inspektionsmyn- dighederne b) detaljerede oplysninger om inspektionsmyndighedens rolle og arbejde med fastlæggelse og gennemførelse af relevante inspektionsplaner c) sammenfattede oplysninger om de udførte miljøinspektio- ner, herunder antallet af anlægsbesøg, antallet af inspicere- de kontrollerede anlæg (efter type) og anslået tidsplan for, hvornår alle kontrollerede anlæg af den type vil være inspiceret d) graden af kontrollerede anlægs overensstemmelse med EF- lovkrav, som det fremgår af de udførte inspektioner og af andre oplysninger, som den ansvarlige myndighed måtte have e) f) et resume med antallet af de foranstaltninger, der er truffet som resultat af alvorlige klager, ulykker, hændelser og tilfælde af ikke-overensstemmelse, samt en evaluering af inspektionsplanernes fordele eller ulemper hvad angår inspektionsorganet med eventuelle henstillin- ger med henblik på fremtidige planer. Gennemgang og videreudvikling af henstillingen 1. Kommissionen bør foretage en gennemgang af anvendel- sen og effektiviteten af denne henstilling så hurtigt som muligt efter at have modtaget medlemsstaternes rapporter, jf. afsnit VIII ovenfor, med henblik på at videreudvikle mindste- kravene med hensyn til anvendelsesområde i lyset af de erfaringer, der er høstet fra anvendelsen og under hensyntagen til eventuelle bidrag fra berørte parter, herunder IMPEL. 2. IMPEL opfordres til hurtigst muligt og i samarbejde med Kommissionen og andre berørte parter at udarbejde et arbejdsdokument om den bedste praksis vedrørende kvalifika- tioner blandt miljøinspektører, der bemyndiges til at foretage inspektioner for inspektionsmyndighederne, eller under deres ansvar eller tilsyn. 3. Medlemsstaterne bør hurtigst muligt i samarbejde med IMPEL, Kommissionen og andre berørte parter udarbejde den bedste praksis i forbindelse med uddannelsesprogrammer for at imødekomme behovet for kvalificerede miljøinspektører. X Gennemførelse Medlemsstaterne bør give Kommissionen meddelelse om gen- nemførelsen af denne henstilling sammen med oplysninger om allerede eksisterende eller planlagte miljøinspektionsordninger senest 12 måneder efter henstillingens offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Udfærdiget i. På Europa-Parlaments vegne På Rådets vegne. Formand. Formand 16. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 137/7 RÅDETS BEGRUNDELSE I. INDLEDNING 1. Den 17. december 1998 forelagde Kommissionen Rådet et forslag til Rådets henstilling om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne (retsgrundlag: traktatens artikel 175, stk. 1, tidligere artikel 130 S, stk. 1). 2. Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse den 16. september 1999. Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 28. april 1999. Regionsudvalget afgav udtalelse den 16. september 1999. 3. Den 6. december 1999 forelagde Kommissionen Rådet et ændret forslag. 4. Den 30. marts 2000 fastlagde Rådet en fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 251. II. FORMÅL Kommissionen har forelagt ovennævnte forslag til henstilling på grundlag af en anmodning fra Rådet i resolutionen af 7. oktober 1997 om dette spørgsmål. Forslaget tager sigte på at fastlægge retningslinjer for mindstekrav, der skal anvendes i forskellige faser af de miljøinspektioner, der udføres i medlemsstaterne, og vil medvirke til at skabe større overensstemmelse med Fællesskabets miljølovgivning og forbedre dens gennemførelse og håndhævelse i alle medlemsstater. III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING Generelle bemærkninger Kommissionen har i substansen accepteret 5 af de 15 ændringer, Europa-Parlamentet har vedtaget, forudsat at forslaget fortsat får form af en henstilling. Rådet, der støtter Kommissionens forslag om en henstilling om mindstekrav for miljøinspektioner i medlemsstaterne på indeværende stadium, medtager i sin fælles holdning i princippet helt eller delvis en række af de af Europa-Parlamentets ændringer, som Kommissionen har accepteret i sit ændrede forslag. De af Europa-Parlamentets ændringer, som Rådet ikke har accepteret, er angivet sammen med de specifikke bemærkninger til de forskellige afsnit af den fælles holdning. Specifikke bemærkninger Nedenfor er der redegjort for de vigtigste af de ændringer til teksten, som Rådet er blevet enigt om. C 137/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 5. 2000 Præambel Rådet har ændret præamblen for at bringe den på linje med indholdet i den fælles holdning. For at skabe større klarhed og sammenhæng er nogle af de nuværende betragtninger — f. eks. navnlig betragtning 8 (mindstekrav, der er nødvendige på dette stadium), betragtning 9 (anvendelsesområdet som præciseret i afsnit II) og betragtning 16 (frivillige ordninger under afsnit III) — blevet ændret, og følgende nye betragtninger er indsat: — betragtning 5: anerkendelse af, at der findes forskellige systemer og forskellig praksis for inspektion idet det i de forskellige medlemsstater, på linje med Rådets resolution af 7. oktober 1997, understreges, at ansvaret for miljøinspektion fortsat ligger hos medlemsstaterne — betragtning 10: hensyntagen til fordelingen af ansvaret på godkendelses- og inspektionstjenester, når inspektionerne foretages — betragtning 17: krav til medlemsstaterne om at aflægge rapport til Kommissionen og Rådet om erfaringerne med at gennemføre henstillingen og efterfølgende anmodning til Kommissionen om regelmæssig orientering af Europa-Parlamentet — betragtning 19: IMPEL og medlemsstaterne skal sammen med Kommissionen arbejde videre med spørgsmålet om miljøinspektørernes uddannelse og kvalifikationer — betragtning 21: under hensyntagen til de erfaringer, medlemsstaterne opnår ved anvendelsen af denne henstilling, IMPEL’s senere drøftelser og resultaterne af de frivillige ordninger, der indføres i medfør af henstillingen, skal Kommissionen videreudvikle mindstekravene med hensyn til anvendelsesområde og substans og fremsætte supplerende forslag, der i givet fald vil kunne omfatte et direktivforslag. Rådet har ikke medtaget den nye betragtning om Det Europæiske Miljøagentur, som Europa- Parlamentet har foreslået, og som Kommissionen har accepteret i det ændrede forslag, da den fælles holdning ikke tildeler agenturet nogen rolle på dette område. Afsnit 1 (formål) Formålet med den foreslåede henstilling er at fastsætte mindstekrav, der skal gælde for tilrettelæggelse, udførelse, opfølgning og offentliggørelse af resultaterne af miljøinspektioner i medlemsstaterne for derigennem at øge overensstemmelse med og bidrage til en ensartet gennemførelse og håndhævelse af Fællesskabets miljølovgivning i alle medlemsstaterne. Tilgangen og teksten er i princippet uændret (Rådet har kun foretaget en mindre redaktionel ændring for at skabe større klarhed). Afsnit II (definitioner) Rådet har præciseret og indskrænket henstillingens anvendelsesområde (stk. 1, litra a)) med hensyn til den type anlæg, som mindstekravene finder anvendelse på; den dækker nu alle industrianlæg og andre virksomheder og anlæg, hvis luftemissioner og/eller vandudledninger og/eller affaldsbortskaffelses- eller genindvindingsaktiviteter er omfattet af krav om godkendelse, tilladelse eller licens i henhold til Det Europæiske Fællesskabs lovgivning (»kontrollerede anlæg«) med forbehold af specifikke inspektionsbestemmelser i gældende EF-lovgivning. Rådet har ikke medtaget nukleare anlæg, som oprindeligt var omfattet af Kommissionens forslag, i sin fælles holdning, fordi der gælder særskilte og specifikke lovbestemmelser for disse anlæg, som henhører under Euratom-traktaten, og det er derfor inden for denne ramme, de pågældende bestemmelser skal udbygges eller ændres, hvis der opstår behov herfor. 16. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 137/9 Andre ændringer i affattelsen af dette afsnit har haft til formål at skabe større klarhed og omfatter: præcisering af, hvad der forstås ved »EF-lovkrav« (stk. 2, litra a)), opfølgning på grundlag af resultaterne af overvågningen af kontrollerede anlægs miljøvirkninger (stk. 2, litra b)), præcisering af de aktiviteter, der omfattes af miljøinspektionerne (stk. 2, litra c)). Afsnit III (tilrettelæggelse og udførelse af miljøinspektioner) Den vigtigste ændring, som Rådet har indført, er tilføjelsen af et stk. 3, der har til formål at fremme den bedste praksis i hele Fællesskabet, hvorved medlemsstaterne i samarbejde med IMPEL (EU’s netværk til gennemførelse og håndhævelse af miljølovgivning) kan overveje at indføre en frivillig ordning, hvor medlemsstaterne rapporterer og rådgiver om inspektorater og inspektionsprocedurer i medlems- staterne under hensyntagen til de forskellige ordninger og sammenhænge, som de fungerer indenfor, og aflægge rapport til de berørte medlemsstater om resultaterne heraf. Rådet har ikke medtaget Europa-Parlamentets ændringsforslag om tilføjelse af et stykke om imødegåelse af retsstridige grænseoverskridende metoder på miljøområdet ved samordning af inspektioner mellem medlemsstaterne, da det hverken fandt bestemmelsen hensigtsmæssig eller helt klar i denne sammenhæng, mens samordning mellem inspektionsmyndigheder blev tilføjet i det følgende afsnit IV (jf. nyt stk. 5, litra g) nedenfor). Afsnit IV (miljøinspektionsplaner) Rådet har indført nogle få ændringer med henblik på at gøre teksten klarere og bedre, navnlig vedrørende: Stk. 3, litra d): behandling af eventuelle oplysninger om og fra tidligere inspektioner Stk. 4, litra b): hensyntagen til redegørelser fra kontrollerede anlæg i henhold til EMAS-forordningen Stk. 5, litra e): hensyntagen til miljørisici i programmerne for rutinemæssige miljøinspektioner Et nyt stk. 5, litra g): sikring af samordning mellem de forskellige inspektionsmyndigheder, hvor det er relevant. Afsnit V (anlægsbesøg) De vigtigste ændringer, der navnlig vedrører affattelsen, har til formål at gøre henstillingen klarere og lette gennemførelsen af den. De vedrører: Stk. 1, litra a): passende kontrol med at EF-lovkravene overholdes Stk. 2, litra a): yderligere kriterier for rutinemæssige anlægsbesøg (undersøgelse af hele spektret af de relevante miljøvirkninger) litra c): de betingelser, hvorunder der udføres ikke-rutinemæssige besøg (eventuelt med Stk. 3, henblik på at hjælpe med at give en første godkendelse/tilladelse/licens eller sikre, at kravene til godkendelse/tilladelse/licens overholdes). C 137/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 5. 2000 Afsnit VI (rapporter og konklusioner efter anlægsbesøg) Den vigtigste ændring, som Rådet har indført vedrørende rapporteringskrav, vedrører stk. 2, hvor det i den fælles holdning hedder, at de komplette rapporter, og hvor dette ikke er muligt konklusionerne af disse rapporter, skal meddeles til driftsherren for det pågældende kontrollerede anlæg og gøres tilgængelige for offentligheden i overensstemmelse med direktiv 90/313/EØF. Rådet har anlagt en pragmatisk synsvinkel med det formål at undgå en besværlig procedure, således at den komplette rapport under alle omstændigheder meddeles den pågældende driftsherre, samtidig med at det sikres, at disse rapporter også gøres tilgængelige for offentligheden i overensstemmelse med den gældende EF-lovgivning på dette område. Med hensyn til fristen for udarbejdelse af rapporter har Rådet ikke accepteret den præcise frist, Europa-Parlamentet har anført (to måneder), men har dog taget hensyn til ånden i denne ændring, idet det i den fælles holdning har tilføjet, at rapporterne skal færdigudarbejdes så hurtigt som muligt (stk. 1). Afsnit VII (undersøgelser af alvorlige ulykker, hændelser og tilfælde af ikke overensstemmelse) Teksten er blevet forenklet ved, at Rådet har indsat bestemmelsen om, at driftsherren skal træffe passende foranstaltninger med henblik på opfølgning (stk. 2 i Kommissionens forslag), i slutningen af stk. 1 (litra e)). Afsnit VIII (rapportering om miljøinspektionsvirksomhed generelt) Rådet har omformuleret dele af teksten for at gøre den mere klar og for at skabe større sammenhæng med andre afsnit i henstillingen for så vidt angår timingen af medlemsstaternes rapportering om deres erfaringer med gennemførelsen af henstillingen samt indholdet af rapporterne, som er blevet forenklet i den fælles holdning. Afsnit IX (gennemgang og videreudvikling af henstillingen) Dette afsnit, der har fået ny overskrift i den fælles holdning, er blevet udvidet af Rådet, som i princippet har accepteret Europa-Parlamentets ændringer, der nu figurerer i det nye stk. 2 og 3, der omhandler henholdsvis miljøinspektørernes kvalifikationer (IMPEL opfordres til i samarbejde med Kommissionen og andre berørte parter at udarbejde et arbejdsdokument om dette emne) og uddannelsesprogrammer (hvor bedste praksis bør udvikles af medlemsstaterne i samarbejde med Kommissionen og IMPEL). Rådet har ikke fundet det hensigtsmæssigt at indføre en henvisning til Det Europæiske Miljøagenturs rolle i denne sammenhæng, således som foreslået af Europa-Parlamentet og accepteret af Kommissio- nen i det ændrede forslag. Afsnit X (gennemførelse) Teksten, som ændret i den fælles holdning, er i overensstemmelse med standardklausulen. Kommissionen har tilsluttet sig Rådets ændringer


title: European Parliament resolution on Electricity from renewable energy sources and the internal electricity market (SEC(1999) 470 - C5-0342/1999 — 2000/2002(COS))

eurovoc_concepts:
domestic market
electrical energy
energy production
renewable energy


title: Relazione della Commissione al Parlamento europeo ed al Consiglio sull'evoluzione delle spese del FEAOG-Garanzia - Sistema d'allarme n. 3/2000

eurovoc_concepts:
EAGGF Guarantee Section
EU financing
credit
expenditure
farming sector


title: Regolamento (CE) n. 666/2000 della Commissione, del 30 marzo 2000, che fissa le restituzioni applicabili all'esportazione dei cereali e delle farine, delle semole e dei semolini di frumento o di segala

eurovoc_concepts:
cereal product
cereals
export refund

text: L 80/26 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 31. 3. 2000 REGOLAMENTO (CE) N. 666/2000 DELLA COMMISSIONE del 30 marzo 2000 che fissa le restituzioni applicabili all'esportazione dei cereali e delle farine, delle semole e dei semolini di frumento o di segala LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio, del 30 giugno 1992, relativo all'organizzazione comune dei mercati nel settore dei cereali (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 1253/1999 (2), in particolare l'articolo 13, paragrafo 2, considerando quanto segue: (1) (2) (3) A norma dell'articolo 13 del regolamento (CEE) n. 1766/ 92, la differenza fra i corsi o i prezzi dei prodotti di cui all'articolo 1 di detto regolamento ed i prezzi di detti prodotti nella Comunità può essere coperta da una resti- tuzione all'esportazione. Le restituzioni debbono essere fissate prendendo in considerazione gli elementi di cui all'articolo 1 del rego- lamento (CE) n. 1501/95 della Commissione, del 29 giugno 1995, che stabilisce modalità di applicazione del regolamento (CEE) n. 1766/92 del Consiglio in relazione alla concessione delle restituzioni all'esportazione e le misure da adottare in caso di turbative nel settore dei cereali (3), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 2513/98 (4). Per quanto riguarda le farine, le semole e i semolini di grano o di segala, la restituzione applicabile a questi prodotti deve essere calcolata tenendo conto della quan- tità di cereali necessaria per la fabbricazione dei prodotti (4) (5) (6) considerati; dette quantità sono state fissate nel regola- mento (CE) n. 1501/95. La situazione del mercato mondiale o le esigenze speci- fiche di certi mercati possono rendere necessaria la diffe- renziazione della restituzione per certi prodotti, a seconda della loro destinazione. La restituzione deve essere fissata almeno una volta al mese; essa può essere modificata nel periodo intermedio. L'applicazione di dette modalità alla situazione attuale in particolare, ai dei mercati nel settore dei cereali e, corsi o prezzi di detti prodotti nella Comunità e sul mercato mondiale conduce a fissare la restituzione agli importi elencati in allegato. (7) Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 Le restituzioni all'esportazione, come tali, dei prodotti di cui all'articolo 1, lettere a), b) e c) del regolamento (CEE) n. 1766/ 92, ad eccezione del malto, sono fissate agli importi di cui in allegato. Il presente regolamento entra in vigore il 31 marzo 2000. Articolo 2 Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 30 marzo 2000. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 181 dell'1. 7. 1992, pag. 21. (2) GU L 160 del 26. 6. 1999, pag. 18. (3) GU L 147 del 30. 6. 1995, pag. 7. (4) GU L 313 del 21. 11. 1998, pag. 16. 31. 3. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 80/27 ALLEGATO al regolamento della Commissione, del 30 marzo 2000, che fissa le restituzioni applicabili all'esportazione dei cereali, delle farine, delle semole e dei semolini di frumento o di segala Codice prodotto Destinazione (1) (EUR/t) Ammontare delle restituzioni Codice prodotto Destinazione (1) (EUR/t) Ammontare delle restituzioni — 01 — 03 02 03 02 — 03 02 — — — 03 02 — — 1001 10 00 9200 1001 10 00 9400 1001 90 91 9000 1001 90 99 9000 1002 00 00 9000 1003 00 10 9000 1003 00 90 9000 1004 00 00 9200 1004 00 00 9400 1005 10 90 9000 1005 90 00 9000 1007 00 90 9000 1008 20 00 9000 (1) Per le destinazioni seguenti: i paesi terzi, 01 tutti 02 altri paesi terzi, 03 Svizzera, Liechtenstein. — 0 — 24,00 0 55,00 0 — 18,00 0 — — — 27,00 0 — — 1101 00 11 9000 1101 00 15 9100 1101 00 15 9130 1101 00 15 9150 1101 00 15 9170 1101 00 15 9180 1101 00 15 9190 1101 00 90 9000 1102 10 00 9500 1102 10 00 9700 1102 10 00 9900 1103 11 10 9200 1103 11 10 9400 1103 11 10 9900 1103 11 90 9200 1103 11 90 9800 — 01 01 01 01 01 — — 01 01 — 01 01 — 01 — — 46,50 43,50 40,00 37,00 34,75 — — 87,00 68,50 — 0 (2) 0 (2) — 0 (2) — (2) Se tale prodotto contiene semole agglomerate, nessuna restituzione è concessa. NB: Le zone sono quelle definite dal regolamento (CEE) n. 2145/92 della Commissione (GU L 214 del 30. 7. 1992, pag. 20) modificato


title: Abkommen in Form eines Briefwechsels über die vorläufige Anwendung des Protokolls zur Festlegung der Fischereimöglichkeiten und des finanziellen Ausgleichs nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und der Regierung der Volksrepublik Angola über die Fischerei vor der Küste Angolas für die Zeit vom 3. Mai 1999 bis zum 2. Mai 2000

eurovoc_concepts:
South Africa
cooperation agreement (EU)
economic development
trade agreement (EU)

text: L 307/60 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 2. 12. 1999 ABKOMMEN IN FORM EINES BRIEFWECHSELS über die vorläufige Anwendung des Protokolls zur Festlegung der Fischereimöglichkeiten und des finanziellen Ausgleichs nach dem Abkommen zwischen der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und der Regierung der Volksrepublik Angola über die Fischerei vor der Küste Angolas für die Zeit vom 3. Mai 1999 bis zum 2. Mai 2000 A. Schreiben der Regierung Angolas Herr. , ich beehre mich, Ihnen unter Bezugnahme auf das am 2. Mai 1999 paraphierte Protokoll zur Festlegung der Fischereimöglichkeiten und des finanziellen Ausgleichs für die Zeit vom 3. Mai 1999 bis zum 2. Mai 2000 mitzuteilen, daß die Regierung der Republik Angola bereit ist, dieses Protokoll mit Wirkung vom 3. Mai 1999 bis zu seinem Inkrafttreten gemäß Artikel 7 vorläufig anzuwenden, sofern die Europäische Gemein- schaft ebenfalls dazu bereit ist. Vereinbarungsgemäß muß in diesem Fall die Zahlung des finanziellen Ausgleichs gemäß Artikel 2 des Protokolls vor dem 31. Dezember 1999 erfolgen. Ich wäre Ihnen dankbar, wenn Sie mir die Zustimmung der Europäischen Gemeinschaft zu dieser vorläu- figen Anwendung bestätigen würden. Genehmigen Sie, Herr. , den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung. Für die Regierung der Republik Angola B. Schreiben der Gemeinschaft Herr. , ich beehre mich, Ihnen den Empfang Ihres heutigen Schreibens mit folgendem Wortlaut zu bestätigen: „Ich beehre mich, Ihnen unter Bezugnahme auf das am 2. Mai 1999 paraphierte Protokoll zur Festlegung der Fischereimöglichkeiten und des finanziellen Ausgleichs für die Zeit vom 3. Mai 1999 bis zum 2. Mai 2000 mitzuteilen, daß die Regierung der Republik Angola bereit ist, dieses Protokoll mit Wirkung vom 3. Mai 1999 bis zu seinem Inkrafttreten gemäß Artikel 7 vorläufig anzuwenden, sofern die Europäische Gemeinschaft ebenfalls dazu bereit ist. Vereinbarungsgemäß muß in diesem Fall die Zahlung des finanziellen Ausgleichs gemäß Artikel 2 des Protokolls vor dem 31. Dezember 1999 erfolgen. Ich wäre Ihnen dankbar, wenn Sie mir die Zustimmung der Europäischen Gemeinschaft zu dieser vorläufigen Anwendung bestätigen würden. “ Ich beehre mich, Ihnen die Zustimmung der Europäischen Gemeinschaft zu dieser vorläufigen Anwendung zu bestätigen. Genehmigen Sie, Herr. , den Ausdruck meiner ausgezeichnetsten Hochachtung. Im Namen des Rates der Europäischen Union


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-0993/00 af Ioannis Souladakis (PSE) til Rådet. Proceduren for gennemførelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM).

text: C 26 E/140 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 26. 1. 2001 om PPDR foreligger endnu kun i forelłbig udgave og er til disposition i papirudgave i Kommissionens delegation i YaoundØ. I den nye programudformning er der taget hensyn til de forbedringer, GOPA har foresl(cid:229)et, i det omfang disse anbefalinger anses for at v(cid:230)re relevante og er afpasset efter den specifikke kontekst og finansieringssituationen for den nye projektfase. Reglerne for samarbejdet med de ikke-statslige organisationer (NGO) er fastlagt i LomØ-konventionens artikel 252 til 257 (mikroprojekter) og artikel 251a til 251e (decentralt samarbejde), som fasts(cid:230)tter m(cid:229)lene og gennemfłrelsesbestemmelserne. Kommissionen har i łvrigt offentliggjort en informationsnote om decentralt samarbejde, som g(cid:230)lder for alle programmer for decentralt samarbejde. (2001/C 26 E/174) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-0993/00 af Ioannis Souladakis (PSE) til R(cid:229)det (30. marts 2000) Om: Proceduren for gennemfłrelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen med Den Tidligere Jugoslavi- ske Republik Makedonien (FYROM) Europa-Parlamentets afstemning for nylig om bet(cid:230)nkning af Swoboda (1) om bemyndigelse til at fłre forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Make- donien giver de nłdvendige rammer for at garantere landets sikkerhed og udvikling, s(cid:229)ledes at FYROM gradvis kan tiln(cid:230)rme sig den »europ(cid:230)iske familie«. Kan R(cid:229)det oplyse, hvilke skridt det vil tage for snarest at virkeliggłre alle Swoboda-bet(cid:230)nkningens forsikringer og lłfter vedrłrende FYROM? (1) Fuldst(cid:230)ndigt forhandlingsreferat fra den 17. februar 2000, s. 81. Svar (26. juni 2000) Stabiliserings- og associeringsprocessen er hjłrnestenen i Den Europ(cid:230)iske Unions politik p(cid:229) Balkan. Det er unionens overordnede m(cid:229)l, at landene i regionen integreres mest muligt i Europas generelle politiske og łkonomiske udvikling. Stabiliserings- og associeringsaftalen er en ny type bilateral aftale, som Den Europ(cid:230)iske Union tilbyder landene i omr(cid:229)det til geng(cid:230)ld for opfyldelse af visse politiske og łkonomiske betingelser. Den 24. januar 2000 vedtog R(cid:229)det et forhandlingsdirektiv for en stabiliserings- og associeringsaftale med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Dette var det fłrste forhandlingsdirektiv for en aftale af denne type i omr(cid:229)det, og det er et betydeligt skridt fremad i udviklingen af EU(cid:146)s stabiliserings- og associeringsproces. Der blev indledt forhandlinger under ledelse af Kommissionen i marts, og de to parter har udtrykt łnske om at sigte mod en afslutning af forhandlingerne inden udgangen af (cid:229)ret. R(cid:229)det er overbevist om, at Kommissionen fuldt ud er klar over henstillingerne i Swoboda-rapporten. N(cid:229)r forhandlingerne er til- endebragt, vil undertegnelse og indg(cid:229)else af aftalen finde sted i henhold procedurerne i de relevante bestemmelser i traktaterne


title: QUESTION ÉCRITE E-0932/00 posée par Michl Ebner (PPE-DE) au Conseil. Infractions aux traités constatées pour la France et le gouvernement belge.

eurovoc_concepts:
Austria
Belgium
European Commission
France
infringement procedure (EU)
intra-EU relations
powers of the institutions (EU)

text: 26. 1. 2001 FR Journal officiel des CommunautØs europØennes C 26 E/133 ce qui concerne l(cid:146)enseignement de la Shoah, il convient d(cid:146)observer que l(cid:146)article 149 du traitØ instituant la CommunautØ europØenne (Øducation) indique clairement que la CommunautØ europØenne doit respecter pleinement la «responsabilitØ des (cid:201)tats membres pour le contenu de l(cid:146)enseignement et l(cid:146)organisation du systŁme Øducatif». (1) (2) JO C 1 du 3. 1. 1998, p. 1. JO C 368 du 5. 12. 1997, p. 1. (2001/C 26 E/165) QUESTION (cid:201)CRITE E-0932/00 posØe par Michl Ebner (PPE-DE) au Conseil (30 mars 2000) Objet: Infractions aux traitØs constatØes pour la France et le gouvernement belge la rØpublique fran(cid:231)aise et le gouvernement belge se sont distinguØs en rØclamant un RØcemment, renforcement du respect des traitØs de l(cid:146)Union. En soi, cette initiative est louable, mais elle ne concerne pas tous les (cid:201)tats membres: les valeurs fondamentales sur lesquelles repose l(cid:146)unification de l(cid:146)Europe doivent Œtre valables pour tous. l(cid:146)Autriche seule est actuellement dans la ligne de mire. Or, Selon les donnØes officielles disponibles actuellement (1), 724 procØdures d(cid:146)infraction pour violation des traitØs ont ØtØ entamØes contre la France de 1995 (cid:224) 1998, dont 463 mises en demeure, 206 avis motivØs et 55 saisines de la Cour. Durant la mŒme pØriode, le gouvernement belge a fait l(cid:146)objet de 589 procØdures, dont 333 mises en demeure, 192 avis motivØs et 64 saisines de la Cour. Il ressort de ces chiffres que le gouvernement belge et la France, non contents de se proclamer depuis peu garants des traitØs, sont passØs ma(cid:238)tres, depuis des annØes, dans la violation de ceux-ci. Dans ces tristes statistiques, ces deux (cid:201)tats mØritent, loin devant les autres, de se voir dØcorØs de mØdailles, voire de triompher sur les marches des vainqueurs. Par comparaison, l(cid:146)Autriche n(cid:146)a fait l(cid:146)objet, pendant cette mŒme pØriode, que de cinq saisines de la Cour, contre 64 pour la Belgique et 55 contre la France. De mŒme, 78 avis motivØs seulement ont ØtØ Ømis contre l(cid:146)Autriche, contre 206 pour la France et 192 pour la Belgique. L(cid:146)attitude de l(cid:146)Autriche a donnØ lieu (cid:224) 321 mises en demeure seulement, contre 463 pour la France et 333 pour la Belgique. Manifestement, la France et le gouvernement belge ont un certain retard (cid:224) rattrapper au niveau du processus d(cid:146)intØgration par rapport (cid:224) l(cid:146)Autriche, qui n(cid:146)est membre de l(cid:146)UE que depuis 1995 et tØmoigne d(cid:146)un trŁs grand respect des traitØs. Que compte entreprendre la prØsidence du Conseil pour signaler (cid:224) la France et au gouvernement belge qu(cid:146)ils devraient reconna(cid:238)tre leurs propres lacunes dans le processus d(cid:146)intØgration europØenne au lieu de les mettre (cid:224) l(cid:146)index chez les autres? Que compte entreprendre la prØsidence du Conseil pour mentionner et fØliciter publiquement les (cid:201)tats dont le bilan en matiŁre de transposition de la lØgislation communautaire est positif? (1) JO C 354 du 7. 12. 1999, p. 75. RØponse (8 juin 2000) Le Conseil attire l(cid:146)attention de l(cid:146)Honorable Parlementaire sur le fait que c(cid:146)est (cid:224) la Commission, en tant que gardienne des traitØs, et non (cid:224) la PrØsidence du Conseil, qu(cid:146)il incombe de veiller (cid:224) l(cid:146)application des dispositions du traitØ ainsi qu(cid:146)au respect par les (cid:201)tats membres des obligations qui leur incombent en vertu du traitØ (articles 211 et 226 du traitØ CE). En outre, il est rappelØ que la Commission publie deux fois par an un «Tableau d(cid:146)affichage du MarchØ unique» qui comporte un aper(cid:231)u dØtaillØ de l(cid:146)Øtat de transposition par les (cid:201)tats membres des directives relatives au marchØ unique, ainsi que des procØdures d(cid:146)infraction ouvertes par la Commission contre les (cid:201)tats membres. Chaque Ødition du Tableau d(cid:146)affichage fait l(cid:146)objet d(cid:146)une discussion au sein du Conseil dans sa formation «MarchØ intØrieur»


title: Commission Regulation (EC) No 660/2000 of 30 March 2000 amending Regulation (EC) No 304/2000 establishing measures for the recovery of the stock of cod in the Irish Sea (ICES Division VIIa)

eurovoc_concepts:
Ireland
aquaculture
fishing area
fishing regulations
sea fish

text: L 80/14 EN Official Journal of the European Communities 31. 3. 2000 COMMISSION REGULATION (EC) No 660/2000 of 30 March 2000 amending Regulation (EC) No 304/2000 establishing measures for the recovery of the stock of cod in the Irish Sea (ICES Division VIIa) THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 3760/92 of 20 December 1992 establishing a Community system for fisheries and aquaculture (1), as last amended by Regulation (EC) No 1181/98 (2), and in particular Article 15(1) thereof, Whereas: (1) Conditions laid down in Article 1(1) of Commission Regulation (EC) No 304/2000 of 9 February 2000 estab- lishing measures for the recovery of the stock of cod in the Irish Sea (ICES Division VIIa) (3) imply prohibiton of the use within that part of the Irish Sea referred to as Strangford Loch of many types of fishing gears for the protection of the stock of cod in the Irish Sea. However, cod do not occur in Strangford Loch and the prohibition of the use of fishing gears of the types indicated is therefore not justified. (2) Article 1(1) of Regulation (EC) No 304/2000 therefore should be amended, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 The following text shall be added to the end of Article 1(1) of Regulation (EC) No 304/2000. ‘However, these conditions shall not apply to that part of the Irish Sea referred to as Strangford Loch. ’ Article 2 This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Communi- ties. It shall be applicable from 14 February 2000. This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 30 March 2000. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 389, 31. 12. 1992, p. 1. (2) OJ L 164, 9. 6. 1998, p. 1. (3) OJ L 35, 10. 2. 2000, p. 10


title: Smernica Rady 2000/17/ES z 30. marca 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388//EHS o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty — prechodné ustanovenia udelené Republike Rakúsko a Portugalskej republike

eurovoc_concepts:
Austria
Portugal
VAT
improvement of housing
real property
tax harmonisation

text: 09/zv. 1 SK Úradný vestník Európskej únie 333 32000L0017 L 84/24 ÚRADNÝ VESTNÍK EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV 5. 4. 2000 SMERNICA RADY 2000/17/ES z 30. marca 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388//EHS o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty — prechodné ustanovenia udelené Republike Rakúsko a Portugalskej republike RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 93, so zreteľom na návrh Komisie, so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1), so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výbo- ru (2), keďže: (1) (2) (3) (4) (5) Bod 2e) časti IX „Zdanenie“ prílohy XV Aktu o pristúpení 1994 povolil Republike Rakúsko výnimku z článku 28/2) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov, týkajú- cich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný vymeriavací základ (3), (ďalej len „šiesta smernica o DPH“) a používať nižšiu sadzbu pri prenájme nehnuteľností pre účely bývania až do 31. decembra 1998 za predpokladu, že sadzba nebola nižšia ako 10 %. Podľa článku 13(B)b) šiestej smernice o DPH prenájom nehnuteľností pre účely bývania v Rakúsku bol oslobodený od DPH od 1. januára 1999 bez nároku na odpočet dane na vstupe. Avšak podľa článku 13(C)a) tejto smernice Rakúsko môže udeliť daňovníkom právo rozhodnúť sa odviesť daň. V tom prípade platí riadna sadzba DPH a riadne predpisy pre nárok na odpočet. Republika Rakúsko sa domnieva, že opatrenie ešte má zmysel, najmä preto, lebo prechodný režim DPH je stále v platnosti a od prerokovania Aktu o pristúpení 1994 v sa situácia v podstate nezmenila. Republika Rakúsko sa ďalej domnieva, že odklon od zní- ženej sadzby 10 % by nevyhnutne viedol k zvýšeniu ceny za prenájom nehnuteľností pre konečného spotrebiteľa. Portugalská republika používala zníženú sadzbu 8 % pre reštauračné služby do 1. januára 1991. Podľa článku 28(2)d) šiestej smernice o DPH bolo Portugalsku povolené, aby ďalej používalo tejto sadzby. Avšak po rozsiahlej (1) Stanovisko vydané 15. marca 2000 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku). (2) Ú. v. ES C 75, 15. 3. 2000, s. 21. (3) Ú. v. ES L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Smernica naposledy pozmenené (6) (7) (8) úprave sadzieb a z politických a rozpočtových dôvodov, od roku 1992 reštauračné služby podliehajú riadnej sadz- be. Portugalská republika chce znovu zaviesť zníženú sadzbu pre tieto služby, nakoľko zachovanie riadnej sadzby malo negatívne dôsledky, najmä stratu pracovných miest a zvý- šenie nepriznanej zamestnanosti a používanie riadnej sadzby spôsobilo zvýšenie ceny reštauračných služieb pre konečného spotrebiteľa. Nakoľko predmetné výnimky sa týkajú dodávok služieb v rámci jedného členského štátu, riziko narušenia hospo- dárskej súťaže možno považovať za neexistujúce. Za týchto okolností možno v prípade Republiky Rakúsko a Portugalskej republiky uvažovať o návrate k predchádza- júcej situácii za predpokladu, že uplatňovanie výnimiek bude obmedzené na prechodné obdobie uvedené v článku 281 šiestej smernice o DPH. Republika Rakúsko však musí prijať nevyhnutné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby zní- žená sadzba dane nemala negatívne účinky na vlastné zdroje Európskych spoločenstiev vznikajúcich z DPH, kto- rej vymeriavací základ musí byť znovu stanovený v súlade s nariadením (EHS, Euratom) č. 1553/89 (4), PRIJALA TÚTO SMERNICU: Článok 1 Článok 28(2) šiestej smernice o DPH sa doplní o nasledujúce body: „j) Republika Rakúsko môže používať jednu z dvoch zníže- ných sadzieb určených v treťom pododseku článku 12(3)a) pre prenájom nehnuteľností na účely bývania pod pod- mienkou, že sadzba nebude nižšia ako 10 %; k) Portugalská republika môže používať jednu z dvoch zní- žených sadzieb určených v treťom pododseku článku 12(3)a) pre reštauračné služby pod podmienkou, že sadzba nebude nižšia ako 12 %. “ Článok 2 1. Členské štáty uvedené v článku 1 uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom budú informovať Komisiu. smernicou 1999/85/ES (Ú. v. ES L 277, 28. 10. 1999, s. 34). (4) Ú. v. ES L 155, 7. 6. 1989, s. 9. 334 SK Úradný vestník Európskej únie 09/zv. 1 Keď členské štáty prijmú tieto opatrenia, budú obsahovať odkaz na túto smernicu alebo budú sprevádzané týmto odkazom pri prí- ležitosti ich oficiálneho uverejnenia. Metódy, akými sa tento odkaz urobí, určia členské štáty. Bude sa uplatňovať od 1. januára 1999 do konca prechodného obdobia uvedeného v článku 281 šiestej smernice o DPH. 2. Členské štáty uvedené v článku 1 oznámia Komisii text usta- novení vnútroštátnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica. Článok 4 Táto smernica je adresovaná členským štátom. Článok 3 V Bruseli 30. marca 2000 Táto smernica nadobúda účinnosť uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. tretí deň odo dňa jej Za Radu predseda J. SÓCRATES


title: Verordnung (EG) Nr. 669/2000 der Kommission vom 30. März 2000 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Gerste im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1701/1999

eurovoc_concepts:
award of contract
barley
export refund
export tax
third country

text: L 80/30 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 31. 3. 2000 VERORDNUNG (EG) Nr. 669/2000 DER KOMMISSION vom 30. März 2000 zur Festsetzung der Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Gerste im Rahmen der Ausschreibung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1701/1999 DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1253/1999 (2), gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1501/95 der Kommission vom 29. Juni 1995 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates hinsichtlich der Gewährung von Ausfuhrerstattungen und zur Festlegung der bei Störungen im Getreidesektor zu treffenden Maßnahmen (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 2513/98 (4), insbesondere auf Artikel 4, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Eine Ausschreibung der Erstattung und/oder der Abgabe bei der Ausfuhr von Gerste nach allen Drittländern mit Ausnahme der Vereinigten Staaten von Amerika und Kanada wurde durch die Verordnung (EG) Nr. 1701/ 1999 der Kommission (5), geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 2322/1999 (6), eröffnet. Nach Artikel 7 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 kann die Kommission auf der Grundlage der eingereichten Angebote nach dem Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 beschließen, unter Berücksichtigung der Kriterien nach Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 1501/95 eine Höchstausfuhrerstat- In einem solchen Fall wird der tung festzusetzen. Zuschlag jedem Bieter erteilt dessen Angebot der Höchstausfuhrerstattung entspricht oder darunter liegt bzw. sich auf eine Ausfuhrabgabe bezieht. Die Anwendung der vorgenannten Kriterien auf die derzeitige Marktlage bei der betreffenden Getreideart führt zur Festsetzung einer Höchstausfuhrerstattung in Höhe des in Artikel 1 genannten Betrags. Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — (3) (4) HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Höchsterstattung bei der Ausfuhr von Gerste wird für die vom 24. bis zum 30. März 2000 im Rahmen der Ausschrei- bung gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1701/1999 einge- reichten Angebote auf 27,98 EUR/t festgesetzt. Diese Verordnung tritt am 31. März 2000 in Kraft. Artikel 2 Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 30. März 2000 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 18. (3) ABl. L 147 vom 30. 6. 1995, S. 7. (4) ABl. L 313 vom 21. 11. 1998, S. 16. (5) ABl. L 201 vom 31. 7. 1999, S. 27. (6) ABl. L 280 vom 30. 10. 1999, S. 77