title: Rådets forordning (EF) nr. 607/2000 af 20. marts 2000 om suspension i en begrænset periode af forordning (EF) nr. 2151/1999 om forbud mod flyvninger mellem Fællesskabets område og Forbundsrepublikken Jugoslaviens område, bortset fra Republikken Montenegro og Kosovo-provinsen og om ændring af forordning (EF) nr. 1294/1999 og (EF) nr. 2111/1999, hvad angår betalinger og leverancer i tilknytning til flyvninger i suspensionsperioden

eurovoc_concepts:
Kosovo
Montenegro
Yugoslavia
air space
air transport
international sanctions

text: L 73/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 2000 RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 607/2000 af 20. marts 2000 om suspension i en begrænset periode af forordning (EF) nr. 2151/1999 om forbud mod flyvninger mellem Fællesskabets område og Forbundsrepublikken Jugoslaviens område, bortset fra Repu- blikken Montenegro og Kosovo-provinsen og om ændring af forordning (EF) nr. 1294/1999 og (EF) nr. 2111/1999, hvad angår betalinger og leverancer i tilknytning til flyvninger i suspensionspe- rioden RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — (4) Der bør fastsættes bestemmelser om overvågning af, hvorledes suspensionen gennemføres — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 60 og 301, under henvisning til fælles holdning 2000/176/FUSP af 28. februar 2000 om suspension i en begrænset periode af artikel 4 i fælles holdning 1999/318/FUSP vedrørende supplerende restriktive foranstaltninger mod Forbundsrepublikken Jugosla- vien (1), UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 under henvisning til forslag fra Kommissionen, og Anvendelsen af artikel 1-5 i forordning (EF) nr. 2151/ 1. 1999 suspenderes i en begrænset periode. ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) På baggrund af indtrængende og enstemmige opfor- dringer fra de demokratiske kræfter i Forbundsrepu- forbuddet blikken Jugoslavien har Rådet besluttet, at mod flyvninger mellem Forbundsrepublikken Jugosla- vien og Fællesskabet bør suspenderes i en begrænset periode, samtidig med at den overordnede politik om at lægge størst muligt pres på præsident Milosevic og hans styre fastholdes, visumforbuddet og de finansielle sank- tioner skærpes, og de demokratiske kræfter i Forbunds- republikken Jugoslavien opmuntres arbejde sammen med sigte på demokratiske forandringer. til at Derfor bør bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 2151/1999 af 11. oktober 1999 om forbud mod flyvninger mellem Fællesskabets område og Forbundsre- publikken Jugoslaviens område, bortset fra Republikken Montenegro og Kosovo-provinsen (2), i nævnte periode på de i nærværende forordning fastsatte betingelser. suspenderes i Desuden bør Rådets forordning (EF) nr. 1294/1999 af 15. juni 1999 om indefrysning af midler og forbud mod investeringer forbindelse med Forbundsrepublikken Jugoslavien (3) og Rådets forordning (EF) nr. 2111/1999 af 4. oktober 1999 om forbud mod salg og leverancer af olie og visse olieprodukter til visse dele af Forbundsrepu- blikken Jugoslavien (4) ændres for at muliggøre over- førsel af midler, anvendelse af midler og leverancer af olie og olieprodukter, som er nødvendige i tilknytning til flyvninger i suspensionsperioden. (1) EFT L 56 af 1. 3. 2000, s. 1. (2) EFT L 264 af 12. 10. 1999, s. 3. (3) EFT L 153 af 19. 6. 1999, s. 63. (4) EFT L 258 af 5. 10. 1999, s. 12. 2. I suspensionsperioden kan de kompetente myndigheder, som er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 2151/1999, tillade alle individuelle flyvninger eller serier af flyvninger med civile fly som defineret i artikel 1, i forordning (EF) nr. 2151/1999 mellem Fællesskabets område og Forbundsrepu- blikken Jugoslaviens område. litra c), 3. Uden at dette berører de i stk. 2 nævnte kompetente myndigheders beføjelse til at tilbagekalde tilladelser på en tidli- gere dato, må gyldighedsperioden for tilladelser, der gives i medfør af stk. 2, under ingen omstændigheder gå ud over denne forordnings gyldighedsperiode. Artikel 2 Uanset artikel 3, nr. 1, i forordning (EF) nr. 1294/1999 1. gælder følgende: (det a) Jugoslovenski Aerotransport jugoslaviske luftfartssel- skab), herefter benævnt »JAT«, kan i hver medlemsstat åbne en konto i en finansiel institution, som er beliggende og registreret i medlemsstaten, til at modtage og foretage beta- linger i flyvninger mellem Forbundsrepu- blikken Jugoslaviens område og Fællesskabets område tilknytning til b) betalinger fra en sådan konto må udelukkende anvendes til i forbindelse med sådanne flyvninger at betale: — udgifter til skabet flyvekontroltjenester, der leveres i Fælles- — udgifter til tjenesteydelser, der leveres i Fællesskabet af personer eller selskaber, som har deres hovedkontor eller hjemsted i Fællesskabet — udgifter til leverancer til fly i lufthavne i Fællesskabet af de nødvendige varer for, at de pågældende fly kan fungere korrekt, herunder olie og olieprodukter 22. 3. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 73/5 — skatter, told og andre afgifter, som Fællesskabet og dets medlemsstater pålægger begrunder, hvorfor en betaling skal foretages i Forbundsre- publikken Jugoslavien. — lønninger til JAT-ansatte, der havde bopæl i Fællesskabet inden denne forordnings ikrafttræden — udgifter, der afholdes af JAT til leje af kontorer i Fælles- skabet c) midler, som JAT overfører fra steder uden for Fællesskabet til en konto, der er åbnet i overensstemmelse med litra a), indefryses ikke. 2. Artikel 3, nr. 2, i forordning (EF) nr. 1294/1999 finder ikke anvendelse på betalinger for varer og tjenesteydelser samt betaling af skatter, told og andre afgifter på følgende betin- gelser: a) betalingsforpligtelsen skal være direkte eller umiddelbart forbundet med flyvninger mellem Fællesskabets område og Forbundsrepublikken Jugoslaviens område i den i artikel 5 nævnte periode b) afgifterne, priserne eller gebyrerne må ikke anvendes på et diskriminerende grundlag, og afgifternes, prisernes eller gebyrernes niveau udtrykt i euro må ikke overstige niveauet i de seks måneder, der gik forud for den 19. juni 1999, forhøjet med den gennemsnitlige inflationsrate i Fælles- skabet siden da c) for så vidt angår betaling af skatter, told og andre afgifter: skatterne, tolden og andre afgifter, som blev pålagt før eller efter denne forordnings ikrafttræden, blev ikke pålagt for at modvirke en indskrænkning af de økonomiske forbindelser med Forbundsrepublikken Jugoslavien, som Fællesskabet havde truffet beslutning om, og beløbene forfaldt til betaling som følge af flyvninger, der er tilladt i medfør af artikel 1, stk. 2 d) overførsler af midler til Forbundsrepublikken Jugoslavien må kun finde sted, hvis den fysiske eller juridiske person, som foretager betalingen, godtgør både at den skal finde sted i Forbundsrepublikken Jugoslavien, og at vedkom- mende ikke har tilstrækkelige midler dér til at foretage indhenter forudgående tilladelse fra de betalingen, samt kompetente myndigheder i den medlemsstat (1), hvorfra overførslen finder sted, og e) alle betalinger skal indberettes til Kommissionen, enten direkte eller via de kompetente myndigheder i overensstem- melse med de gældende regler, og til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor betalingen eller over- førslen finder sted, på et månedligt grundlag senest to uger efter udgangen af den måned, de vedrører. Disse indberet- ninger kan baseres på eksisterende edb- og bogføringssy- stemer og skal i givet fald ledsages af dokumentation, der (1) Jf. listen i bilag III til forordning (EF) nr. 1294/1999. Artikel 3 1. Artikel 1 i forordning (EF) nr. 2111/1999 finder ikke anvendelse på salg eller leverancer inden for Fællesskabet af olie og olieprodukter i forbindelse med civile fly i Fællesskabet, som flyvninger mellem Fællesskabets område og anvendes Forbundsrepublikken Jugoslaviens område i medfør af artikel 1, stk. 2, på betingelse af, at salget eller leverancerne er nødvendige for, at disse fly kan fungere korrekt. til Artikel 1 i forordning (EF) nr. 2111/1999 finder ikke 2. anvendelse på salg, leverancer eller eksport til en person eller et organ i ikke-fællesskabslande, bortset fra Forbundsrepublikken Jugoslavien, som foretages af personer eller organer, der er stiftet eller oprettet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, for så vidt angår salg, leverancer eller eksport, der er direkte og umiddelbart forbundet med flyvninger med civile fly mellem disse lande og Forbundsrepublikken Jugoslavien. Salg, 3. leverancer eller eksport i medfør af denne artikel indberettes til Kommissionen og til de kompetente myndig- heder (2) leverancen eller eksporten finder sted, på et månedligt grundlag senest to uger efter udgangen af den måned, de vedrører. Disse indberetninger kan baseres på eksisterende edb- eller bogføringssystemer. i de medlemsstater, hvor salget, Artikel 4 Kommissionen overvåger gennemførelsen af denne 1. forordning, navnlig den måde, hvorpå Forbundsrepublikken Jugoslavien og Republikken Serbien behandler luftfartsselskaber fra Fællesskabet, og foretager regelmæssigt indberetning til Rådet. 2. Medlemsstaterne og Kommissionen underretter hinanden om alle foranstaltninger, der træffes i medfør af denne forord- ning, og udveksler alle relevante oplysninger, som er i deres besiddelse, vedrørende denne forordning, f. eks. om tildeling og tilbagekaldelse af tilladelser, samt oplysninger, som modtages i medfør af artikel 2, stk. 2, litra e), og artikel 3, stk. 3. Artikel 5 Denne forordning anvendes indtil den 28. august 2000: — på Fællesskabets område, herunder dets luftrum — om bord på fly og skibe under en medlemsstats jurisdiktion i en — på enhver person andetsteds, der er statsborger medlemsstat — på alle organer, der er oprettet eller stiftet i henhold til en medlemsstats lovgivning. Artikel 6 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. (2) Jf. listen i Kommissionens forordning (EF) nr. 1084/1999 (EFT L 131 af 27. 5. 1999, s. 29). Ændret ved forordning (EF) nr. 1971/ 1999 (EFT L 244 af 16. 9. 1999, s. 40). L 73/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 3. 2000 Denne medlemsstat. forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2000. På Rådets vegne J. GAMA Formand


title: Verordening (EG, EGKS, Euratom) nr. 628/2000 van de Raad van 20 maart 2000 tot wijziging van Verordening (EG, Euratom, EGKS) nr. 259/68 tot vaststelling van het Statuut van de ambtenaren van de Europese Gemeenschappen en van de Regeling welke van toepassing is op de andere personeelsleden van deze Gemeenschappen

eurovoc_concepts:
European official
information profession
regulations for civil servants
servant (EU)

formats: html pdf print

text: 25. 3. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 76/1 I (Besluiten waarvan de publicatie voorwaarde is voor de toepassing) VERORDENING (EG, EGKS, EURATOM) Nr. 628/2000 VAN DE RAAD van 20 maart 2000 tot wĳziging van Verordening (EG, Euratom, EGKS) nr. 259/68 tot vaststelling van het Statuut van de ambtenaren van de Europese Gemeenschappen en van de Regeling welke van toepassing is op de andere personeelsleden van deze Gemeenschappen DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, inzonderheid op artikel 283, Gezien het voorstel van de Commissie (1), ingediend na advies van het Comité voor het Statuut, Gezien het advies van het Europees Parlement (2), Gezien het advies van het Hof van Justitie (3), Gezien het advies van de Rekenkamer (4), Overwegende hetgeen volgt: De voor rekening van de instellingen en organen van de Gemeenschappen conferentietolken aangeworven moeten aan dezelfde wettelĳke regeling worden onder- worpen, teneinde een gelĳke behandeling te waarborgen. (1) (2) andere personeelsleden van de Europese Gemeen- schappen, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 Aan artikel 78 van de Regeling welke van toepassing is op de andere personeelsleden van de Europese Gemeenschappen, wordt de volgende alinea toegevoegd: „De bepalingen inzake aanstelling en bezoldiging welke gelden voor de door het Europees Parlement aangeworven conferentietolken, zĳn van toepassing op de hulpfunctiona- rissen die door de Commissie als conferentietolk worden aangeworven voor rekening van de instellingen en de organen van de Gemeenschappen. ”. Artikel 2 Het is derhalve dienstig dat alle conferentietolken worden aangeworven als hulpfunctionaris in de zin van titel III van de Regeling welke van toepassing is op de Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 20 maart 2000. Voor de Raad De Voorzitter J. GAMA (1) PB C 110 van 21. 4. 1999, blz. 13. (2) Advies uitgebracht op 7 mei 1999 (PB C 279 van 1. 10. 1999, blz. 496). (3) Advies uitgebracht op 12 mei 1999. (4) Advies uitgebracht op 25 maart 1999


title: Neuvoston päätös, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2000, kaksikäyttötuotteiden viennin valvontaa koskevasta yhteisestä toiminnasta tehdyn päätöksen 94/942/YUTP muuttamisesta

eurovoc_concepts:
EU control
customs regulations
export licence
export policy
military equipment
technology transfer

text: 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti L 82/1 (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osastoa soveltamalla annetut säädökset) NEUVOSTON PA¨ A¨ TO¨ S, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2000, kaksikäyttötuotteiden viennin valvontaa koskevasta yhteisestä toiminnasta tehdyn päätöksen 94/942/YUTP muuttamisesta (2000/243/YUTP) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 13 artiklan, ottaa huomioon Lissabonissa 26 ja 27 päivänä kesäkuuta 1992 pidetyn Eurooppa-neuvoston antamat yleiset suuntaviivat, sekä katsoo seuraavaa: (1) Päätöksen 94/942/YUTP (1) liitteissä I–IV olevia luetteloita kaksikäyttötuotteista olisi muutettava siten, että otetaan huomioon jäsenvaltioiden kansainvälisillä foorumeilla antamat sitoumukset. 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3381/94 (2), korvataan tämän päätöksen liitteessä olevalla tekstillä. 2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan. Sitä sovelletaan kolmannestakymmenennestä päivästä sen jälkeen, kun se on julkaistu. 3 artikla (2) Selvyyden vuoksi kaikki eri versiot olisi yhdistettävä yhdeksi tekstiksi, Tämä päätös julkaistaan virallisessa lehdessä. ON PA¨ A¨ TTA¨ NYT SEURAAVAA: Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2000. 1 artikla Päätöksessä 94/942/YUTP olevat liitteet I, II, III, IV ja V, joihin viitataan kaksikäyttötuotteiden vientiä koskevan yhteisön val- vontajärjestelmän käyttöön ottamisesta 19 päivänä joulukuuta Neuvoston puolesta Puheenjohtaja J. GAMA (1) EYVL L 367, 31. 12. 1994, s. 8, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 1999/193/YUTP (EYVL L 73, 19. 3. 1999, s. 1). (2) EYVL L 367, 31. 12. 1994, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 837/95 (EYVL L 90, 21. 4. 1995, s. 1). 2 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 LIITE 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 3 4 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 5 6 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 7 8 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 9 10 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 11 12 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 13 14 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 15 16 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 17 18 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 19 20 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 21 22 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 23 24 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 25 26 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 27 28 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 29 30 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 31 32 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 33 34 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 35 36 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 37 38 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 39 40 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 41 42 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 43 44 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 45 46 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 47 48 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 49 50 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 51 52 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 53 54 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 55 56 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 57 58 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 59 60 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 61 62 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 63 64 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 65 66 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 67 68 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 69 70 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 71 72 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 73 74 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 75 76 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 77 78 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 79 80 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 81 82 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 83 84 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 85 86 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 87 88 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 89 90 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 91 92 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 93 94 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 95 96 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 97 98 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 99 100 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 101 102 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 103 104 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 105 106 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 107 108 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 109 110 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 111 112 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 113 114 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 115 116 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 117 118 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 119 120 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 121 122 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 123 124 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 125 126 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 127 128 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 129 130 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 131 132 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 133 134 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 135 136 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 137 138 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 139 140 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 141 142 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 143 144 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 145 146 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 147 148 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 149 150 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 151 152 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 153 154 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 155 156 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 157 158 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 159 160 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 161 162 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 163 164 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 165 166 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 167 168 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 169 170 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 171 172 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 173 174 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 175 176 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 177 178 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 179 180 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 181 182 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 183 184 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 185 186 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 187 188 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 189 190 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 191 192 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 193 194 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 195 196 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 197 198 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 199 200 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 201 202 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000 1. 4. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 203 204 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 1. 4. 2000


title: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler

eurovoc_concepts:
advertising
approximation of laws
consumer information
foodstuff
labelling
packaging

text: 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/29 EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — den bedst egnede, for så vidt som den skaber færrest hindringer for den fri samhandel. under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (1), efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og ud fra følgende betragtninger: (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærk- ning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (3) har ved flere lejligheder været underkastet omfattende ændringer (4). Direktivet bør derfor kodificeres, således at dets bestem- melser kan fremtræde klart og rationelt. Forskellene mellem medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om mærkning af levneds- midler risikerer at hindre disse produkters frie bevæge- lighed og skabe ulige konkurrencevilkår. en tilnærmelse Følgelig er nødvendig med henblik på at bidrage til det markeds funktion. af disse retsforskrifter indre Formålet med dette direktiv bør være udarbejdelse af generelle og horisontale fællesskabsregler, der gælder for alle levnedsmidler, som bringes i omsætning. Særlige og vertikale regler, der kun omhandler visse inden for bestemte rammerne af de bestemmelser, der gælder for disse varer. levnedsmidler, bør fastlægges Alle regler vedrørende mærkning af levnedsmidler bør først og fremmest opfylde kravet om at oplyse og beskytte forbrugerne. Dette indebærer, at medlemsstaterne under overholdelse af traktaten kan stille sproglige krav. En detaljeret mærkning, der angiver produktets eksakte art og beskaffenhed, gør det muligt for forbrugeren at foretage sit valg med fuldt kendskab til produktet og er (9) Det er derfor nødvendigt at opstille en liste over de angivelser, der principielt skal forekomme i mærkningen af alle levnedsmidler. (10) Dette direktivs horisontale karakter har imidlertid ikke fra første færd givet mulighed for blandt de obligatoriske angivelser at medtage alle dem, der bør forekomme på den liste, der i princippet gælder for samtlige levneds- midler, men der bør på et senere tidspunkt vedtages fællesskabsbestemmelser med henblik på at supplere de nu fastsatte regler. (11) Da der ikke findes specifikke fællesskabsbestemmelser, fore- skal medlemsstaterne bevare muligheden for at skrive visse nationale bestemmelser som supplement til de generelle bestemmelser i dette direktiv. Disse speci- fikke bestemmelser bør dog underkastes en fællesskabs- procedure. (12) Nævnte fællesskabsprocedure skal, hvis en medlemsstat ønsker at vedtage nye retsforskrifter, imidlertid gennem- føres ved hjælp af en fællesskabsbeslutning. (13) Der bør endvidere åbnes mulighed for, at Fællesskabet i undtagelsestilfælde kan afvige fra visse almindeligt fast- satte forpligtelser. (14) Bestemmelserne om mærkning bør ligeledes omfatte forbud mod at vildlede køberen eller at tillægge levneds- midlerne medicinske egenskaber. For at være effektivt skal dette forbud også omfatte præsentationsmåde og reklame for levnedsmidler. (15) Med det formål at lette samhandelen mellem medlems- staterne kan det bestemmes, at i handelsled forud for salget til den endelige forbruger skal kun oplysninger om hovedbestanddele anføres på den yderste emballage, og ledsage et at visse obligatoriske angivelser, der skal færdigpakket levnedsmiddel, kun anføres i de ledsagende handelsdokumenter. (1) EFT C 258 af 10. 9. 1999, s. 12. (2) Europa-Parlamentets udtalelse af 18. januar 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT) og Rådets afgørelse af 13. marts 2000. (3) EFT L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Europa- Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF (EFT L 43 af 14. 2. 1997, s. 21). (4) Jf. bilag IV, del B. (16) Medlemsstaterne bør under henvisning til lokale forhold og praktiske omstændigheder fortsat have mulighed for at levneds- midler, der sælges uindpakket. Forbrugeroplysningen skal også i dette tilfælde være sikret. fastsætte bestemmelser for mærkning af L 109/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 (17) For at forenkle og fremskynde proceduren bør det over- lades til Kommissionen at vedtage de tekniske gennem- førelsesforanstaltninger. (18) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fast- sættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, tillægges Kommissio- nen (1). der b) med forbehold af de fællesskabsbestemmelser, der gælder for naturligt mineralvand og for levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, tillægge et levnedsmiddel egenskaber til forebyggelse, behandling og helbredelse af en menneskelig sygdom eller give indtryk af sådanne egenskaber. 2. Rådet fastlægger efter proceduren i traktatens artikel 95 en ikke-udtømmende liste over de i stk. 1 anførte anprisninger, hvis eller begrænses. anvendelse under forhold bør forbydes alle (19) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser i forbindelse med fristerne for gennem- førelsen af de i bilag IV, del B, anførte direktiver — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Forbuddene eller restriktionerne i stk. 1 og 2 gælder 3. ligeledes: a) levnedsmidlers præsentationsmåde og især levnedsmidlernes eller emballagens form eller udseende, det materiale, der anvendes til emballage, den måde, hvorpå levnedsmidlerne er arrangeret, samt de forhold, hvorunder de udstilles Artikel 1 b) reklame. Dette direktiv vedrører mærkning af levnedsmidler, der er 1. leveres til den endelige bestemt forbruger, samt visse aspekter i forbindelse med præsentations- måde og reklame for sådanne levnedsmidler. i uforandret stand at til 2. Dette direktiv finder ligeledes anvendelse på levneds- midler, der er bestemt til at leveres til restauranter, hospitaler, marketenderier og andre i det lignende følgende benævnt »etablissementer«. etablissementer, 3. I dette direktiv forstås ved: a) »mærkning«: angivelser, oplysninger, fabriks- eller vare- mærker, billeder eller symboler, som vedrører et levneds- middel, og som er anført på emballager, dokumenter, skilte, etiketter eller halsetiketter af enhver art, der ledsager eller henviser til dette levnedsmiddel b) »færdigpakket levnedsmiddel«: den salgsenhed, som er bestemt til salg i uforandret stand til den endelige forbruger og til etablissementer, og som består af et levnedsmiddel samt den emballage, hvori det er pakket, inden det udbydes til salg, hvad enten denne emballage omslutter varen helt eller delvis, men dog på en sådan måde, at indholdet ikke kan ændres, uden at emballagen åbnes eller ændres. Artikel 2 1. Mærkningen og dennes nærmere udformning må ikke: a) være af en sådan art, at den vildleder køberen, især: i) med hensyn til levnedsmidlets beskaffenhed, og især dets art, identitet, egenskaber, sammensætning, mængde, holdbarhed, oprindelsessted eller det sted, hvor levneds- midlet kommer fra, fremstillings- eller frembringelses- måde ii) ved at tillægge det pågældende levnedsmiddel virkninger eller egenskaber, som det ikke har iii) ved at give denne indtryk af, at det pågældende levneds- middel har særlige egenskaber, når alle lignende levneds- midler har samme egenskaber (1) EFT L 184 af 17. 7. 1999, s. 23. Artikel 3 1. Mærkning af levnedsmidler skal på de betingelser og med forbehold af de undtagelser, der er fastsat i artikel 4-17, kun omfatte følgende obligatoriske oplysninger: 1) Varebetegnelse 2) Ingrediensliste 3) Mængden af visse ingredienser eller kategorier af ingredi- enser, jf. artikel 7 4) For færdigpakkede levnedsmidler: nettoindhold 5) Dato for mindste holdbarhed, eller for visse levnedsmidler, som i mikrobiologisk henseende er meget letfordærvelige, sidste anvendelsesdato 6) Særlige opbevarings- og anvendelsesforskrifter 7) Navn eller firmanavn og adresse på fabrikanten eller pakkevirksomheden eller på en forhandler, der er etableret inden for Fællesskabet. Medlemsstaterne har dog for så vidt angår smør fremstillet på deres område lov til kun at kræve angivelse af fabri- kanten, pakkevirksomheden eller forhandleren. Med forbehold af de i artikel 24 omhandlede oplysninger meddeler medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemsstater enhver foranstaltning, der træffes i medfør af andet afsnit 8) Angivelse af det sted, hvor levnedsmidlet har oprindelse eller kommer fra, i de tilfælde, hvor undladelse heraf ville kunne vildlede forbrugeren med hensyn til levnedsmidlets virkelige oprindelsessted eller det sted, hvor levnedsmidlet egentlig kommer fra 9) Brugsanvisning i de tilfælde, hvor det pågældende levneds- middel ikke vil kunne anvendes på rette måde, såfremt en sådan ikke findes 10) For drikkevarer, der indeholder mere end 1,2 volumenpro- cent alkohol, angivelse af det virkelige alkoholindhold udtrykt i volumen 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/31 Uanset bestemmelserne i stk. 1 kan medlemsstaterne 2. opretholde nationale bestemmelser, som foreskriver angivelse af fremstillings- eller pakkevirksomheden for så vidt angår deres nationale produktion. Bestemmelserne i denne artikel berører ikke mere præcise 3. eller mere vidtgående metrologiske bestemmelser. Artikel 4 1. Ved fællesskabsbestemmelser, som finder anvendelse på bestemte levnedsmidler, men ikke på levnedsmidler generelt, kan bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, nr. 2 og 5, undtagel- sesvis fraviges, når forbrugeroplysningen ikke lider derved. 2. Ved fællesskabsbestemmelser, som finder anvendelse på bestemte levnedsmidler, men ikke på levnedsmidler generelt, kan der foreskrives flere obligatoriske oplysninger end dem, der er opregnet i artikel 3. ikke Såfremt der sådanne bestemmelser, kan medlemsstaterne foreskrive sådanne oplysninger i overensstem- melse med proceduren i artikel 19. foreligger De i stk. 1 og 2 omhandlede fællesskabsbestemmelser 3. vedtages efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Artikel 5 1. Et levnedsmiddels varebetegnelse er den betegnelse, der er anvendt i de for dette levnedsmiddel gældende fællesskabsbe- stemmelser. a) I mangel af fællesskabsbestemmelser er et levnedsmiddels varebetegnelse den betegnelse, der er anvendt i de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, hvor salget til den endelige forbruger eller til etablissementer finder sted. I mangel heraf udgøres varebetegnelsen af det navn, der har vundet hævd i den medlemsstat, hvor salget til den endelige forbruger eller til etablissementer finder sted, eller af en beskrivelse af levnedsmidlet og om nødvendigt af dets brug, der skal være så nøjagtig, at køberen oplyses om dets egent- lige art og kan skelne det fra andre levnedsmidler, som det kunne forveksles med. b) Det er ligeledes tilladt at anvende den varebetegnelse i afsæt- ningsmedlemsstaten, hvorunder varen lovligt fremstilles og afsættes i producentmedlemsstaten. Hvis anvendelsen af dette direktivs øvrige bestemmelser, herunder artikel 3, ikke er tilstrækkelig til, at forbrugerne i afsætningsmedlemsstaten kan gøre sig bekendt med levnedsmidlets egentlige art og kan skelne det fra andre levnedsmidler, som det kunne forveksles med, skal produ- centmedlemsstatens varebetegnelse dog suppleres med yder- ligere beskrivende oplysninger, der anføres i tilknytning til varebetegnelsen. henseende til sin sammensætning eller fremstilling adskiller sig så meget fra det levnedsmiddel, der er kendt under denne betegnelse, at bestemmelserne i ikke er tilstrækkelige til at sikre korrekt oplysning af forbrugerne i afsætningsmedlemsstaten. litra b) Et fabrikations- eller varemærke eller et fantasinavn kan 2. ikke træde i stedet for varebetegnelsen. Varebetegnelsen skal omfatte eller ledsages af en oplys- 3. ning om levnedsmidlets fysiske tilstand eller den særlige behandling, som levnedsmidlet har undergået (f. eks. i pulver- form, frysetørret, dybfrosset, koncentreret, røget), i de tilfælde, hvor undladelse af denne oplysning ville kunne skabe tvivl hos køberen. Alle levnedsmidler, som er blevet behandlet med ioniserende stråling, skal forsynes med en af følgende angivelser: — på spansk: »irradiado« eller »tratado con radiación ionizante« — på dansk: »bestrålet/. « eller »strålekonserveret« eller »behandlet med ioniserende stråling« eller »konserveret med ioniserende stråling« — på tysk: »bestrahlt« eller »mit ioniserenden Strahlen behandelt« — på græsk: »επεξεργασµένο µε ιονίζουσα ακτινοβολία« eller »ακτινοβολη- µένο« — på engelsk: »irradiated« eller »treated with ionising radiation« — på fransk: »traité par rayonnements ionisants« eller »traité par ionisa- tion« — på italiensk: »irradiato« eller »trattato con radiazioni ionizzanti« — på nederlandsk: »doorstraald« eller »door bestraling behandeld« eller »met ioniserende stralen behandeld« — på portugisisk: »irradiado« eller »tratado por irradiação« eller »tratado por radiação ionisante« — på finsk: »säteilytetty« eller »käsitelty ionisoivalla säteilyllä« — på svensk »bestrålad« eller »behandlad med joniserande strålning«. Artikel 6 Ingredienslisten angives i henhold til bestemmelserne i 1. denne artikel og i bilag I, II og III. 2. Der kræves ingen ingrediensangivelse for: c) Det kan undtagelsesvis forekomme, at producentmedlems- statens varebetegnelse ikke anvendes i afsætningsmedlems- staten, fordi det levnedsmiddel, varebetegnelsen vedrører, i a) — frisk frugt og friske grøntsager, herunder kartofler, som ikke er skrællet, snittet eller behandlet på lignende måde L 109/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 — vand, der er tilsat kulsyre, og hvor dette fremgår af Dog: betegnelsen — eddike fremstillet ved gæring, såfremt den udelukkende hidrører fra et enkelt basisprodukt, og der ikke er tilsat nogen anden ingrediens b) — ost — smør — fermenteret mælk og fløde såfremt der ikke er tilsat andre ingredienser end mælkepro- dukter, enzymer og kulturer af mikroorganismer, der er nødvendige for fremstillingen, eller end det salt, som er nødvendigt til fremstilling af anden ost end frisk ost og smelteost c) varer, der består af en enkelt ingrediens, — hvis varebetegnelsen er identisk med ingrediensbeteg- nelsen, eller — hvis ingrediensens art klart kan udledes af varebeteg- nelsen. 3. Med hensyn til drikkevarer, der indeholder mere end 1,2 volumenprocent af Kommissionen inden den 22. december 1982 reglerne for angivelse af ingredienser. vedtager Rådet på alkohol, forslag 4. a) Ved ingrediens forstås ethvert stof, herunder tilsætnings- stoffer, der anvendes ved fremstilling eller tilberedning af et levnedsmiddel, og som stadig forefindes i færdigvaren, eventuelt i ændret form. b) Såfremt en ingrediens i et levnedsmiddel selv er frem- stillet af flere ingredienser, anses disse som ingredienser i det pågældende levnedsmiddel. c) Som ingredienser betragtes dog ikke: i) bestanddele i en ingrediens, som under fremstillings- processen midlertidigt adskilles for derefter atter at tilsættes i deres oprindelige forhold ii) tilsætningsstoffer: — der udelukkende er til stede i et levnedsmiddel, fordi de forefandtes i en eller flere af ingredien- serne i det pågældende levnedsmiddel, dog kun såfremt disse tilsætningsstoffer ikke længere har nogen teknologisk funktion i færdigvaren — der anvendes som produktionshjælpemidler iii) stoffer, der anvendes i nødvendige doser som opløs- tilsætningsstoffer og for nings- eller bæremiddel aromagivende bestanddele. d) I henhold proceduren i artikel 20, stk. 2, kan det i visse ii) og iii), litra c), nr. tilfælde afgøres, hvorvidt de i fastsatte betingelser er opfyldt. — skal tilsat vand og flygtige ingredienser anføres i lister efter deres vægt i færdigvaren; den mængde vand, der er tilsat som ingrediens i et levnedsmiddel, bestemmes ved fra færdigvarens samlede nettoindhold at fradrage den samlede mængde af de øvrige anvendte ingredienser. Man kan undlade at tage denne mængde i betragtning, såfremt den ikke overstiger 5 vægtprocent af færdigvaren — kan ingredienser, der anvendes i koncentreret eller tørret form, og som rekonstitueres under fremstillingen, angives i listen efter deres vægt før koncentreringen eller tørringen — kan ingredienserne i koncentrerede eller tørrede levneds- midler, som skal tilsættes vand, angives efter det mængde- forhold, hvori de forefindes i det rekonstituerede produkt, forudsat at ingredienslisten ledsages af en oplysning som »ingredienser i det rekonstituerede produkt« eller »ingredi- enser i det forbrugsklare produkt« — kan ingredienserne i frugt- eller grøntsagsblandinger, hvori ingen frugt eller grøntsag vægtmæssigt udgør en hovedbe- standdel, anføres i en anden rækkefølge, forudsat at denne ingrediensliste ledsages af en oplysning som »i variabelt mængdeforhold« — kan ingredienserne i krydderi- og krydderurtblandinger, hvoraf ingen del vægtmæssigt udgør en hovedbestanddel, anføres i en anden rækkefølge, forudsat at denne ingredi- ensliste ledsages af en oplysning som »i variabelt mængde- forhold«. Ingredienserne skal i givet fald betegnes ved deres speci- 6. fikke navn i overensstemmelse med reglerne i artikel 5. Dog: — kan ingredienser, der henhører under en af de i bilag I anførte kategorier, og som indgår i et andet levnedsmiddel, betegnes alene ved navnet på denne kategori. Ændringer til listen over kategorier i bilag I kan vedtages efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Den i bilag I anførte betegnelse »stivelse« skal dog altid, hvis denne ingrediens kan indeholde gluten, suppleres med en oplysning om dens særlige vegetabilske oprindelse. — skal ingredienser, der henhører under en af de i bilag II anførte kategorier, betegnes ved navnet på denne kategori, efterfulgt af deres specifikke navn eller deres EF-nummer; for så vidt angår en ingrediens, der henhører under flere kategorier, angives den, der svarer til ingrediensens hoved- funktion i levnedsmidlet. De ændringer, der skal foretages i dette bilag som følge af den videnskabelige og tekniske udvikling, vedtages i henhold til proceduren i artikel 20, stk. 2. 5. Ingredienslisten består i en opregning af samtlige ingredi- enser i levnedsmidlet efter aftagende vægt henført til fremstil- lingstidspunktet. Den indledes af en passende angivelse, hvori indgår ordet »ingredienser«. Den i bilag II anførte betegnelse »modificeret stivelse« skal dog altid, hvis denne ingrediens kan indeholde gluten, suppleres med en oplysning om dens særlige vegetabilske oprindelse. 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/33 — betegnes aromaer i overensstemmelse med bilag III til dette d) i andre tilfælde, der fastlægges efter proceduren i artikel 20, direktiv stk. 2. — skal de særlige fællesskabsbestemmelser om angivelse af behandling med ioniserende bestråling af en ingrediens vedtages senere i henhold til traktatens artikel 95. 7. Ved fællesskabsbestemmelser og, dersom sådanne ikke findes, nationale bestemmelser kan det for bestemte levneds- midler fastsættes, at der sammen med varebetegnelsen skal være angivet en eller flere bestemte ingredienser. Den i artikel 19 fastsatte procedure finder anvendelse ved eventuel fastsættelse af nationale bestemmelser. i dette De vedtages efter proceduren i artikel 20, stk. 2. stykke omhandlede fællesskabsbestemmelser I det i stk. 4, 8. litra b), omhandlede tilfælde kan en sammensat ingrediens anføres i ingredienslisten med sin beteg- nelse, dersom denne er fastsat ved lov eller ved sædvane, og efter sin samlede vægt i produktet, såfremt denne angivelse umiddelbart efterfølges af en opregning af de ingredienser, der indgår i den sammensatte ingrediens. Denne opregning er imidlertid ikke obligatorisk: a) når den sammensatte ingrediens udgør mindre end 25 % af færdigvaren; denne bestemmelse finder dog ikke anvendelse på tilsætningsstoffer med forbehold af bestemmelserne i stk. 4, litra c) b) når den sammensatte ingrediens er et levnedsmiddel, for hvilket der i fællesskabsreglerne ikke kræves en ingrediens- liste. 9. Uanset stk. 5 er angivelse af vand ikke obligatorisk: a) når under vandet fremstillingsprocessen udelukkende benyttes til at rekonstituere en koncentreret eller tørret ingrediens b) for en lage, der sædvanligvis ikke fortæres. 3. Stk. 2 finder ikke anvendelse a) hvis der er tale om en ingrediens eller en kategori af ingredi- enser, — hvis drænede nettovægt er angivet i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, eller — hvis mængde i forvejen skal figurere i mærkningen i medfør af fællesskabsbestemmelser, eller — som anvendes i små mængder til aromatisering, eller — som, selv om den figurerer i varebetegnelsen, ikke vil være afgørende for forbrugerens valg i afsætningslandet, fordi variationen i mængde ikke er så væsentlig, at den kendetegner levnedsmidlet eller adskiller det fra lignende i tvivlstilfælde afgøres det efter proce- levnedsmidler; duren i artikel 20, stk. 2, om forudsætningerne i dette led er opfyldt b) hvis der findes specifikke fællesskabsbestemmelser, der fast- lægger en bestemt mængde af en ingrediens eller en kategori af ingredienser, uden at denne skal angives i mærkningen c) i de tilfælde, der er omfattet af artikel 6, stk. 5, fjerde og femte led d) i de andre tilfælde, der fastlægges efter proceduren i artikel 20, stk. 2. i procent Den angivne mængde udtrykt til 4. mængden af ingrediensen eller ingredienserne på det tidspunkt, hvor de anvendes. Der kan dog i fællesskabsbestemmelser fast- sættes undtagelser fra dette princip for visse levnedsmidler. Sådanne bestemmelser vedtages efter proceduren i artikel 20, stk. 2. svarer 5. Den i stk. 1 nævnte angivelse skal figurere i levnedsmid- lets varebetegnelse eller i umiddelbar nærhed af denne eller i ingredienslisten i forbindelse med den pågældende ingrediens eller kategori af ingredienser. Artikel 7 6. Denne artikel finder anvendelse med forbehold af fælles- skabsbestemmelser om næringsdeklaration for levnedsmidler. 1. Mængden af en ingrediens eller en kategori af ingredi- enser, der er anvendt til fremstilling eller tilberedning af et levnedsmiddel, angives i overensstemmelse med denne artikel. Artikel 8 2. Den i stk. 1 nævnte angivelse er obligatorisk, 1. Færdigpakkede levnedsmidlers nettoindhold angives: a) hvis den pågældende ingrediens eller kategori af ingredi- enser indgår i varebetegnelsen eller sædvanligvis af forbru- geren forbindes med varebetegnelsen, eller b) hvis den pågældende ingrediens eller kategori af ingredi- enser fremhæves i mærkningen ved hjælp af ord, billeder eller en grafisk fremstilling, eller c) hvis den pågældende ingrediens eller kategori af ingredi- enser er væsentlig med henblik på at karakterisere et levnedsmiddel og adskille det fra andre varer, som det ellers kunne forveksles med på grund af sin betegnelse eller sit udseende, eller — i rumfangsenheder for flydende varer — i vægtenheder for andre varer idet der alt efter omstændighederne anvendes liter, centiliter, milliliter eller kilogram og gram. Fællesskabsbestemmelser og dersom sådanne ikke findes, natio- nale bestemmelser, der gælder for bestemte levnedsmidler, kan fastsætte undtagelser fra denne regel. De i artikel 19 fastsatte procedure finder anvendelse ved even- tuel fastsættelse af nationale bestemmeler. L 109/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 2. a) Dersom fællesskabsbestemmelser eller, såfremt sådanne ikke findes, nationale bestemmelser foreskriver, at et indhold skal angives på en bestemt måde (f. eks. nominelt indhold, minimumsindhold, gennemsnitligt indhold), er dette indhold nettoindholdet i henhold til dette direktiv. Med forbehold af de i artikel 24 omhandlede oplysninger meddeler medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemsstater enhver foranstaltning, der træffes i medfør af dette litra. b) Ved fællesskabsbestemmelser og, dersom sådanne ikke findes, ved nationale bestemmelser kan der for bestemte levnedsmidler, der er opdelt i kategorier efter mængde, fastsættes andre indholdsangivelser. Den i artikel 19 fastsatte procedure finder anvendelse ved eventuel fastsættelse af nationale bestemmelser. indeholdende samme mængde c) Såfremt en færdigpakning består af to eller flere enkelte færdigpakninger af samme vare, angives nettoindholdet ved at anføre netto- indholdet for hver enkelt pakning og det samlede antal enkelpakninger. Disse angivelser er dog ikke obligato- riske, såfremt det samlede antal enkelpakninger er klart synlige og let tællelige udefra, og såfremt mindst en angivelse af nettoindholdet i hver enkeltpakning er klart synlig udefra. d) Såfremt en færdigpakning består af to eller flere enkelt- pakninger, der ikke betragtes som salgsenheder, angives nettoindholdet ved at anføre det samlede nettoindhold og det samlede antal enkeltpakninger. Fællesskabsbe- stemmelser og, dersom sådanne ikke findes, nationale bestemmelser kan for bestemte levnedsmidler undlade at foreskrive, at det samlede antal enkeltpakninger skal angives. Med forbehold af de i artikel 24 omhandlede oplysninger meddeler medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemstater enhver foranstaltning, der træffes i medfør af dette litra. I 3. forbindelse med levnedsmidler, som normalt sælges stykvis, kan medlemsstaterne undlade at gøre angivelse af nettoindholdet obligatorisk, såfremt antallet af stykker er klart synlige og let tællelige udefra eller, når dette ikke er tilfældet, er angivet i mærkningen. Med forbehold af de i artikel 24 omhandlede oplysninger meddeler medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemsstater enhver foranstaltning, der træffes i medfør af dette stykke. Såfremt et levnedsmiddel 4. lage, angives levnedsmidlets drænede nettovægt mærkningen. i fast form præsenteres i en ligeledes i I henhold til dette stykke forstås ved »lage« de nedenfor anførte produkter, eventuelt blandinger heraf, også når de er frosne eller dybfrosne, såfremt lagen kun er uvæsentlig i forhold til varens hovedbestanddele og derfor ikke er afgørende for købet: vand, vandige opløsninger af salt, saltlage, vandige opløsninger af levnedsmiddelsyrer, eddike, vandige opløsninger af sukker, vandige opløsninger af andre stoffer eller sødestoffer; frugt- eller grøntsagssafter for så vidt angår frugt eller grøntsager. Denne opregning kan suppleres efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Metoder til kontrol af den drænede nettovægt fastlægges i henhold til proceduren i artikel 20, stk. 2. Angivelse af nettoindholdet er 5. levnedsmidler: ikke obligatorisk for a) for hvilke der forekommer betydelige tab af rumfang eller masse, og som sælges stykvis eller afvejes i køberens nærvæ- relse b) hvis nettoindhold er under 5 g eller 5 ml; denne bestem- melse gælder dog ikke for krydderier og krydderurter. Ved fællesskabsbestemmelser og, dersom sådanne ikke findes, ved nationale bestemmelser, der gælder for bestemte levneds- midler, kan der undtagelsesvis fastsættes grænser på over 5 g eller 5 ml, når forbrugeroplysningen ikke lider derved. Med forbehold af de i artikel 24 omhandlede oplysninger meddeler medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemsstater enhver foranstaltning, der træffes i medfør af dette stykke. 6. De i stk. 1, andet afsnit, i stk. 2, litra b) og d), samt i stk. 5, andet afsnit, omhandlede fællesskabsbestemmelser vedtages efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Artikel 9 1. Datoen for et levnedsmiddels mindste holdbarhed er den dato, til og med hvilken dette levnedsmiddel bevarer sine speci- fikke egenskaber under de rette opbevaringsforhold. Den angives i overensstemmelse med stk. 2-5. 2. Den angives som følger: — »mindst holdbar til …«, når datoen angiver dagen — »mindst holdbar til og med …« i andre tilfælde. 3. De i stk. 2 fastsatte angivelser ledsages af: — enten selve datoen — eller en henvisning til det sted på mærkningen, hvor datoen er anført. Disse angivelser suppleres om nødvendigt med en anførelse af de opbevaringsforskrifter, som skal overholdes for at sikre den anførte holdbarhed. Datoen består af en ukodet angivelse af dag, måned og år 4. i den nævnte rækkefølge. Dog er det for levnedsmidler: — med en holdbarhed på under 3 måneder tilstrækkeligt at angive dag og måned 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/35 — med en holdbarhed på over 3 måneder, men ikke over 18 Efter disse udtryk skal følge: måneder, tilstrækkeligt at angive måned og år — med en holdbarhed på over 18 måneder tilstrækkeligt at angive året. — enten selve datoen, eller — en henvisning til det sted, hvor datoen er anført på mærk- ningen. De nærmere enkeltheder vedrørende angivelsen af datoen kan fastsættes efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Efter disse oplysninger skal følge en beskrivelse af de opbeva- ringsbetingelser, der skal overholdes. 5. Med forbehold af fællesskabsbestemmelser, der fastsætter andre datoangivelser, kræves der ingen anførelse af holdbar- hedsdatoen for: — friske frugter og grøntsager, herunder kartofler, som ikke er skrællet, snittet eller behandlet på lignende måde. Denne ikke anvendelse på spirende frø og undtagelse finder lignende produkter såsom skud af bælgfrugter Datoen skal omfatte en angivelse i ukodet form af den 3. pågældende dag, måned og eventuelt det pågældende år i nævnte rækkefølge. 4. Efter proceduren i artikel 20, stk. 2, kan der i visse tilfælde træffes afgørelse om, hvorvidt de i stk. 1 omhandlede betingelser er opfyldt. — vine, hedvine, mousserende vine, aperitifvine og lignende produkter, der er fremstillet af andre frugter end druer, KN-kode samt 2206 00 91, 2206 00 93 og 2206 00 99, og som er frem- stillet af druer eller druemost drikkevarer, henhører under der — drikkevarer med er alkoholindhold på 10 volumenprocent eller derover — ikke-alkoholholdige læskedrikke, frugtnektar og alkoholholdige drikkevarer i individuelle beholdere på mere end 5 liter, som skal leveres til etablissementer frugtsaft, — bageri- og konditorvarer, der på grund af deres beskaf- fenhed normalt fortæres inden 24 timer efter fremstillingen — eddike — kogesalt — sukker i fast form — konfekturevarer, der næsten udelukkende består af aromati- serende og/eller farvede sukkerarter — tyggegummi og lignende tyggeprodukter — konsumis i individuelle portioner. Artikel 10 1. For levnedsmidler, som i mikrobiologisk henseende er meget letfordærvelige, og som derfor efter en kort periode kan udgøre en umiddelbar risiko for menneskers sundhed, skal datoen for mindste holdbarhed erstattes af sidste anvendelses- dato. 2. Datoen skal følge efter udtrykket: — på spansk: »fecha de caducidad« — på dansk: »sidste anvendelsesdato« — på tysk: »verbrauchen bis« — på græsk: »αυάλωοη µέχοι« — på engelsk: »use by« — på fransk: »à consommer jusqu'au« — på italiensk: »da consumare entro« — på nederlandsk: »te gebruiken tot« — på portugisisk: »a consumir até« — på finsk: »viimeinen käyttöajankohta« — på svensk: »sista förbrukningsdag«. Artikel 11 1. Brugsanvisningen for et levnedsmiddel bør være udformet på en sådan måde, at levnedsmidlet kan anvendes på hensigts- mæssig måde. Ved fællesskabsbestemmelser og såfremt sådanne ikke 2. findes, ved nationale bestemmelser kan det for bestemte levnedsmidler fastsættes nærmere, hvorledes brugsanvisningen bør være udformet. Den i artikel 19 fastsatte procedure finder anvendelse ved eventuel fastsættelse af nationale bestemmelser. i dette De vedtages efter proceduren i artikel 20, stk. 2. stykke omhandlede fællesskabsbestemmelser Artikel 12 De nærmere bestemmelser for angivelse af alkoholindhold udtrykt i volumen fastsættes for så vidt angår produkter henhø- rende under position 22. 04 og 22. 05 i den fælles toldtarif, ved for disse de særlige fællesskabsbestemmelser, produkter. som gælder For andre drikkevarer, der indeholder mere end 1,2 volumen- procent, fastsættes reglerne efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Artikel 13 1. a) For så vidt angår færdigpakkede levnedsmidler, skal de i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, omhandlede oplysninger være anført på færdigpakningen eller på en vedhæftet etiket. b) Uanset litra a) og med forbehold af fællesskabsbestem- melser vedrørende angivelsen af nominelle mængder, er det, hvis de færdigpakkede levnedsmidler: — er bestemt for den endelige forbruger, men markeds- føres i et tidligere handelsled end salg til denne, og hvis i dette handelsled salget ikke sker til et etablisse- ment — er bestemt til levering til etablissementer, hvor de skal tilberedes, bearbejdes, deles eller snittes L 109/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 tilstrækkeligt, at de i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, nævnte oplysninger kun anføres i handelsdokumenterne for disse levnedsmidler, når disse dokumenter, der indeholder samtlige oplysninger vedrørende mærkningen, med sikkerhed enten ledsager de pågældende levnedsmidler eller er blevet fremsendt før leveringen eller samtidig med denne. c) I de i litra b) omhandlede tilfælde skal de oplysninger, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, nr. 1, 5 og 7, samt i givet ligeledes anføres på den fald de i artikel 10 nævnte, yderste emballage, i hvilken levnedsmidlerne præsenteres ved markedsføringen. De i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, nævnte oplysninger skal iøjnefaldende sted og forståelige og anført på et 2. være let således, at de er let synlige, let læselige og uudslettelige. De må under ingen omstændigheder være skjult, tildækket eller adskilt af andre angivelser eller billeder. De i artikel 3, stk. 1, nr. 1, 4, 5 og 10, nævnte oplys- 3. ninger skal være anført i samme synsfelt. Denne forpligtelse kan udvides til også at omfatte de i artikel 4, stk. 2, omhandlede oplysninger. For så vidt angår glasflasker beregnet til genbrug, som har 4. en uudslettelig mærkning, og som derfor hverken er forsynet med etiket, halsetiket eller krave, samt emballager eller behol- dere, hvis største yderflade har et flademål på under 10 cm2, skal kun de oplysninger, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, nr. 1, 4 og 5, anføres. Stk. 3 finder ikke anvendelse i dette tilfælde. Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige kan fast- 5. sætte undtagelser fra artikel 3, stk. 1, samt stk. 3 i nærværende artikel for mælk og mejeriprodukter, der er tappet i glasflasker, som er beregnet til genbrug. De giver Kommissionen meddelelse om enhver foranstaltning der træffes i medfør af første afsnit. Artikel 14 For levnedsmidler, der udbydes til den endelige forbruger og til etablissementer uden at være færdigpakkede, eller for levneds- midler, der pakkes på salgsstedet på anmodning af køberen eller er færdigpakkede med henblik på øjeblikkeligt salg, fast- sætter medlemsstaterne de nærmere regler for angivelse af de i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, omhandlede oplysninger. Medlemsstaterne kan bestemme, at disse oplysninger eller nogle af dem ikke gøres obligatoriske, når blot oplysningen til køber tilgodeses. Artikel 15 Dette direktiv berører ikke bestemmelser i de nationale rets- forskrifter, som, hvor der ikke findes fællesskabsbestemmelser, for mærkning af bestemte opstiller mindre strenge regler levnedsmidler, der udbydes i fantasipakninger såsom figurer eller »souvenirartikler«. Artikel 16 for at 1. Medlemsstaterne sørger forbyde handel med levnedsmidler på deres område, hvis angivelserne efter artikel 3 og artikel 4, stk. 2, ikke er anført på et for forbrugeren let forståeligt sprog, medmindre forbrugeroplysningen for så vidt angår en eller flere angivelser faktisk sikres ved andre foran- staltninger, som fastlægges efter proceduren i artikel 20, stk. 2. 2. Den medlemsstat, hvor varen afsættes, kan under over- holdelse af traktaten på sit område kræve, at disse angivelser som minimum figurerer på et eller flere af de officielle EF-sprog efter statens eget valg. Stk. 1 og 2 er ikke til hinder for, at angivelserne kan 3. anføres på flere sprog. Artikel 17 For så vidt angår reglerne for, hvorledes de i artikel 3 og artikel skal gives, undlader 4, stk. 2, medlemsstaterne at fastsætte bestemmelser, der er mere detalje- rede end dem, der er anført i artikel 3-13. foreskrevne oplysninger Artikel 18 1. Medlemsstaterne kan ikke ved anvendelse af ikke-harmo- niserede nationale bestemmelser, som opstiller regler for mærk- ning af og præsentationsmåde for bestemte levnedsmidler eller levnedsmidler i almindelighed, forbyde handel med levneds- midler, som er i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i dette direktiv. Stk. 1 finder ikke anvendelse på ikke-harmoniserede nati- 2. onale bestemmelser, der er begrundet i hensyn til: — beskyttelse af den offentlige sundhed — bekæmpelse af bedrageri, under forudsætning af at disse bestemmelser ikke vil kunne hæmme anvendelsen af de definitioner og regler, der er fastsat i dette direktiv — beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret samt angivelse af det sted, varen kommer fra, oprindelsesbeteg- nelse og bekæmpelse af illoyal konkurrence. Artikel 19 Når der henvises til denne artikel, anvendes følgende procedure i de tilfælde, hvor en medlemsstat finder det nødvendigt at vedtage ny lovgivning. Den underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de påtænkte foranstaltninger, samtidig med at den anfører hvilke motiver, der ligger til grund herfor. Kommissionen hører medlemsstaterne i Den Stående Levnedsmiddelkomité, nedsat ved Rådets afgørelse 69/414/EØF (1), hvis Kommissionen finder en høring formålstjenlig, eller hvis en medlemsstat anmoder herom. Medlemsstaten kan først træffe de påtænkte foranstaltninger tre måneder efter denne meddelelse, og forudsat at Kommissionen ikke har gjort indsigelse herimod. (1) EFT L 291 af 29. 11. 1969, s. 9. 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/37 I så tilfælde indleder Kommissionen, inden udløbet af oven- nævnte frist, den i artikel 20, stk. 2, omhandlede procedure med henblik på at afgøre, hvorvidt de påtænkte foranstalt- ninger kan iværksættes om fornødent med passende ændringer. Artikel 20 1. mité, Kommissionen bistås af Den Stående Levnedsmiddelko- i det følgende benævnt »komitéen«. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i 2. afgørelse 1999/468/EF sammenholdt med dennes artikel 8. Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder. 3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden. Artikel 21 Når overgangsforanstaltninger viser sig nødvendige for at lette anvendelsen af dette direktiv, vedtages de efter proceduren i artikel 20, stk. 2. Artikel 22 Dette direktiv berører ikke de fællesskabsbestemmelser om bestemte levnedsmidlers mærkning og præsentationsmåde, som allerede var vedtaget den 22. december 1978. Efter den procedure, der anvendes for hver enkelt af de pågæl- dende bestemmelser, vedtages de ændringer, der er nødvendige for at tilpasse de førnævnte bestemmelser til de i dette direktiv fastsatte regler. Artikel 24 Det påhviler medlemsstaterne at meddele Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Artikel 25 Dette direktiv gælder ligeledes for de franske oversøiske depar- tementer. Artikel 26 1. Direktiv 79/112/EØF som ændret ved de i bilag IV, del A, anførte direktiver, ophæves, dog uden at medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til gennemførelsesfrister i bilag IV, del B, berøres heraf. Henvisninger 2. som henvisninger til nærværende direktiv og læses i henhold til den i bilag V anførte sammenligningstabel. til det ophævede direktiv gælder Artikel 27 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggø- relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Artikel 28 Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2000. Artikel 23 På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne Dette direktiv gælder ikke for varer bestemt til udførsel fra Fællesskabet. N. FONTAINE Formand J. GAMA Formand L 109/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 KATEGORIER AF INGREDIENSER, FOR HVILKE ANGIVELSE AF KATEGORIEN KAN ERSTATTE ANGIVELSE AF DEN SPECIFIKKE BETEGNELSE BILAG I Betegnelse Definition Raffinerede olier, bortset fra olivenolie Raffinerede fedtstoffer Blandinger af mel, der hidrører fra to eller flere kornsorter »Olie«, suppleret med: — enten benævnelsen »vegetabilsk« eller »animalsk« — eller angivelse af den specifikke vegetabilske eller animalske oprin- delse Benævnelsen »hærdet« skal ledsage angivelsen af en hærdet olie »Fedtstof«, suppleret med: — enten benævnelsen »vegetabilsk« eller »animalsk« — eller angivelse af den specifikke vegetabilske eller animalske oprin- delse Benævnelsen »hærdet« skal ledsage angivelsen af et hærdet fedtstof »Mel«, fulgt af en opregning af de kornsorter, det hidrører fra, opstillet efter aftagende vægt Uforarbejdet stivelse og stivelse, der er modificeret ved fysiske processer eller ved hjælp af enzymer »Stivelse« Enhver fiskeart, hvor fisken indgår som ingrediens i et andet levneds- middel, og med forbehold af at betegnelsen og præsentationsmåden for dette levnedsmiddel ikke henviser til en bestemt fiskeart Alle ostetyper, når osten eller osteblandingen indgår som ingrediens i et andet levnedsmiddel, og med forbehold af at betegnelsen og præsentati- onsmåden for dette levnedsmiddel ikke henviser til en bestemt type ost »Fisk« »Ost« Alle krydderier, som ikke overstiger 2 % af levnedsmidlets vægt »Krydderi(er)« eller »krydderiblanding« Alle krydderurter eller dele af krydderurter, som ikke overstiger 2 % af levnedsmidlets vægt »Krydderurt(er)« eller »blanding af krydderurter« Alle former for gummiprodukter, der anvendes til gummibase til tyggegummi fremstilling af »Gummibase« Rasp af enhver oprindelse Alle kategorier af saccharose Vandfri dextrose eller dextrosemonohydrat Glucosesirup og dehydreret glucosesirup Alle mælkeproteiner (kasein, kaseinat og valleproteiner) samt blandinger heraf »Rasp« »Sukker« »Dextrose« »Glucosesirup« »Mælkeproteiner« Presset kakaosmør, expellerkakaosmør eller raffineret kakaosmør »Kakaosmør« Alle kandiserede frugter, som ikke overstiger 10 % af levnedsmidlets vægt »Kandiserede frugter« Alle grøntsagsblandinger, som ikke overstiger 10 % af levnedsmidlets vægt »Grøntsager« Alle vinarter som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (1) »Vin« (1) EFT L 179 af 14. 7. 1999, s. 1. 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/39 KATEGORIER AF TILSÆTNINGSSTOFFER TIL LEVNEDSMIDLER, SOM SKAL ANGIVES VED DERES KATE- GORINAVN, EFTERFULGT AF DERES SPECIFIKKE BETEGNELSE ELLER EF-NUMMER BILAG II Farvestof Konserveringsmiddel Antioxidant Emulgator Fortykningsmiddel Geleringsmiddel Stabilisator Smagsforstærker Syre Surhedsregulerende middel Antiklumpningsmiddel Modificeret stivelse (1) Sødestof Hævemiddel Skumdæmpningsmiddel Overfladebehandlingsmiddel Smeltesalt (2) Melbehandlingsmiddel Konsistensmiddel Fugtighedsbevarende middel Fyldemiddel Drivgas (1) Der kræves ikke angivelse af den specifikke betegnelse eller EF-nummer. (2) Udelukkende for smelteost og produkter fremstillet på basis heraf. BILAG III BETEGNELSE AF AROMAER I INGREDIENSLISTEN 1. Aromaer betegnes ved enten »aroma(er)« eller ved en mere specifik definition eller en beskrivelse af aromaen. 2. Ordet »naturlig« eller andre ord med stort set samme betydning må kun anvendes for aromaer, såfremt den aromagivende bestanddel udelukkende indeholder aromastoffer som defineret i artikel 1, stk. 2, litra b), nr. i), i Rådets direktiv 88/388/EØF af 22. juni 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om aromaer, som må anvendes i levnedsmidler, og om udgangsmaterialer til fremstilling af disse (1), og/eller aromapræparater som defineret i artikel 1, stk. 2, i nævnte direktiv. litra c), 3. Hvis aromaens varebetegnelse indeholder en henvisning til de anvendte stoffers vegetabilske eller animalske art eller oprindelse, må ordet »naturlig« eller andre ord med stort set samme betydning kun anvendes, såfremt den aroma- givende bestanddel udelukkende eller næsten udelukkende er udskilt af det pågældende levnedsmiddel eller den pågældende aromakilde gennem egnede fysiske processer, enzymprocesser, mikrobiologiske processer, eller almindeligt anvendte tilberedningsprocesser for levnedsmidler. (1) EFT L 184 af 15. 7. 1988, s. 61. Direktivet er ændret ved Kommissionens direktiv 91/71/EØF (EFT L 42 af 15. 2. 1991, s. 25). L 109/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 BILAG IV DEL A OPHÆVET DIREKTIV MED EFTERFØLGENDE ÆNDRINGER (jf. artikel 26) Rådets direktiv 79/112/EØF (EFT L 33 af 8. 2. 1979, s. 1) Rådets direktiv 85/7/EØF (EFT L 2 af 3. 1. 1985, s. 22), udelukkende artikel 1, nr. 9 Rådets direktiv 86/197/EØF (EFT L 144 af 29. 5. 1986, s. 38) Rådets direktiv 89/395/EØF (EFT L 186 af 30. 6. 1989, s. 17) Kommissionens direktiv 91/72/EØF (EFT L 42 af 15. 2. 1991, s. 27) Kommissionens direktiv 93/102/EF (EFT L 291 af 25. 11. 1993, s. 14) Kommissionens direktiv 95/42/EF (EFT L 182 af 2. 8. 1995, s. 20) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF (EFT L 43 af 14. 2. 1997, s. 21) DEL B FRIST FOR GENNEMFØRELSE I NATIONAL LOVGIVNING (jf. artikel 26) Direktiv Seneste gennemførelsesdato Tilladelse til handel med varer, der er i overensstemmelse med nærvæ- rende direktiv Forbud mod handel med varer, der ikke er i overensstemmelse med dette direktiv 79/112/EØF 85/7/EØF 86/197/EØF 89/395/EØF 91/72/EØF 93/102/EF 95/42/EF 97/4/EF 30. december 1994 22. december 1980 22. december 1982 1. maj 1988 20. december 1990 30. juni 1992 1. januar 1995 1. maj 1989 20. juni 1992 1. januar 1994 30. juni 1996 14. august 1998 14. februar 2000 6. 5. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 109/41 BILAG V SAMMENLIGNINGSTABEL Direktiv 79/112/EØF Nærværende direktiv litra a) og b) i) litra c), nr. ii), første led litra c) nr. litra c) nr. ii), andet led litra d) litra a) litra b) Artikel 1 Artikel 2 Artikel 3, stk. 1, nr. 1 Artikel 3, stk. 1, nr. 2 Artikel 3, stk. 1, nr. 2a Artikel 3, stk. 1, nr. 3 Artikel 3, stk. 1, nr. 4 Artikel 3, stk. 1, nr. 5 Artikel 3, stk. 1, nr. 6 Artikel 3, stk. 1, nr. 7 Artikel 3, stk. 1, nr. 8 Artikel 3, stk. 1, nr. 9 Artikel 3, stk. 2 og 3 Artikel 4 Artikel 5 Artikel 6, stk. 1, 2 og 3 Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 5, Artikel 6, stk. 5, Artikel 6, stk. 6 Artikel 6, stk. 7, første afsnit Artikel 6, stk. 7, andet afsnit, første og andet led Artikel 6, stk. 8 Artikel 7 Artikel 8, stk. 1-5 Artikel 8, stk. 6 Artikel 8, stk. 7 Artikel 9, stk. 1-4 Artikel 9, stk. 5 Artikel 9, stk. 6 Artikel 9a Artikel 10 Artikel 10a Artikel 11, stk. 1 og 2 Artikel 11, stk. 3, Artikel 11, stk. 3, Artikel 11, stk. 4 Artikel 11, stk. 5 Artikel 11, stk. 6 Artikel 11, stk. 7 Artikel 12 og 13 Artikel 13a Artikel 14 og 15 Artikel 16, nr. 1 Artikel 16, nr. 2 Artikel 17, første afsnit Artikel 17, andet til femte afsnit litra a) litra b) litra a) og b) i) litra c), nr. ii) litra c), nr. litra c), nr. iii) litra d) Artikel 1 Artikel 2 Artikel 3, stk. 1, nr. 1 Artikel 3, stk. 1, nr. 2 Artikel 3, stk. 1, nr. 3 Artikel 3, stk. 1, nr. 4 Artikel 3, stk. 1, nr. 5 Artikel 3, stk. 1, nr. 6 Artikel 3, stk. 1, nr. 7 Artikel 3, stk. 1, nr. 8 Artikel 3, stk. 1, nr. 9 Artikel 3, stk. 1, nr. 10 Artikel 3, stk. 2 og 3 Artikel 4 Artikel 5 Artikel 6, stk. 1, 2 og 3 Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 4, Artikel 6, stk. 5 Artikel 6, stk. 6 Artikel 6, stk. 7 Artikel 6, stk. 8, første afsnit Artikel 6, stk. 8, andet afsnit, Artikel 6, stk. 9 Artikel 7 Artikel 8, stk. 1-5 — Artikel 8, stk. 6 Artikel 9, stk. 1-4 — Artikel 9, stk. 5 Artikel 10 Artikel 11 Artikel 12 Artikel 13, stk. 1 og 2 Artikel 13, stk. 3 — Artikel 13, stk. 4 — Artikel 13, stk. 5, første afsnit Artikel 13, stk. 5, andet afsnit Artikel 14 og 15 Artikel 16 Artikel 17 og 18 — Artikel 19 Artikel 20, stk. 1 Artikel 20, stk. 2 litra a) og b) L 109/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 2000 Direktiv 79/112/EØF Nærværende direktiv Artikel 18 Artikel 19, 20 og 21 Artikel 22, stk. 1, 2 og 3 Artikel 22, stk. 4 Artikel 23 Artikel 24 Artikel 25 Artikel 26 — — — Bilag I Bilag II Bilag III — — — Artikel 21, 22 og 23 — Artikel 24 — Artikel 25 — — Artikel 26 Artikel 27 Artikel 28 Bilag I Bilag II Bilag III Bilag IV Bilag V


title: 2000/244/EG: Beschluß des Rates vom 20. März 2000 zur Änderung des Beschlusses 97/787/EG des Rates über eine Sonderfinanzhilfe für Armenien und Georgien zwecks Einbeziehung von Tadschikistan

eurovoc_concepts:
Armenia
EU aid
Georgia
Tajikistan
financial aid

text: 28. 3. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 77/11 II (Nicht veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) RAT BESCHLUSS DES RATES vom 20. März 2000 zur Änderung des Beschlusses 97/787/EG des Rates über eine Sonderfinanzhilfe für Armenien und Georgien zwecks Einbeziehung von Tadschikistan (2000/244/EG) DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen insbesondere auf Artikel 308, Gemeinschaft, auf Vorschlag der Kommission, nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1), in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) (4) (5) Nach dem Beschluß 97/787/EG wird Armenien und Georgien eine Sonderfinanzhilfe gewährt (2). Parallel zu dem Beschluß über eine Sonderfinanzhilfe für Armenien und Georgien einigte sich der Rat darauf, eine entsprechende Aktion für Tadschikistan zu erwägen, sobald die Umstände dies zulassen. Tadschikistan führt tiefgreifende politische und wirt- schaftliche Reformen durch und unternimmt substan- tielle Anstrengungen zur Umsetzung eines marktwirt- schaftlichen Modells. Angesichts der ersten Ergebnisse dieser Reformen, insbe- sondere im Bereich Wachstum und Inflationsbekämp- fung, müssen diese fortgesetzt werden mit dem vorran- gigen Ziel, die Lebensbedingungen der Bevölkerung zu verbessern und Arbeitsplätze zu schaffen. Zwischen der Gemeinschaft und Tadschikistan dürfen sich Handels-, Geschäfts- und Wirtschaftsbeziehungen entwickeln. Tadschikistan kommt für ein Partnerschafts- und Kooperationsabkommen mit den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten in Betracht und hat förmlich beantragt, so bald wie möglich Partei eines solches Abkommens zu werden. (6) (7) (8) (9) Tadschikistan einigte sich im Juni 1998 mit dem Inter- nationalen Währungsfonds (IWF) auf eine dreijährige Erweiterte Strukturanpassungsfazilität (ESAF). tadschikischen Behörden haben sich förmlich Die verpflichtet, ihren ausstehenden finanziellen Verpflich- tungen gegenüber der Gemeinschaft in vollem Umfang nachzukommen, und Tadschikistan stellt eine minimale Bedienung der ausstehenden Forderungen der Gemein- schaft sicher. Die tadschikischen Behörden haben die Gemeinschaft förmlich um eine Sonderfinanzhilfe ersucht. Tadschikistan ist ein einkommenschwaches Land und befindet sich in einer besonders schwierigen wirtschaftli- chen, sozialen und politischen Lage. Das Land kann mit besonders günstigen Bedingungen ausgestattete Darlehen der Weltbank und des IWF erhalten. (10) Eine zu Vorzugsbedingungen vergebene Finanzhilfe der Gemeinschaft in Form einer Kombination aus einem langfristigen Darlehen und verlorenen Zuschüssen ist eine angemessene Maßnahme, um dem Empfängerland in dieser kritischen Phase zu helfen. (11) Sowohl die Darlehens- als auch die Zuschußkomponente der Finanzhilfe haben absoluten Ausnahmecharakter und schaffen daher keinen Präzedenzfall für die Zukunft. (12) Die Einbeziehung einer Zuschußkomponente in die Finanzhilfe erfolgt unbeschadet der Zuständigkeiten der Haushaltsbehörde. (13) Die Finanzhilfe sollte von der Kommission verwaltet werden. (1) Stellungnahme vom 17. Dezember 1999 (noch nicht im Amtsblatt veröffentlicht). (2) ABl. L 322 vom 25. 11. 1997, S. 37. (14) Die Kommission wird darauf achten, daß bei der Verwendung der Finanzhilfe die Vorschriften über die Haushaltskontrolle beachtet werden. L 77/12 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 28. 3. 2000 (15) Bei der Umsetzung dieses Beschlusses wird die Kommis- sion die Fortschritte im innertadschikischen Friedens- prozeß und insbesondere im Hinblick auf die Abhaltung der Wahlen unter annehmbaren Bedingungen gebührend berücksichtigen. (16) Die Kommission hat vor Unterbreitung ihres Vorschlags den Wirtschafts- und Finanzausschuß konsultiert. (17) Der Vertrag sieht nur in Artikel 308 Befugnisse für den Erlaß dieses Beschlusses vor — BESCHLIESST: Einziger Artikel Der Beschluß 97/787/EG wird wie folgt geändert: 1. Artikel 1 Absätze 1 bis 3 erhalten folgende Fassung: Die Gemeinschaft stellt Armenien, Georgien und „(1) Tadschikistan eine Sonderfinanzhilfe in Form von langfri- stigen Darlehen und verlorenen Zuschüssen zur Verfügung. (2) Die Darlehenskomponente dieser Finanzhilfe beläuft sich auf einen Kapitalbetrag von insgesamt höchstens 245 Mio. EUR, mit einer Laufzeit von maximal 15 Jahren und einer tilgungsfreien Zeit von 10 Jahren. Zu diesem Zweck wird die Kommission ermächtigt, im Namen der Gemeinschaft die erforderlichen Mittel aufzunehmen, die den Empfängerländern in Form von Darlehen zur Verfü- gung gestellt werden. Die Zuschußkomponente dieser Finanzhilfe besteht (3) aus einem Betrag von bis zu 130 Mio. EUR für den Zeit- raum 1997-2004, bei einem jährlichen Höchstbetrag von 24 Mio. EUR. Die Zuschüsse werden bereitgestellt, sofern die Nettoschuldnerposition der Empfängerländer gegenüber der Gemeinschaft in der Regel zumindest um den gleichen Betrag abgebaut wurde. “ 2. Artikel 3 Absatz 1 erhält folgende Fassung: für jedes „(1) Vorbehaltlich der Bestimmungen von Artikel 1 Absatz 4 und Artikel 2 wird der Gesamtbetrag des Darle- hens einzelne Land von der Kommission zusammen mit dem ersten Zuschußteilbetrag zur Verfügung gestellt. Der Restbetrag der Zuschußkomponente der Finanzhilfe wird von der Kommission vorbehaltlich der vorgenannten Bestimmungen in aufeinanderfolgenden Teil- beträgen zur Verfügung gestellt. “ 3. Artikel 5 Absatz 2 erhält folgende Fassung: Vor dem 31. Dezember 2004 prüft der Rat die „(2) Durchführung dieses Beschlusses bis zu diesem Zeitpunkt anhand eines umfassenden Berichts der Kommission, der auch dem Europäischen Parlament unterbreitet wird. “ Geschehen zu Brüssel am 20. März 2000. Im Namen des Rates Der Präsident J. GAMA