title: Az Európai Parlament És A Tanács 2000/12/Ek irányelve (2000. március 20.) a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról

eurovoc_concepts:
credit institution
economic analysis
provision of services

text: 272 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet 32000L0012 2000. 5. 26. AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK HIVATALOS LAPJA L 126/1 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2000/12/EK IRÁNYELVE (2000. március 20. ) a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és külö- nösen annak 47. cikke (2) bekezdésének első és harmadik mon- datára, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelő- en (2), mivel: (1) A bankok és egyéb pénzintézetek önálló vállalkozási tevékenységeivel kapcsolatos, letelepedési szabadságra és szolgáltatásnyújtási szabadságra vonatkozó korlátozások megszüntetéséről szóló, 1973. június 28-i 73/183/EGK tanácsi irányelvet (3), a hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1977. tanácsi irányelvet (4), a hitelintézetek szavatolótőkéjéről szóló, 1989. április 17-i 89/299/EGK tanácsi irányelvet (5), a hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 15-i 89/646/EGK második tanácsi irányelvet (6), a hitelintézetek szolvenciamutatójáról szóló, 77/780/EGK első létesítésére, december üzleti 12-i (1) HL C 157. , 1998. 5. 25. , 13. o. (2) Az Európai Parlament 2000. január 20-i véleménye (a Hivatalos Lap- ban még nem hirdették ki) és a Tanács 2000. március 13-i határo- zata (a Hivatalos Lapban még nem hirdették ki). (3) HL L 194. , 1973. 7. 16. , 1. o. (4) HL L 322. , 1977. 12. 17. , 30. o. A legutóbb a 98/33/EK irányelvvel (HL L 204. , 1998. 7. 21. , 29. o. ) módosított irányelv. (5) HL L 124. , 1989. 5. 5. , 16. o. A legutóbb a 92/30/EGK irányelvvel (HL L 110. , 1992. 4. 28. , 52. o. ) módosított irányelv. (6) HL L 386. , 1989. 12. 30. , 1. o. A legutóbb a 95/26/EK irányelvvel (HL L 168. , 1995. 7. 18. , 7. o. ) módosított irányelv. 1989. december 18-i 89/647/EGK irányelvet (7), a hitelintézetek összevont (konszolidált) alapon történő felü- gyeletéről szóló, 1992. április 6-i 92/30/EGK tanácsi irány- elvet (8), és a hitelintézetek nagykockázatainak felügyele- téről és ellenőrzéséről szóló 1992. december 21-i 92/121/EGK irányelvet (9) számos alkalommal és jelentős mértékben módosították. Az áttekinthetőség és az éssze- rűség érdekében ezért az említett irányelveket egységes szerkezetbe kell foglalni. A Szerződés értelmében a letelepedésre és a szolgáltatás- nyújtásra vonatkozó minden olyan hátrányos megkülön- böztetés tilos, amely vagy az állampolgárságon, vagy azon a tényen alapul, hogy a vállalkozás nem letelepedett abban a tagállamban, amelyben szolgáltatásait nyújtja. A hitelintézeti tevékenység megkezdésének és folytatásá- nak megkönnyítése érdekében elengedhetetlen a tagálla- mok hitelintézetekre vonatkozó jogszabályai között fenn- álló, képező különbségek felszámolása. legnagyobb akadályokat Ez az irányelv nélkülözhetetlen eszközét képezi a belső piac megvalósításának, amelynek folyamatát az Egységes Európai Okmány, ütemtervét a Bizottság Fehér könyve határozza meg, a hitelintézeti tevékenység területén mind a letelepedés, mind a pénzügyi szolgáltatások nyújtásának szabadsága szempontjából. A hitelintézeti koordinációt szolgáló intézkedéseknek min- den intézményre vonatkozniuk kell, mind a megtakarí- tások védelme, mind az ilyen intézmények közötti egyenlő versenyfeltételek megteremtése érdekében. Szükség szerint ugyanakkor megfelelően figyelembe kell venni azokat az objektív különbségeket, amelyek az intézmények alapsza- bályaiban és a nemzeti jogszabályok által megállapított sajátos céljaiban fennállnak. (2) (3) (4) (5) (7) HL L 386. , 1989. 12. 30. , 14. o. A legutóbb a 98/33/EK irányelvvel módosított irányelv. (8) HL L 110. , 1992. 4. 28. , 52. o. (9) HL L 29. , 1993. 2. 5. , 1. o. A legutóbb az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 273 (6) (7) (8) (9) Az intézkedések hatályát ezért amennyire csak lehet, ki kell szélesíteni, hogy az kiterjedjen mindazokra az intézmé- nyekre, amelyek üzleti tevékenységük keretében betétek formájában vagy egyéb módon, úgymint kötvények és más hasonló értékpapírok folyamatos kibocsátása révén, visszafizetendő pénzeszközöket vesznek át a nagy nyilvá- nossághoz tartozó ügyfelektől, és amelyek saját számlá- jukra hiteleket nyújtanak. Kivételeket kell biztosítani egyes hitelintézetek esetében, amelyekre ez az irányelv nem alkal- mazható. Az irányelv rendelkezései nem sérthetik az olyan különleges kiegészítő engedélyekről rendelkező nemzeti jogszabályok alkalmazását, amelyek alapján a hitelintéze- tek sajátos tevékenységeket folytathatnak, vagy bizonyos fajta műveleteket végezhetnek. Az elfogadott megközelítési mód értelmében csak az elen- gedhetetlen mértékű harmonizáció megvalósítása a cél, amely szükséges és elégséges ahhoz, hogy biztosítsa az engedélyek és a prudenciális felügyeleti rendszerek kölcsö- nös elismerését, lehetővé téve egyetlen, a Közösség egész területén érvényes engedély kiadását, valamint a székhely szerinti tagállam prudenciális felügyelete elvének alkalma- zását. Ennélfogva az üzleti terv kötelező elkészítését csupán olyan tényezőnek kell tekinteni, amely lehetővé teszi az illetékes hatóságok számára, hogy objektív kritéri- umok alkalmazásával, pontosabb ismeretek alapján döntsenek. Bizonyos fokú rugalmasságra mindazonáltal lehetőség van a hitelintézetek jogi formájával szemben támasztott követelményeket vagy a banknevek védelmét illetően. Azonos jellegű pénzügyi követelményeket kell támasztani a hitelintézetekkel szemben a megtakarítók számára hasonló védelem, a hitelintézetek összehasonlítható csoportjai számára pedig tisztességes versenyfeltételek biztosítása érdekében. A további összehangolásig megfe- lelő strukturális arányszámokat kell kialakítani, amelyek a nemzeti hatóságok közötti együttműködés keretében lehe- tővé teszik a hasonló típusú hitelintézetek pozícióinak szokványos módszerekkel történő megfigyelését. Ennek az eljárásnak elő kell segítenie a tagállamok által létrehozott és alkalmazott mutatórendszerek fokozatos közelítését. Mindazonáltal különbséget kell tenni egyfelől az olyan mutatók között, amelyek a hitelintézetek megbízható irányítását hivatottak szolgálni, másfelől azokat, amelyeket gazdaság- és monetáris politikai célokból hoztak létre. A kölcsönös elismerés elve és a székhely szerinti tagállam felügyeletének elve megköveteli, hogya tagállamok illeté- kes hatóságai ne adjanak engedélyt, illetve azt visszavon- ják, ha olyan tényezők, mint az üzleti tervek tartalma, a földrajzi megoszlás vagy a ténylegesen folytatott tevékeny- ség egyértelműen jelzik, hogy a hitelintézet azért döntött egy tagállam jogrendszere mellett, hogy megkerülje egy olyan másik tagállam szigorúbb követelményeit, amelynek területén tevékenysége nagyobb részét folytatja vagy folytatni szándékozik. A jogi személyiséggel rendel- kező hitelintézetnek abban a tagállamban kell engedélyt kapnia, ahol az alapító okirat szerinti székhelye található. A jogi szemé- lyiséggel nem rendelkező hitelintézetnek abban a tagállam- ban kell központi irodáját működtetnie, ahol működési engedélyt kapott. Ezen túlmenően a tagállamoknak elő kell írniuk, hogy egy hitelintézet központi irodájának mindig a székhely szerinti tagállamban kell lennie, és működését is ténylegesen ott kell kifejtenie. (10) Az illetékes hatóságok nem adhatnak engedélyt, vagy nem engedélyezhetik tovább egy hitelintézet működését, ha felügyeleti feladataik hatékony gyakorlásában gátolhatják őket az intézmény és más természetes vagy jogi személyek között fennálló szoros kapcsolatok. E tekintetben a már engedélyezett hitelintézeteknek is meg kell felelniük az ille- tékes hatóságok elvárásainak. A „szoros kapcsolatok” kife- jezésre ebben az irányelvben adott meghatározás a mini- mális jellegzetességeket állapítja meg. A tagállamokat ez nem köti meg abban, hogy azt a meghatározásban felvá- zoltakon kívül más helyzetekre is alkalmazzák. Kizárólag az a tény, hogy jelentős hányadát megszerezték egy társa- ság tőkéjének, még nem jelenti a „szoros kapcsolatok” értelmében vett részesedést, amennyiben ezt a tulajdoni hányadot kizárólag olyan átmeneti befektetésként szerez- ték meg, amely az intézmény szerkezete vagy pénzügyi politikája felett nem teszi lehetővé befolyás gyakorlását. (11) A felügyeleti szervek felügyeleti hatásköreinek hatékony gyakorlására történő utalás az összevont (konszolidált) alapon történő felügyeleti tevékenységre vonatkozik, ame- lyet olyan hitelintézet felett kell gyakorolni, amely eseté- ben a közösségi jog rendelkezései így rendelkeznek. Ilyen esetekben az engedély iránti kérelemmel megkeresett ható- ságoknak tudniuk kell azonosítani a szóban forgó hitelin- tézet feletti összevont (konszolidált) alapon történő felü- gyelet gyakorlására illetékes hatóságokat. (12) A székhely szerinti tagállam az illetékes hatóságai által engedélyezett intézményre az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében, (2) bekezdésében, valamint a 7. , 16. , 30. , 51. és 65. cikkben előírtaknál szigorúbb szabályokat is megállapíthat. (13) A közösségi hitelintézetek fióktelepeire vonatkozó engedé- lyezési kötelezettség megszüntetése szükségessé teszi a dotációs tőke eltörlését is. (14) A kölcsönös elismerés alapján a választott megközelítési mód lehetővé teszi a székhely szerinti tagállamban enge- délyezett hitelintézetek számára, hogy fióktelepek létesítése vagy szolgáltatásnyújtás útján a Közösség egész területén az I. mellékletben felsorolt tevékenységek bármelyikét vagy mindegyikét folytassák. Az említett mellékletben nem sze- replő tevékenységek folytatására a Szerződésnek a letele- pedés szabadságára és a szolgáltatásnyújtás szabadságára megállapított általános rendelkezései vonatkoznak. HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet 274 (15) Indokolt ugyanakkor kiterjeszteni a kölcsönös elismerést az I. mellékletben felsorolt tevékenységekre akkor is, ha azokat hitelintézetek leányvállalataként működő pénzügyi szervezetek végzik, feltéve hogy az ilyen leányvállalatokra kiterjed (konszolidált) felügyelete, és megfelelnek bizonyos szigorú feltételeknek. anyavállalkozásaik összevont (20) Ezen irányelv értelmében az illetékes nemzeti hatóságok által nyújtott hitelintézeti engedélyek területi hatálya már nem csupán a nemzeti területre, hanem az egész Közösség területére kiterjed. A jelenleg érvényben lévő viszonossági klauzulák ennélfogva nem hatályosak. Ezért szükség van egy rugalmas eljárásra, amely lehetővé teszi a viszonosság közösségi alapon történő megállapítását. Ennek az eljárás- nak a célja nem az, hogy elzárja a Közösség pénzpiacait, hanem inkább az, hogy mivel a Közösség nyitva szándé- kozik tartani pénzpiacait a világ más részei előtt, elősegítse a globális pénzpiacok liberalizációját harmadik országok- ban. Ebből a célból az irányelv rendelkezik a harmadik országokkal folytatandó tárgyalásokra vonatkozó eljárá- sokról, és, végső esetre, az új engedélykérelmek felfüggesz- tésével vagy az új engedélyek korlátozásával járó intézke- dések meghozatalának lehetőségéről. (21) Kívánatos, hogy megegyezés jöjjön létre viszonossági alapon a Közösség és harmadik országok között avégett, hogy az összevont (konszolidált) felügyelet gyakorlati meg- valósítása a lehető legtágabb földrajzi területre terjedhes- sen ki. (22) A hitelintézetek rendezett pénzügyi helyzetének, különö- sen fizetőképességüknek a felügyeletéért a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai felelősek. A fogadó tagállam illetékes hatóságai a likviditás és a pénzügyi politika felü- gyeletéért maradnak felelősek. A piaci kockázat felügyele- tének a székhely szerinti tagállam és a fogadó tagállam illetékes hatóságai közötti szoros együttműködés tárgyát kell képeznie. (23) A belső bankpiac zavartalan működése nemcsak jogi szabályozást tesz szükségessé, hanem szoros és rendszeres együttműködést is a tagállamok illetékes hatóságai között. Az egyes hitelintézeteket érintő problémák megfontolása céljából a bankfelügyeleti hatóságok között felállított „groupe de contact” (kapcsolattartó csoport) marad a legmegfelelőbb fórum. Ez a csoport alkalmas szerv a 28. cikkben előírt kölcsönös információcsere megvalósítására. (24) Ez a kölcsönös tájékoztatási eljárás semmi esetre sem pótolja a 28. cikkben megállapított kétoldalú együttműkö- dést. A fogadó tagállam illetékes hatóságai, saját ellenőr- zési jogkörük sérelme nélkül, szükséghelyzetben saját kezdeményezésükre, vagy a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak kezdeményezését követően folytat- hatják annak vizsgálatát, hogy a területükön letelepedett hitelintézetek tevékenysége megfelel-e a rájuk vonatkozó jogszabályoknak, a megbízható ügyviteli és számviteli eljárások elveinek és a kielégítő belső ellenőrzés követel- ményeinek. (25) Ajánlatos megengedni az információcserét az illetékes hatóságok és az olyan hatóságok vagy szervek között, (16) A letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlásával összefüggésben a fogadó tagállam megköve- telheti a székhely szerinti tagállamban nem hitelintézetként engedélyezett intézményektől, hogy megfeleljenek a saját nemzeti törvényei, illetve rendeletei egyedi rendelkezései- nek az I. mellékletben nem szereplő tevékenységek tekin- tetében, feltéve hogy egyrészt a szóban forgó rendelkezé- sek összhangban állnak a közösségi joggal és a közjó védelmét hivatottak szolgálni, másrészt, hogy az ilyen intézményekre vagy az ilyen tevékenységekre nem vonat- koznak egyenértékű szabályok a székhely szerinti tagállam törvényei vagy rendeletei szerint. (17) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy semmi se gátolja azt, hogy a kölcsönös elismerésben részesülő tevékenysé- geket ugyanolyan módon lehessen végezni, mint a szék- hely szerinti tagállamban, mindaddig, amíg az nem ütkö- zik a közjó védelmét szolgáló törvényi rendelkezésekbe a fogadó tagállamban. (18) Szükségszerű kapcsolat áll fenn ezen irányelv célja és az jogszabályok nyomán megvalósuló egyéb közösségi tőkemozgás-liberalizáció között. A banki szolgáltatások liberalizációjával kapcsolatos intézkedéseknek minden esetben összhangban kell lenniük a tőkemozgások libera- lizációját célzó intézkedésekkel. (19) Valamennyi tagállamban azonos tartalmú szabályokat kell alkalmazni az olyan hitelintézetek fiókjaira, amelyek központi irodája a Közösségen kívül van. Jelenleg azt fontos biztosítani,hogy ezek a rendelkezések ne legyenek kedvezőbbek, mint azok, amelyek a tagállamokból szár- mazó intézmények fióktelepeire vonatkoznak. Le kell szögezni, hogy a Közösség köthet olyan megállapodást harmadik országokkal, amely az említett fióktelepeknek, a viszonosság elvét is számításba véve, a Közösség egész területén azonos elbánást biztosító szabályok alkalmazá- sát írja elő. A harmadik országban engedélyezett hitelinté- zetek fióktelepei nem élhetnek a Szerződés 49. cikkének második bekezdése alapján a szolgáltatásnyújtás szabadsá- gával, vagy a letelepedés szabadságával, azon a tagállamon kívül, ahol magukat a fióktelepeket létesítették. Mindazo- náltal a harmadik országok joga által szabályozott társasá- gok által benyújtott, leányvállalat vagy részesedésszerzés engedélyezése iránti kérelmekre olyan eljárás vonatkozik, amely annak biztosítására szolgál, hogy a közösségi hitel- intézetek kölcsönös elbánásban részesüljenek a szóban forgó harmadik országokban. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 275 amelyek rendeltetésüknél fogva elősegítik a pénzügyi rend- szer stabilitásának megerősítését. A megküldött tájékozta- tás bizalmas jellegének megőrzése érdekében a címzettek körét szűk korlátok között kell tartani. (32) Ezeket a normákat a Közösségben engedélyezett összes hitelintézetre alkalmazni kell. (26) Bizonyos viselkedési formák, így a csalás és a bennfentes visszaélések, befolyásolhatják a pénzügyi rendszer stabili- tását, beleértve annak integritását, még akkor is, ha azok hitelintézetektől eltérő intézményeket érintenek. (27) Meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek mellett az ilyen információcsere engedélyezett. (28) Amennyiben ki van kötve, hogy információ csak az illeté- kes hatóságok kifejezett egyetértésével továbbítható, adott esetben ezek a hatóságok szigorú feltételek betartásától tehetik függővé hozzájárulásukat. (29) Szintén engedélyezni kell az információcserét egyfelől az illetékes hatóságok, másfelől a központi bankok és más, monetáris hatósági minőségben hasonló feladatot ellátó szervek, valamint szükség szerint a fizetési rendszerek felett gyakorolt felügyeletért felelős más hatóságok között. (30) A hitelintézetek prudenciális felügyeletének és a hitelinté- zeti ügyfelek védelmének erősítése céljából elő kell írni, hogy a könyvvizsgáló kötelessége azonnal jelenteni az ille- tékes hatóságoknak, ha, amint arról ezen irányelv rendel- kezik, munkájának végzése során olyan tények jutnak tudomására, amelyek jelentősen befolyásolhatják a hitelin- tézet pénzügyi helyzetét, illetve igazgatási és számviteli szervezetét. Erre a célra tekintettel kívánatos volna, hogy a tagállam előírja, hogy e kötelezettség minden körülmények között fennáll, amikor a könyvvizsgáló munkavégzése során ilyen tényeket tár fel olyan vállalkozásnál, amely szo- ros kapcsolatban áll egy hitelintézettel. A könyvvizsgálók kötelessége, amelynek értelmében az illetékes hatóságok- kal szükség esetén közölniük kell a hitelintézettel kapcso- latos bizonyos tényeket, illetve döntéseket, amelyeket egy nem pénzügyi vállalatnál végzett munkájuk során tárnak fel, önmagában nem változtat a szóban forgó vállalkozás- nál elvégzendő feladataik természetén, sem azon, ahogyan e feladatokat annál a vállalkozásnál el kell látniuk. (31) A hitelintézetek szavatolótőkéjére vonatkozó közös alap- normák kulcsfontosságú tényezői az egységes belső bank- piac megvalósításának, mivel a hitelintézetek folyamatos működőképességének és a megtakarítások védelmének biztosítását szolgálják. Ez a harmonizáció erősíti a hitelin- tézetek felügyeletét és hozzájárul a bankszektort érintő további koordinációhoz. (33) A hitelintézetek szavatolótőkéje szolgálhat az olyan vesz- teségek fedezésére, amelyeket nem ellensúlyoz megfelelő mértékű nyereség. A szavatolótőke fontos mércéül szolgál az illetékes hatóságok számára is, különösen a hitelintéze- tek fizetőképességének felmérése során és egyéb prudenci- ális célok érvényesítésénél. (34) A hitelintézetek a belső banki piacon közvetlenül verse- nyeznek egymással, ennélfogva a szavatolótőkére vonat- kozó meghatározásoknak és normáknak egyenérté- kűeknek kell lenniük. Ezért a szavatolótőke összetételének meghatározására szolgáló kritériumokat nem szabad kizá- rólagosan a tagállamokra bízni. A közös alapnormák elfo- gadása a Közösség legjobb érdekeit szolgálja, amennyiben ilyen módon a verseny torzulása megakadályozható és a közösségi bankrendszer erősíthető. (35) A szavatolótőke ezen irányelvben megállapított meghatá- rozása a tételek és a minősítő összegek maximális értékeit állapítja meg, az egyes tagállamok szabad belátására bízva, hogy ezeknek a tételeknek teljes körét vagy egy részét használják-e, illetve a minősítő összegekre vonatkozóan alacsonyabb küszöbértékeket fogadnak-e el. (36) Ez az irányelv meghatározza a szavatolótőke bizonyos elemeire vonatkozó minősítő kritériumokat, a tagállamok ugyanakkor szabadon alkalmazhatnak szigorúbb rendelke- zéseket. (37) A kezdeti szakaszban a közös alapnormák tágabban kerül- nek meghatározásra abból a célból, hogy felöleljenek minden olyan tételt, amely a különböző tagállamokban a szavatolótőke részét képezi. (38) A szavatolótőkét képező tételek jellegének függvényében ezen irányelv különbséget tesz az olyan tételek között, amelyek az eredeti szavatolótőkét alkotják, és azok között, amelyek a járulékos szavatolótőkét képezik. (39) Annak kifejezésre juttatása érdekében, hogy a járulékos szavatolótőkét képező tételek nem ugyanolyan természe- tűek, mint azok, amelyek az eredeti szavatolótőkét alkot- járulékos tőkeelemek ják, a szavatolótőkében foglalt összege nem haladhatja meg az eredeti szavatolótőkét. Ezen túlmenően, a járulékos szavatolótőke egyes bennfog- lalt tételei összegszerűen nem haladhatják meg az eredeti szavatolótőke összegének felét. (40) A verseny torzulásának elkerülése érdekében az állami hitelintézetek nem szerepeltethetik szavatolótőkéjük között a tagállamok vagy a helyi hatóságok által nekik nyújtott garanciákat. 276 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (41) Ha a felügyelet során bármikor meg kell határozni egy hitelintézeti csoport összevont (konszolidált) szavatolótő- kéjének összegét, a számítást ezen irányelvnek megfelelően kell elvégezni. képezi a felügyeleti technikákkalapcsolatos kölcsönös elis- merés megvalósításának, és így a belső bankpiac teljessé tételéhez szükséges harmonizációnak. (42) A szavatolótőke és a szolvenciamutató kiszámítására, vala- mint a kockázatok koncentrációjának felmérésére haszná- landó pontos számviteli módszernek figyelembe kell ven- intézmények éves és nie a bankok és más pénzügyi összevont szóló, 1986. december 8-i 86/635/EGK tanácsi irányelv (1) ren- delkezéseit, amely irányelv magában foglalja a Szerződés 44. cikke (2) bekezdésének g) pontja alapján az összevont (konszolidált) beszámolóról szóló, 1983. június 13-i 83/349/EGK tanácsi irányelv (2) rendelkezéseinek egyes kiigazításait. beszámolójáról (konszolidált) (43) A szavatolótőkére vonatkozó rendelkezések annak a szé- lesebb nemzetközi erőfeszítésnek a részét képezik, amely a legjelentősebb országoknak a szavatolótőke megfelelésére vonatkozó hatályban lévő szabályainak közelítésére irá- nyul. (44) A Bizottság jelentést készít, és időszakonként a szigorítás szándékával megvizsgálja a szavatolótőkére vonatkozó rendelkezéseket, hogy a szavatolótőkére vonatkozó közös meghatározás nagyobb fokú hasonlóságát érje el. Ez a hasonlóság lehetővé teszi majd a közösségi hitelintézetek szavatolótőkéinek kiegyenlítését. (45) A szolvenciamutatókra vonatkozó rendelkezések a bank- ügyi tanácsadó bizottság által végzett munka végeredmé- nyét képezik, amely bizottságnak az a feladata, hogy javas- terjesszen a Bizottság elé a tagállamokban latokat alkalmazott mutatók összehangolására. (46) Egy megfelelő szolvenciamutató létrehozása központi sze- repet játszik a hitelintézetek felügyelete terén. (47) Egy olyan arányszám, amely az eszközöket és a mérlegen kívüli tételeket a hitelkockázat mértéke szerint súlyozza, különösen hasznos a mindenkori fizetőképesség mérésére. (48) Ennek megfelelően a hitelkockázatnak kitett eszközökkel és mérlegen kívüli tételekkel kapcsolatos, a szavatolótőkére vonatkozó egységes normák kidolgozása lényeges elemét (1) HL L 372. , 1986. 12. 31. , 1. o. (2) HL L 193. , 1983. 7. 18. , 1. o. A legutóbb a 90/605/EGK irányelvvel (HL L 317. , 1990. 11. 16. , 60. o. ) módosított irányelv. (49) E tekintetben a szolvenciamutatóra vonatkozó rendelkezé- seket más, olyan sajátos jogi eszközökkel együtt kell figye- lembe venni, amelyek szintén a hitelintézetekre vonatkozó alapvető felügyeleti technikák harmonizációját célozzák. (50) Egy egységes belső bankpiacon az intézményeknek közvet- lenül versenyre kell kelniük egymással, és a minimális arányszámmal meghatározott, a fizetőképességre vonat- kozó közös normák megakadályozzák a verseny torzulá- sát és erősítik a Közösség bankrendszerét. (51) Ezen irányelv előírja, hogy a különböző pénzügyi vállalko- zások által kibocsátott garanciákat különböző módon kell súlyozni. A Bizottság ennek megfelelően vállalja, hogy megvizsgálja, összességében ez az irányelv nem torzítja-e számottevően a hitelintézetek és a biztosítók közötti ver- senyt, és ennek a vizsgálatnak a fényében mérlegeli, hogy indokolt-e valamilyen helyreigazító intézkedést hozni. (52) A III. melléklet határozza meg, hogyan kell a mérlegen kívüli tételeket kezelni a hitelintézetek tőkekövetel- ményének kiszámításakor. A belső piac zavartalan műkö- dése és különösen az azonos mozgástér biztosítása érde- kében a tagállamok kötelesek arra törekedni, hogy a szerződéses nettósítás megállapodásokat az illetékes ható- ságaik egységesen értékeljék. A III. melléklet figyelembe veszi a bankfelügyelők nemzetközi fórumának a kétoldalú nettósítás felügyeleti elismerésére irányuló munkáját, külö- nösen egyes tranzakciók esetében a szavatolótőkére vonat- kozó követelmények nettó – és nem bruttó – összeg alap- ján történő kiszámításának lehetőségével kapcsolatban, feltéve hogy vannak olyan jogilag kötelező erejű megálla- podások, amelyek biztosítják, hogy a hitelkockázat a nettó összegre korlátozódik. Számos harmadik ország nemzet- közi tevékenységet folytató hitelintézete és hitelintézet- csoportja számára, amelyek közösségi hitelintézetekkel versenyeznek, a szélesebb nemzetközi szinten elfogadott szabályok a tőzsdén kívüli (OTC) származékos ügyletek kifinomultabb felügyeleti kezelését eredményezik. Ez a finomodás megfelelőbb tőkefedezeti kötelezettséghez vezet, amely figyelembe veszi a felügyeleti szinten elismert szerződéses nettósítási megállapodások kockázatcsök- kentő hatását a lehetséges jövőbeni hitelkockázatokra. Egyes tagállamokban az OTC származékos ügyleteknek a központi partnerként fellépő elszámolóházak által végzett elszámolása jelentős szerepet tölt be. A hitelkockázat pru- denciális kezelésekor helyénvaló elismerni az ilyen elszá- molás előnyeit, amelyek a hitelkockázat és a kapcsolódó, a rendszerből eredő kockázat csökkentésében jelentkeznek. Szükség van arra, hogy az elszámolóházon keresztül lebo- nyolított OTC származékos szerződésekből eredő jelenlegi és lehetséges jövőbeni kockázatvállalások biztosítékokkal 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 277 teljes mértékben fedezve legyenek, és hogy azelszámolóház kockázatvállalásainak a bejegyzett biztosítékok piaci érté- két meghaladó mértékű felhalmozódásának veszélye ki legyen zárva, annak érdekében, hogy az elszámolt OTC származékos ügyletek számára átmeneti időszakra ugyan- olyan prudenciális kezelést biztosítsanak, mint a tőzsdei származékos ügyletek számára. Az illetékes hatóságok által kielégítő szintűnek ítéltnek kell lennie a kezdeti letét és a változó letét előírt mértékének, valamint a bejegyzett biztosíték által nyújtott védelem minőségének és szintjé- nek. A tagállamokban alapított hitelintézeteknek a III. mel- léklet hasonló lehetőséget nyújt a kétoldalú nettósítás ille- tékes hatóságok általi elismerésére, és így egyenlő versenyfeltételeket biztosít a hitelintézetek számára. A sza- bályozás egyaránt kiegyensúlyozott és alkalmas a pruden- ciális felügyeleti intézkedések hitelintézetekre való alkalma- zásának további erősítésére. A tagállamok illetékes hatóságainak biztosítaniuk kell, hogy a hozzáadott össze- gek kiszámítása a tényleges – és nem a látszólagos – nem- zeti összegekre épüljön. (53) A mutató ezen irányelvben előírt minimális értéke mege- rősíti a közösségi hitelintézetek tőkehelyzetét. A 8 %-os szintet az 1988 elején hatályos tőkekövetelmények statisz- tikai felmérése nyomán állapították meg. (54) A hitelintézetek nagykockázatainak felügyeleti ellenőrzé- sére vonatkozó alapvető szabályokat harmonizálni kell. A tagállamok számára ugyanakkor változatlanul lehetővé kell tenni, hogy az ezen irányelvben megfogalmazottaknál szigorúbb rendelkezéseket is elfogadhassanak. (55) A hitelintézetek kockázatvállalásainak nyomon követése és ellenőrzése a felügyelet szerves részét képezi. A kockázat- vállalások túlzott összpontosulása egyetlen ügyfélre vagy egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportjára a veszte- ség kockázatának elfogadhatatlan mértékét eredményez- heti. Az ilyen helyzet a hitelintézet fizetőképességére hát- rányosnak tekinthető. (56) A hitelintézetek a belső bankpiacon közvetlen versenyben állnak egymással, ennélfogva a megfigyelés követelmé- nyeinek a Közösség területén meg kell egyezniük. Ezért a kockázatvállalások koncentrációjának meghatározására alkalmazott ismérveket közösségi szintű, jogilag kötelező szabályokban kell rendezni, és azt nem lehet teljesen a tagállamok mérlegelési jogkörébe utalni. A Közösség érde- keit ennek megfelelően közös szabályok elfogadása szolgálja leginkább, mivel ez kiküszöböli a versenyfelté- telek különbözőségét, a közösségi egyúttal bankrendszert. erősíti rolását, amelyeket a hitelintézetekek vállalhatnak. Ezért ezt a jegyzéket kell használni a nagykockázatok vállalásának behatárolása céljából a kockázatvállalások meghatározásá- hoz is. Ugyanakkor elviekben nem célszerű a szóban forgó rendelkezésekben megállapított kockázati súlyozásokra vagy fokokra hivatkozni. Ezek a kockázati súlyozások és fokok azzal a céllal lettek kialakítva, hogy a hitelintézetek által viselt hitelezési kockázatok fedezésére szolgáló általá- nos fizetőképességi követelményt állítsanak fel. A nagykoc- kázatok vállalásának szabályozásával összefüggésben az a cél, hogy korlátozva legyen a hitelintézet által egyetlen ügyfél vagy egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportja révén elszenvedhető legnagyobb veszteség. Ezért olyan körültekintő, prudens megközelítési módot célszerű elfo- gadni, amelyben általános szabályként a kockázatválla- lások nominális értékét veszik figyelembe, de semmilyen kockázati súlyozásokat vagy fokozatokat nem alkalmaz- nak. (58) Amikor egy hitelintézet saját anyavállalatával, vagy az anyavállalat más leányvállalatával kapcsolatban vállal kockázatot, különösen nagy elővigyázatosságra van szük- ség. A hitelintézetek által vállalt kockázatok kezelését tel- jesen önálló módon kell megoldani, a megbízható banki- rányítás elveivel összhangban, tekintet nélkül az ezeken az elveken kívüli egyéb megfontolásokra. Ez az irányelv úgy rendelkezik, hogy ha a hitelintézetben közvetlenül vagy közvetve befolyásoló részesedéssel rendelkező személyek befolyásukat feltehetőleg az intézmény körültekintő és megbízható irányításának rovására gyakorolják, az illeté- kes hatóságok megfelelő intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy véget vessenek ennek a helyzetnek. A nagykockázatok vállalásának területén egyedi szabályokat kell megállapítani a hitelintézet részéről saját csoportjával kapcsolatban vállalt kockázatok vonatkozásában is, ezek- ben az esetekben szigorúbb korlátozások meghatározása indokolt, mint egyéb kockázatvállalások esetén. Ugyanak- kor nem szükséges a szigorúbb korlátozásokat alkalmazni, amennyiben az anyavállalat pénzügyi holdingtársaság, vagy hitelintézet, vagy ha a többi leányvállalat olyan hitel- vagy pénzügyi intézmény, illetve vállalkozás, mely kiegé- szítő banki szolgáltatásokat nyújt, feltéve hogy minden ilyen vállalkozásra kiterjed a hitelintézet összevont (kon- szolidált) alapú felügyelete. Ezekben az esetekben a csoport összevont (konszolidált) figyelése megfelelő szintű felügye- letet tesz lehetővé, és nem válik szükségessé szigorúbb kockázatvállalási korlátok bevezetése. Ez a megközelítés a bankcsoportokat is ösztönözni fogja arra, hogy szervezeti felépítésüket úgy alakítsák ki, hogy lehetővé váljon az összevont (konszolidált) alapú felügyeleti ellenőrzés, ami így teljesebb körű, átfogóbb azért is kívánatos, mivel megfigyelésre nyílik lehetőség. (59) Annak érdekében, hogy az összevont (konszolidált) alapú felügyelet hatékony legyen, azt minden bankcsoportra alkalmazni kell, beleértve azokat, amelyek anyavállalatai nem hitelintézetek. Az illetékes hatóságoknak rendelkez- niük kell az ilyen felügyelet ellátásához szükséges jogi eszközökkel. (57) A hitelintézetek szolvenciamutatójára vonatkozó rendelke- zések tartalmazzák azoknak a hitelkockázatoknak a felso- (60) A különböző tevékenységeket folytató olyan csoportok esetében, amelyek anyavállalatai legalább egy hitelinté- 278 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet a az irányelv tagállamok zetnek minősülő leányvállalatot irányítanak, az illetékesha- tóságoknak fel kell tudniuk mérni az ilyen csoporthoz tar- tozó hitelintézet pénzügyi helyzetét. Későbbi koordiná- cióig célkitűzéseinek megvalósítása érdekében megfelelő konszolidációs mód- szereket írhatnak elő. Az illetékes hatóságoknak legalább azokkal az eszközökkel rendelkezniük kell, amelyek révén az egy csoportba tartozó valamennyi vállalkozás vonatko- zásában hozzáférnek a feladatuk ellátásához szükséges információkhoz. Többféle pénzügyi tevékenységet folytató vállalkozások csoportjai esetében meg kell teremteni a különböző pénzügyi ágazatok felügyeletéért felelős ható- ságok közötti együttműködést. (61) A tagállamok ezenkívül megtagadhatják vagy visszavon- hatják a banki engedélyt egyes csoportstruktúrák esetén, amelyeket nem tartanak alkalmasnak a banki tevékenysé- legfőképpen azért, mert e struktúrák gek folytatására, felügyeleti ellenőrzését nem tudják eredményesen ellátni. E tekintetben az illetékes hatóságok ezen irányelv 7. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében, a 7. cikkének (2) bekez- désében, a 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és a 16. cikkében említett jogkörökkel rendelkeznek, hogy biztosít- hassák a hitelintézetek megbízható és körültekintő műkö- dését. (62) A tagállamok az olyan struktúrával rendelkező csopor- tokra, amelyekre ez az irányelv nem terjed ki, egyaránt technikákat. alkalmazhatnak arra alkalmas felügyeleti Amennyiben ezek a struktúrák általánossá válnak, az irány- elvet ki kell terjeszteni erre a kategóriára is. (63) Az összevont (konszolidált) alapú felügyeletnek ki kell ter- jednie az I. mellékletben felsorolt összes tevékenységre. Ennélfogva minden olyan vállalkozást, amelynek fő tevé- kenysége a fentiekből áll, az összevont (konszolidált) alapú felügyelet alá kell vonni. Ennek következtében a pénzügyi vállalkozások meghatározását ki kell szélesíteni, hogy az felölelje ezeket a tevékenységeket is. (64) A 86/635/EGK irányelv, a 83/349/EGK irányelvvel együtt felállította a hitelintézetek által közzéteendő összevont (konszolidált) beszámolókra vonatkozó konszolidációs szabályokat. Ennélfogva pontosabban meg lehet határozni az összevont (konszolidált) alapon gyakorolt prudenciális felügyelet keretében alkalmazandó módszereket. (65) A hitelintézetek összevont (konszolidált) alapú ellenőrzé- sének legfőképpen arra kell irányulnia, hogy védje a szó- ban forgó intézmények betéteseinek érdekeit és biztosítsa a pénzügyi rendszer stabilitását. rülő kérdések vizsgálata szükségessé teszi az illetékes ható- ságok és a Bizottság közötti együttműködést egy bankügyi tanácsadó bizottság keretében, különösen, ha az a szoro- sabb koordináció céljából folyik. A tagállamok illetékes hatóságainak bankügyi tanácsadó bizottsága nem zárja ki az együttműködés egyéb formáit a hitelintézeti tevékeny- ség megkezdését és folytatását felügyelő hatóságok között, és különösen nem zárja ki a „groupe de contact” (kapcso- lattartó csoport) keretében a bankfelügyeleti hatóságok között kialakított együttműködést. (67) Az ezen irányelvben megállapított részletes szabályok technikai módosítása időről időre szükségessé válhat, hogy a bankszektorban bekövetkezett új fejleményeket számí- tásba vegyék. Ennek megfelelően a bankügyi tanácsadó bizottsággal történő konzultációt követően, a Szerződés által ráruházott végrehajtási jogkörök keretei között a Bizottság szükség szerint megvalósítja az ilyen módosítá- sokat. Az irányelv végrehajtásához szükséges intézkedé- seket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskör gyakor- szóló, vonatkozó eljárások megállapításáról lására 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (1) összhangban kell elfogadni. (68) Az irányelv 36. cikkének (1) bekezdése alapján a hitelfel- vevők egyetemleges kötelezettségvállalásai a szövetkezeti formában vagy alapként megszervezett hitelintézetek ese- tében, a 34. cikk (2) bekezdés 7. pontja értelmében szavato- lótőkeként kezelhetők. A dán kormány kifejezte erős érde- keltségét abban, hogy a kisszámú, szövetkezetként vagy alapként működő dán jelzáloghitel-intézetet részvénytár- sasággá alakítsák át. Az átalakítás megkönnyítése, illetve lehetővé tétele érdekében olyan átmeneti eltérésre van szükség, amely lehetővé teszi, hogy egyetemleges kötele- zettségeik egy részét bevonják a szavatolótőkébe. Ennek az átmeneti eltérésnek nem szabad torzítania a hitelintézetek közötti versenyt. (69) A 20 %-os súlyozás alkalmazása a jelzáloglevelek hitelin- tézeti állományaira zavarokat idézhet elő az olyan nemzeti pénzpiacon, amelyen az ilyen értékpapírok túlnyomó súl- lyal szerepelnek. Ebben az esetben ideiglenes intézkedések meghozatalával 10 %-os kockázati súlyozás kerül alkalma- zásra. Az értékpapírosítás piaca gyorsan fejlődik. Kívánatos ezért, hogy a Bizottság a tagállamokkal együtt vizsgálja meg az eszközalapú értékpapírok prudenciális kezelését és 1999. június 22-ig terjesszen elő javaslatokat a jelenlegi jogszabályok kiigazítására, annak érdekében, hogy megha- tározzák az eszközalapú értékpapírok megfelelő prudenci- ális kezelését. Az illetékes hatóságok 50 %-os súlyozást is engedélyezhetnek azokra az eszközökre, amelyeket irodá- kon vagy többcélú kereskedelmi helyiségeken alapított jel- zálogjog biztosít 2006. december 31-ig. A jelzálogjog fede- zetéül szolgáló ingatlanra szigorú értékelési kritériumokat (66) Ezen irányelv, valamint a hitelintézetek tevékenységéről szóló többi irányelv által szabályozott területeken felme- (1) HL L 184. , 1999. 7. 17. , 23. o. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 279 kell alkalmazni, valamint a kereskedelmi hasznosítású ingatlanok piacán bekövetkező fejlemények figyelembevé- tele céljából azt rendszeresen újra kell értékelni. Az ingat- lant vagy a tulajdonosnak kell birtokba vennie, vagy bérbe kell adnia. Az ingatlanfejlesztéshez nyújtott hitelek ki van- nak zárva az 50 %-os súlyozás alól. (71) Azonfelül a hitelintézetek átszervezésére és felszámolására vonatkozó feltételek harmonizációja szintén folytatódik. (72) A likviditási kockázatok felügyeletéhez szükséges rendel- kezéseket a jövőben szintén harmonizálni kell. (70) A nagykockázatok vállalásáról szóló rendelkezések harmo- nikus alkalmazásának biztosítása érdekében a tagállamok számára meg kell engedni, hogy az új korlátok alkalmazá- sáról két lépcsőben rendelkezzenek. A kisebb hitelintéze- tek esetében, minthogy a 25 %-os szabály túlságosan gyors alkalmazása a hitelezési tevékenységet túl hirtelen csök- kenthetné, hosszabb átmeneti időszakot lehet biztosítani. (73) Ez az irányelv nem befolyásolhatja a tagállamok kötelezett- ségeit az V. melléklet B. részében meghatározott végrehaj- tási határidőkkel kapcsolatban, ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 280 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet I. CÍM 1. cikk 2. cikk 3. cikk II. CÍM 4. cikk 5. cikk 6. cikk 7. cikk 8. cikk 9. cikk 10. cikk 11. cikk 12. cikk 13. cikk 14. cikk 15. cikk 16. cikk 17. cikk III. CÍM 18. cikk 19. cikk 20. cikk 21. cikk 22. cikk IV. CÍM 23. cikk 24. cikk 25. cikk TARTALOMJEGYZÉK FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS HATÁLY …………………………………… Fogalommeghatározások ………………………………………………………………… Hatály …………………………………………………………………………………… A betétek vagy egyéb visszafizetendő pénzeszközök nyilvánosságtól történő gyűjtésére irányuló üzletszerű tevékenység tilalma a nem hitelintézeti vállalkozások számára …… A HITELINTÉZETI TEVÉKENYSÉG MEGKEZDÉSÉRE ÉS FOLYTATÁSÁRA VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK ………………………………………………… Engedélyezés ……………………………………………………………………………… Indulótőke………………………………………………………………………………… A hitelintézetek vezetősége és központi irodája ………………………………………… Részvényesek és tagok …………………………………………………………………… Üzleti terv és szervezeti felépítés ………………………………………………………… Gazdasági szükségletek ………………………………………………………………… Az engedély megtagadása ……………………………………………………………… A Bizottság értesítése az engedély kiadásáról …………………………………………… Előzetes konzultáció más tagállamok illetékes hatóságaival …………………………… Másik tagállamban engedélyezett hitelintézetek fióktelepei …………………………… Az engedély visszavonása ……………………………………………………………… Elnevezés ………………………………………………………………………………… Befolyásoló részesedés hitelintézetben ………………………………………………… Eljárások és belső ellenőrzési mechanizmusok ………………………………………… A LETELEPEDÉS SZABADSÁGÁRA ÉS A SZOLGÁLTATÁSNYÚJTÁS SZABADSÁGÁRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK …………………………… Hitelintézetek …………………………………………………………………………… Pénzügyi szervezetek …………………………………………………………………… A letelepedés jogának gyakorlása ……………………………………………………… A szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlása ……………………………………… A fogadó tagállam illetékes hatóságainak hatásköre …………………………………… 283 283 285 286 287 287 287 287 288 288 288 288 288 288 289 289 289 289 290 290 290 290 291 292 292 KAPCSOLATOK HARMADIK ORSZÁGOKKAL ………………………………… 293 Harmadik országbeli vállalkozások leányvállalatainak bejelentése és az ezen országok piacaira való bejutás feltételei …………………………………………………………… A Közösségen kívüli központi irodával rendelkező hitelintézetek fióktelepei ………… Együttműködés harmadik országok illetékes hatóságaival az összevont (konszolidált) alapú felügyelet területén ………………………………………………………………… 293 294 294 V. CÍM A PRUDENCIÁLIS FELÜGYELET ELVEI ÉS GYAKORLATI ESZKÖZEI ……… 295 1. fejezet A prudenciális felügyelet elvei ……………………………………………………… 295 26. cikk 27. cikk 28. cikk A székhely szerinti tagállam ellenőrzési hatásköre……………………………………… A fogadó tagállam hatásköre …………………………………………………………… Felügyeleti együttműködés ……………………………………………………………… 295 295 295 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 281 295 295 297 298 298 298 298 298 299 300 300 301 301 301 301 301 301 302 304 304 304 304 305 305 305 307 307 307 308 29. cikk 30. cikk 31. cikk 32. cikk 33. cikk 2. fejezet 1. szakasz 34. cikk 35. cikk 36. cikk 37. cikk 38. cikk 39. cikk Másik tagállamban létesített fióktelepek helyszíni ellenőrzése ………………………… Információcsere és hivatali titoktartás…………………………………………………… Az éves és összevont (konszolidált) beszámolók törvényességi ellenőrzéséért felelős sze- mélyek kötelezettségei …………………………………………………………………… Az illetékes hatóságok szankcionálási jogköre ………………………………………… A bírósághoz fordulás joga ……………………………………………………………… A prudenciális felügyelet gyakorlati eszközei ……………………………………… dtftSzavatolótőke ………………………………………………………………………… Általános elvek …………………………………………………………………………… Egyéb tőkeelemek ………………………………………………………………………… A szavatolótőkére vonatkozó egyéb rendelkezések …………………………………… A szavatolótőke összevont (konszolidált) alapon történő kiszámítása ………………… Levonások és határértékek ……………………………………………………………… Bizonyítás az illetékes hatóságok előtt ………………………………………………… 2. szakasz Szolvenciamutató ………………………………………………………………………… 40. cikk 41. cikk 42. cikk 43. cikk 44. cikk 45. cikk 46. cikk 47. cikk 3. szakasz 48. cikk 49. cikk 50. cikk 4. szakasz 51. cikk 3. fejezet 52. cikk 53. cikk 54. cikk 55. cikk 56. cikk VI. CÍM 57. cikk 58. cikk 59. cikk Általános elvek …………………………………………………………………………… A számláló: szavatolótőke ……………………………………………………………… A nevező: a kockázattal korrigált eszközök és mérlegen kívüli tételek ……………… Kockázati súlyozás ……………………………………………………………………… A követelések súlyozása a tagállamok regionális önkormányzataival vagy helyi hatósá- gaival szemben fennálló követelésekre ………………………………………………… Egyéb súlyozás …………………………………………………………………………… Adminisztratív testületek és nem üzleti jellegű vállalkozások ………………………… A szolvenciamutató értéke ……………………………………………………………… Nagykockázatok vállalása ………………………………………………………………… A nagykockázatok vállalásának jelentése ……………………………………………… A nagykockázatok vállalásának korlátai ………………………………………………… Nagykockázatok vállalásának összevont (konszolidált) vagy nem összevont alapú …fel- ügyelete …………………………………………………………………………………… Befolyásoló részesedések a pénzügyi ágazaton kívül ………………………………………… A nem pénzügyi befolyásoló részesedésekre vonatkozó korlátok …………………… Összevont (konszolidált) alapú felügyelet…………………………………………… Hitelintézetek összevont (konszolidált) alapú felügyelete ……………………………… 308 Az összevont (konszolidált) alapú felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságok …………………………………………………………………………………………… Az összevonás (konszolidáció) formája és mértéke …………………………………… A vegyes tevékenységű holdingtársaságok és leányvállalataik által szolgáltatandó infor- mációk …………………………………………………………………………………… Az összevont alapú felügyeletet elősegítő intézkedések ……………………………… BANKÜGYI TANÁCSADÓ BIZOTTSÁG …………………………………………… A bankügyi tanácsadó bizottság összetétele és feladatai ……………………………… Engedélyezési követelmények vizsgálata ………………………………………………… Megfigyelési mutatók …………………………………………………………………… 309 310 310 311 312 312 312 312 282 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet VII. CÍM 60. cikk VIII. CÍM 1. fejezet 61. cikk 62. cikk 63. cikk 64. cikk 65. cikk VÉGREHAJTÁSI HATÁSKÖRÖK …………………………………………………… Technikai kiigazítások …………………………………………………………………… ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK…………………………………………… Átmeneti rendelkezések ……………………………………………………………… Átmeneti rendelkezések a 36. cikkel kapcsolatban …………………………………… Átmeneti rendelkezések a 43. cikkel kapcsolatban …………………………………… Átmeneti rendelkezések a 47. cikkel kapcsolatban …………………………………… Átmeneti rendelkezések a 49. cikkel kapcsolatban …………………………………… Átmeneti rendelkezések az 51. cikkel kapcsolatban …………………………………… 2. fejezet Záró rendelkezések …………………………………………………………………… 66. cikk 67. cikk 68. cikk 69. cikk A Bizottság tájékoztatása ………………………………………………………………… Hatályon kívül helyezett irányelvek……………………………………………………… Végrehajtás ……………………………………………………………………………… Címzettek ………………………………………………………………………………… I. MELLÉKLET A kölcsönös elismerés alá tartozó tevékenységek listája ……………………………… II. MELLÉKLET A mérlegen kívüli tételek osztályozása ………………………………………………… III. MELLÉKLET A mérlegen kívüli tételek kezelése ……………………………………………………… IV. MELLÉKLET Mérlegen kívüli tételek fajtái …………………………………………………………… V. MELLÉKLET A. rész Hatályon kívül helyezett irányelvek, egymást követő módosításaikkal (a 67. cikkben említettek szerint) ………………………………………………………………………… V. MELLÉKLET B. rész Végrehajtási határidők (a 67. cikkben említettek szerint) ……………………………… VI. MELLÉKLET Korrelációs táblázat ……………………………………………………………………… 313 313 313 313 313 314 315 315 316 316 316 316 316 316 317 318 319 323 324 325 326 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 283 I. CÍM FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS HATÁLY 1. cikk Fogalommeghatározások Ezen irányelv alkalmazásában: 1. a „hitelintézet” olyan vállalkozás, amelynek üzletszerű tevé- kenysége abból áll, hogy a nyilvánosságtól betéteket vagy egyéb visszafizetendő pénzeszközöket vesz át, valamint saját számlára hiteleket nyújt. Az összevont (konszolidált) alapú felügyelet gyakorlása céljából hitelintézetnek tekintendő az első bekezdés értelme- zésének megfelelő hitelintézet és minden olyan magán- vagy állami vállalkozás, amely megfelel az első bekezdésben fog- lalt meghatározásnak, és amelyet egy harmadik országban engedélyeztek. A nagykockázatok vállalásának felügyelete és ellenőrzése céljából hitelintézetnek minősül az első bekezdés értelmezé- sének megfelelő hitelintézet, beleértve a hitelintézet harmadik országban lévő fióktelepeit, és minden olyan magán- vagy állami vállalkozás, beleértve annak fióktelepeit, amely meg- felel az első bekezdésben foglalt meghatározásnak, és amelyet egy harmadik országban engedélyeztek; 6. 7. 8. 9. a „székhely szerinti tagállam” az a tagállam, amelyben a hitelintézet működését a 4–11. cikknek megfelelően engedé- lyezték; a „fogadó tagállam” az a tagállam, amelyben a hitelintézet fiókteleppel rendelkezik, vagy amelyben szolgáltatásokat nyújt; az „ellenőrzés” az anyavállalat és leányvállalat közötti kap- csolat, amint az a 83/349/EGK irányelv 1. cikkében megha- tározásra került, vagy egy ehhez hasonló viszony egy termé- szetes vagy jogi személy és egy vállalkozás között; a „részesedés” az összevont (konszolidált) alapú felügyelet céljából egy vállalkozás szavazati jogainak vagy tőkéjének 20 %-os vagy annál nagyobb, közvetett vagy közvetlen tulaj- donlása; 10. a „befolyásoló részesedés” olyan közvetlen vagy közvetett részesedés egy vállalkozásban, amely a tőke vagy a szavazati jogok legalább 10 %-át képviseli, illetve amely lehetővé teszi számottevő befolyás gyakorlását azon vállalkozás vezetése felett, amelyben ez a részesedés fennáll; 11. az „induló tőke” a 34. cikk (2) bekezdésének 1. és 2. pontjá- ban meghatározott tőke; 2. 3. az „engedély” olyan, a hatóságok által bármilyen formában kibocsátott okirat, amely jogot biztosít hitelintézeti tevékeny- ség folytatására; 12. az „anyavállalat” a 83/349/EGK irányelv 1. és 2. cikkében meghatározott anyavállalat. a „fióktelep” olyan üzletviteli hely, amely jogilag nem önálló részét képezi egy hitelintézetnek, és amely közvetlenül bonyolítja a hitelintézeti tevékenység szerves részét képező ügyleteket vagy az ügyletek egy részét; egyetlen fióktelepnek tekintendő valamennyi üzletviteli hely, amelyet ugyanabban a tagállamban létesített egy olyan hitelintézet, amelynek szék- helye egy másik tagállamban van; Az anyavállalat az összevont (konszolidált) alapú felügyelet, illetve a nagykockázatok vállalásának ellenőrzése céljából a 83/349/EGK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének megfelelő anyavállalat, valamint minden olyan vállalkozás, amely az illetékes hatóságok megítélése szerint ténylegesen meghatá- rozó befolyást gyakorol egy másik vállalkozásra; 4. az „illetékes hatóságok” a hitelintézetek felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott nemzeti hatóságok; 5. a „pénzügyi intézmény” olyan vállalkozás, amely nem hitelin- tézet, és amelynek fő tevékenysége tulajdoni részesedések megszerzése, vagy az I. melléklet 2–12. pontjában felsorolt tevékenységek közül egynek vagy többnek a folytatása; 13. a „leányvállalat” a 83/349/EGK irányelv 1. és 2. cikkében meghatározott leányvállalat. A leányvállalat az összevont (konszolidált) alapú felügyelet, illetve a nagykockázatok vállalásának ellenőrzése céljából a 83/349/EGK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének megfelelő leányvállalat, valamint minden olyan vállalkozás, amelyre az illetékes hatóságok megítélése szerint ténylegesen meghatá- rozó befolyást gyakorol egy anyavállalat. 284 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet A leányvállalatok valamennyi leányvállalata azon vállalkozás leányvállalatának is tekintendő, amely az előbbiek eredeti anyavállalata; intézetek vagy pénzügyi intézmények, és a leányvállalatok közül legalább egy hitelintézet; 14. az „A zóna” magában foglalja az összes tagállamot és minden más országot, amely teljes jogú tagja a Gazdasági Együttmű- ködési és Fejlesztési Szervezetnek (OECD), valamint azokat az országokat, amelyek különleges kölcsönnyújtási megálla- podásokat kötöttek a Nemzetközi Valutaalappal (IMF) az Alap általános kölcsönfelvételi egyezményével (GAB) össze- függésben. Bármely olyan ország azonban, amely átütemezi külső államadósságát, ötéves időtartamra kizáratik az A zónából; 15. a „B zóna” magában foglalja az összes olyan országot, amely nem tartozik az A zónába; 16. „A zónabeli hitelintézetek” alatt a tagállamokban a 4. cikk- nek megfelelően engedélyezett hitelintézeteket kell érteni, beleértve a harmadik országbeli fióktelepeiket is, valamint minden olyan magán- és állami vállalkozást, amely az 1. pont első albekezdésének meghatározása alá vonható, és amelyet, beleértve fióktelepeit is, más A zónabeli országban engedé- lyeztek; 17. „B zónabeli hitelintézet” alatt az összes olyan A zónán kívül engedélyezett magán- vagy állami vállalkozást kell érteni, amely megfelel az 1. pont első albekezdésében szereplő meg- határozásnak, beleértve a Közösség területén működő fiók- telepeit is; 18. „nem banki szektor” a 16. és 17. pontban meghatározott hitelintézetek kivételével az összes többi hitelfelvevő, köz- ponti kormány és központi bank, regionális önkormányzat és helyi hatóság, az Európai Közösségek, az Európai Beruhá- zási Bank (EBB) és a 19. pontban meghatározott multilate- rális fejlesztési bank; 19. „multilaterális fejlesztési bank” a Nemzetközi Újjáépítési és Fejlesztési Bank, a Nemzetközi Pénzügyi Társaság, az Amerika-közi Fejlesztési Bank, az Ázsiai Fejlesztési Bank, az Afrikai Fejlesztési Bank, az Európa Tanács Letelepedési Alap- ja, az Északi Beruházási Bank, a Karibi Fejlesztési Bank, az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank, az Európai Beruházási Alap és az Amerika-közi Beruházási Társaság; 20. a kockázatú«, „»maximális kockázatú«, »közepes/alacsony kockázatú« és »alacsony kockázatú« mér- legen kívüli tételek” a 43. cikk (2) bekezdésében meghatáro- zott és a II. mellékletben felsorolt tételek; »közepes 21. a „pénzügyi holdingtársaság” olyan pénzügyi vállalkozás, amelynek leányvállalatai kizárólag, vagy nagy részben hitel- 22. a „vegyes tevékenységű holdingtársaság” olyan anyavállalatot jelent, amely nem pénzügyi holdingtársaság és nem hitelin- tézet, amelynek leányvállalatai közül legalább egy hitelinté- zet; 23. a „kiegészítő banki szolgáltatásokat nyújtó vállalkozás” olyan vállalkozás, amelynek a fő tevékenysége ingatlan tulajdonlá- sából vagy kezeléséből, adatfeldolgozási szolgáltatásokból vagy más hasonló tevékenységből áll, amely járulékos vagy kiegészítő jellegű egy vagy több hitelintézet fő tevékenysége mellett; 24. a „kockázatok”, a 48. , 49. és 50. cikk alkalmazásában, a 43. cikkben és a II. és IV. mellékletben említett eszközök és mér- legen kívüli tételek az ott előírt súlyozások vagy kockázati fokozatok alkalmazása nélkül; a IV. mellékletben említett kockázatokat a III. mellékletben leírt módszerek valamelyike alapján kell kiszámítani a szerződő féllel kapcsolatos kocká- zat szerinti súlyozás alkalmazása nélkül; az illetékes hatósá- gok hozzájárulásával a szavatolótőke által teljes mértékben fedezett elemek kizárhatók a kockázatvállalások meghatáro- zásából, feltéve hogy az ilyen tőkeelemek nem szerepelnek a szolvenciamutató vagy más olyan ellenőrző mutatók kiszá- mításában, amelyekről ez az irányelv és más közösségi jog- szabályok rendelkeznek; a kockázati tényezők nem foglalják magukban: – devizaügyletek esetében azokat a kockázatvállalásokat, amelyek a szokásos elszámolási eljárás során a fizetést követő 48 órán belül merülnek fel, illetve – értékpapírok vásárlását vagy eladását célzó ügyletek ese- tében azokat a kockázatvállalásokat, amelyek a szokásos elszámolás során a fizetést vagy az értékpapírok szállítá- sát követő – a korábbi eseménytől számított – 5 munka- napon belül merülnek fel; 25. a „kapcsolatban álló ügyfelek csoportja”: – – két vagy több természetes vagy jogi személy, akik vagy amelyek – az ellenkező bizonyításáig – egyetlen kocká- zati tényezőt képeznek, mivel egyikük közvetlen vagy közvetett ellenőrzése alatt áll a másik vagy a többi, vagy két vagy több természetes vagy jogi személy, akik vagy amelyek között nincs az első francia bekezdésben megha- tározott ellenőrzést jelentő kapcsolat, mégis egyetlen kockázati tényezőnek tekintendők, mivel olyan kereszt- kapcsolatok állnak fenn közöttük, amelyek alapján ha egyikük pénzügyi nehézségbe kerülne, a másiknak vagy a többinek valószínűleg visszafizetési gondokkal kellene megküzdenie; 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 285 26. a „szoros kapcsolatok” olyan helyzet, amelyben két vagy több természetes vagy jogi személyt: a) olyan tulajdonosi részesedés köt össze, amely egy vállal- kozás szavazati jogainak vagy tőkéjének 20 %-os vagy azt meghaladó részben közvetlen vagy ellenőrzés útján fenn- álló tulajdonlása; vagy A (3) bekezdés értelmében az irányelv hatálya alól véglegesen kizárt intézmények, a 25. és 52–56. cikk alkalmazásában pénzü- gyi intézménynek minősülnek, kivéve mindazonáltal a tagálla- mok központi bankjait. (3) Nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá a következő intéz- mények: és leányvállalat között b) olyan ellenőrzési kapcsolat köt össze, amely az anyavál- lalat a 83/349/EGK irányelv 1. cikke (1) és (2) bekezdése értel- mében, az ott említett valamennyi esetet ideértve, vagy bármely természetes vagy jogi személy és egy vállalkozás közötti hasonló jellegű kapcsolat; egy leányvállalat bár- mely leányvállalata egyben az előbbi vállalkozások élén álló anyavállalat leányvállalatának is tekintendő. fennálló viszony – a tagállamok központi bankjai, – a postai elszámolóközpontok, Olyan helyzetet, amelyben két vagy több természetes vagy jogi személy ellenőrzési kapcsolat révén tartósan kapcsolódik ugyanahhoz a személyhez, szintén az ilyen személyek közötti szoros kapcsolatnak kell tekinteni; 27. az „elismert tőzsdék” az illetékes hatóságok által elismert tőzsdék, amelyek: i. rendszeresen működnek; ii. a tőzsde székhely szerinti országának megfelelő hatósá- gai által kibocsátott vagy jóváhagyott szabályzattal ren- delkeznek, amelyben meghatározzák a tőzsde működé- sének feltételeit, a tőzsdére jutás feltételeit, valamint azokat a feltételeket, amelyeknek az egyes szerződések- nek meg kell felelniük, mielőtt azokkal a tőzsdén tényle- gesen kereskedhetnek; iii. olyan elszámolási mechanizmussal rendelkeznek, amely biztosítja, hogy a IV. mellékletben felsorolt ügyletekre napi letéti követelmények vonatkoznak, és így az illeté- kes hatóságok megítélése szerint kellő biztonságot nyújt. 2. cikk Hatály – Belgiumban Réescompte „Institut Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut”, de az et de – Dániában a „Dansk Eksportfinansieringsfond”, a „Danmarks Skibskreditfond” és a „Dansk Landbrugs Realkreditfond”, – Németországban a „Kreditanstalt für Wiederaufbau”, a „Woh- nungsgemeinnützigkeitsgesetz” alapján az állami lakáspolitika szerveiként elismert vállalkozások, amelyek túlnyomórészt nem banki ügyletekkel foglalkoznak, valamint az említett tör- vény értelmében nonprofit lakásépítési vállalkozásként elis- mert vállalkozások, – Görögországban az Βιομηχανικής „Ελληνική Αναπτύξεως” (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), a „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων” (Tamio Parakatathikon kai Danion) és a „Ταχυδομικό Ταμιευτήριο” (Tachidromiko Tamieftirio), Τράπεζα – Spanyolországban az „Instituto de Crédito Oficial”, – Franciaországban a „Caisse des dépôts et consignations”, – Írországban a „credit unions” és a „friendly societies”, – Olaszországban a „Cassa depositi e prestiti”, (1) Ezen irányelv a hitelintézeti tevékenység megkezdésére és folytatására vonatkozik. Az irányelv minden hitelintézetre alkal- mazandó. – Hollandiában a „Netherlandse Investeringsbank voor Ontwik- kelingslanden NV”, az „NV Noordelijke Ontwikkelingsma- atschappij”, az „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering” és az „Overijsselse Ontwikke- lingsmaatschappij NV”, (2) A 25. és 52–56. cikk pénzügyi holdingtársaságokra és a tevékenységű holdingtársaságokra is alkalmazandó, vegyes amennyiben központi irodájuk a Közösség területén van. – Ausztriában a közhasznú lakásépítési egyesületként elismert vállalkozások, valamint az „Österreichische Kontrollbank AG”, 286 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet – Portugáliában az 1986. január 1-jén létező „Caixas Econó- micas”, a részvénytársaságként alapítottak és a „Caixa Econó- mica Montepio Geral” kivételével, A helyi működésű hitelintézetek, amelyek 1977. december 15-e után váltak az első albekezdés szerinti központi szerv kapcsolt vállalkozásaivá, kihasználhatják az első albekezdésben megállapí- tott feltételeket, amennyiben azok természetes módon egészítik ki a szóban forgó központi szervhez tartozó intézményhálózatot. – Finnországban a „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB” és a „Kera Oy/Kera Ab”, – Svédországban a „Svenska Skeppshypotekskassan”, – az Egyesült Királyságban a „National Savings Bank”, a „Com- monwealth Development Finance Company Ltd”, az „Agricul- tural Mortgage Corporation Ltd”, a „Scottish Agricultural Secu- rities Corporation Ltd”, a „Crown Agents for overseas governments and administrations”, a „credit unions” és a „municipal banks”. (4) A Tanács, a Bizottság javaslata alapján eljárva, amely e célból kikéri az 57. cikkben említett bizottság véleményét (a továbbiak- ban: „bankügyi tanácsadó bizottság”), határoz a (3) bekezdésben szereplő felsorolás minden esetleges módosításáról. (5) Az olyan, ugyanazon tagállamban elhelyezkedő hitelintéze- tek, amelyek 1977. december 15-én az azokat felügyelő és ugyan- azon tagállamban letelepedett központi szerv kapcsolt vállalko- zásai voltak, mentesülhetnek a 6. cikk (1) bekezdésének, valamint a 8. cikk és az 59. cikk követelményei alól, ha legkésőbb 1979. december 15-ig a nemzeti jogalkotás úgy rendelkezett, hogy: – a központi szerv és a kapcsolt intézmények kötelezettség- vállalásai egyetemleges kötelezettségeket képeznek, illetve a kapcsolt intézmények kötelezettségvállalásait a központi szerv teljeskörűen garantálja, – a központi szerv és az összes kapcsolt intézmény szolvenciá- ját és likviditását együtt, az összevont (konszolidált) beszámo- lók alapján ellenőrzik, – a központi szerv vezetősége jogosult utasításokat adni a kap- csolt intézmények vezetőségének. Olyan hitelintézetek esetében, amelyeket nem a tengertől újabban visszahódított területeken létesítettek, és amelyek nem a központi szervnek alárendelt vagy annak felelős létező intézmények feldara- bolásából vagy egyesítéséből származnak, a Tanács, a Bizottság javaslata alapján eljárva – amely utóbbi e célból kikéri a bankügyi tanácsadó bizottság véleményét –, a második albekezdés alkalma- zására vonatkozó további szabályokat állapíthat meg, beleértve az első albekezdésben előírt mentességek hatályon kívül helyezését, ha megítélése szerint a második albekezdésben megállapított rendelkezésekből hasznot húzó új intézmények kapcsolódása a lehet a versenyre. A központi szervhez kedvezőtlen hatással Tanács minősített többséggel határoz. (6) Az a hitelintézet, amely az (5) bekezdés első albekezdésében meghatározott módon kapcsolódik egy ugyanazon tagállamban található központi szervhez, szintén mentesülhet az 5. cikk, vala- mint a 40–51. és 65. cikk rendelkezései alól, feltéve hogy a magára a központi szervre vonatkozó említett rendelkezések alkalmazásának sérelme nélkül a központi szerv és a kapcsolt intézmények által együttesen alkotott egységre a fent említett rendelkezések összevont alapon vonatkoznak. Mentesség esetén a 13. , 18. , 19. cikk, a 20. cikk (1)–(6) bekezdése, a 21. és 22. cikk a központi szerv és a kapcsolt intézmények által együttesen alkotott egységre vonatkozik. 3. cikk A betétek vagy egyéb visszafizetendő pénzeszközök nyilvánosságtól történő gyűjtésére irányuló üzletszerű tevékenység tilalma a nem hitelintézeti vállalkozások számára A tagállamok megtiltják személyek vagy a hitelintézetnek nem minősülő vállalkozások számára, hogy betétgyűjtésre vagy más visszafizetendő pénzeszközök nyilvánosságtól történő gyűjtésére irányuló üzletszerű tevékenységet folytassanak. Ez a tilalom nem vonatkozik a tagállam vagy annak regionális vagy helyi hatóságai, vagy olyan nemzetközi szervezetek által folytatott betétgyűjtésre és egyéb források gyűjtésére, amelyeknek egy vagy több tagállam tagja, valamint olyan esetekre, amelyeket nemzeti vagy közösségi jogszabályok kifejezetten szabályoznak, feltéve hogy a szóban forgó tevékenységek a betétesek és a befektetők védelmét szolgáló és az említett esetekre alkalmazható rendeletek és szabályozók hatálya alá esnek. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 287 II. CÍM A HITELINTÉZETI TEVÉKENYSÉG MEGKEZDÉSÉRE ÉS FOLYTATÁSÁRA VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK 4. cikk Engedélyezés (3) A hitelintézet szavatolótőkéje nem süllyedhet az (1) és (2) bekezdésben az engedélyezés időpontjára előírt induló tőke összege alá. hogy A tagállamok megkövetelik tevékenységük megkezdése előtt engedélyt szerezzenek. A szóban forgó engedélyre vonatkozó követelményeket a tagállamok az 5–9. cikknek megfelelően állapítják meg, és tájékoztatják ezekről a Bizottságot és a bankügyi tanácsadó bizottságot. hitelintézetektől, a (4) A tagállamok határozhatnak úgy, hogy az 1993. január 1-jén már működő hitelintézetek, amelyek szavatolótőkéje nem éri el az induló tőke (1) és (2) bekezdésben előírt szintjét, tovább folytat- hatják tevékenységüket. Ebben az esetben a hitelintézetek szava- tolótőkéje nem csökkenhet az 1989. december 22-ét követően elért legmagasabb szint alá. 5. cikk Indulótőke (5) Ha a (4) bekezdésben említett kategóriába tartozó hitelintézet ellenőrzését átveszi egy, az intézmény felett korábban ellenőrzést gyakorló személytől különböző természetes vagy jogi személy, az intézmény szavatolótőkéjének legalább az indulótőke (1) és (2) bekezdésben előírt szintjét el kell érnie. (1) A nemzeti jogszabályokban megállapított egyéb általános feltételek sérelme nélkül, az illetékes hatóságok nem adják ki az engedélyt, ha a hitelintézet nem rendelkezik elkülönített szavato- lótőkével, vagy abban az esetben, ha az indulótőke nem éri el az 5 millió eurót. (6) Bizonyos sajátos körülmények között és az illetékes hatósá- gok egyetértésével, ha a (4) bekezdésben említett kategóriába tartozó két vagy több hitelintézet egyesül, az egyesülés révén lét- rejövő intézmény szavatolótőkéje mindaddig nem süllyedhet az egyesülés előtti intézményeknek az egyesülés időpontjában meglévő szavatolótőkéjének összege alá, amíg az (1) és (2) bekez- dés értelmében a megfelelő szintet el nem érték. A tagállamok határozhatnak úgy is, hogy azok a hitelintézetek, amelyek nem felelnek meg az elkülönített szavatolótőkére vonat- kozó feltételeknek, és amelyek 1979. december 15-én már működtek, tovább folytathatják üzleti tevékenységüket. A tagál- lamok felmentést adhatnak az ilyen hitelintézetek számára a 6. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében foglalt követelmény teljesítése alól. (7) Ha a (3), (4) és (6) bekezdésben említett esetekben a szavato- lótőke szintje lecsökkenne, az illetékes hatóságok, amennyiben a körülmények indokolják, határidőt adhatnak az intézmény számára, hogy az a biztosított határidőn belül rendezze helyzetét vagy megszüntesse tevékenységét. (2) Mindazonáltal a tagállamoknak jogukban áll engedélyt adni olyan sajátos hitelintézeti kategóriák számára, amelyeknek indu- lótőkéje nem éri el az (1) bekezdésben előírt összeget. Ezekben az esetekben: a) az indulótőke nem lehet kevesebb, mint 1 millió euró; 6. cikk A hitelintézetek vezetősége és központi irodája b) az érintett tagállamok kötelesek tájékoztatni a Bizottságot azon indokaikról, amelyek alapján élnek az e bekezdésben biz- tosított lehetőséggel; (1) Az illetékes hatóságok csak akkor adják meg az engedélyt a hitelintézet számára, ha az intézmény üzleti tevékenységének tényleges irányítását legalább két személy végzi. c) a 11. cikkben említett lista közzétételekor az összes olyan hitelintézet nevét, amely nem rendelkezik az (1) bekezdésben ilyen értelmű megjegyzéssel kell előírt minimális tőkével, ellátni. Ezenkívül a szóban forgó hatóságok nem adják meg az engedélyt, ha ezek a személyek nem rendelkeznek megfelelően jó hírnévvel, vagy nincs kellő tapasztalatuk ilyen feladatok ellátásához. 288 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (2) A tagállamok megkövetelik, hogy: – valamennyi, jogi személyiséggel és a rá vonatkozó nemzeti jogszabályok alapján létesítő okirat szerinti székhellyel rendel- kező hitelintézetnek a központi irodája ugyanabban a tagál- lamban legyen, mint amelyikben a létesítő okirat szerinti szék- helye található, – minden más hitelintézetnek abban a tagállamban kell köz- ponti irodáját fenntartani, amely számára az engedélyt kiadta, és ahol üzletszerű tevékenységét ténylegesen folytatja. 7. cikk Részvényesek és tagok Az illetékes hatóságok előírják a hitelintézetek számára, hogy bocsássák rendelkezésükre azokat az információkat, amelyek az e bekezdésben említett feltételek teljesítésének folyamatos figyelem- mel kíséréséhez szükségesek. 8. cikk Üzleti terv és szervezeti felépítés A tagállamok előírják, hogy az engedély iránti kérelemhez üzleti többek között, a tervet kell csatolni, amely meghatározza, folytatni kívánt üzleti tevékenység fajtáit és az intézmény szervezeti felépítését. 9. cikk Gazdasági szükségletek (1) Az illetékes hatóságok mindaddig nem adnak engedélyt a hitelintézeti tevékenység megkezdésére, amíg nem kaptak tájé- koztatást azoknak a részvényeseknek vagy tagoknak a személya- zonosságáról, legyenek akár természetes vagy jogi személyek, akik vagy amelyek akár közvetlenül, akár közvetve befolyásoló része- sedéssel rendelkeznek, valamint az ilyen részesedések összegéről. E cikkel összefüggésben a befolyásoló részesedés meghatározása céljából a 88/627/EGK tanácsi irányelv (1) 7. cikkében említett szavazati jogokat kell figyelembe venni. (2) Az illetékes hatóságok megtagadják az engedély kiadását, ha, a hitelintézet megbízható és körültekintő vezetése biztosításának szükségességére tekintettel, nincsenek meggyőződve a fent emlí- tett részvényesek vagy tagok alkalmasságáról. A tagállamok nem írhatják elő, hogy az engedély iránti kérelem vizsgálata a piac gazdasági szükségleteinek szempontjából történjen. 10. cikk Az engedély megtagadása Az engedély megtagadását minden esetben indokolni kell, és a kérelmezőt a kérelem kézhezvételétől számított hat hónapon belül, vagy, amennyiben a kérelem hiányos, a határozathoz szükséges információk elküldésétől számított hat hónapon belül tájékoztatni kell azindokokról. A határozatot a kérelem kézhezvételétől számított 12 hónapon belül mindenképpen meg kell hozni. (3) Ahol szoros kapcsolatok állnak fenn a hitelintézet és más ter- mészetes vagy jogi személyek között, az illetékes hatóságok csak akkor adnak engedélyt, ha ezek a kapcsolatok nem gátolják felü- gyeleti feladataik hatékony ellátását. 11. cikk A Bizottság értesítése az engedély kiadásáról Az illetékes hatóságok akkor is megtagadják az engedély kiadá- sát, ha egy Közösségen kívüli ország törvényi, rendeleti vagy köz- igazgatási rendelkezései, amelyek a hitelintézettel szoros kapcso- latban álló egy vagy több természetes vagy jogi személyre vonatkoznak, illetve azok végrehajtási nehézségei akadályozzák felügyeleti feladataik hatékony ellátását. Minden engedély kiadásáról értesíteni kell a Bizottságot. A hitelintézetek bekerülnek egy jegyzékbe, amelyet a Bizottság közzétesz az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában, és amelyet naprakész állapotban tart. 12. cikk (1) A Tanács 1988. december 12-i 88/627/EGK irányelve a tőzsdén jegy- zett társaságokban a minősített tulajdoni részesedés megszerzésére vagy eladására vonatkozó információk közzétételéről (HL L 348. , 1988. 12. 17. , 62. o. ). Előzetes konzultáció más tagállamok illetékes hatóságaival Előzetesen ki kell kérni a többi érintett tagállam illetékes hatósá- gainak véleményét olyan hitelintézet engedélyezése esetén, amely: 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 289 – egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet leányválla- lata, vagy – egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet anyaválla- latának leányvállalata, vagy – ugyanazoknak a természetes vagy jogi személyek ellenőrzése alatt áll, mint akik vagy amelyek ellenőrzése alatt egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet áll. 13. cikk Másik tagállamban engedélyezett hitelintézetek fióktelepei A fogadó tagállamok nem írhatnak elő engedélyeztetési, illetve dotációs tőkére vonatkozó követelményeket más tagállamban engedélyezett hitelintézetek fióktelepei ilyen fióktelepek létesítése és felügyelete a 17. cikkben, a 20. cikk (6) bekezdésében, a 22. és a 26. cikkben előírt módon történik. részére. Az 14. cikk Az engedély visszavonása (1) Az illetékes hatóságok csak akkor vonhatják vissza a hitelin- tézetnek kiadott engedélyt, ha a szóban forgó intézmény: 15. cikk Elnevezés Tevékenységük gyakorlásához a hitelintézetek – az olyan szavak használatát szabályozó rendelkezések ellenére, mint „bank”, „takarékpénztár” vagy a fogadó tagállamban előforduló egyéb banki elnevezések – a Közösség egész területén ugyanazt a nevet használhatják, mint amelyet abban a tagállamban használnak, amelyben központi irodájuk található. Összetéveszthetőség bármilyen veszélye esetén a fogadó tagállam egyértelműség céljából előírhatja, hogy a nevet egy meghatározott magyarázó résszel kell kiegészíteni. 16. cikk Befolyásoló részesedés hitelintézetben (1) A tagállamok megkövetelik a közvetlenül vagy közvetve befo- lyásoló részesedést megszerezni szándékozó természetes vagy jogi személyektől, hogy az illetékes hatóságokat előzetesen tájé- koztassák, közölve a megszerezni kívánt részesedés nagyságát. Hasonlóképpen tájékoztatni köteles az ilyen személy az illetékes hatóságokat, ha úgy szándékozik befolyásoló részesedését növel- ni, hogy ezzel a tőke vagy a szavazati jogok általa birtokolt hányada elérné vagy meghaladná a 20 %-ot, 33 %-ot vagy 50 %- ot, illetve ha ezáltal a hitelintézet a leányvállalatává válna. a) 12 hónapon belül nem használja fel az engedélyt, kifejezetten lemond az engedélyről, vagy hat hónapnál hosszabb időre fel- hagyott üzletszerű tevékenységének folytatásával, amennyiben az érintett tagállam nem rendelkezett arról, hogy ezekben az esetekben az engedély érvényét veszti; b) valótlan nyilatkozatok révén, vagy más szabálytalan eszköz igénybevételével szerezte meg az engedélyt; A (2) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül, az illetékes ható- ságoknak az első albekezdésben előírt értesítés időpontjától szá- mítva legfeljebb három hónap áll rendelkezésre, hogy kifogást emeljenek az ilyen tervvel szemben, amennyiben, tekintettel a hitelintézet megbízható és körültekintő vezetése biztosításának szükségességére, nincsenek meggyőződve az első albekezdésben említett személy alkalmasságáról. Ha az illetékes hatóságok nem emelnek kifogást az első albekezdésben említett tervvel szemben, meghatározhatják végrehajtásának végső határidejét. c) már nem felel meg azoknak a feltételeknek, amelyek alapján az engedélyt megadták; d) már nem rendelkezik elegendő szavatolótőkével, vagy többé már nem lehet számítani arra, hogy eleget tesz a hitelezőivel szemben fennálló kötelezettségeinek, és különösen akkor, ha már nem képes tovább szavatolni a rábízott eszközök bizton- ságát; e) egyéb olyan esetben, amelyre vonatkozóan a nemzeti jogsza- bályok az engedély visszavonásáról rendelkeznek. (2) Az engedély visszavonását minden esetben indokolni kell és arról az érintetteket tájékoztatni kell; az engedély visszavonásáról értesítik a Bizottságot. (2) Ha az (1) bekezdésben említett tulajdonrészek megszerzője egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet, vagy egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet anyavállalata, vagy olyan természetes vagy jogi személy, aki vagy amely egy másik tagál- lamban engedélyezett hitelintézet felett ellenőrzéssel rendelkezik, és ha e tulajdonrészszerzés eredményeként az intézmény, amely- ben a megszerző tulajdonrészt kíván szerezni, leányvállalattá vál- na, vagy a megszerző ellenőrzése alá kerülne, a tulajdonrészszer- zés értékelését a 12. cikkben említett előzetes konzultáció tárgyává kell tenni. (3) Egy hitelintézetben fennálló közvetlen vagy közvetett befolyá- soló részesedést elidegeníteni szándékozó természetes vagy jogi személyektől a tagállamok megkövetelik, hogy az illetékes ható- ságokat előzetesen tájékoztassák, közölve az elidegeníteni kívánt részesedés nagyságát. Hasonlóképpen tájékoztatni köteles 290 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet az ilyen személy az illetékes hatóságokat, amennyiben befolyásoló részesedésének olyan csökkentését tervezi, hogy a tőke vagy a sza- vazati jogok általa birtokolt hányada 20 %, 33 % vagy 50 % alá süllyedne, illetve ha ezáltal a hitelintézet megszűnik a leányválla- lata lenni. (4) A hitelintézet, amint tudomására jut, tájékoztatja az illetékes hatóságokat a tőkéjét érintő minden olyan részesedésszerzésről, illetve -elidegenítésről, amelynek következtében a részesedés az (1) és a (3) bekezdésben említett küszöbértékeket meghaladja vagy azok alá csökken. A hitelintézetek továbbá évente legalább egyszer tájékoztatják az illetékes hatóságokat a befolyásoló részesedéseket birtokló rész- vényesek, illetve tagok nevéről és az általuk birtokolt részesedé- sek nagyságáról, amint az például a részvényesek, illetve tagok éves közgyűlésein vagy a tőzsdén jegyzett vállalatokkal kapcsola- tos rendeletek teljesítése során kapott információkból kitűnik. (5) A tagállamok megkövetelik, hogy amennyiben az (1) bekez- désben említett személyek által gyakorolt befolyás várhatóan az intézmény megbízható és körültekintő vezetésének rovására érvé- nyesülhet, az illetékes hatóságok meghozzák a szükséges intézke- déseket az ilyen helyzet megszüntetése érdekében. Ezek az intéz- kedések jelenthetnek például intézkedéseket, az igazgatókkal és a vezetőkkel szemben elrendelt szankciókat, vagy ideiglenes az illető részvényesek vagy tagok által birtokolt részvényekhez kapcsolódó szavazati jogok gyakorlásának felfüggesztését. Hasonló intézkedések alkalmazandók azokra a természetes vagy jogi személyekre, akik vagy amelyek nem teljesítik az (1) bekez- désben megállapított előzetes tájékoztatási kötelezettségüket. Ha egy tulajdoni részesedést az illetékes hatóságok kifogása ellenére szereznek meg, a tagállamok, tekintet nélkül minden egyéb meg- hozandó szankcióra, gondoskodnak a megfelelő szavazati jogok felfüggesztéséről, vagy a leadott szavazatok érvénytelenségéről, illetve érvénytelenítésének lehetőségéről. (6) A befolyásoló részesedés és az e cikkben a tulajdoni hányadra vonatkozóan megállapított többi küszöbérték meghatározásához a 88/627/EGK irányelv 7. cikkében említett szavazati jogokat kell figyelembe venni. 17. cikk Eljárások és belső ellenőrzési mechanizmusok A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai megkövetelik, hogy minden hitelintézet megbízható igazgatási és számviteli eljá- rásokkal, valamint megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusokkal rendelkezzen. III. CÍM A LETELEPEDÉS SZABADSÁGÁRA ÉS A SZOLGÁLTATÁSNYÚJTÁS SZABADSÁGÁRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK 18. cikk Hitelintézetek A tagállamok gondoskodnak arról, hogy területükön az I. mellékletben felsorolt tevékenységeket a 20. cikk (1)–(6) bekezdése, a 21. cikk (1) és (2) bekezdése és a 22. cikk értelmében fióktelep létesítésével vagy szolgáltatásnyújtás útján, egy másik tagállam illetékes hatóságai által engedélyezett és felügyelt bármely hitelintézet a folytathassa, tevékenységekre az engedély kiterjed. feltéve hogy ezekre 19. cikk Pénzügyi vállalkozások bekezdése, a 21. cikk (1) és (2) bekezdése és a 22. cikk értelmé- ben fióktelep létesítésével vagy szolgáltatásnyújtás útján folytat- hassa bármely, egy másik tagállamból származó pénzügyi vállal- kozás, akár hitelintézet leányvállalata, akár két vagy több hitelintézet közös tulajdonában lévő leányvállalat, amelynek ala- pító okirata és alapszabálya lehetővé teszi az említett tevékenysé- gek folytatását, és amely megfelel a következő feltételek minde- gyikének: – az anyavállalatnak vagy anyavállalatoknak hitelintézeti enge- déllyel kell rendelkezni abban a tagállamban, amelynek joga a leányvállalatra nézve irányadó, – a szóban forgó tevékenységeket ténylegesen ugyanannak a tagállamnak a területén kell folytatni, – az anyavállalatnak vagy anyavállalatoknak a leányvállalat tőké- jogok jében fennálló részvényekhez kapcsolódó szavazati 90 % át vagy annál nagyobb hányadát kell birtokolni, A tagállamok továbbá gondoskodnak arról, hogy területükön az tevékenységeket a 20. cikk (1)–(6) I. mellékletben felsorolt – az anyavállalatnak vagy anyavállalatoknak biztosítaniuk kell az illetékes hatóságokat a leányvállalat körültekintő vezetése 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 291 felől, és a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak hozzájárulásával nyilatkozniuk kell arról, hogy egyetemle- gesen garantálják a leányvállalat kötelezettségvállalásait, a) a tagállam megjelölése, amelynek területén fióktelep létesíté- sét tervezi; – az anyavállalat vagy az anyavállalatok mindegyikének össze- vont (konszolidált) felügyeletét, az 52–56. cikknek megfele- lően, különösen a szóban forgó tevékenységekre, és különös tekintettel a szolvenciamutató kiszámítására, a nagykockáza- tok ellenőrzésére és az 51. cikkben meghatározott részese- désszerzési korlátra vonatkozóan ténylegesen ki kell terjesz- teni a leányvállalatra. E feltételek teljesülését a székhely szerinti tagállam illetékes ható- ságainak kell ellenőrizniük, és a megfelelésről szóló igazolást a leányvállalat rendelkezésére kell bocsátaniuk, amely igazolás köte- lező részét képezi a 20. cikk (1)–(6) bekezdésében és a 21. cikk (1) és (2) bekezdésében említett értesítésnek. A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai az 5. cikk (3) bekezdésének és a 16. , 17. , 26. , 28. , 29. , 30. és 32. cikknek meg- felelően biztosítják a leányvállalat felügyeletét. Az ezen cikkben említett rendelkezések hasonlóképpen alkalma- zandók, a szükséges módosításokkal, a leányvállalatokra. Külö- nösképpen a „hitelintézet” kifejezés alatt kell „a 19. cikkben megállapított feltételeknek megfelelő pénzügyi vállalkozást”, az „engedély” kifejezés alatt pedig „alapító okiratot és alapszabályt” érteni. A 20. cikk (3) bekezdés második albekezdése a következőképpen értendő: „A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai közlik a leány- vállalat pénzügyi vállalkozás szavatolótőkéjének összegét, vala- mint az anyavállalatának számító hitelintézet összevont (kon- szolidált) szolvenciamutatóját. ” Ha egy e cikk szerinti pénzügyi vállalkozás többé nem felel meg az előírt feltételeknek, a székhely szerinti tagállam értesíti a fogadó tagállam illetékes hatóságait, és a szóban forgó intézmény által a fogadó tagállamban folytatott tevékenységek a fogadó tagállam jogszabályainak hatálya alá kerülnek. 20. cikk A letelepedés jogának gyakorlása b) üzleti terv, amely megjelöli, többek között, a folytatni kívánt tevékenységfajtákat és a fióktelep szervezeti felépítését; c) az a cím a fogadó tagállamban, amelyről az iratok beszerez- hetők; d) a fióktelep vezetéséért felelős személyek neve. (3) Amennyiben a folytatni kívánt tevékenységeket figyelembe véve a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak nincs okuk kételkedni a hitelintézet igazgatási felépítésének és pénzü- gyi helyzetének megfelelő voltában, a (2) bekezdésben említett információk kézhezvételétől számított három hónapon belül köz- lik azokat a fogadó tagállam illetékes hatóságaival, és ennek meg- felelően tájékoztatják a hitelintézetet. A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai közlik a hitelinté- zet szavatolótőkéjének összegét és szolvenciamutatóját is. Amennyiben a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai meg- tagadják a (2) bekezdésben említett információk közlését a fogadó tagállam illetékes hatóságaitól, a tájékoztatás megtagadását az összes információ kézhezvételétől számított három hónapon belül megindokolják az érintett hitelintézetnek. A tájékoztatás megtagadása vagy a válasz elmulasztása esetén a székhely szerinti tagállam bíróságához lehet fordulni. (4) Mielőtt a hitelintézet fióktelepe megkezdi tevékenységét, a fogadó tagállam illetékes hatóságai a (3) bekezdésben említett információk kézhezvételétől számított két hónapon belül, a 22. cikknek megfelelően előkészítik a hitelintézet felügyeletét, és szükség esetén megnevezik azokat a feltételeket, amelyeket a szó- ban forgó tevékenységek folytatása során a fogadó tagállamban a közjó érdekében be kell tartani. (5) A fogadó tagállam illetékes hatóságaitól származó értesítés kézhezvételekor, vagy abban az esetben, ha a (4) bekezdés által biztosított határidő anélkül telik le, hogy ilyen értesítés érkezett volna, a fióktelepet létre lehet hozni, és az megkezdheti tevékeny- ségét. (1) Az a hitelintézet, amely egy másik tagállam területén kíván fióktelepet létesíteni, értesíti tagállamának illetékes hatóságait. (2) A tagállam megköveteli minden hitelintézettől, amely fiókte- lepet kíván létesíteni egy másik tagállamban, hogy az (1) bekez- désben említett értesítési kötelezettségének teljesítése során a következő információkat bocsássa rendelkezésre: (6) Abban az esetben, ha a (2) bekezdés b), c) vagy d) pontja alap- ján közölt bármelyik adatban változás következik be, a hitelinté- zet legalább egy hónappal a változás végrehajtását megelőzően írásban értesíti a székhely szerinti tagállam és a fogadó tagállam illetékes hatóságait a szóban forgó változásról, abból a célból, hogy lehetővé tegyék a székhely szerinti tagállam illetékes ható- ságai számára, hogy a (3) bekezdés alapján határozatot hozzon, valamint a fogadó tagállam illetékes hatóságai számára, hogy a (4) bekezdés alapján a változtatásról határozatot hozzon. 292 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (7) Azokat a fióktelepeket, amelyek 1993. január 1-jét megelő- zően a fogadó tagállamok hatályos rendelkezéseivel összhangban kezdték meg tevékenységüket, úgy kell tekinteni, mintha az (1)–(5) bekezdésben meghatározott eljárást alkalmazták volna rájuk. A fent említett időponttól kezdődően ezekre a fióktelepekre a (6) bekezdés, valamint a 18. , 19. , 22. és 29. cikk szabályai vonatkoznak. (3) Ha az érintett hitelintézet elmulasztja a szükséges intézkedé- sek megtételét, a fogadó tagállam illetékes hatóságai tájékoztatják erről a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságait. A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai a lehető leggyorsabban meg- tesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy az érintett intézmény véget vessen a jogellenes állapotnak. Az intéz- kedések természetéről tájékoztatni kell a fogadó tagállam illeté- kes hatóságait. 21. cikk A szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlása (1) Minden olyan hitelintézet, amely első alkalommal kíván a szolgáltatásnyújtás szabadsága alapján tevékenységet folytatni egy másik tagállam területén, értesíti székhely szerinti tagállamának illetékes hatóságait azokról az I. mellékletben felsorolt tevékeny- ségekről, amelyeket folytatni szándékozik. (4) Ha a székhely szerinti tagállam által tett intézkedések ellenére, vagy mert az ilyen intézkedések nem bizonyulnak megfelelőnek, illetőleg nem állnak a szóban forgó tagállam rendelkezésére, az intézmény továbbra is megsérti a (2) bekezdésben említett, a fogadó tagállamban hatályos jogszabályokat, ez utóbbi állam a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak tájékoztatását követően megfelelő intézkedéseket hozhat a további szabálytalan- ságok elkerülése vagy megbüntetése érdekében, és szükség esetén megakadályozhatja, hogy az intézmény további ügyleteket kezde- ményezzen a tagállam területén. A tagállamok biztosítják, hogy területükön az intézkedésekhez szükséges jogi iratokat kikézbe- sítsék a hitelintézeteknek. (2) A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai az (1) bekez- désben említett értesítés kézhezvételétől számított egy hónapon belül megküldik azt a fogadó tagállam illetékes hatóságainak. (3) Ez a cikk nem érinti az 1993. január 1-jét megelőzően szol- gáltatásokat nyújtó hitelintézetek által szerzett jogokat. (5) Az (1)–(4) bekezdés rendelkezései nem érintik a fogadó tag- államoknak azt a jogkörét, hogy megfelelő intézkedéseket hozza- nak a területükön elkövetett, a közjó érdekében elfogadott jog- szabályokba ütköző szabálytalanságok megakadályozása vagy büntetése érdekében. Ez magában foglalja annak lehetőségét is, hogy a szabálysértő hitelintézeteket megakadályozzák abban, hogy bármilyen további ügyletet kezdeményezzenek a fogadó állam területén. 22. cikk A fogadó tagállam illetékes hatóságainak hatásköre (6) A (3), (4) és (5) bekezdés alapján elfogadott, bírságot vagy a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó korlátozásokat alkal- mazó minden intézkedést megfelelően meg kell indokolni, és közölni kell az érintett hitelintézettel. Minden ilyen intézkedéssel szemben élni lehet a bírósághoz fordulás jogával azon tagállam bíróságánál, amelynek hatóságai azt meghozták. (1) A fogadó tagállamok statisztikai célokból előírhatják, hogy minden hitelintézet, amely területükön fiókteleppel rendelkezik, az érintett fogadó tagállamok illetékes hatóságainak rendszeresen beszámoljon a fogadó tagállamban folytatott tevékenységeiről. A 27. cikkben rájuk rótt kötelezettségek teljesítése érdekében a fogadó tagállamok előírhatják, hogy a más tagállamokból szár- mazó hitelintézetek fióktelepei bocsássák rendelkezésre ugyan- azokat az információkat, mint amelyeket ugyanebből a célból a nemzeti hitelintézetektől igényelnek. (7) Szükséghelyzet esetén a fogadó tagállam illetékes hatóságai a (2), (3) és (4) bekezdésben előírt eljárás lefolytatását megelőzően, a betétesek, befektetők és a szolgáltatásokban részesülő egyéb sze- mélyek érdekeinek védelmében megteszik a szükséges óvintézke- déseket. A Bizottságot és a többi érintett tagállam illetékes ható- ságait a lehető leghamarabb tájékoztatni kell ezekről az intézkedésekről. Az érintett tagállamok illetékes hatóságaival történő konzultációt követően a Bizottság úgy határozhat, hogy a szóban forgó tagál- lamnak ezeket az intézkedéseket módosítania kell, vagy azokat hatályon kívül kell helyeznie. (2) Amennyiben a fogadó tagállam illetékes hatóságai megállapít- ják, hogy egy hitelintézet, amely a területükön fiókteleppel ren- delkezik vagy szolgáltatást nyújt, nem felel meg az ezen irányelv- nek a fogadó tagállam illetékes hatóságainak hatásköréről szóló rendelkezései alapján a tagállamban elfogadott jogszabályoknak, ezek a hatóságok elrendelik, hogy az érintett intézmény szüntesse meg a jogellenes állapotot. (8) A fogadó tagállamok az irányelv által rájuk ruházott hatáskö- röket a területükön elkövetett szabálytalanságok megakadályo- zását vagy büntetését célzó megfelelő intézkedések meghozata- lával gyakorolhatják. Ez magában foglalja annak a lehetőségét is, hogy megakadályozzák az intézményeket abban, hogy területü- kön további ügyleteket kezdeményezzenek. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 293 (9) Az engedély visszavonása esetén a fogadó tagállam illetékes hatóságait tájékoztatni kell, és azok megteszik a szükséges intéz- kedéseket, hogy megvédjék a betétesek érdekeit, és megakadályoz- zák az érintett intézményt abban, hogy további ügyleteket kezde- ményezzen a területükön. A Bizottság kétévenként jelentést nyújt be ezekről az esetekről a bankügyi tanácsadó bizottságnak. (10) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot azon esetek számá- ról és jellegéről, amelyekben a 20. cikk (1)–(6) bekezdése alapján elutasításra került sor, vagy amelyekben e cikk (4) bekezdésének megfelelően hoztak intézkedéseket. A Bizottság kétévenként jelentést nyújt be ezekről az esetekről a bankügyi tanácsadó bizottságnak. (11) Ennek a cikknek egyik rendelkezése sem gátolja meg azokat a hitelintézeteket, amelyeknek a központi irodája más tagállam- ban van, hogy szolgáltatásaikat a fogadó tagállamban az összes rendelkezésre álló kommunikációs eszköz segítségével hirdessék, betartva a közjó érdekében elfogadott, az ilyen reklámozás for- májára és tartalmára nézve irányadó jogszabályokat. IV. CÍM KAPCSOLATOK HARMADIK ORSZÁGOKKAL 23. cikk hitelintézetekben történő részesedésszerzéssel kapcsolatban. A Bizottság a jelentést a Tanácsnak a megfelelő javaslatokkal együtt nyújtja be. Harmadik országbeli vállalkozások leányvállalatainak beje- lentése és a piacra jutás feltételei ezekben az országokban (1) A tagállamok illetékes hatóságai tájékoztatják a Bizottságot: a) olyan közvetlen vagy közvetett leányvállalat engedélyezéséről, amelynek egy vagy több anyavállalata harmadik ország joga által szabályozott. A Bizottság tájékoztatja erről a bankügyi tanácsadó bizottságot; b) amennyiben ilyen anyavállalat tulajdonrészt szerez egy közös- ségi hitelintézetben, és ezáltal ez utóbbi annak leányvállalatává válna. A Bizottság tájékoztatja erről a bankügyi tanácsadó bizottságot. Olyan közvetlen vagy közvetett leányvállalat engedélyezésekor, amelynek egy vagy több anyavállalata harmadik ország joga által szabályozott, a csoport szerkezetét is pontosan meg kell hatá- rozni abban az értesítésben, amelyet az illetékes hatóságok a 11. cikk szerint a Bizottságnak megküldenek. (2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot minden olyan álta- lános nehézségről, amely a hitelintézeteik harmadik országokban történő letelepedésük vagy banktevékenységük ottani folytatása során felmerült. (4) Ha a (3) bekezdésben említett jelentések, vagy egyéb informá- ciók alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy egy harmadik ország a közösségi hitelintézetek számára nem biztosítja a tényleges piacra jutás lehetőségét olyan mértékben, mint amilyen mérték- ben a Közösség biztosítja a szóban forgó harmadik országbeli hitelintézetek tényleges piacra jutását, a Bizottság javaslatot tehet a Tanácsnak olyan mandátum megadására, amely alapján tárgya- lásokat kezdeményezhet a közösségi hitelintézetek számára ará- nyos versenylehetőségek elérése céljából. A Tanács minősített többséggel határoz. (5) Minden olyan esetben, amikor a (3) bekezdésben említett jelentések, vagy egyéb információk alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a közösségi hitelintézetek harmadik országban nem részesülnek olyan nemzeti bánásmódban, amely a hazai hitelin- tézetek számára elérhetőkkel azonos versenylehetőségeket kínál, és nem biztosítják a hatékony piacra jutás feltételeit, a Bizottság tárgyalásokat kezdeményezhet a helyzet orvoslása érdekében. Az első albekezdésben ismertetett körülmények esetén, a tárgya- lások megindításán túl, a 60. cikk (2) bekezdésben megállapított eljárásnak megfelelően arról is bármikor határozni lehet, hogy a tagállamok illetékes hatóságainak korlátoznuk kell vagy fel kell függeszteniük a határozat meghozatalának időpontjában függő- ben lévő, és a jövőbeni kérelmekre vonatkozó azon döntéseiket, amelyek engedélyezésre és a szóban forgó harmadik ország jog- hatósága alatt álló közvetlen vagy közvetett anyavállalatok része- sedésszerzésére vonatkoznak. Az említett intézkedések idő- tartama nem haladhatja meg a három hónapot. (3) A Bizottság rendszeresen jelentést készít harmadik országok közösségi hitelintézetekkel szembeni bánásmódjáról, a (4) és (5) bekezdésben említett szempontok szerint, a letelepedéssel és a banktevékenység folytatásával, valamint a harmadik országbeli A három hónapos időszak lejárta előtt és a tárgyalások eredmé- nyeinek tükrében, a Tanács, a Bizottság javaslata alapján eljárva, minősített többséggel határozhat az intézkedések fenntartásáról. 294 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet Az említett korlátozás vagy felfüggesztés nem alkalmazható az olyan hitelintézetek vagy azoknak olyan leányvállalatai által lét- rehozni kívánt leányvállalatok létesítésére, illetve az olyan intéz- mények vagy azoknak olyan leányvállalatai közösségi hitelinté zetben való tulajdoni hányad szerzésére, amelyeket a Közösség- ben a szabályoknak megfelelően engedélyeztek. Bizottság hozzájárulhat olyan rendelkezések alkalmazásához, amelyek a Közösségen kívüli központi irodával rendelkező hitel- intézetek fióktelepei számára, a viszonosság elve alapján, azonos bánásmódot biztosítanak a Közösség egész területén. (6) Valahányszor a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a (4) és (5) bekezdésben leírt helyzetek valamelyike áll fenn, kérésére a tagál- lamok tájékoztatják: 25. cikk a) minden olyan közvetlen vagy közvetett leányvállalatra vonat- kozó engedély iránti kérelemről, amelynek egy vagy több anyavállalatát a szóban forgó harmadik ország joga szabá- lyozza; Együttműködés harmadik országok illetékes hatóságaival az összevont (konszolidált) alapú felügyelet területén b) ha a 16. cikknek megfelelően olyan tájékoztatást kaptak, amely szerint ilyen vállalkozás részesedést szándékozik sze- rezni egy közösségi hitelintézetben úgy, hogy ez utóbbi annak leányvállalatává válna. (1) Egy tagállam kérésére vagy saját kezdeményezéséből a Bizott- ság javaslatot tehet a Tanácsnak tárgyalások folytatására egy vagy több harmadik országgal, hogy megállapodás szülessen az össze- vont (konszolidált) alapú felügyelet gyakorlásának módját ille- tően: Ez a tájékoztatási kötelezettség megszűnik, ha a harmadik ország- gal létrejön a megállapodás, amelyre a (4) és (5) bekezdés utal, vagy ha az (5) bekezdés második és harmadik albekezdésében említett intézkedések hatályukat vesztik. – olyan hitelintézetek felett, amelyek anyavállalatainak központi irodája harmadikországban van, és (7) Az e cikk értelmében hozott intézkedéseknek meg kell felel- niük a hitelintézeti tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó, két- vagy többoldalú nemzetközi szerződések értel- mében a Közösséget terhelő kötelezettségeknek. – olyan harmadik országbeli hitelintézetek felett, amelyek anyavállalatainak – akár hitelintézetek, akár pénzügyi holding- társaságok – a Közösség területén található a központi irodá- juk. 24. cikk (2) Az első bekezdésben említett megállapodások célja különö- sen, hogy egyaránt biztosítsák: A Közösségen kívüli központi irodával rendelkező hitelintézetek fióktelepei (1) Tevékenységük megkezdésekor vagy folytatásakor a Közös- ségen kívüli központi irodával rendelkező hitelintézetek fióktele- peire a tagállamok nem alkalmaznak olyan rendelkezéseket, ame- lyek kedvezőbb bánásmódot eredményeznek, mint amelyben azoknak a hitelintézeteknek a fióktelepei részesülnek, amelyek központi irodája a Közösségben van. (2) Az illetékes hatóságok bejelentenek a Bizottságnak és a bank- ügyi tanácsadó bizottságnak minden olyan fiókengedélyt, amelyet a Közösségen kívüli központi irodával rendelkező hitelintézetek kaptak. – hogy a tagállamok illetékes hatóságai hozzáférjenek az olyan hitelintézeteknek vagy pénzügyi holdingtársaságoknak az összevont pénzügyi helyzetük alapján történő felügyeletéhez szükséges információkhoz, amelyek a Közösség területén helyezkednek el, és amelyek hitelintézeti vagy pénzügyi vállal- kozás leányvállalatokkal rendelkeznek a Közösség területén kívül, vagy részesedésük van ilyen intézményekben, és – hogy harmadik országok illetékes hatóságai hozzá tudjanak férni az olyan anyavállalatok felügyeletéhez szükséges infor- mációkhoz, amelyek központi irodája területükön található, és amelyek hitelintézeti vagy pénzügyi vállalkozás leányválla- latokkal rendelkeznek egy vagy több tagállam területén, vagy részesedésük van ilyen intézményekben. (3) Az (1) bekezdés sérelme nélkül, a Szerződésnek megfelelően egy vagy több harmadik országgal kötött megállapodásokban a (3) A Bizottság és a bankügyi tanácsadó bizottság megvizsgálja az (1) bekezdésben említett tárgyalások kimenetelét és az ebből eredő helyzetet. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 295 V. CÍM A PRUDENCIÁLIS FELÜGYELET ALAPELVEI ÉS GYAKORLATI ESZKÖZEI 1. FEJEZET 29. cikk A PRUDENCIÁLIS FELÜGYELET ALAPELVEI Másik tagállamban létesített fióktelepek helyszíni ellenőr- zése 26. cikk A székhely szerinti tagállam ellenőrzési hatásköre (1) A hitelintézet prudenciális felügyelete, beleértve azoknak a tevékenységeknek a felügyeletét, amelyeket a szóban forgó intéz- mény a 18. és 19. cikknek megfelelően végez, a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak felelőssége, az ezen irányelvben foglalt olyan rendelkezések sérelme nélkül, amelyek a fogadó tag- állam hatóságaira ruháznak kötelezettséget. (2) Az (1) bekezdés nem akadályozza az ezen irányelv alapján végzett összevont (konszolidált) alapú felügyeletet. 27. cikk A fogadó tagállam hatásköre székhely szerinti További egyeztetésig a fogadó tagállamok kötelezettsége marad, tagállam illetékes hatóságaival hogy a együttműködve felügyeljék a hitelintézeti fiókok likviditását. Az Európai Monetáris Rendszer megerősítéséhez szükséges intézkedések sérelme nélkül a fogadó tagállamok továbbra is teljes körű felelősséget viselnek azokért az intézkedésekért, amelyek monetáris politikájuk végrehajtásából következnek. Azon az alapon, hogy a hitelintézetet másik tagállamban engedélyezték, ezek az intézkedések nem rendelkezhetnek diszkriminatív vagy korlátozó jellegű bánásmódról. 28. cikk Felügyeleti együttműködés Az érintett tagállamok illetékes hatóságai szorosan együttműköd- nek abból a célból, hogy felügyeljék az olyan hitelintézetek tevé- kenységeit, amelyek azon a tagállamon kívül, amelyikben köz- ponti irodájuk van, más tagállamban vagy tagállamokban is működnek, különösen fióktelepek létesítése révén. Az illetékes hatóságok kölcsönösen ellátják egymást az ilyen hitelintézetek irányítására és tulajdoni viszonyaira vonatkozó minden adattal, amely feltehetőleg megkönnyíti felügyeletüket és az engedélyezési feltételek vizsgálatát, továbbá minden olyan adattal, amely eltehe- tőleg megkönnyíti az intézmények figyelemmel kísérését, különös tekintettel a likviditásra, a szolvenciára, a betétgaranciákra, a nagykockázatok vállalásának korlátozására, az igazgatási és szám- viteli eljárásokra és a belső ellenőrzési mechanizmusokra. (1) A fogadó tagállamok gondoskodnak arról, hogy amennyiben egy másik tagállamban engedélyezett hitelintézet fióktelepen keresztül folytat tevékenységet, a székhely szerinti tagállam illeté- kes hatóságai a fogadó tagállam illetékes hatóságainak előzetes tájékoztatását követően maguk elvégezhessék, vagy az általuk erre a célra kijelölt személyek közvetítésével végrehajtathassák a 28. cikkben említett információk helyszíni ellenőrzését. (2) A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai a fióktelepek ellenőrzése céljából szintén alkalmazhatják az 56. cikk (7) bekez- désében megállapított egyéb eljárások egyikét. (3) Ez a cikk nem befolyásolja a fogadó tagállam illetékes ható- ságainak azt a jogát, hogy az irányelv értelmében fennálló köte- lezettségeik teljesítése érdekében helyszíni ellenőrzéseket végez- zenek a területükön létesített fióktelepeken. 30. cikk Adatcsere és hivatali titoktartás (1) A tagállamok úgy rendelkeznek, hogy minden olyan személy, aki az illetékes hatóságoknak dolgozik vagy dolgozott, valamint az illetékes hatóságok nevében eljáró könyvvizsgálók vagy szak- értők hivatali titoktartásra kötelezettek. Ez azt jelenti, hogy sem- milyen bizalmas természetű információt, amely hivatali kötele- zettségeik teljesítése során esetleg a tudomásukra jut, nem közölhetnek senkivel vagy semmilyen hatósággal, csak olyan összefoglaló vagy egyesített formában, amelyből az egyes intéz- ményeket nem lehet azonosítani, a büntetőjog hatálya alá tartozó esetek kivételével. Mindazonáltal, ha egy hitelintézetet fizetésképtelennek nyilvání- tottak, vagy kényszerfelszámolására kerül sor, az a bizalmas ter- mészetű információ, amely nem érinti a hitelintézet megmenté- sére irányuló kísérletekben részt vevő harmadik feleket, kiadható a polgári jogi vagy kereskedelmi jogi eljárás során. (2) Az (1) bekezdés nem akadályozza a különböző tagállamok illetékes hatóságait abban, hogy ezen irányelvnek és más, a hitel- intézetekre vonatkozó irányelveknek megfelelően adatot cserélje- nek. Az így továbbított információra is az (1) bekezdésben meg- jelölt hivatali titoktartási feltételek vonatkoznak. 296 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (3) A tagállamok csak azzal a feltétellel köthetnek adatcseréről szóló együttműködési megállapodásokat harmadik országok ille- tékes hatóságaival, vagy az (5) és (6) bekezdésben meghatározott harmadik országbeli hatóságokkal vagy szervekkel, hogy a továb- bított adatokra olyan hivatali titoktartási garanciák vonatkoznak, amelyek legalább az e cikkben említett garanciákkal egyenérté- kűek. A szóban forgó információcserének az említett hatóságok vagy szervek felügyeleti feladatainak ellátását kell szolgálnia. – olyan személyek között, akik hitelintézetek és más pénzügyi intézmények törvényben előírt könyvvizsgálatát végzik, felügyeleti feladataik ellátása és az olyan szervek tájékoztatása során, amelyek betétbiztosítási rendszereket működtetnek, és a továbbított információkra feladataik ellátásához van szükségük. A kapott információra az (1) bekezdésben megállapított hivatali titoktartás feltételei vonatkoznak. Amennyiben az információ egy másik tagállamból származik, nem továbbítható azoknak az illetékes hatóságoknak a kifejezett hozzájárulása nélkül, amelyek a szóban forgó információt átad- ták, továbbá ez utóbbi esetben is kizárólag olyan célokból adható ki, amelyekhez az említett hatóságok hozzájárultak. (6) Az (1)–(4) bekezdések ellenére a tagállamok engedélyezhetik az információcserét az illetékes hatóságok és: (4) Az (1) vagy (2) bekezdés alapján bizalmas információkhoz jutó illetékes hatóságok ezt az információt kizárólag hivatali köte- lességük ellátása során használhatják fel: – olyan hatóságok között, amelyek a hitelintézetek felszámolá- sában és csődeljárásában, valamint a más hasonló eljárások- ban részt vevő szervek ellenőrzéséért felelősek, vagy – hogy ellenőrizzék a hitelintézeti tevékenység megkezdésére vonatkozó feltételek betartását és megkönnyítsék az ilyen üzletszerű tevékenység elkülönített vagy összevont (konszoli- dált) alapú megfigyelését, különös tekintettel a likviditás, a szolvencia, a nagykockázatok vállalásának megfigyelésére, az igazgatási és számviteli eljárásokra és a belső ellenőrzési mechanizmusokra, vagy – szankciók alkalmazása céljából, vagy – az illetékes hatóság határozatával szembeni közigazgatási fel- lebbviteli eljárásban, vagy – a 33. cikk értelmében vagy az ezen irányelvben és a hitelinté- zetek területén elfogadott más irányelvekben meghatározott egyedi rendelkezések értelmében kezdeményezett bírósági eljárásokban. (5) Az (1) és (4) bekezdés nem zárja ki a tagállamon belüli infor- mációcsere lehetőségét, ha ugyanabban a tagállamban két vagy több illetékes hatóság van, valamint a tagállamok közötti infor- mációcserét az illetékes hatóságok és – olyan hatóságok között, amelyeket más pénzügyi intézmé- nyek és biztosítótársaságok állami felügyeletével bíztak meg, továbbá a pénzpiacok felügyeletéért felelős hatóságok között, – olyan hatóságok között, amelyek ellenőrzik a biztosítótár- saságok, hitelintézetek, befektetési vállalkozások és más pénz- ügyi vállalkozások törvény által előírt könyvvizsgálatát végző személyeket. Azok a tagállamok, amelyek az első albekezdés rendelkezéseit alkalmazzák, legalább a következő feltételek teljesülését megkö- vetelik: – az információ az első albekezdésben említett felügyeleti fela- dat ellátását szolgálja, – az ezzel összefüggésben kapott információra az első bekezdés- ben megállapított hivatali titoktartási feltételek vonatkoznak, – amennyiben az információ egy másik tagállamból származik, az nem továbbítható a szóban forgó tájékoztatást átadó ille- tékes hatóságok kifejezett hozzájárulása nélkül, és e hozzájá- rulás esetén is kizárólag abból a célból lehet továbbítani ezeket az információkat, amelyhez az említett hatóságok hozzájáru- lásukat adták. A tagállamok közlik a Bizottsággal és a többi tagállammal azok- nak a hatóságoknak a nevét, amelyek e bekezdés értelmében ada- tokat kaphatnak. – olyan szervek között, amelyek a hitelintézetek felszámolási és csődeljárásában, valamint más hasonló eljárásokban vesznek részt, (7) Az (1)–(4) bekezdéstől függetlenül, a pénzügyi rendszer sta- bilitásának és integritásának erősítése céljából a tagállamok enge- délyezhetik az információcserét az illetékes hatóságok és a jog- szabály alapján a társasági jog megsértésének felderítéséért és kivizsgálásáért felelős hatóságok vagy szervek között. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 297 Azok a tagállamok, amelyek az első albekezdés rendelkezéseit alkalmazzák, legalább azt előírják, hogy a következő feltételeknek teljesülniük kell: – az információ az első albekezdésben említett feladat ellátását szolgálja, (9) Azonkívül, az (1) és (4) bekezdésben említett rendelkezések ellenére, jogszabályban megállapított rendelkezések alapján a tagállamok engedélyezhetik bizonyos adatok továbbítását a köz- ponti kormányzat apparátusának más hivatali szervei felé, ame- lyek a hitelintézetek, pénzügyi vállalkozások, befektetési szolgál- tatások és biztosítóintézetek felügyeletének jogi szabályozásáért felelősek, továbbá az ilyen szervek nevében eljáró felügyelőknek. – az ezzel összefüggésben kapott információra az első bekezdés- ben megállapított hivatali titoktartási feltételek vonatkoznak, – amennyiben az információ egy másik tagállamból származik, nem továbbítható a szóban forgó tájékoztatást átadó illetékes hatóságok kifejezett hozzájárulása nélkül, és e hozzájárulás esetén is kizárólag abból a célból lehet továbbítani ezeket az információkat, amelyhez az említett hatóságok hozzájárulá- sukat adták. Amennyiben egy tagállamban az első albekezdésben említett hatóságok vagy szervek felderítési vagy nyomozási feladataikat olyan személyek segítségével végzik, akiket különleges szakértel- mükre tekintettel ebből a célból bíztak meg, és nem közszolgálati alkalmazottak, az első albekezdésben biztosított információcsere lehetősége rájuk is vonatkoztatható a második albekezdésben kikötött feltételek mellett. A második albekezdés harmadik francia bekezdésének végrehaj- tása érdekében az első albekezdésben említett hatóságok vagy szervek közlik az információt továbbító illetékes hatóságokkal azoknak a személyeknek a nevét és pontos feladatkörét, akiknek az információt meg kell küldeni. Az ilyen információkat azonban csak abban az esetben lehet továbbítani, ha eme prudenciális ellenőrzés miatt erre szükség van. Mindazonáltal a tagállamok úgy rendelkeznek, hogy a (2) és (5) bekezdés alapján kapott információkat, valamint a 29. cikk (1) és (2) bekezdésében említett helyszíni ellenőrzés útján nyert adato- kat az e cikkben említett esetekben nem lehet továbbadni, csak az információt átadó illetékes hatóságok, valamint a helyszíni ellen- őrzés helye szerinti tagállam illetékes hatóságainak kifejezett hoz- zájárulásával. (10) E cikk nem akadályozza az illetékes hatóságokat abban, hogy az (1) és (4) bekezdésben említett információt egy olyan elszámolóházzal vagy a nemzeti jogszabályok által elismert hasonló szervvel közöljék, amely klíring, illetve elszámolási szol- gáltatásokat nyújt tagállamaik piacainak egyikén, amennyiben úgy ítélik meg, hogy az információ közlésére szükség van e szervek megfelelő működésének biztosításához a piaci szereplők mulasz- tásai vagy lehetséges mulasztásai miatt. Az így kapott informáci- ókkal kapcsolatban az (1) bekezdésben említett hivatali titoktar- tási kötelezettség érvényes. A tagállamok ugyanakkor biztosítják, hogy a (2) bekezdés értelmében kapott információkat az e bekez- désben meghatározott körülmények között ne lehessen felfedni az adatokat kiszolgáltató illetékes hatóságok kifejezett hozzájáru- lása nélkül. A tagállamok közlik a Bizottsággal és a többi tagállammal azok- nak a hatóságoknak vagy szerveknek a nevét, amelyek e bekezdés értelmében információt kaphatnak. 31. cikk A Bizottság 2000. december 31-ig jelentést készít az e bekezdés- ben szereplő rendelkezések alkalmazásáról. Az éves és összevont (konszolidált) beszámolók törvényes- ségi ellenőrzéséért felelős személyek kötelezettségei (8) Ez a cikk nem akadályozza az illetékes hatóságot abban, hogy: (1) A tagállamok legalább azt előírják, hogy: – a központi bankoknak és más, monetáris hatósági minőségük- ben hasonló feladatokat ellátó szerveknek, a) a 84/253/EGK tanácsi irányelv (1) értelmében engedéllyel ren- delkező személy, aki a hitelintézetben a 78/660/EGK tanácsi irányelv (2) 51. cikkében, vagy a 83/349/EGK tanácsi irányelv – indokolt esetben egyéb, a fizetési rendszerek felügyeletéért felelős állami hatóságoknak továbbítsa a feladatuk ellátását szolgáló információkat, és nem gátolhatja meg az ilyen hatóságokat vagy szerveket sem abban, hogy közöljék az illetékes hatóságokkal az ilyen jellegű informá- ciókat, minthogy azokra szükségük lehet a (4) bekezdés céljaiból. Az így megkapott információkra az e cikkben megállapított hiva- tali titoktartási feltételek vonatkoznak. (1) A Tanács 1984. április 10-i 84/253/EGK nyolcadik irányelve a Szer- ződés 44. cikke (2) bekezdésének g) pontja alapján, a számviteli dokumentumok kötelező könyvvizsgálatátának elvégzéséért felelős- személyek működésének engedélyezéséről (HL L 126. , 1984. 5. 19. , 20. o. ). (2) A Tanács 1978. július 25-i 78/660/EGK negyedik irányelve a Szer- ződés 44. cikke (2) bekezdésének g) pontja alapján meghatározott jogi formájú gazdasági társaságok éves beszámolójáról (HL L 222. , 1978. 8. 14. , 11. o. ). A legutóbb az 1999/60/EK irányelvvel (HL L 62. , 1999. 6. 26. , 65. o. ) módosított irányelv. 298 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet 37. cikkében, illetve a 85/611/EGK irányelv (1) 31. cikkében- meghatározott feladatot, vagy bármely más, törvény által elő- írt feladatot végez, köteles haladéktalanul jelenteni az illetékes hatóságoknak minden olyan, az intézménnyel kapcsolatos tényt vagy döntést, amely e feladatok teljesítése során jutott tudomására, és amely: közigazgatási rendelkezések alapján hozott határozatok esetében érvényesüljön a bírósághoz fordulás joga. Ugyanez vonatkozik azokra az esetekre, amelyekben az engedélyezési kérelem benyúj- tásától számított hat hónapon belül nem született határozat, noha a kérelem a hatályos rendelkezéseknek megfelelően minden szük- séges információt tartalmazott. – azoknak a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelke- zéseknek az érdemi megsértését jelentheti, amelyek meg- szabják az engedélyezésre vonatkozó feltételeket, vagy amelyek kifejezetten a hitelintézeti tevékenység gyakorlá- sát szabályozzák, vagy 2. FEJEZET – befolyásolhatja a hitelintézet folyamatos működését, vagy A PRUDENCIÁLIS FELÜGYELET GYAKORLATI ESZKÖZEI – a beszámoló hitelesítésének megtagadásához vagy fenntar- tások kifejezéséhez vezethet; b) ez a személy hasonlóképpen köteles jelenteni minden olyan tényt és döntést, amely egy, az a) pontban leírt feladat végzése során olyan vállalkozásnál jut tudomására, amely az ellenőr- zési viszonyból eredően szoros kapcsolatban van azzal a hitel- intézettel, amelyben az illető a fent említett munkáját végzi. (2) Az (1) bekezdésben említett tények vagy döntések jóhiszemű közlése az illetékes hatóságokkal a 84/253/EGK irányelv értelmé- ben felhatalmazott személyek részéről nem képezi olyan adatto- vábbítási és közzétételi korlátozások megszegését, amelyeket szer- ződés vagy törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezés ír elő, és nem vonja maga után e személyek semminemű felelősségre vonását. 32. cikk Az illetékes hatóságok szankcionálási jogköre Az engedélyek visszavonására irányuló eljárások és a büntetőjogi rendelkezések sérelme nélkül, a tagállamok úgy rendelkeznek, hogy saját illetékes hatóságaik azokkal a hitelintézetekkel szem- ben vagy azoknak a hitelintézeteknek a tevékenységét ténylege- sen ellenőrző személyekkel szemben, amelyek megszegik a tevé- kenységük felügyeletére vagy folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, olyan bírságokat szabhatnak ki, vagy olyan intézkedéseket hozhatnak, amelyek kifejezetten a feltárt jogsértések vagy azok okainak megszünteté- sére irányulnak. 33. cikk A bírósághoz fordulás joga A tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézettel kapcsolatos, az ezen irányelvvel összhangban elfogadott törvényi, rendeleti és (1) A Tanács 1985. december 20-i 85/611/EGK irányelve az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektető vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezé- sek összehangolásáról (HL L 375. , 1985. 12. 31. , 3. o. ). A legutóbb a 95/26/EK irányelvvel (HL L 168. , 1995. 7. 18. , 7. o. ) módosított irányelv. 1. s z a k a s z Szavatolótőke 34. cikk Általános elvek (1) Valahányszor egy tagállam közösségi jogszabályok végrehaj- tása céljából törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezés- ben egy működő hitelintézet prudenciális felügyeletére vonatkozó rendelkezést hoz, amelyben a szavatolótőke kifejezést használja vagy annak fogalmára utalást tesz, ezt a kifejezést vagy fogalmat összhangba hozza a (2), (3) és (4) bekezdésben, valamint a 35–38. cikkben adott meghatározással. (2) A 38. cikkben megszabott korlátozások fenntartásával, a hitelintézetek nem összevont (nem konszolidált) szavatolótőkéje a következő elemekből áll: 1. a 86/635/EGK irányelv 22. cikke értelmében vett tőke, amennyiben azt befizették, hozzáadva a névértéken felüli befi- zetéseket, ugyanakkor kizárva a kumulált elsőbbségi részvé- nyeket; 2. a 86/635/EGK irányelv 23. cikke értelmében vett tartalékok és a végső eredmény felhasználásának következtében áthozott eredmény. A tagállamok csak akkor engedélyezhetik az évközi nyereség beszámítását a hivatalos döntés meghozatala előtt, ha ezt a nyereséget a kimutatások auditálásáért felelős személyek ellenőrizték, és az illetékes hatóságok számára kielégítően bebizonyosodott, hogy annak összegét a 86/635/EGK irány- elvben kifejtett elveknek megfelelően állapították meg, és az mentes minden előre látható tehertől vagy osztaléktól; 3. a 86/635/EGK irányelv 38. cikke értelmében vett általános banki kockázatok fedezetére tartalékolt források; 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 299 4. a 78/660/EGK irányelv 33. cikke értelmében vett átértékelési tartalékok; sokban meglévő tulajdoni részesedéseiket, ha azokra kiterjed az összevonás (konszolidáció). Ez a rendelkezés az összes, közösségi jogi aktus által harmonizált prudenciális szabályra vonatkozik. 5. a 85/635/EGK irányelv 37. cikkének (2) bekezdése értelmében vett értékhelyesbítések; 6. a 35. cikk értelmében vett egyéb tételek; 7. a szövetkezeti hitelintézetek tagjainak kötelezettségvállalásai és az alapként megszervezett bizonyos intézmények hitelfel- vevőinek egyetemleges kötelezettségvállalásai, amint azokat a 36. cikk (1) bekezdése említi; 8. a rögzített határidős kumulált elsőbbségi részvények és aláren- delt kölcsöntőke, amint azokat a 36. cikk (3) bekezdése említi. A következő tételek a 38. cikknek megfelelően levonandók: 9. a hitelintézet által birtokolt saját részvények könyv szerinti értéken; 10. a 86/635/EGK irányelv 4. cikk (9) bekezdése („Eszközök”) értelmében vett immateriális javak; 11. a folyó pénzügyi év tárgyi veszteségei; 12. a más hitelintézetekben és pénzügyi vállalkozásokban meg- lévő tulajdoni részesedések, amelyek meghaladják azok tőké- jének 10 %-át, az alárendelt követelések és a 35. cikkben említett eszközök, amelyeket a hitelintézet olyan hitelinté- zetekben és pénzügyi vállalkozásokban birtokol, amelyekben a tulajdoni hányada minden esetben meghaladja a tőke 10 %- át. (3) A szavatolótőke fogalma, úgy, ahogyan az a (2) bekezdés 1–8. pontjában meghatározásra került a tőkeelemek számának és az összegeknek a maximumát testesíti meg. Ezen elemek használata és alacsonyabb követelmények megállapítása, illetve, hogy a (2) bekezdés 9–13. pontjában felsoroltakon kívül más elemek elha- gyását is előírják-e, a tagállamok saját mérlegelésére van bízva. A tagállamok mindazonáltal kötelesek fokozott konvergenciára törekedni a szavatolótőke fogalmának közös meghatározása érde- kében. Ebből a célból a Bizottság legkésőbb 1996. január 1-jéig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e cikk és a 35–39. cikk alkalmazásáról, amelyhez adott esetben mellékelni kell az általa szükségesnek tartott módosítási javaslatokat. A Szer- ződés 251. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően, és a Gazdasági és Szociális Bizottsággal való konzultációt követően az Európai Parlament és a Tanács legkésőbb 1998. január 1-jéig megvizsgálja a szavatolótőke meghatározását, abból a célból, hogy lehetővé váljon a közös meghatározás egységes alkalmazása. (4) A (2) bekezdés 1–5. pontjában felsorolt elemeknek a hitelin- tézet számára korlátlanul és azonnal hozzáférhetőnek kell len- niük, hogy rendelkezésére álljanak a kockázatok vagy veszteségek fedezéséhez, amint ezek felmerülnek. Az összeg a kiszámítás idő- pontjában nem tartalmazhat előre látható adókat, vagy pedig megfelelően ki kell azt igazítani, amennyiben a szóban forgó adók csökkentik az összeget, amelynek erejéig ezeket az elemeket a kockázatok vagy veszteségek fedezésére fel lehet használni. 35. cikk Egyéb tőkeelemek Amennyiben egy másik hitelintézet vagy pénzügyi vállalko- zás részvényeit ideiglenesen birtokolják olyan pénzügyi támogatási művelet szándékával, amelynek célja az érintett intézmény reorganizációja és megmentése, az illetékes ható- ság eltekinthet e rendelkezéstől; (1) A szavatolótőke valamely tagállam által használt fogalma tar- talmazhat egyéb elemeket is, feltéve hogy azok jogi vagy számvi- teli megnevezésüktől függetlenül rendelkeznek a következő jel- lemzőkkel: 13. a más hitelintézetekben és pénzügyi vállalkozásokban fenn- álló, a tőke legfeljebb 10 %-át kitevő tulajdoni részesedések, az alárendelt követelések és a 35. cikkben említett eszközök, amelyeket egy hitelintézet a 12. pontban nem említett hitel- intézetekben és pénzügyi vállalkozásokban birtokol, és amely tulajdoni részesedések, alárendelt követelések és eszközök teljes összege meghaladja az érintett hitelintézetnek a 12. pontban és az e pontban szereplő tételek levonása előtt szá- mított szavatolótőkéjének 10 %-át. Az összevonásra vonatkozó rendelkezések későbbi összehango- lásáig a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a nem összevont (nem konszolidált) szavatolótőke kiszámítása során az összevont (konszolidált) alapú felügyelet alá tartozó anyavállalatoknak nem kell levonniuk a más hitelintézetekben vagy pénzügyi vállalkozá- a) a hitelintézet számára szabadon rendelkezésére állnak a szo- kásos banki kockázatok fedezése céljából, amennyiben a bevé- tel vagy a tőke veszteségeit még nem határozták meg; b) meglétük kiderül a belső számviteli nyilvántartásokból; c) összegüket a hitelintézet vezetősége határozza meg, független könyvvizsgálók hitelesítik, az illetékes hatóságok előtt ismert és felügyeletük alá tartozik. (2) A határozatlan futamidejű értékpapírokat és más eszközöket, amelyek megfelelnek a következő feltételeknek, szintén el lehet ismerni egyéb tőkeelemként: 300 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet a) nem fizethetők vissza a bemutató kezdeményezésére, vagy az illetékes hatóság előzetes egyetértése nélkül; Az alárendelt kölcsöntőkének a következő kritériumoknak is meg kell felelnie: b) az adósságmegállapodásnak biztosítania kell a hitelintézet szá- mára azt a lehetőséget, hogy elhalaszthassa az adósságra vonatkozó kamat megfizetését; c) a kölcsönt nyújtó követeléseit a hitelintézettel szemben teljes egészében alá kell rendelni az összes nem alárendelt hitelező követeléseinek; d) az értékpapírok kibocsátását szabályozó okiratoknak biztosí- taniuk kell, hogy az adósság és a kifizetetlen kamat kiegyen- lítse a veszteségeket, úgy, hogy közben a hitelintézet folytatni tudja működését; e) csak a teljes egészében befizetett összegek vehetők figyelembe. Mindehhez hozzá lehet számítani az olyan kumulált elsőbbségi részvényeket, amelyeket a 34. cikk (2) bekezdésének 8. pontja nem említ meg. 36. cikk A szavatolótőkére vonatkozó egyéb rendelkezések (1) A 34. cikk (2) bekezdésének 7. pontjában említett szövetke- zeti formában létesített hitelintézetek tagjainak kötelezettségei magukban foglalják a szövetkezetek lehívatlan tőkéjét; továbbá a szóban forgó szövetkezetek tagjainak törvényes kötelezettségét, miszerint pótlólagos vissza nem térítendő befizetéseket kell telje- síteniük, ha a hitelintézetnek vesztesége keletkezik, és lehetővé kell tenni, hogy ebben az esetben e befizetéseket késedelem nél- kül követelni lehessen. Alapként megszervezett hitelintézetek esetében a kölcsönt felve- vők egyetemleges kötelezettségvállalásai ugyanúgy kezelendők, mint az előző tételek. Minden ilyen tétel szerepeltethető a szavatolótőke elemei között, amennyiben azok a nemzeti jogszabályok alapján az ebbe a kate- góriába tartozó intézmények szavatolótőkéjébe beszámítanak. (2) A tagállamok nem szerepeltetik az állami hitelintézetek szavatolótőkéjének elemei között azokat a garanciákat, amelye- ket ők maguk, vagy helyi hatóságaik nyújtanak ezeknek az intéz- ményeknek. (3) A tagállamok vagy az illetékes hatóságok a 34. cikk (2) bekez- désének 8. pontjában említett rögzített határidős kumulált elsőbb- ségi részvényeket és az ugyanott említett alárendelt kölcsöntőkét beszámíthatják a szavatolótőkébe, ha fennálló kötelező erejű megállapodások alapján a hitelintézet csődje vagy felszámolása esetén ezek sorrendben az összes többi hitelező követelése után következnek, és nem törleszthetők mindaddig, ameddig az összes egyéb, abban az időpontban fennálló adósságot nem rendezték. a) kizárólag a teljesen befizetett pénzeszközök vehetők figyelem- be; idő kikötésével b) az érintett kölcsönöknek legalább ötéves eredeti futamide- jűeknek kell lenniük, amelynek leteltével azok visszafizethe- tők; ha az adósság lejárati ideje nincs rögzítve, csak ötéves fel- mondási lehet visszafizetni, kivéve ha a kölcsönöket már nem tekintik a szavatolótőke elemeinek, vagy ha az illetékes hatóságok előzetes hozzájárulása kifeje- zetten szükséges az idő előtti visszafizetéshez. Az illetékes hatóságok engedélyt adhatnak az ilyen kölcsönök idő előtti visszafizetésére, feltéve hogy a kérés a kibocsátó kezdeménye- zésére történik és a szóban forgó hitelintézet szolvenciáját nem veszélyezteti; c) legalább a visszafizetés időpontját megelőző utolsó öt évben fokozatosan csökkenteni kell azt a mértéket, amelynek erejéig a szavatolótőkébe beszámíthatók; d) a kölcsönmegállapodás nem tartalmazhat semminemű olyan záradékot, amelynek értelmében meghatározott körülmények között – kivéve a hitelintézet felszámolását – az adósság a kikötött törlesztési időpontot megelőzően visszafizetendővé válik. 37. cikk A szavatolótőke összevont (konszolidált) alapon történő kiszámítása (1) Amennyiben a számítást összevont (konszolidált) alapon kell elvégezni, a 34. cikk (2) bekezdésében felsorolt tételekkel kapcso- latos összevont összegeket az 52–56. cikkben megállapított sza- bályoknak megfelelően kell felhasználni. Ezen túlmenően, a szavatolótőke kiszámítása során a következőket lehet – ha azok követelés („negatív”) tételek – összevont (konszolidált) tartalékok- nak tekinteni: – a 83/349/EGK irányelv 21. cikkének értelmében vett minden kisebbségi érdekeltséget, amennyiben a teljes összevonás (glo- bális integráció) módszerét alkalmazták, – a 83/349/EGK irányelv 19. , 30. és 31. cikke értelmében vett első összevonási különbözetet, – a konszolidált tartalékokban feltüntetett átváltási különböze- tet, a 86/635/EGK irányelv 39. cikke (6) bekezdésének meg- felelően, – minden olyan különbözetet, amely bizonyos részesedést biz- tosító érdekeltségeknek a 83/349/EGK irányelv 33. cikkében leírt módszernek megfelelően történő beszámításából ered. (2) Ha a fenti tételek adósság („pozitív”) tételek, azokat az össze- vont szavatolótőke kiszámítása során le kell vonni. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 301 38. cikk Levonások és határértékek (3) Azoknak a hitelintézeteknek a szolvenciamutatóit, amelyek anyavállalatok, az ebben az irányelvben és a 86/635/EGK irány- elvben megállapított módszerek szerint összevont (konszolidált) formában kell kiszámítani. (1) A 34. cikk (2) bekezdésének 4–8. pontjában említett tőkeele- mekre a következő határértékek vonatkoznak: a) A 4–8. pontban szereplő elemek teljes összege nem haladhatja meg az 1. , 2. és 3. pont elemei összege és a 9. , 10. és 11. pont elemei összege különbözetének 100 %-át; b) a 7. és 8. pontban szereplő elemek teljes összege nem halad- hatja meg az 1. , 2. és 3. pont elemei összege és a 9. , 10. és 11. pont elemei összege különbözetének 50 %-át; c) a 12. és 13. pontban szereplő elemek összege levonandó az elemek teljes összegéből. (2) Az illetékes hatóságok átmeneti és kivételes körülmények között engedélyezhetik a hitelintézeteknek, hogy az (1) bekezdés- ben megállapított határértékeket túllépjék. (4) A hitelintézetnek minősülő anyavállalat engedélyezéséért és felügyeletéért felelős illetékes hatóságok előírhatják részben össze- vont (szubkonszolidált) vagy nem összevont mutató kiszámítását is a fenti anyavállalat és annak bármely olyan leányvállalata vonat- kozásában, amely engedélyezési és felügyeleti hatáskörébe tarto- zik. Amennyiben a bankcsoporton belüli kielégítő tőkeallokáció ilyen megfigyelését nem valósítják meg, más intézkedéseket kell foganatosítani a cél elérése érdekében. (5) A (2), (3) és (4) bekezdésben, valamint az 52. cikk (8) és (9) bekezdésében foglalt követelményeknek a hitelintézetek részéről történő teljesítésének sérelme nélkül az illetékes hatóságok bizto- sítják, hogy a mutatókat legalább évente kétszer kiszámítsák, vagy maguk a hitelintézetek, amelyek az eredményeket és az összes szükséges részadatot közlik az illetékes hatóságokkal, vagy az ille- tékes hatóságok, a hitelintézetek által szolgáltatott adatok felhasz- nálásával. (6) Az eszközök és a mérlegen kívüli tételek értékelésére a 86/635/EGK irányelvnek megfelelően kerül sor. 39. cikk Bizonyítás az illetékes hatóságok előtt 41. cikk A számláló: szavatolótőke A 34. cikk (2), (3) és (4) bekezdésében, valamint a 35–38. cikkben feltételek teljesítését az illetékes hatóságokat megállapított kielégítő módon kell bizonyítani. Az ezen irányelvben meghatározott szavatolótőke képezi a szolvenciamutató számlálóját. 2. s z a k a s z Szolvenciamutató 40. cikk Általános elvek (1) A szolvenciamutató a 41. cikkben meghatározott szavatoló- tőkét az összes eszköz és mérlegen kívüli tétel arányaként, a 42. cikknek megfelelően kockázattal korrigált módon fejezi ki. (2) Azoknak a hitelintézeteknek a szolvenciamutatóit, amelyek a 83/349/EGK irányelv 1. cikke értelmében nem anyavállalatok, és nem leányvállalatai ilyen vállalkozásoknak, egyedi alapon kell kiszámítani. 42. cikk A nevező: a kockázattal korrigált eszközök és mérlegen kívüli tételek (1) Az eszközök tételeihez a hitelkockázat százalékos súlyozás- sal kifejezett fokozatait kell rendelni a 43. és 44. , valamint kivé- teles esetekben a 45. , 62. és 63. cikk szerint. Az egyes eszközök mérleg szerinti értékét ezután meg kell szorozni a megfelelő súl- lyal, a kockázattal korrigált érték előállítása céljából. (2) A II. mellékletben felsorolt mérlegen kívüli tételek esetében kétlépcsős számítást kell alkalmazni a 43. cikk (2) bekezdésében előírt módon. (3) A 43. cikk (3) bekezdésében említett mérlegen kívüli tételek esetében a pótlólagos szerződések lehetséges költségeit, a szer- ződő fél nem teljesítésének esetére, a III. mellékletben meghatá- rozott két módszer valamelyikével kell kiszámítani. A kockázat- tal korrigált értékek előállításához ezeket a költségeket meg kell szorozni a 43. cikk (1) bekezdésének a szerződéses félre vonat- 302 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet kozó megfelelő súlyozásával, az ott meghatározott 100 %-os súly- kivételével, amelyet 50 %-os súllyal kell helyettesíteni. 3. az EBB által kifejezetten garantált követeléseket megtes- tesítő eszköztételek; (4) A (2) és (3) bekezdésben említett eszközök és mérlegen kívüli tételek kockázattal korrigált értékeinek végösszege képezi a szolvenciamutató nevezőjét. 4. multilaterális fejlesztési bankok által kifejezetten garantált követeléseket képviselő eszköztételek; 43. cikk Kockázati súlyozás (1) A különböző eszközkategóriákra a következő súlyozásokat kell alkalmazni, jóllehet az illetékes hatóságok saját belátásuk sze- rint magasabb súlyokat is megállapíthatnak: a) Zéró súlyozás készpénzállomány és az azzal egyenértékűnek minősülő tételek; az „A” zónába tartozó központi kormányokkal és köz- ponti bankokkal szemben fennálló követeléseket megtes- tesítő eszköztételek; 5. az „A” zónába tartozó regionális kormányokkal és helyi hatóságokkal szemben fennálló követeléseket képviselő eszköztételek, a 44. cikk figyelembevételével; 6. olyan követeléseket megtestesítő eszköztételek, amelyekre az „A” zónába tartozó regionális kormányok és helyi hatóságok kifejezetten garanciát vállaltak, a 44. cikk figye- lembevételével; 7. 8. az „A” zónabeli hitelintézetekkel szembeni követeléseket megtestesítő eszköztételek, amelyek azonban nem számí- tanak bele az ilyen intézmények szavatolótőkéjébe; a „B” zónába tartozó hitelintézetekkel szemben fennálló, egyéves vagy annál rövidebb lejáratú követeléseket meg- testesítő eszköztételek, az ilyen intézmények által kibo- csátott olyan értékpapírok kivételével, amelyeket a szava- tolótőke elemeként elismernek; az Európai Közösségekkel szemben fennálló követelé- seket megtestesítő eszköztételek; 9. az „A” zónabeli hitelintézetek kifejezett garanciájával biz- tosított eszköztételek; olyan követeléseket képviselő eszköztételek, amelyekre az „A” zónába tartozó központi kormányok és központi bankok, illetve az Európai Közösségek kifejezett garanci- avállalása vonatkozik; a „B” zónába tartozó központi kormányokkal és központi bankokkal szemben fennálló, a hitelfelvevők nemzeti valutájában denominált és fizetett követeléseket megtes- tesítő eszköztételek; a garanciát vállaló és a hitelfelvevő közös nemzeti valutá- jában denominált és fizetett követeléseket megtestesítő eszköztételek, amelyekre a „B” zónába tartozó központi kormányok és központi bankok kifejezett garancia- vállalása vonatkozik; olyan eszköztételek, amelyeket az illetékes hatóságok szá- mára kielégítő módon fedeznek az „A” zónába tartozó központi kormányok vagy központi bankok értékpapír- jaiból, vagy az Európai Közösségek által kibocsátott érték- papírokból álló biztosítékok, vagy amelyeket a hitelező intézménynél elhelyezett készpénzletét, vagy ez utóbbi által kiadott letéti igazolások, illetve az ennél elhelyezett hasonló eszközök biztosítanak; b) 20 %-os súlyozás 1. az Európai Beruházási Bankkal (EBB) szembeni követelé- seket képviselő eszköztételek; 2. multilaterális fejlesztési bankokkal szembeni követelé- seket megtestesítő eszköztételek; 10. olyan, egyéves vagy annál rövidebb lejáratú követeléseket megtestesítő eszköztételek, amelyekre „B” zónabeli hitel- intézetek kifejezett garanciát vállaltak; 11. olyan eszköztételek, amelyek az illetékes hatóságok meg- ítélése szerint kielégítő módon fedezve vannak, biztosí- tékként az EBB által vagy multilaterális fejlesztési bankok által kibocsátott értékpapírokkal; 12. beszedés alatt álló készpénztételek; c) 50 %-os súlyozás 1. olyan lakóingatlanokra bejegyzett jelzáloggal – az illeté- kes hatóságokat meggyőző módon – teljeskörűen és hiánytalanul fedezett hitelek, amelyben a hitelfelvevő lakik vagy lakni fog, vagy amelyet bérbe ad, és – az ille- tékes hatóságokat meggyőző módon – finn lakásépítő tár- saságok részvényeivel teljeskörűen és hiánytalanul fede- zett hitelek, amely társaságok a finn lakásépítési társaságokról szóló 1991. évi törvény vagy későbbi hasonló jogszabály szerint működnek, olyan lakóingat- lannal kapcsolatban, amelyben a hitelfelvevő lakik, lakni fog vagy bérbe ad; „jelzálog-fedezetű értékpapírok”, amelyeket az első albe- kezdésben vagy a 62. cikk (1) bekezdésében említett hitel- ként lehet kezelni, amennyiben az illetékes hatóságok az egyes tagállamokban hatályos jogi kereteket figyelembe véve úgy gondolják, hogy azok a hitelkockázat tekinteté- ben egyenértékűek. Azoknak az értékpapírfajtáknak sérelme nélkül, amelyek besorolhatók ebbe az 1. pontba 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 303 és meg tudnak felelni a pont feltételeinek, a „jelzálog- fedezetű értékpapírok” között tüntetni a 93/22/EGK tanácsi irányelv (1) melléklete „B” része, (1) bekezdésének a) és b) pontja szerinti eszközöket. Az ille- tékes hatóságoknak különösen arról kell meggyőződniük, hogy lehet fel i. az ilyen értékpapírokat teljeskörűen és közvetlenül fedezi az olyan jelzálogok közös alapja, amelyek az első albekezdésben vagy a 62. cikk (1) bekezdésében meghatározott biztosítékokkal azonos természetűek, és teljes mértékben teljesíthetők, amint a jelzálog- fedezetű értékpapírokat létrehozzák; ii. a jelzálog-fedezetű értékpapírokba befektetők vagy közvetlenül rendelkeznek elfogadható magas rangso- rolású teherrel az alapul szolgáló jelzálogeszköz- tételeken, vagy a befektetők nevében egy meghatalma- zott vagy megbízott képviselő rendelkezik ilyenekkel ugyanolyan arányban, mint amennyi értékpapírral azok rendelkeznek; 2. előtörlesztések és esedékes, de még be nem folyt jövede- lem aktív időbeli elhatárolása: ezekre az eszközökre a szerződő félre vonatkozó súlyozást kell alkalmazni, amennyiben a hitelintézet képes azt a 86/635/EGK irány- elv szerint meghatározni. Ellenkező esetben, amennyiben nem képes meghatározni a szerződő felet, 50 %-os áta- lánysúlyozást kell alkalmazni; d) 100 %-os súlyozás 1. 2. 3. 4. 5. a „B” zónába tartozó központi kormányokkal és központi bankokkal szemben fennálló követeléseket megtestesítő eszköztételek, a hitelfelvevő nemzeti valutájában denomi- nált és fizetett tételek kivételével; a „B” zónába tartozó regionális kormányokkal vagy helyi hatóságokkal szemben fennálló követeléseket megteste- sítő eszköztételek; egy évnél hosszabb lejárati idejű, a „B” zónába tartozó hitelintézetekkel szembeni követeléseket megtestesítő eszköztételek; az „A” és „B” zóna nem banki szektorával szemben fenn- álló követeléseket megtestesítő eszköztételek; a 86/635/EGK irányelv 4. cikkének (10) bekezdése sze- rinti tárgyi „eszközök”; (1) A Tanács 1993. május 10-i 93/22/EGK irányelve az értékpapír- befektetési szolgáltatásokról (HL L 141. , 1993. 6. 11. , 27. o. ). A legu- tóbb a 97/9/EK irányelvvel (HL L 84. , 1997. 03. 26. , 22. o. ). módosí- tott irányelv. 6. más hitelintézetekben részesedés, részvényeinek és más szavatolótőke-elemeinek tulajdonlása, amelyek nem kerülnek levonásra a hitelező intézmények szavatolótő- kéjéből; 7. minden egyéb eszköz, kivéve ha azokat levonják a szavatolótőkéből. (2) A (3) bekezdésben nem érintett mérlegen kívüli tételeket a következőképpen kell kezelni. Először a II. mellékletben megadott kockázati csoportosítás szerint kategorizálni kell őket. A maximá- lis kockázatú tételeket teljes értéken kell számításba venni, a köze- pes kockázati szintű tételeknél 50 %-os, a közepes/alacsony koc- kázatú tételeknél 20 %-os, míg az alacsony kockázati szintűeknél 0 %-os beszámítás érvényesül. A második lépcsőben a fenti módon kiigazított mérlegen kívüli értékeket meg kell szorozni a hozzájuk tartozó szerződő félnek tulajdonítható súlyokkal, az eszköztételek (1) bekezdésben és a 44. cikkben előírt kezelésével összhangban. Eszközeladási és -visszavásárlási megállapodások, valamint közvetlen határidős vásárlások esetében a szóban forgó eszközökhöz fűződő súlyozásokat, nem pedig az ügyletben érin- tett ellenoldalú felekhez kapcsolódó súlyozásokat kell használni. Az Európai Beruházási Alapban jegyzett, de be nem fizetett tőke- részre 20 %-os súly alkalmazható. (3) A III. mellékletben kifejtett módszerek alkalmazandók a IV. mellékletben felsorolt mérlegen kívüli tételekre, kivéve: – az elismert tőzsdéken kötött ügyleteket, – a devizaügyleteket (kivéve az arannyal kapcsolatos szerződé- seket), amelyeknek eredeti lejárata 14 naptári nap vagy annál rövidebb. 2006. december 31-ig a tagállamok illetékes hatóságai mentesít- hetik a III. mellékletben előírt módszerek alkalmazása alól az elszámolóházakon keresztül lebonyolított tőzsdén kívüli (OTC) ügyleteket, amennyiben jogi értelemben az elszámolóház lép fel a tranzakcióban részt vevő másik szerződéses félként, és minden résztvevő napi alapon, biztosítékokkal teljeskörűen fedezi azt a kockázatot, amelyet az elszámolóháznak jelent, s ezáltal olyan védelmet nyújt, amely mind a jelenlegi, mind a potenciális jövő- beni kockázatot fedezi. Az illetékes hatóságoknak meg kell győ- ződniük arról, hogy a bejegyzett biztosítékok azonos szintű védel- met nyújtanak-e, mint az a hitelbiztosíték, amely megfelel az (1) bekezdés a) pontjának 7. pontjában leírtaknak, és hogy kiküszöbölték-e annak veszélyét, hogy az elszámolóház kockázat- vállalásai a bejegyzett biztosítékok piaci értékét meghaladóan felhalmozódnak. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a szó- ban forgó lehetőség kihasználásáról. (4) Amennyiben a mérlegen kívüli tételek kifejezett garanciákat élveznek, azokat úgy kell súlyozni, mintha nem az ügyletben részt vevő másik fél, hanem a garanciát nyújtóval kapcsolatban merül- tek volna fel. Ha a mérlegen kívüli ügyletekből fakadó lehetséges kockázat teljes egészében és hiánytalanul fedezett, az illetékes hatóságok megelégedésére, az (1) bekezdés a) pontjának 7. pont- jában és a b) pont 11. pontjában hitelbiztosítékként elismert eszköztételek bármelyikével, 0 %-os vagy a 20 %-os súlyozást kell alkalmazni a szóban forgó hitelbiztosítéktól függően. 304 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet A tagállamok 50 %-os súlyozást is alkalmazhatnak a mérlegen kívüli tételekre, ha azok olyan kezességek vagy garanciák, ame- lyeknek hitelhelyettesítő jellegük van, és amelyek teljes mérték- ben biztosítva vannak, az illetékes hatóságok megelégedésére, az (1) bekezdés c) pont 1. pontjában megállapított feltételeknek meg- felelő jelzálogokkal, amely biztosítékokra a kezes közvetlenül jogosult. amelyeket – az érintett illetékes hatóságok számára megnyugtató módon – az „A” zónába tartozó regionális kormányok vagy önkormányzatok által kibocsátott értékpapírokból álló biztosíték- kal, vagy a hitelt nyújtó intézmény kivételével az „A” zónabeli hitelintézetnél elhelyezett betéttel, vagy az ilyen hitelintézetek által kiadott letéti jeggyel vagy más eszközzel biztosítottak. (5) Ha az eszközök és a mérlegen kívüli tételek alacsonyabb súlyozásban részesülnek az illetékes hatóságok számára elfogad- ható kifejezett garanciák vagy hitelbiztosíték fennállása miatt, az alacsonyabb súlyozás kizárólag arra a részre alkalmazható, amelyre garanciát vállaltak, vagy amelyet a hitelbiztosíték teljes- körűen fedez. 44. cikk A követelések súlyozása a tagállamok regionális kormánya- ival vagy helyi önkormányzataival szemben fennálló köve- telésekre (1) A 43. cikk (1) bekezdése b) pontjának rendelkezései ellenére, a tagállamok 0 %-os súlyozást határozhatnak meg saját regionális vonatkozóan, és helyi önkormányzataikra kormányaikra amennyiben nincs kockázatkülönbség az ez utóbbiakkal szemben és a központi kormánnyal szemben fennálló követelések között, tekintettel a regionális kormányzatok és önkormányzatok bevé- telképző jogköreire, valamint azokra a sajátos intézményi beren- dezkedésekre, amelyek következményeképpen kisebb az utóbbi szervek nem teljesítésének eshetősége. Az e kritériumok szerint megállapított zéró súlyozás vonatkozik a szóban forgó regionális kormányzatokkal és helyhatóságokkal szemben fennálló követe- lésekre, a nevükben kötött mérlegen kívüli tételekre, továbbá azokra a másokkal szemben fennálló követelésekre és mások megbízásából felmerült mérlegen kívüli tételekre, amelyekért a regionális kormányok és helyhatóságok vállaltak kezességet, vagy fedezve vannak – az érintett illetékes hatóságok által kielégítőnek ítélt módon – az említett regionális kormányok vagy helyhatósá- gok által kibocsátott értékpapírokból álló hitelbiztosítékkal. (2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot, amennyiben úgy vélik, hogy az (1) bekezdésben megállapított szempontoknak megfelelően zéró súlyozás alkalmazása indokolt. A Bizottság ezt az információt körözteti. Más tagállamok felkínálhatják az illeté- kes hatóságaik felügyelete alatt álló hitelintézetek számára azt a lehetőséget, hogy a zéró súlyozást alkalmazzák, ha azok a szóban forgó regionális kormányzatokkal vagy helyhatóságokkal együtt vállalkoznak üzleti tevékenységre, vagy ha azok ez utóbbiak által biztosított követeléseket birtokolnak, beleértve az értékpapír for- májában fennálló hitelbiztosítékot is. (2) A tagállamok 10 %-os súlyozást alkalmazhatnak a székhely szerinti tagállamaikban lévő bankközi és államadósság-piacokra szakosodott, az illetékes hatóságok szigorú felügyelete mellett tevékenykedő intézményekkel szembeni követelésekre, amenny- iben ezek az eszköztételek – a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak megelégedésére – teljeskörűen és hiánytalanul biz- tosítottak a 43. cikk (1) bekezdés a) és b) pontjában említett eszköztételek kombinációjával, amit az illetékes hatóságok meg- felelő biztosítékként ismernek el. (3) A tagállamok értesítik a Bizottságot az (1) és (2) bekezdés értelmében elfogadott minden rendelkezésről és annak indokai- ról. A Bizottság ezt a tájékoztatást továbbítja a tagállamoknak. A Bizottság rendszeresen megvizsgálja e rendelkezések bevezetésé- nek következményeit, annak biztosítása érdekében, hogy azok nem eredményeznek versenytorzulásokat. 46. cikk Adminisztratív testületek és nem üzleti jellegű vállalkozások A 43. cikk (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásában az illetékes hatóságok a regionális kormányok és helyi önkormányzatok fogalmába beleérthetnek olyan, nem üzleti alapon működő adminisztratív szerveket is, amelyek a regionális kormányoknak, helyi önkormányzatoknak vagy olyan hatóságoknak tartoznak felelősséggel, amelyek az illetékes hatóságok véleménye szerint ugyanolyan feladatokat látnak el, mint a regionális és helyi hatóságok. Az illetékes hatóságok a regionális kormányok és helyi önkor- mányzatok fogalmába az egyházakat és vallási közösségeket is beleérthetik, amelyeket közjogi értelemben vett jogi személyként hoztak létre, amennyiben azok adókat szednek az őket erre feljo- gosító törvények értelmében. Mindazonáltal, ebben az esetben a 44. cikkben kifejtett választási lehetőség nem áll fenn. 45. cikk Egyéb súlyozás 47. cikk A szolvenciamutató értéke (1) A 44. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok súlyozást alkalmazhatnak olyan eszköztételekre, 20 %-os (1) A hitelintézetek állandó jelleggel kötelesek a 40. cikkben meghatározott mutató értékét legalább 8 %-on tartani. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 305 (2) Az (1) bekezdés ellenére az illetékes hatóságok magasabb kötelező minimális értéket is előírhatnak, ha azt indokoltnak tart- ják. évig nyilvántartást vezet a felhozott indokokról, abból a célból, hogy az illetékes hatóságok meg tudják állapítani, hogy az indokolt-e vagy sem. (3) Ha a mutató 8 % alá süllyed, az illetékes hatóságok gondos- kodnak arról, hogy a szóban forgó hitelintézet a lehető leggyor- sabban megfelelő intézkedéseket tegyen annak érdekében, hogy a mutatót a megállapított kötelező legalacsonyabb szintre visszaál- lítsa. 49. cikk A nagykockázatok vállalásának korlátai 3. s z a k a s z Nagykockázatok vállalása 48. cikk A nagykockázatok vállalásának jelentése (1) Egy hitelintézet esetében a kockázatvállalás egy ügyfélhez vagy az egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportjához kap- csolódóan akkor tekinthető nagykockázatnak, ha értéke eléri vagy meghaladja a szavatolótőke 10 %-át. (2) A hitelintézet az (1) bekezdés szerinti minden nagykockáza- tot bejelent az illetékes hatóságoknak. A tagállamok úgy rendel- keznek, hogy a jelentést – belátásuk szerint – az alábbi két mód- szer valamelyike szerint kell teljesíteni: – évente legalább egyszeri jelentéskészítés az összes nagykocká- zatról, továbbá az újonnan felmerülő összes nagykockázat vállalásáról és a már fennálló nagykockázatoknak a legutóbbi jelentéshez képest legalább 20 %-os mértékű növekedéséről beszámoló évközi jelentések készítése, – évente legalább négyszer jelentéskészítés az összes nagykoc- kázatról. (3) Nem kell azonban beszámolni a (2) bekezdésben megállapí- tott módon a 49. cikk (7) bekezdésének a), b), c), d), f), g) és h) pontja szerint kivételt képező kockázatvállalásokról. A (2) bekez- dés második francia bekezdésében megállapított beszámolási gya- koriság évi két alkalomra csökkenthető a 49. cikk (7) bekezdés e) és i) pontjában említett kockázatvállalások esetében, valamint a (8), (9) és (10) bekezdésekben említett kockázatvállalásoknál. (4) Az illetékes hatóságok előírják, hogy minden hitelintézetnek megbízható igazgatási és számviteli eljárásokkal, valamint megfe- lelő belső ellenőrzési mechanizmusokkal kell rendelkeznie az ezen irányelvben meghatározott és szabályozott összes nagykoc- kázat vállalásának és azok későbbi változásainak megállapítása és nyilvántartása céljából, valamint a kockázatvállalások figyelemmel kísérése érdekében, az egyes hitelintézetek saját kockázatkezelési stratégiájának fényében. (1) A hitelintézet nem vállalhat olyan kockázatot egy ügyfél vagy egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportja tekintetében, amelynek értéke meghaladja a szavatolótőke 25 %-át. (2) Amennyiben az ügyfél vagy az egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportja a hitelintézet anyavállalata vagy leányvállalata és/vagy az említett anyavállalat egy vagy több leányvállalata, az (1) bekezdésben megállapított százalékos arányt 20 %-ra kell csök- kenteni. A tagállamok ugyanakkor mentesíthetik az ilyen ügyfe- lekkel kapcsolatban vállalt kockázatokat a 20 %-os korlátozás alól, amennyiben más intézkedésekkel vagy eljárásokkal gondos- kodnak az ilyen kockázatok különleges figyelemmel kíséréséről. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a bankügyi tanácsadó bizottságot az ilyen intézkedések vagy eljárások tartalmáról. (3) A hitelintézet által vállalt nagykockázatok összértéke nem haladja meg a szavatolótőke 800 %-át. (4) A tagállamok az (1), (2) és (3) bekezdésben foglaltaknál szi- gorúbb korlátozásokat is megállapíthatnak. (5) A hitelintézetnek mindenkor be kell tartania az (1), (2) és (3) bekezdésben megállapított korlátozásokat kockázatvállalásaival kapcsolatban. Ha kivételes esetben a kockázatok meghaladják eze- ket a korlátozásokat, ennek tényét haladéktalanul jelenteni kell az illetékes hatóságoknak, amelyek, ha a körülmények lehetővé teszik, korlátozott tartamú időt biztosítanak a hitelintézetnek a határértékek elérésére. (6) A tagállamok teljes egészében vagy részlegesen kivonhatják az (1), (2) és (3) bekezdés alkalmazása alól a hitelintézet által az anya- vállalatával, annak leányvállalatával vagy saját leányvállalatával kapcsolatban vállalt kockázatokat, amennyiben ezekre a vállala- tokra – ennek az irányelvnek, vagy harmadik országban hatályos egyenértékű normáknak megfelelően – kiterjed a hitelintézetre vonatkozó összevont alapú felügyelet. (7) A tagállamok teljesen vagy részlegesen kivonhatják az (1), (2) és (3) bekezdés alkalmazása alól a következő kockázatokat: a) az „A” zónába tartozó központi kormányokkal vagy központi bankokkal szemben fennálló követeléseket megtestesítő eszköztételek; Amennyiben egy hitelintézet a (3) bekezdésre hivatkozik, a men- tességre okot adó esemény bekövetkezését követően legalább egy b) az Európai Közösségekkel szemben fennálló követeléseket megtestesítő eszköztételek; 306 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet c) olyan követeléseket megtestesítő eszköztételek, amelyeket az „A” zónába tartozó központi kormányok vagy központi ban- kok, illetve az Európai Közösségek kifejezett garanciái bizto- sítanak; d) más olyan kockázatvállalások, amelyek az „A” zónába tartozó központi kormányoknak vagy központi bankoknak, illetve az Európai Közösségeknek tulajdoníthatók, vagy amelyekért ezek az intézmények kezeskednek; e) f) a „B” zónába tartozó központi kormányokkal vagy központi bankokkal szemben fennálló követeléseket és más kockázat- vállalásokat megtestesítő eszköztételek, amelyeket a hitelfel- vevők nemzeti valutájában denomináltak és – adott esetben – finanszíroznak; eszköztételek és más kockázatvállalások, amelyeket – az ille- tékes hatóságok által kielégítőnek ítélt módon – az „A” zónába tartozó központi kormányok vagy központi bankok által kibocsátott olyan értékpapírokból álló biztosíték, illetve az Európai Közösségek, vagy a tagállamok regionális vagy helyi hatóságai által kibocsátott olyan értékpapírok biztosítanak, amelyekre nézve a 44. cikk fizetőképességi szempontból 0 %-os súlyozást állapít meg; g) olyan eszköztételek és más kockázatok, amelyeket – az illeté- kes hatóságok által kielégítőnek ítélt módon – készpénzletét- ből álló fedezet biztosít, amelyet a hitelt nyújtó intézmény- nél, vagy annál a hitelintézetnél helyeztek el, amely a hitelt nyújtó intézmény anya- vagy leányvállalata; h) olyan eszköztételek és más kockázatvállalások, amelyeket – az illetékes hatóságok által kielégítőnek ítélt módon – letéti bizonylat formájú fedezet biztosít, amelyet a hitelt nyújtó intézmény, vagy az a hitelintézet bocsátott ki, amely a hitelt nyújtó intézmény anya- vagy leányvállalata, és amelyeket valamelyiküknél helyeztek el; i) j) hitelintézetekkel szemben fennálló egyéves vagy rövidebb futamidejű követeléseket és más kockázatvállalásokat képvi- selő eszköztételek, amelyek ugyanakkor nem képezik részét a szóban forgó intézmények szavatolótőkéjének; egyéves vagy rövidebb lejárati idejű olyan intézményekkel szembeni követeléseket és más kockázatvállalásokat megtes- tesítő eszköztételek, amelyek nem hitelintézetek, de megfelel- nek a 45. cikk (2) bekezdésében említett feltételeknek, és amely tételek ugyanannak a bekezdésnek megfelelően bizto- sítottak; k) egyéves vagy rövidebb lejárati idejű kereskedelmi váltók és más hasonló váltók, amelyek más hitelintézetek cégaláírását viselik; l) a 85/611/EGK irányelv 22. cikkének (4) bekezdésében megha- tározott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok; n) olyan regionális vagy központi hitelintézetekkel szemben fennálló követeléseket képviselő eszköztételek, amelyekkel a hitelt nyújtó intézmény a jogszabályi és alapszabályi rendel- kezéseknek megfelelően hálózati kapcsolatban áll, és amelyek az említett rendelkezések alapján a hálózaton belül a készpénz-elszámolási műveletekért felelősek; o) olyan kockázatok, amelyeket – az illetékes hatóságok által kie- légítőnek ítélt módon – az f) pontban említett értékpapíroktól különböző értékpapírokból álló fedezet biztosít, feltéve hogy ezeket az értékpapírokat nem maga a hitelintézet, annak anyavállalata vagy egyik leányvállalatuk, és nem is a szóban forgó ügyfél vagy ügyfelek egymással összekapcsolódó cso- portja bocsátotta ki. A biztosítékként felhasznált értékpapí- rokat piaci áron kell értékelni, és olyan értékkel kell bírniuk, amely meghaladja a biztosított kockázatvállalásokat, továbbá vagy a tőzsdei kereskedelemben kell részt venniük, vagy tény- legesen forgathatónak és rendszeresen jegyzettnek kell len- niük egy olyan piacon, amely elismert hivatásos szakemberek felügyelete alatt működik, és amely lehetővé teszi – a hitelin- tézet székhelye szerinti tagállam illetékes hatóságai szerint kielégítő módon – olyan objektív ár kialakítását, hogy az értékpapírok többletértéke bármikor ellenőrizhető legyen. Az előírt többletérték 100 %, de a részvények esetében 150 %, és a hitelintézetek, a tagállamok regionális vagy helyi hatóságai – kivéve a 44. cikkben említetteket – által kibocsátott, hitel- viszonyt megtestesítő értékpapírok esetében, valamint az EBB és a multilaterális fejlesztési bankok által kibocsátott adósle- velek esetében 50 %. A hitelbiztosítékként felhasznált érték- papírok nem képezhetik hitelintézetek szavatolótőkéjét; p) olyan hitelek, amelyeket – az illetékes hatóságok által kielégí- tőnek ítélt módon – lakóingatlanra terhelt jelzálog, vagy az 1991. évi finn lakásépítő társaságokról szóló törvény szerint vagy későbbi, ezzel egyenértékű jogszabályok alapján működő finn lakásépítő társaságok részvényei biztosítanak, valamint amelyeket olyan lízingügyletek biztosítanak, ame- lyek alapján a bérbeadó 100 %-ban megtartja a lízingbe adott lakóingatlan tulajdonjogát, amennyiben a bérbevevő nem gyakorolta vételi opcióját – minden esetben az érintett lakó- ingatlan értékének 50 %-áig. Az ingatlan értékének kiszámí- tása – az illetékes hatóságok által kielégítőnek ítélt módon – szigorú értékelési normák alapján történik, amelyeket törvé- nyi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések állapítanak meg. Az értékelést évente legalább egyszer el kell végezni. E pont alkalmazásában a lakóingatlan olyan lakást jelent, ame- lyet a hitelfelvevő foglal el, vagy bérbe ad; q) a II. mellékletben említett közepes/alacsony kockázatú mér- legen kívüli tételek 50 %-a; m) későbbi összehangolásig, az 51. cikk (3) bekezdésében emlí- tett biztosítótársaságokban birtokolt részesedések, az ilyen részesedést megszerző hitelintézet szavatolótőkéjének 40 %- áig; r) az illetékes hatóságok egyetértésének függvényében a hitelga- ranciáktól különböző garanciák, amelyek jogi vagy szabályo- zási alapon nyugszanak, és amelyeket a hitelintézeti jogállás- rendelkező kölcsönös garanciarendszerek nyújtanak sal tagjaiknak, és összegükre 20 %-os súlyozás vonatkozik. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 307 A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot arról, hogy miként használták ki ezt a választási jogot, abból a célból, hogy az ne vezessen a verseny torzulásához; (9) és (10) bekezdésben szabályozott bankközi kockázatvállalások kezelését. A Bizottság javaslata alapján a Tanács határoz bármely végrehajtandó változásról. s) a II. mellékletben említett alacsony kockázatú mérlegen kívüli tételek, amennyiben olyan megállapodás született az ügyfél- lel vagy az egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportjával, amelynek alapján csak akkor vállalható a kockázat, ha bizto- sítva van, hogy az nem vezet az (1), (2) és (3) bekezdés sze- rint érvényes határértékek túllépéséhez. (8) Az (1), (2) és (3) bekezdés alkalmazásában a tagállamok 20 %-os súlyozást alkalmazhatnak azokra az eszköztételekre, amelyek egy tagállam regionális és helyi hatóságaival szembeni követeléseket testesítenek meg, valamint az ilyen szervekkel szem- ben felmerülő vagy ilyen szervek által biztosított egyéb kockázat- vállalásokra; ugyanakkor a 44. cikkben megállapított feltételek függvényében a tagállamok a súlyozási rátát 0 %-ra csökkenthe- tik. (9) Az (1), (2) és (3) bekezdés alkalmazásában a tagállamok 20 %-os súlyozást alkalmazhatnak azokra, a hitelintézetekkel szembeni követeléseket és velük kapcsolatos más kockázatválla- lásokat megtestesítő eszköztételekre, amelyek futamideje több, mint 1, de nem több, mint 3 év, valamint 50 %-os súlyozást alkal- mazhatnak a hitelintézetekkel szembeni, három évnél hosszabb lejárati idejű követeléseket megtestesítő eszköztételekre, feltéve hogy ez utóbbiakat olyan adósságinstrumentumok testesítik meg, amelyeket hitelintézet bocsátott ki, és hogy ezek az adósságinst- rumentumok – az illetékes hatóságok álláspontja szerint – haté- konyan forgathatók a hivatásos résztvevőkből álló piacon és ott napi árfolyamjegyzés alá esnek, illetve amelyek kibocsátását a kibocsátó hitelintézetek származása szerinti tagállam illetékes hatóságai engedélyezték. E tételek egyike sem képezheti a szava- tolótőke részét. (10) A (7) bekezdés i) pontja alóli és a (9) bekezdés alóli mentes- ségként a tagállamok 20 %-os súlyozást alkalmazhatnak azokra az eszköztételekre, amelyek hitelintézetekkel szembeni követelést és velük kapcsolatos kockázatvállalásokat képviselnek, függetlenül azok lejárati idejétől. (11) Amennyiben egy ügyféllel kapcsolatos kockázatot harmadik fél garantál, vagy harmadik fél által kibocsátott értékpapírból álló hitelbiztosíték biztosít a (7) bekezdés o) pontjában megállapított feltételek mellett, a tagállamok: – kezelhetik úgy a kockázatvállalást, mint ami a harmadik féllel, és nem az ügyféllel kapcsolatban merült fel, ha a kockázatvál- lalást a harmadik fél – az illetékes hatóságok által kielégítőnek ítélt módon – közvetlenül és feltétel nélkül szavatolja, – kezelhetik úgy a kockázatot, mint ami a harmadik féllel, és nem az ügyféllel kapcsolatban merült fel, ha a (7) bekezdés o) pontjában meghatározott kockázatvállalást hitelbiztosíték garantálja az ott megállapított feltételek alapján. legkésőbb (12) A Bizottság 1999. január 1-jéig megvizsgálja a (7) bekezdés i) pontjában és a alapján a Tanács jelentése 50. cikk Nagykockázatok vállalásának összevont (konszolidált) vagy nem összevont alapú felügyelete (1) Ha a hitelintézet nem anyavállalat és nem leányvállalat, a 48. és 49. cikkben, vagy bármely más, e területre vonatkozó közös- ségi rendelkezésben meghatározott kötelezettségek teljesítését nem összevont alapon kell ellenőrizni. (2) Egyéb esetekben a 48. és 49. cikkben, vagy bármely más, e területre vonatkozó közösségi rendelkezésben meghatározott kötelezettségek teljesítését összevont (konszolidált) alapon kell ellenőrizni az 52–56. cikkek rendelkezései szerint. (3) A tagállamok lemondhatnak a 48. és 49. cikkben, vagy bár- mely más, e területre vonatkozó közösségi rendelkezésben meghatározott kötelezettségek teljesítésének egyéni vagy részben összevont (konszolidált) alapon történő ellenőrzéséről olyan hitelintézet esetében, amely mint anyavállalat összevont (konszo- lidált) felügyelet alá esik, valamint ilyen hitelintézet leányvállalata esetén, amely az ő engedélyezésük és felügyeletük hatálya alá tar- tozik, és amelyre összevont (konszolidált) ellenőrzés vonatkozik. A tagállamok lemondanak az ilyen ellenőrzésről abban az eset- ben is, ha az anyavállalat olyan pénzügyi holdingtársaság, ame- lyet ugyanabban a tagállamban alapítottak, mint a hitelintézetet, feltéve hogy a társaságra ugyanazok az ellenőrzési szabályok vonatkoznak, mint a hitelintézetekre. Az első és második albekezdésekben említett esetekben intézke- déseket kell tenni a csoporton belüli megfelelő kockázatmeg- osztás biztosítása érdekében. 4. s z a k a s z Befolyásoló részesedés a pénzügyi ágazaton kívül 51. cikk A nem pénzügyi befolyásoló részesedésekre vonatkozó korlátok (1) Egyetlen hitelintézet sem rendelkezhet a szavatolótőkéjének 15 %-át meghaladó összegű befolyásoló részesedéssel olyan vál- 308 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet lalkozásban, amely nem hitelintézet, nem pénzügyi intézmény- ,sem pedig olyan vállalkozás, amely a 86/635/EGK irányelv 43. cikke (2) bekezdése f) pontjának második albekezdésében említett tevékenységet folytat. 3. FEJEZET AZ ÖSSZEVONT (KONSZOLIDÁLT) ALAPÚ FELÜGYELET (2) A hitelintézet befolyásoló részesedéseinek összege olyan vállalkozásokban, amelyek nem hitelintézetek, pénzügyi intézmé- nyek vagy olyan vállalkozások, amelyek a 86/635/EGK irányelv 43. cikke (2) bekezdése f) pontjának második albekezdésében említett tevékenységeket folytatnak, nem haladhatja meg szavato- lótőkéjének 60 %-át. 52. cikk A hitelintézetek összevont (konszolidált) alapú felügyelete (3) A tagállamoknak nem kell alkalmazniuk az (1) és (2) bekez- désben megállapított határértékeket a 73/239/EGK irányelvben (1) és a 79/267/EGK irányelvben (2) meghatározott biztosítótársa- ságokban szerzett tulajdoni részesedésekre. (1) Minden hitelintézetet, amelynek olyan leányvállalata van, mely hitelintézet vagy pénzügyi intézmény, vagy amely részese- déssel rendelkezik ilyen intézményekben, az 54. cikkben előírt módon és mértékben összevont (konszolidált) pénzügyi helyzete alapján kell felügyelni. Ezt a felügyeletet legalább az (5) és (6) bekezdésben említett területeken kell gyakorolni. (4) A pénzügyi újjászervezés vagy mentőművelet során, illetve jegyzési garanciavállalás rendes folyamatában ideiglenesen birto- kolt részvények, vagy amelyeket az intézmény saját neve alatt mások képviseletében birtokol, nem számítanak a befolyásoló részesedéshez az (1) és (2) bekezdésben megállapított határérté- kek kiszámítása szempontjából. Azokat a részvényeket, amelyek nem minősülnek a 86/635/EGK irányelv 35. cikkének (2) bekez- dése szerinti pénzügyi befektetésnek, nem kell feltüntetni. (5) Az (1) és (2) bekezdésben megállapított határértékek csak kivételes körülmények között léphetők túl. Ezekben az esetekben az illetékes hatóságok azonban előírják, hogy a hitelintézetnek vagy növelnie kell szavatolótőkéjét, vagy azzal egyenértékű intéz- kedéseket kell tennie. (6) A tagállamok előírhatják, hogy az illetékes hatóságoknak nem kell alkalmazniuk az (1) és (2) bekezdésben megállapított határ- értékeket, amennyiben úgy rendelkeznek, hogy azokat az össze- geket, amelyekkel a hitelintézet befolyásoló részesedései megha- ladják a szóban forgó határértékeket, 100 %-ig fedeznie kell a szavatolótőkének, és hogy ez utóbbit nem lehet figyelembe venni a szolvenciamutató kiszámítása során. Ha az (1) és (2) bekezdés- ben megállapított mindkét határértéket túllépték, a nagyobb összegű túllépést kell a szavatolótőkének fedeznie. (1) A Tanács 1973. július 24-i 73/239/EGK első irányelve az életbizto- sítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenységek megkezdé- sére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról (HL L 228. , 1973. 8. 16. , 3. o. ). A legutóbb a 95/26/EK irányelvvel módosított irányelv. (2) A Tanács 1979. március 5-i 79/267/EGK első irányelve a közvetlen életbiztosítási tevékenységek megkezdésére és gyakorlására vonat- kozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehango- lásáról (HL L 63. , 1979. 3. 13. , 1. o. ). A legutóbb a 95/26/EK irány- elvvel módosított irányelv. (2) Minden hitelintézetet, amelynek az anyavállalata pénzügyi holdingtársaság, az 54. cikkben előírt módon és mértékben a pénzügyi holdingtársaság összevont (konszolidált) pénzügyi hely- zete alapján kell felügyelni. A felügyeletet legalább az (5) és (6) bekezdésben említett területeken kell gyakorolni. A pénzügyi holdingtársaság pénzügyi helyzetének konszolidációja semmi esetre sem vonja maga után azt, hogy az illetékes hatóságok fel- feladatokat kötelesek betölteni az önálló pénzügyi ügyeleti holdingtársasággal kapcsolatban. (3) A tagállamok vagy az 53. cikk értelmében az összevont alapú felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságok az alább felso- rolt esetekben meghatározhatják, hogy mely hitelintézetet, pénz- ügyi intézmény vagy kiegészítő banki szolgáltatásokat végző vál- lalkozást, amely leányvállalat, vagy amelyben részesedéssel rendelkeznek, nem kell a konszolidációba bevonni: – ha a vállalkozás, amelyet be kellene vonni, olyan harmadik országban helyezkedik el, ahol jogi akadályai vannak a szük- séges információk átadásának, – ha az illetékes hatóságok álláspontja szerint az intézmény, amelyet be kellene vonni, a hitelintézetek ellenőrzése szem- pontjából csak elhanyagolható jelentőséggel bír, és minden esetben, ha a bevonandó intézmény mérlegfőösszege alacso- nyabb, mint a következő két összeg közül a kisebb: 10 millió euró, vagy az anyavállalat, illetve a részesedést birtokló intéz- mény mérlegfőösszegének 1 %-a. Ha több vállalkozás is meg- felel a fenti szempontoknak, ezeket akkor is be kell vonni a konszolidációba, amennyiben együttesen nem mellőzhető a jelentőségük a fent említett célkitűzések szempontjából, vagy – ha az összevont alapú felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságok álláspontja szerint a beszámítandó intézmény 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 309 pénzügyi helyzetének konszolidációja a hitelintézetekre vonatkozó felügyelet célkitűzései szempontjából nem lenne helyénvaló, vagy félrevezető lenne. (8) Amennyiben egy hitelintézetet, amelynek az anyavállalata is hitelintézet, egy másik tagállamban engedélyeztek, és ott található, az engedélyt biztosító illetékes hatóságok az (5) bekezdésben megállapított szabályokat erre az intézményre egyedileg, vagy arra alkalmas esetben részben konszolidált alapon alkalmazzák. (4) Amennyiben a tagállam illetékes hatóságai egy hitelintézeti leányvállalatot a (3) bekezdés második és harmadik francia bekez- désében szabályozott esetek alapján nem vonnak az összevont (konszolidált) alapú felügyelet alá, annak a tagállamnak az illeté- kes hatóságai, amelyben a hitelintézeti leányvállalat van, kérhet- nek olyan információkat az anyavállalattól, amelyek megkönnyít- hetik a szóban forgó hitelintézet felügyeletét. (5) A szolvenciára és a piaci kockázatok fedezését szolgáló tőke- megfelelésre vonatkozó felügyeletet, valamint a nagykockázatok ellenőrzését összevont alapon kell gyakorolni, e cikknek és az 53–56. cikknek megfelelő módon. A tagállamok, amennyiben szükséges, intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy a pénz- ügyi holdingtársaságokat a (2) bekezdés szerint az összevont (konszolidált) alapú felügyelet alá vonják. Az 51. cikk (1) és (2) bekezdésében megállapított határértékek betartását a hitelintézet összevont (konszolidált) vagy részben összevont pénzügyi helyzetének alapján kell felügyelni és ellenő- rizni. (6) Az illetékes hatóságok biztosítják, hogy minden olyan intéz- ményben, amelyre az (1) és (2) bekezdés végrehajtása során a hitelintézet felett gyakorolt összevont (konszolidált) alapú felü- gyelet hatóköre kiterjed, az összevont (konszolidált) alapú felü- gyelet szempontjából szükségesek adatok és információk szolgál- tatásához megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusok álljanak rendelkezésre. (7) Az egyéb irányelvek különleges rendelkezéseinek sérelme nél- kül, a tagállamok lemondhatnak az (5) bekezdésben megállapított szabályok egyéni vagy részben konszolidált alapon történő alkal- mazásáról olyan hitelintézetekre vonatkozóan, amely anyaválla- lati minőségben felügyeletük alá tartozik, valamint az ilyen hitelin- tézet minden leányvállalatára vonatkozóan, amely leányvállalatok engedélyezési hatáskörükbe és felügyeletük alá tartoznak, és ame- lyeket az anyavállalat hitelintézet összevont (konszolidált) alapú ellenőrzésébe bevonnak. Ezzel a mentesülési joggal akkor is élni lehet, ha az anyavállalat olyan pénzügyi holdingtársaság, amely- nek a központi irodája ugyanabban a tagállamban van, mint a hitelintézet, feltéve hogy ugyanannak a felügyeletnek a hatálya alá tartozik, mint amelyet a hitelintézetek felett gyakorolnak, és külö- nösen az (5) bekezdésben megállapított szabályok vonatkoznak rá. Az első albekezdésben meghatározott mindkét esetben intézke- dést kell hozni annak érdekében, hogy a tőke megfelelő elosztása a bankcsoporton belül biztosítva legyen. Ha az illetékes hatóságok ezeket a szabályokat egyedileg alkal- mazzák ezekre a hitelintézetekre, a szavatolótőke kiszámítása cél- jából a 3. cikk (2) bekezdése utolsó albekezdésének rendelkezé- seit alkalmazhatják. (9) A (8) bekezdés előírásai ellenére, a hitelintézetnek minősülő anyavállalat leányvállalatának engedélyezéséért felelős illetékes hatóságok – kétoldalú megállapodás útján – átruházhatják felü- gyeleti kötelezettségüket azokra az illetékes hatóságokra, amelyek az anyavállalatot engedélyezték és felügyelik, oly módon, hogy vállalják a felelősséget a leányvállalat ennek az irányelvnek meg- felelő felügyeletéért. A Bizottságot folyamatosan tájékoztatni kell az ilyen megállapodások fennállásáról és tartalmáról. A Bizottság továbbítja ezeket az információkat a többi tagállam illetékes ható- ságainak és a bankügyi tanácsadó bizottságnak. (10) A tagállamok úgy rendelkeznek, hogy az összevont (konszo- lidált) alapú felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságaik az 55. cikkben említett információt kérhetnek az összevont (konszo- lidált) alapú felügyeleti hatáskörbe nem tartozó hitelintézet vagy pénzügyi holdingtársaság leányvállalataitól. Ebben az esetben az információk továbbítására és hitelesítésére az e cikkben megálla- pított eljárásokat kell alkalmazni. 53. cikk Az összevont (konszolidált) alapú felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságok (1) Amennyiben az anyavállalat hitelintézet, az összevont (kon- szolidált) alapú felügyeletet azok az illetékes hatóságok gyakorol- ják felette, amelyek a 4. cikk alapján engedélyezték. (2) Amennyiben a hitelintézet anyavállalata pénzügyi holdingtár- saság, az összevont (konszolidált) alapú felügyeletet azok az ille- tékes hatóságok gyakorolják felette, amelyek a hitelintézetet a 4. cikk alapján engedélyezték. Mindazonáltal, ha két vagy több tagállamban engedélyezett hitel- intézetek anyavállalata ugyanaz a pénzügyi holdingtársaság, az összevont (konszolidált) alapú felügyeletet annak a hitelintézetnek az illetékes hatóságai gyakorolják, amelyet abban a tagállamban engedélyeztek, ahol a pénzügyi holdingtársaságot alapították. Ha egyik hitelintézeti leányvállalatot sem abban a tagállamban engedélyezték, ahol a pénzügyi holdingtársaságot alapították, az érintett tagállamok illetékes hatóságainak (köztük annak a tagál- lamnak az illetékes hatóságainak is, ahol a pénzügyi holdingtár- saságot alapították), egyezségre kell törekedniük annak megálla- pítása céljából, hogy ki gyakorolja közülük az összevont 310 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (konszolidált) alapú felügyeletet. Ilyen megállapodás hiányában az összevont (konszolidált) alapú felügyeletet azok az illetékes ható- ságok gyakorolják, amelyek a legnagyobb mérlegfőösszegű hitel- intézetet engedélyezték; amennyiben ez az adat egyforma, az összevont alapú felügyeletet a 4. cikkben említett engedélyt első- ként kiadó illetékes hatóságok gyakorolják. hogy szükséges-e a konszolidáció, és ha igen, milyen formában hajtsák azt végre. Az illetékes hatóságok különösen az equity- módszer alkalmazását engedhetik meg vagy írhatják elő. Ugyan- akkor ez a módszer nem jelenti az érintett vállalkozások össze- vont (konszolidált) alapú felügyelet alá vonását. (3) Az érintett illetékes hatóságok közös megegyezéssel eltekint- hetnek a (2) bekezdés első és második albekezdésében megállapí- tott szabályoktól. (4) A (2) bekezdés harmadik albekezdésében és a (3) bekezdés- ben említett megállapodásokban rendelkezni kell az együttműkö- dés formáiról és az információk átadására vonatkozó eljárások- ról, úgy, hogy azok elősegítsék az összevont (konszolidált) alapú felügyelet céljainak elérését. (5) Amennyiben egy tagállamban több illetékes hatóság foglalko- zik a hitelintézetek és pénzügyi intézmények prudenciális felügye- letével, a tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket az ilyen hatóságok munkájának összehangolására. 54. cikk Az összevonás (konszolidáció) formája és mértéke (4) Az (1), (2) és (3) bekezdés sérelme nélkül az illetékes hatósá- gok határozzák meg, hogy a következő esetekben az összevonás (konszolidáció) szükséges-e, és ha igen, milyen formában: – amennyiben az illetékes hatóságok megítélése szerint egy hitelintézet anélkül gyakorol számottevő befolyást egy vagy több hitelintézet vagy pénzügyi intézmény felett, hogy része- sedéssel vagy más tőkekapcsolatokkal rendelkezne ezekben az intézményekben, – amennyiben két vagy több hitelintézet vagy pénzügyi intéz- mény egységes vezetés alá kerül, kivéve ha ez szerződés, alap- szabályi rendelkezés, vagy a társasági szerződés alapján törté- nik, – amennyiben két vagy több hitelintézet vagy pénzügyi intéz- mény olyan igazgatási, vezetési vagy felügyeleti szervekkel rendelkezik, amelyekben ugyanazok a személyek alkotnak többséget. Az illetékes hatóságok különösen a 83/349/EGK irányelv 12. cik- kében előírt módszer alkalmazását engedhetik meg vagy írhatják elő. Ez a módszer mindazonáltal nem jelenti az érintett vállalko- zások bevonását az összevont alapú felügyelet alá. (1) Az összevont alapú felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságoknak, a felügyelet céljainak elérése érdekében, elő kell írniuk az összes olyan hitelintézet és pénzügyi intézmény teljes körű konszolidációját, amely egy anyavállalat leányvállalata. (5) Ha az 52. cikk (1) és (2) bekezdésének értelmében összevont (konszolidált) felügyeletet kell végezni, az összevonás a kiegészítő banki szolgáltatásokat végző vállalkozásokra az e cikk (1)–(4) bekezdésében megállapított esetekben és az ugyanott meghatáro- zott módszereknek megfelelően terjed ki. Mindazonáltal arányos konszolidációt lehet előírni akkor, ha az illetékes hatóságok megítélése szerint a tőkerészesedéssel rendel- kező anyavállalat felelőssége erre a részesedésre korlátozódik, tekintettel a többi részvénytulajdonos vagy tag felelősségére, ame- lyek fizetőképessége megfelelő. A többi részvénytulajdonos és tag felelősségét egyértelműen meg kell állapítani, szükség esetén hiva- talosan aláírt kötelezettségvállalások révén. 55. cikk A vegyes tevékenységű holdingtársaságok és leányvállalataik által szolgáltatandó információk (2) Az összevont (konszolidált) alapú felügyelet végrehajtásáért felelős illetékes hatóságoknak e feladatuk ellátása érdekében elő kell írniuk a hitelintézetekben és pénzügyi intézményekben fenn- álló részesedések arányos konszolidációját, ha a részesedések a konszolidációba bevont intézmény és a konszolidációba nem bevont egy vagy több intézmény együttes kezelésében vannak, amennyiben ezeknek a vállalkozásoknak a felelőssége az általuk birtokolt tőkerészesedésre korlátozódik. (1) A konszolidációs módszerek további összehangolásáig a tagállamok úgy rendelkeznek, hogy amennyiben egy vagy több hitelintézet anyavállalkozása vegyes tevékenységű holdingtársa- ság, az ilyen hitelintézetek engedélyezéséért és felügyeletéért fele- lős illetékes hatóságok – a vegyes tevékenységű holdingtársasá- gokat és leányvállalataikat közvetlenül elérve, vagy a hitelintézeti leányvállalatokon keresztül – kötelezik azokat minden olyan információ megadására, amely fontos lehet a hitelintézeti leány- vállalatok felügyelete szempontjából. (3) Az (1) és (2) bekezdésben nem említett részesedések vagy tőkekapcsolatok esetében az illetékes hatóságok határozzák meg, (2) A tagállamok úgy rendelkeznek, hogy illetékes hatóságaik helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek vagy – külső ellenőr 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 311 bevonásával – végeztethetnek a vegyes tevékenységű holdingtár- saságoktólés leányvállalataiktól kapott információk igazolása cél- jából. Ha a vegyes tevékenységű holdingtársaság vagy leányválla- latainak egyike biztosítótársaság, az 56. cikk (4) bekezdésében megállapított eljárás szintén alkalmazható. Ha a vegyes tevékeny- ségű holdingtársaság vagy leányvállalatainak egyike nem abban a tagállamban helyezkedik el, mint amelyben a hitelintézeti leány- vállalat, az információk helyszíni ellenőrzését az 56. cikk (7) bekezdésben megállapított eljárás szerint kell végrehajtani. 56. cikk Az összevont alapú felügyeletet elősegítő intézkedések (1) A tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak érdeké- ben, hogy elhárítsák az összevont (konszolidált) alapú felügyelet hatálya alá tartozó intézmények, vegyes tevékenységű holdingtár- saságok és leányvállalataik, illetve az 52. cikk (10) bekezdése alá tartozó leányvállalatok útjában álló jogi akadályokat, hogy kicse- rélhessék egymás között azokat az információkat, amelyek az 52–55. cikknek és e cikknek megfelelően a felügyelet szempont- jából jelentősek. (2) Amennyiben az anyavállalat és annak bármelyik leányválla- lata, amely hitelintézet, különböző tagállamokban található, az egyes tagállamok illetékes hatóságai közlik egymással az összes fontos információt, amely lehetővé teszi vagy segíti az összevont (konszolidált) alapú felügyelet gyakorlását. Amennyiben annak a tagállamnak az illetékes hatóságai, amely- ben az anyavállalat található, az 53. cikk értelmében maguk nem gyakorolnak összevont (konszolidált) alapú felügyeletet, a felü- gyeletért felelős illetékes hatóságok megkereshetik őket, hogy kér- jék be az anyavállalattól azokat az információkat, amelyek az összevont (konszolidált) alapú felügyelet szempontjából jelentő- séggel bírnak, és továbbítsák ezeket a megkereső hatóságokhoz. kenységű holdingtársaságok és olyan leányvállalataik esetében, amelyek nem hitelintézetek, vagy az 52. cikk (10) bekezdésének hatálya alá tartozó leányvállalatokkal kapcsolatban. (4) Amennyiben egy hitelintézet, pénzügyi holdingtársaság vagy vegyes tevékenységű holdingtársaság egy vagy több olyan leány- vállalatot ellenőriz, amely biztosítótársaság vagy egyéb engedély- köteles befektetési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozás, az illetékes hatóságok és a biztosítási vállalkozások, valamint a befektetési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások felügyeletének közfelada- tával megbízott hatóságok szorosan együttműködnek egymással. Saját feladatkörük sérelme nélkül, e hatóságok egymás rendelke- zésére bocsátanak minden olyan adatot, amely feltehetőleg egy- szerűsíti munkájukat, és lehetővé teszi az általuk felügyelt vállal- kozások tevékenységének és átfogó pénzügyi helyzetének felügyeletét. (5) Az összevont (konszolidált) alapú felügyelet, és különösen az illetékes hatóságok közötti, ezen irányelvben szabályozott infor- mációcsere keretében kapott információkra a 30. cikkben emlí- tett hivatali titoktartási kötelezettség vonatkozik. (6) Az összevont alapú felügyeletért felelős illetékes hatóságok listákat készítenek az 52. cikk (2) bekezdésében említett pénzü- gyi holdingtársaságokról. Ezeket a listákat közlik a többi tagállam illetékes hatóságaival és a Bizottsággal. (7) Ha az irányelv alkalmazása során az egyik tagállam illetékes hatóságai konkrét esetekben ellenőrizni kívánják egy másik tagál- lamban található hitelintézetre, pénzügyi holdingtársaságra, pénz- ügyi intézményre, kiegészítő banki szolgáltatásokat nyújtó vállal- kozásra, vegyes tevékenységű holdingtársaságra, az 55. cikk hatálya alá tartozó leányvállalatra vagy az 52. cikk (10) bekezdé- sének hatálya alá tartozó leányvállalatra vonatkozó információ- kat, a hitelesítés elvégzése céljából meg kell keresniük a szóban forgó másik tagállam illetékes hatóságait. A megkeresett hatósá- goknak hatáskörük keretei között teljesíteni kell a kérést, oly módon, hogy a hitelesítést maguk végzik el, vagy lehetővé teszik, hogy a megkereső hatóságok végezzék el azt, vagy lehetővé teszik, hogy könyvvizsgáló vagy szakértő végezze azt el. (3) A tagállamok engedélyezik illetékes hatóságaik között a (2) bekezdésben említett információk cseréjét, azzal a feltétellel, hogy a pénzügyi holdingtársaságok, pénzügyi intézmények vagy kiegé- szítő banki szolgáltatásokat végző vállalkozások esetében az információk összegyűjtése vagy birtoklása semmi esetre sem vonja maga után azt, hogy az illetékes hatóságok kötelesek felü- gyeleti feladatokat ellátni ezekkel az önálló intézményekkel vagy vállalkozásokkal kapcsolatban. A tagállamok hasonlóképpen engedélyezik illetékes hatósága- iknak az 55. cikkben említett információk cseréjét azzal a felté- tellel, hogy az információk összegyűjtése vagy birtoklása semmi- lyen módon sem vonja maga után azt, hogy az illetékes hatóságoknak felügyeleti feladatokat kell ellátniuk a vegyes tevé- (8) A büntetőjogi rendelkezések sérelme nélkül a tagállamok biz- tosítják, hogy az észlelt jogsértések vagy azok okainak megszün- tetését célzó bírságokat vagy intézkedéseket lehessen alkalmazni azokkal a pénzügyi holdingtársaságokkal és vegyes tevékenységű holdingtársaságokkal, illetve tényleges vezetőikkel szemben, ame- lyek vagy akik megsértik az 52–55. cikk, valamint e cikk végre- hajtása céljából hozott törvényi, rendeleti vagy közigazgatási ren- delkezéseket. Bizonyos esetekben ezek az intézkedések a bíróságok közbelépését is szükségessé tehetik. Az illetékes ható- ságok szorosan együttműködnek egymással annak érdekében, hogy a fent említett bírságok vagy intézkedések a kívánt ered- ménnyel járjanak, különösen abban az esetben, ha a pénzügyi holdingtársaság vagy vegyes tevékenységű holdingtársaság köz- ponti igazgatása vagy fő üzleti szervezete nem a cég központi iro- dájában található. 312 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet VI. CÍM BANKÜGYI TANÁCSADÓ BIZOTTSÁG 57. cikk A bankügyi tanácsadó bizottság összetétele és feladatai (1) A tagállamok illetékes hatóságainak bankügyi tanácsadó bizottsága a Bizottság mellett kerül felállításra. (2) A bankügyi tanácsadó bizottság feladata, hogy segítse a Bizottságot az irányelv megfelelő végrehajtásának biztosításában. Ellátja továbbá az ezen irányelv által előírt más feladatokat és segíti a Bizottságot a Tanács számára elkészítendő olyan új javas- latok kidolgozásában, amelyek a hitelintézetek körében megvaló- sítandó további koordinációra vonatkoznak. (3) A bankügyi tanácsadó bizottság közvetlenül nem foglalkozik az egyes hitelintézetekkel kapcsolatos konkrét problémákkal. a tagállamok által követelményeknek, egyéb előírásoknak és az üzleti tervben feltüntetendő információknak az illetékes hatóságok által megadott tartalmát, és szükség esetén javaslatokat tehet a Bizottságnak a részletesebb koordinációt illetően. alkalmazott 59. cikk Megfigyelési mutatók (1) Későbbi összehangolásig az illetékes hatóságok, megfigyelési célból, és szükség esetén az általuk alkalmazható ilyen együttha- tók mellett, a hitelintézetek különböző eszközei és/vagy forrásai arányát jelző mutatókat hoznak létre, a szolvencia és likviditás, valamint az egyéb, a megtakarítások védelmét szolgáló további intézkedés ellenőrzése céljából. (4) A bankügyi tanácsadó bizottság az egyes tagállamok és a Bizottság legfeljebb három-három képviselőjéből áll össze. Ezek- hez a képviselőkhöz a bizottság előzetes hozzájárulásával időn- ként tanácsadók is csatlakozhatnak. A bizottság szakembereket és szakértőket is meghívhat üléseire. A titkárságot a Bizottság bizto- sítja. E célból a bankügyi tanácsadó bizottság dönt az első albekezdés- ben említett megfigyelési mutatók különböző tényezőinek összetételéről, és megállapítja a kiszámításuk során alkalmazandó módszert. (5) A bankügyi tanácsadó bizottság elfogadja saját ügyrendjét és elnököt választ a tagállamok képviselői közül. A bizottság rend- szeres időközönként ülésezik, továbbá akkor, ha a helyzet meg- kívánja. A Bizottság felkérheti a bizottságot, hogy tartson rendkí- vüli ülést, ha megítélése szerint a helyzet ezt szükségessé teszi. Szükség esetén a bankügyi tanácsadó bizottság az érintett intéz- ményi kategóriák illetékes hatóságai közötti szakmai tanácskozá- sok iránymutatása alapján jár el. (6) A bankügyi tanácsadó bizottság megbeszélései és azok kime- netele bizalmas természetűek, kivéve ha a bizottság másként dönt. (2) Az (1) bekezdés értelmében megállapított megfigyelési muta- tókat legalább hathavonta kell kiszámítani. 58. cikk Engedélyezési követelmények vizsgálata (3) A bankügyi tanácsadó bizottság megvizsgálja az (1) bekezdés harmadik albekezdésében említett felügyeleti hatóságok által elvégzett elemzések eredményeit a (2) bekezdésben említett szá- mítások alapján. A bankügyi tanácsadó bizottság megvizsgálja az 5. cikk (1) cikk (1) bekezdésében felsorolt bekezdésében és a 6. (4) A bankügyi tanácsadó bizottság javaslatokat tehet a Bizott- ságnak a tagállamokban alkalmazott mutatók összehangolására. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 313 VII. CÍM VÉGREHAJTÁSI HATÁSKÖRÖK 60. cikk Technikai kiigazítások (1) A 34. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében emlí- tett, a szavatolótőkére vonatkozó jelentés sérelme nélkül, a (2) bekezdésben szabályozott eljárásnak megfelelően technikai kiiga- zításokat kell elfogadni a következő területeken: – a meghatározások egyértelműbbé tétele az irányelv alkalma- zása során a pénzpiacokon bekövetkezett változások figye- lembevétele érdekében, – a 28. cikkben felsorolt területek, amelyeken az illetékes ható- ságoknak információkat kell cserélniük, – a 43. cikkben felsorolt eszközök meghatározásának módosí- tása, a pénzpiacokon bekövetkezett változások figyelembevé- tele céljából, – a II. és IV. mellékletben szereplő mérlegen kívüli tételek listája és besorolása, valamint kezelésük a 42. , 43. és 44. cikkben, valamint a III. mellékletben leírt mutató kiszámításakor, – a meghatározások egyértelműbbé tétele a Közösség területén az irányelv egységes alkalmazásának biztosítása érdekében, – a 47. cikkben előírt kötelező minimum vagy a 43. cikkben előírt súlyozás ideiglenes csökkentése, sajátos körülmények figyelembevétele érdekében, – a terminológia egységesítése és a meghatározások átalakítása a hitelintézetekről és az azzal kapcsolatos kérdésekről szóló későbbi jogszabályoknak megfelelően, – a 49. cikk (5)–(10) bekezdésében előírt mentességek egyértel- műbbé tétele. – az „A” zóna meghatározása az 1. cikk (4) bekezdésében, (2) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti. – a „multilaterális fejlesztési bankok” meghatározása az 1. cikk (19) bekezdésében, – az 5. cikkben előírt „indulótőke-összeg” módosítása, a gazda- sági és pénzügyi területen bekövetkezett változások figyelem- bevétele céljából, – a 18. és 19. cikkben említett és az I. mellékletben meghatáro- zott lista tartalmának kibővítése, illetve az abban alkalmazott terminológia módosítása, a pénzpiacokon bekövetkezett vál- tozások figyelembevétele céljából, Amennyiben erre a bekezdésre hivatkoznak, az 1999/468//EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel a határozat 8. cikkében szereplő rendelkezésekre. Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megál- lapított időszak tartama három hónap. A fent említett bizottság elfogadja saját ügyrendjét. VIII. CÍM ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 1. FEJEZET ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK 61. cikk Átmeneti rendelkezések a 36. cikkel kapcsolatban Az 1990. január 1-je előtt szövetkezeti formában vagy alapként létrehozott, átalakított jelzáloghitel-intézetei számára Dánia lehetővé teheti, hogy továb- bra is szavatolótőkéjük között tüntessék fel tagjaiknak vagy részvénytársasággá nyilvános és hitelfelvevőiknek a 36. cikk (1) bekezdésében említett egyetemle- ges kötelezettségvállalásait, akikkel szemben fennálló követelé- seket ugyanúgy kezelik, mint az említett egyetemleges kötelezett- ségvállalásokat, a következő korlátozások figyelembevételével: a) az egyetemleges kötelezettségvállalás hitelfelvevőkre eső része kiszámításának alapja a 34. cikk (2) bekezdésének 1. és 2. pontjában említett tételek összege, kivonva ebből a 34. cikk (2) bekezdésének 9. , 10. és 11. pontjában említett tételeket; b) a számítási alap maximuma a számítás 1991. január 1-jén érvényes alapja, vagy ha későbbi időpontban történt meg az 314 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet átalakítás,az abban az időpontban érvényes alapja. A számítás alapja nem lépheti túl a számítási alap maximális értékét; c) a számítási alap maximális értéke 1997. január 1-jétől a 34. cikk (2) bekezdésének 1. pontjában meghatározott módon az új tőke kibocsátásából származó bevétel felével csökken; és d) a hitelfelvevők szavatolótőke közé számítandó egyetemleges kötelezettségvállalásainak maximális összege nem lehet nagyobb, mint a számítás alapjának: Az ingatlant legalább évente egyszer egy árszakértő újra- értékeli. Azoknak a hiteleknek az esetében, amelyek nem haladják meg az 1 000 000 eurót és a hitelintézet szavato- lótőkéjének 5 %-át, az ingatlant legalább háromévente kell egy árszakértőnek újraértékelnie; b) az ingatlan piaci értékének 50 %-a, vagy a jelzálog- hitelezési érték 60 %-a közül az alacsonyabb, azokban a tagállamokban, amelyek törvényi vagy rendeleti rendelke- zésekben szigorú szabályokat állapítottak meg a jelzálog- hitelezési érték meghatározására vonatkozóan. 50 %-a 1991-ben és 1992-ben, 45 %-a 1993-ban és 1994-ben, 40 %-a 1995-ben és 1996-ban, 35 %-a 1997-ben, 30 %-a 1998-ban, 20 %-a 1999-ben, 10 %-a 2000-ben és 0 %-a 2001. január 1-jétől. 62. cikk A 43. cikkel kapcsolatos átmeneti rendelkezések (1) 2006. december 31-ig a tagállamok illetékes hatóságai enge- délyezhetik, hogy hitelintézeteik az irodákon vagy többcélú üzlet- helyiségeken alapított jelzálogjog fedezetével – véleményük sze- rint kielégítő módon – teljeskörűen és hiánytalanul biztosított hitelekre 50 %-os kockázati súlyozást alkalmazzanak, ha azok olyan tagállamok területén találhatóak, amelyek megengedik az 50 %-os kockázati súlyozást, a következő feltételek mellett: i. az 50 %-os kockázati súlyozás a hitelnek arra a részére vonat- kozik, amely nem haladja meg vagy az a) vagy a b) pont sze- rint kiszámított határértéket: a) a szóban forgó ingatlan piaci értékének 50 %-a. A jelzálog-hitelezési érték alatt az ingatlan olyan értékét kell érteni, amelyet az árszakértő az ingatlan jövőbeni értékesíthetőségének gondos értékelésével állapít meg, amelyben számításba veszi az ingatlan hosszú távon fenn- tartható szempontjait, a rendes és helyi piaci viszonyokat, az ingatlan jelenlegi használatát és megfelelő alternatív fel- használási módjait. Spekulatív elemeket nem lehet számí- tásba venni a jelzálog-hitelezési érték megállapítása során. A jelzálog-hitelezési értéket áttekinthető és világos formá- ban kell dokumentálni. Legalább háromévente egyszer, vagy akkor, ha a piac több mint 10 %-ot esik, a jelzálog-hitelezési értékeket és külö- nösen az alapjául szolgáló, az adott piac fejlődésével kap- csolatos feltételezéseket újra kell értékelni. Az a) és b) pontban a „piaci érték” azt az árat jelenti, amelyen az ingatlant egy eladni szándékozó eladó egy független vevő- nek magánjogi szerződés alapján el tudná adni az értékelés időpontjában, feltételezve, hogy az ingatlan piacra bocsátása nyilvános volt, a piaci feltételek lehetővé teszik a normális eli- degenítést és az ingatlan természetének megfelelő szokásos időszak rendelkezésre áll az ügylet megtárgyalására. ii. A 100 %-os kockázati súlyozás a hitelnek arra a részére vonat- kozik, amely meghaladja az i. pontban kifejtett határértéke- ket. iii. Az ingatlant a tulajdonosnak kell használnia, vagy bérbe kell adnia. Az első albekezdés nem akadályozza a saját területén magasabb kockázati súlyozást alkalmazó tagállam illetékes hatóságait abban, hogy a fentiekben meghatározott feltételek mellett lehetővé tegyék 50 %-os kockázati súlyozás alkalmazását ilyen jellegű hite- lezés esetében azoknak a tagállamoknak a területén, amelyek megengedik az 50 %-os súlyozást. Az ingatlan piaci értékét két független árszakértőnek kell megállapítania, akik független értékeléseket végeznek a hitelszerződés megkötésekor. A hitelnek a két értékelés közül az alacsonyabb összegen kell alapulnia. A tagállamok illetékes hatóságai hitelintézeteik számára lehetővé tehetik, hogy 50 %-os kockázati súlyozást alkalmazzanak a 2000. július 21-én kinnlevő hitelekre, feltéve hogy az ebben a 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 315 bekezdésben felsorolt feltételek teljesülnek. Ebben az esetben az ingatlant a fentiekben megállapított értékelési kritériumoknak megfelelően legkésőbb 2003. július 21-éig fel kell értékelni. – Svédország, 1996. június 1-jét megelőzően, – Egyesült Királyság, 1996. április 30-át megelőzően. A 2006. december 31-ét megelőzően nyújtott hitelek esetében az 50 %-os kockázati súlyozás futamidejük végéig alkalmazandó marad, amennyiben a hitelintézet köteles betartani a szerződéses feltételeket. 2006. december 31-ig a tagállamok illetékes hatóságai engedé- lyezhetik hitelintézeteiknek az 50 %-os kockázati súlyozás alkal- mazását a szerintük kielégítő módon, teljeskörűen és hiánytala- nul, finn lakásépítő társaságok részvényei formájában biztosított hitelekre, amelyek az 1991. évi finn lakásépítő társaságokról szóló törvénynek vagy későbbi, azzal egyenértékű jogszabályok- nak megfelelően működnek, feltéve hogy az ebben a bekezdés- ben megállapított feltételek teljesülnek. A tagállamok értesítik a Bizottságot, amennyiben élnek ezzel a bekezdéssel. (2) A tagállamok 50 %-os kockázati súlyozást alkalmazhatnak olyan ingatlanlízing-ügyletekre, amelyeket 2006. december 31-ét megelőzően kötöttek meg, és amelyek a központi iroda szerinti országban található, üzleti felhasználásra szánt és törvényi ren- delkezésekben szabályozott eszközökre vonatkoznak, miáltal a haszonbérbe adó teljes egészében megtartja a bérbe adott eszköz tulajdonjogát, amíg a haszonbérlő nem gyakorolja vételi jogát. A tagállamok értesítik a Bizottságot, ha élnek ezzel a bekezdéssel. (3) A 43. cikk (3) bekezdése nem érinti az illetékes hatóságok által elismert kétoldalú adósságmegújítási szerződéseket, amelye- ket az adott tagállamban a következők szerint kötöttek: – Belgium, 1996. április 23-át megelőzően, – Dánia, 1996. június 1-jét megelőzően, 63. cikk A 47. cikkel kapcsolatos átmeneti rendelkezések (1) Annak a hitelintézetnek, amely a 47. cikk (1) bekezdésében előírt kötelező 8 %-os minimális szolvenciamutatót nem érte el 1991. január 1-jéig, fokozatosan, egymást követő szakaszokon keresztül kell ezt a szintet elérnie. A hitelintézet nem engedheti meg, hogy a mutató az alá a szint alá süllyedjen, amelyet azelőtt ért el, hogy a fenti célkitűzés megvalósult volna. Az ingadozások csak ideiglenes jellegűek lehetnek, és az illetékes hatóságok tudo- mására kell hozni azok okait. (2) 1993. január 1-jét követően legfeljebb 5 évig a tagállamok 10 %-os súlyozást állapíthatnak meg a 85/611/EGK irányelv 22. cikkének (4) bekezdésében meghatározott kötvények eseté- ben, és ha szükségesnek látják, hitelintézetek tekintetében is fenn- tarthatják azt a piacaik működését érintő súlyos zavarok elkerü- lése céljából. Az ilyen kivételekről tájékoztatják a Bizottságot. (3) 1993. január 1-jét követően legfeljebb 7 évig a 47. cikk (1) bekezdése nem alkalmazandó a Görög Mezőgazdasági Bankra. Mindazonáltal ez utóbbinak a 47. cikk (1) bekezdésében előírt szintet több lépcsőben fokozatosan el kell érnie, az e cikk (1) bekezdésében leírt módszernek megfelelően. 64. cikk – Németország, 1996. október 30-át megelőzően, A 49. cikkel kapcsolatos átmeneti rendelkezések – Görögország, 1997. március 27-ét megelőzően, – Spanyolország, 1997. január 7-ét megelőzően, – Franciaország, 1996. május 30-át megelőzően, – Írország, 1996. június 27-ét megelőzően, – Olaszország, 1996. július 30-át megelőzően, – Luxemburg, 1996. május 29-ét megelőzően, – Hollandia, 1996. július 1-jét megelőzően, – Ausztria, 1996. december 30-át megelőzően, – Portugália, 1997. január 15-ét megelőzően, – Finnország, 1996. augusztus 21-ét megelőzően, (1) Ha 1993. február 5-én egy hitelintézetnek már volt olyan kockázatvállalása vagy voltak olyan kockázatvállalásai, amely illetve amelyek meghaladják a nagykockázatokra meghaladja, megállapított határértéket, vagy a 49. cikkben megállapított összesített határértéket, az illetékes hatóságok előírják, hogy az érintett hitelintézet tegyen lépéseket a kockázatoknak a 49. cikk- ben megállapított korlátok közé szorítása érdekében. (2) Azt a folyamatot, amelynek során az ilyen kockázatvállalást vagy kockázatvállalásokat az engedélyezett korlátok közé szorít- ják, olyan határidőn belül kell kialakítani, elfogadni és végrehaj- tani, amely az illetékes hatóságok megítélése szerint összhangban áll a hatékony és eredményes vezetés és a tisztességes verseny elveivel. Az illetékes hatóságok tájékoztatják a Bizottságot és a bankügyi tanácsadó bizottságot az általános eljárásra vonatko- zóan elfogadott ütemtervről. (3) Hitelintézet nem tehet olyan intézkedést, amely arra vezetne, hogy az (1) bekezdésben említett kockázatvállalások meghalad- ják az 1993. február 5-én fennálló szinteket. 316 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet (4) A (2) bekezdés alapján igénybe vett határidő legkésőbb 2001. december 31-én lejár. A hosszabb lejáratú kockázatválla- lások, amelyek esetében a hitelintézet köteles betartani a szerző- déses feltételeket, lejárati idejük végéig fenntarthatók. (5) 1998. december 31-ig a tagállamok 40 %-ra megemelhetik a 49. cikk (1) bekezdésében megállapított határértéket, valamint 30 %-ra a 49. cikk (2) bekezdésében megállapított felső korlátot. Ezekben az esetekben és az (1)–(4) bekezdések függvényében a tárgyidőszak végén fennálló kockázatvállalások határértékek közé szorítására a 49. cikkben megállapított határidő 2001. december 31-én jár le. (6) Kizárólag olyan hitelintézetek esetében, amelyeknek a szava- tolótőkéje nem haladja meg a 7 millió eurót, a tagállamok az (5) bekezdésben megállapított határidőt öt évvel meghosszabbíthat- ják. Azoknak a tagállamoknak, amelyek élnek az itt említett lehe- tőséggel, lépéseket kell tenniük a versenytorzulások megaka- dályozása érdekében, és erről tájékoztatniuk kell a Bizottságot és a bankügyi tanácsadó bizottságot. (7) Az (5) és (6) bekezdésben említett esetekben egy kockázatvál- lalás akkor tekinthető nagynak, ha értéke eléri vagy meghaladja a szavatolótőke 15 %-át. (8) 2001. december 31-ig a tagállamok a nagykockázatokról szóló jelentés tekintetében az évi kétszeres jelentéstételi gyakori- ságot a 48. cikk (2) bekezdésének második francia bekezdésében említett jelentéstételi gyakoriságra válthatják. (9) A tagállamok részben vagy egészben kivonhatják azokat a hitelintézeti kockázatvállalásokat a 49. cikk (1), (2) és (3) bekez- désének alkalmazása alól, amelyek a 62. cikk (1) bekezdése sze- rinti, 2002. január 1-je előtt megkötött jelzáloghitelből, valamint a 62. cikk (2) bekezdésben meghatározott, 2002. január 1-je előtt kötött ingatlanlízing-ügyletből állnak; mindkét esetben a mente- sítés felső határa az érintett ingatlan értékének 50 %-a. Ugyanez az elbánás vonatkozik a finn lakásépítő társaságok részvényeivel – az illetékes hatóságokat kielégítő módon – bizto- sított hitelekre, amely vállalatok az 1991. évi finn lakásépítő társa- ságokról szóló törvénynek vagy későbbi, ezzel egyenértékű jog- szabálynak megfelelően működnek, amely hitelek hasonlítanak az első albekezdésben említett jelzáloghitelekhez. 65. cikk Az 51. cikkel kapcsolatos átmeneti rendelkezések 2. FEJEZET ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 66. cikk A Bizottság tájékoztatása A tagállamok közlik a Bizottsággal azokat a főbb törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el. 67. cikk Hatályon kívül helyezett irányelvek 73/183/EGK, (1) Az V. melléklet A. részében meghatározott irányelvekkel módosított 89/299/EGK, 89/646/EGK, 89/647/EGK, 92/30/EGK és 92/121/EGK irányelv hatályát veszti, az V. melléklet B. részében felsorolt említett irány- elvek átültetésére adott határidőkkel kapcsolatos tagállami köte- lezettségek sérelme nélkül. 77/780/EGK, (2) A hatályon kívül helyezett irányelvekre való hivatkozást úgy kell értelmezni, mint erre az irányelvre történő hivatkozást, a VI. mellékletben szereplő korrelációs táblázatnak megfelelően. 68. cikk Végrehajtás Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba. 69. cikk Címzettek Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, 2000. március 20-án. az Európai Parlament részéről a Tanács részéről Azoknak a hitelintézeteknek, amelyek 1993. január 1-jén meghaladták az 51. cikk (1) és (2) bekezdésében megállapított határértékeket, 2003. január 1-jéig teljesíteniük kell azokat. az elnök N. FONTAINE az elnök J. GAMA 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 317 I. MELLÉKLET A KÖLCSÖNÖS ELISMERÉS ALÁ TARTOZÓ TEVÉKENYSÉGEK LISTÁJA Betétek és más visszafizetendő pénzeszközök elfogadása Hitelezés (1) Pénzügyi lízing Pénzforgalmi szolgáltatások Fizetőeszközök kibocsátása és kezelése (pl. hitelkártyák, utazási csekkek és bankutalványok) Garanciák és kötelezettségvállalások Kereskedés saját számlára vagy ügyfélszámlára a következőkkel: a) pénzpiaci eszközök (csekkek, váltók, letéti jegyek stb. ); b) deviza; c) tőzsdei határidős pénzügyi ügyletek és opciók; d) árfolyam- és kamatlábügyletek; e) átruházható értékpapírok. Részvétel értékpapírok kibocsátásában és az ezzel összefüggő szolgáltatások nyújtásában Tanácsadás vállalkozásoknak a tőkeszerkezetet, ipari stratégiát és az ezekhez kapcsolódó kérdéseket illetően, valamint vállalkozások egyesülésével és felvásárlásával összefüggő tanácsadás és szolgáltatások 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. Ügynöki tevékenység a bankközi piacon 11. Portfóliókezelés és tanácsadás 12. Értékpapírok letéti őrzése és kezelése 13. Hitelinformációs szolgáltatások 14. Letéti szolgáltatások (1) Beleértve többek között: fogyasztási hitel, – jelzáloghitel, – faktoring visszkereseti joggal vagy anélkül, – kereskedelmi tranzakciók finanszírozása (beleértve a forfetírozást). – 318 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet II. MELLÉKLET MÉRLEGEN KÍVÜLI TÉTELEK OSZTÁLYOZÁSA Teljes kockázati kategória – Hitelhelyettesítő jellegű garanciák – Elfogadványok – Olyan váltók forgatmányozása, amelyek nem viselik más hitelintézet nevét – Ügyletek visszkereseti joggal – Hitelhelyettesítő jellegű visszavonhatatlan készenléti hitellevelek – Közvetlen határidős vásárlási megállapodások alapján megvásárolt eszközök – Összetett határidős betétügylet („forward forward deposits”) – Részben kifizetett részvények és értékpapírok kifizetetlen része – Maximális kockázatot hordozó egyéb tételek Közepes kockázati kategória – Kibocsátott és igazolt okmányos akkreditívek (lásd a közepes/alacsony kockázati kategóriában is) – Jótállások és kártérítések (beleértve a pályázati, teljesítési, vám- és adóbiztosítékokat), valamint a nem hitelhelyettesítő jellegű garanciavállalások – Penziós megállapodások a 86/635/EGK irányelv 12. cikkének (3) és (5) bekezdése értelmében – Hitelhelyettesítő karakterrel nem bíró visszavonhatatlan készenléti hitellevelek („standby letters of credit”) – Egy évet meghaladó eredeti lejáratú lehívatlan hitellehetőségek (értékpapírok megvásárlására, kölcsönzésére és garancianyújtásra vagy elfogadvány lehetőségére vonatkozó megállapodások) – „Note issuance facilities” (NIF) és „revolving underwriting facilities” (RUF) – Közepes kockázatot hordozó egyéb tételek Közepes/alacsony kockázati kategória – Okmányos akkreditívek, amelyekben az alapul szolgáló szállítmány hitelbiztosítékként szolgál, valamint egyéb rövid lejáratú, likvid ügyletek – Közepes/alacsony kockázatot hordozó egyéb tételek Alacsony kockázati kategória – Egy évet nem meghaladó eredeti lejáratú, vagy olyan lehívatlan hitelkeretek (értékpapírok kölcsönzésére, megvásárlására és garancianyújtásra vagy elfogadványokra vonatkozó megállapodások), amelyek feltétel és külön felmondás nélkül bármikor érvényteleníthetők – Alacsony kockázatot hordozó egyéb tételek A tagállamok vállalják, hogy értesítik a Bizottságot, amint megegyeztek abban, hogy egy új mérlegen kívüli tételt vonnak be a kockázati kategóriák bármelyikének utolsó francia bekezdése alá. Az ilyen tételek közösségi szintű végeleges besorolására a 60. cikkben megállapított eljárás lebonyolítását követően kerül sor. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 319 III. MELLÉKLET A MÉRLEGEN KÍVÜLI TÉTELEK KEZELÉSE 1. A MÓDSZER MEGVÁLASZTÁSA A IV. melléklet 1. és 2. pontjában szereplő szerződésekkel összefüggő hitelkockázatok mérésére a hitelintézetek az alábbiakban kifejtett módszerek közül választhatnak, az illetékes hatóságok hozzájárulásától függően. Azoknak a hitelintézeteknek, amelyeket a 93/6/EGK irányelv (1) 6. cikkének (1) bekezdése erre kötelez, a lentebb meghatározott 1. módszert kell alkalmazniuk. A IV. melléklet 3. pontjában szereplő szerződésekkel összefüggő hitelkockázatok mérésére valamennyi hitelintézetnek a lentebb meghatározott 1. módszert kell alkalmaznia. 2. MÓDSZEREK 1. módszer: a „piaci árazás” („mark to market”) módszere a) lépés: b) lépés: a mindenkori piaci értékeknek a szerződésekhez történő kapcsolásával meghatározható az összes pozitív értékekkel rendelkező szerződés folyó helyettesítési költsége. (mark to market) a potenciális jövőbeni hitelkockázatot (2) kifejező szám meghatározásához a fiktív főösszegeket, vagy az alapul szolgáló értékeket meg kell szorozni a következő százalékos arányokkal: Hátralévő futamidő (c) Kamatlábszer- ződések 1. TÁBLÁZAT (a) (b) Deviza- árfolyamra és aranyra vonatkozó ügylet Részvényekre vonatkozó szerződés Nemesfém- szerződések, kivéve arany Áru- szerződések, kivéve nemesfémek Egy év, vagy rövidebb Egy évnél hosszabb, öt évnél rövi- debb 0 % 0,5 % 1 % 5 % 6 % 8 % Öt évnél hosszabb 1,5 % 7,5 % 10 % 7 % 7 % 8 % 10 % 12 % 15 % (a) Azokat a szerződéseket, amelyek nem tartoznak az e táblázatban szereplő öt kategóriába, a nemesfémekre nem vonatkozó áru- szerződésként kell kezelni. (b) Olyan szerződések esetében, amelyekben a tőke többször cserélődik, a százalékokat meg kell szorozni a szerződés szerint még teljesítendő fennmaradó fizetések számával. (c) Olyan szerződések esetében, amelyek úgy lettek kialakítva, hogy a fennálló kockázatvállalást meghatározott fizetési időpontokat követően fedezzék, és amelyek esetében a futamidőket újra megállapítják, oly módon, hogy a szerződés piaci értéke nulla legyen a szóban forgó, meghatározott fizetési időpontokban, a hátralévő futamidő a következő megállapításig hátralévő időnek felel meg. Kamatlábszerződések esetében, amelyek e kritériumoknak eleget tesznek, és amelyek fennmaradó lejárati ideje meghaladja az egy évet, a százalék nem lehet magasabb, mint 0,5 %. A potenciális jövőbeni kockázatnak a b) lépés szerinti kiszámításához az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik a hitelintézeteknek a következő százalékok alkalmazását az 1. táblázatban előírtak helyett, feltéve hogy az intézmények élnek a 93/6/EGK irányelv 11. cikkének a) pontjában biztosított lehetőséggel a IV. melléklet 3. pontjának b) és c) alpontja szerinti szerződések esetében. 1. a TÁBLÁZAT Hátralévő futamidő Nemesfém (kivéve arany) Nem nemesfémek Mezőgazdasági termékek Egy év, vagy rövidebb Egy évnél hosszabb, öt évnél rövi- debb Öt éven túli 2 % 5 % 7,5 % 2,5 % 4 % 8 % 3 % 5 % 9 % Egyéb, beleértve energetikai termékeket 4 % 6 % 10 % (1) A Tanács 1993. március 15-i 93/6/EGK irányelve a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről (HL L 141. , 1993. 6. 11. , 1. o. ). A legutóbb a 98/33/EK irányelvvel (HL L 204. , 1998. 7. 21. , 29. o. ) módosított irányelv. (2) Kivéve az egyvalutás „lebegő-lebegő” kamatláb swapügyleteket, amelyekben csak a folyó helyettesítési költséget kell kiszámítani. 320 HU c) lépés: Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet a folyó helyettesítési költség és a potenciális jövőbeni kockázat összegét meg kell szorozni a 43. cikkben szereplő, a megfelelő szerződő felekhez rendelt kockázati súlyokkal. 2. módszer: az „eredeti kockázatvállalás” módszere a) lépés: az egyes eszközök feltételezett főösszegét meg kell szorozni az alábbiakban megadott százalékokkal: 2. TÁBLÁZAT Eredeti lejárati idő (1) Kamatlábszerződések Devizaárfolyamokra és aranyra vonatkozó szerződések Egy év vagy rövidebb Egy évnél hosszabb, két évet meg nem haladó Kiegészítő kedvezmény, minden egyes többletév után 0,5 % 1 % 1 % 2 % 5 % 3 % (1) Kamatlábszerződések esetében a hitelintézetek – az illetékes hatóságok egyetértésével – eredeti vagy fennmaradó futamidőt egy- aránt választhatnak. b) lépés: az így megkapott eredeti kockázatvállalást meg kell szorozni a 43. cikkben szereplő, a megfelelő szerződő felekhez rendelt kockázati súlyokkal. Az 1. és 2. módszer esetében az illetékes hatóságoknak biztosítaniuk kell, hogy a számításba veendő feltételezett összeg megfelelő mércéje legyen a szerződés szerves részét képező kockázatvállalásoknak. Ha például a szerződés a pénzáramlás megtöbbszörözéséről rendelkezik, a fiktív összeget módosítani kell, a megtöbbszöröződésnek a szerződés kockázati szerkezetére gyakorolt hatásai figyelembevétele céljából. 3. SZERZŐDÉSES NETTÓSÍTÁS (ADÓSSÁGMEGÚJÍTÁSI ÉS MÁS NETTÓSÍTÁSI MEGÁLLAPODÁSOK) a) Az illetékes hatóságok részéről elfogadható nettósítási típusok Ezen 3. pont alkalmazásában a „szerződő másik fél” olyan entitást jelent (beleértve a természetes személyeket is), amely jogosult szerződéses nettósítási megállapodást kötni. Az illetékes hatóságok a következő szerződéses nettósítási jellegűeknek: típusokat ismerhetik el kockázatcsökkentő i. kétoldalú adósságmegújítási szerződések hitelintézetek és a szerződő másik fél között, amelynek alapján a kölcsönösen fennálló kötelezettségek és követelések egymással szemben automatikusan összeolvadnak, oly módon, hogy az adósságmegújítás egyetlen nettó összeget határoz meg, amely így jogilag kötelező erejű, egyetlen új szerződést képez a korábbi szerződések megszüntetésével; ii. egyéb kétoldalú megállapodások a hitelintézet és a szerződő másik fél között. b) Az elismerés feltételei Az illetékes hatóságok a következő feltételekkel ismerhetik el kockázatcsökkentőnek a szerződéses nettósítást: i. a hitelintézetnek olyan szerződéses nettósítási megállapodásban kell állnia szerződő másik féllel, amely egyetlen jogi kötelezettséget alkot, kiterjed minden benne foglalt ügyletre, oly módon, hogy a szerződő fél nem teljesítése esetén – mulasztás, csőd, felszámolás vagy más hasonló körülmények következtében – a hitelintézet kizárólag azt az összeget követelné, illetve azzal az összeggel tartozna, amely megfelel a beszámított egyedi ügyletek pozitív és negatív piaci értékei nettó összegének; 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 321 ii. a hitelintézetnek az illetékes hatóságok rendelkezésére kellett bocsátania írásos és indokolással ellátott jogi véleményét azzal a céllal, hogy jogi kifogás esetén az illetékes bíróságok és közigazgatási hatóságok az i. pontban ismertetett esetekben megállapíthassák, hogy a hitelintézet követeléseinek és tartozásainak egyenlege az i. pontban megjelölt nettó összegre korlátozódik: – a szerződő másik fél székhelye szerinti állam joga szerint, és ha egy vállalkozás külföldi fióktelepe érintett, annak az államnak a joga szerint is, ahol a fióktelep elhelyezkedik, – a figyelembe vett egyedi ügyletekre nézve irányadó jog szerint, és – a szerződéses nettósítás érvénybeléptetéséhez szükséges szerződésre vagy megállapodásra nézve irányadó jog szerint; iii. a hitelintézetnek kidolgozott eljárással kell rendelkeznie annak biztosítása céljából, hogy a szerződéses nettósítás jogi érvényességét ellenőrzés alatt tartsa a vonatkozó jogszabályok lehetséges változásainak fényében. Az illetékes hatóságoknak meg kell győződniük arról – szükség esetén más illetékes hatóságokkal való egyeztetés után – hogy a szerződéses nettósítás jogilag érvényes az összes érintett állam joga szerint. Ha az illetékes hatóságok nincsenek meggyőződve erről, a szerződéses nettósítási megállapodást nem fogják elismerni kockázatcsökkentőnek a szerződő felek valamelyikére nézve. Az illetékes hatóságok a szerződéses nettósítás típusai szerint kidolgozott, fogadhatnak el. indokolt jogi véleményeket Nem ismerhető el kockázatcsökkentőként olyan szerződés, amely megengedi a nem mulasztó félnek, hogy csak korlátozott fizetéseket teljesítsen, illetve hogy egyáltalán ne fizessen a mulasztó fél fizetésképtelensége esetén, még abban az esetben sem, ha a nem teljesítő nettó hitelező („walkaway clause”). Az illetékes hatóságok elismerhetik kockázatcsökkentőként azokat a szerződéses nettósítási megállapodásokat, amelyek 14 naptári napos vagy annál rövidebb eredeti futamidejű devizaszerződéseket, írott opciókat vagy olyan hasonló mérlegen kívüli tételeket tartalmaznak, amelyekre ez a melléklet nem vonatkozik, mivel csupán jelentéktelen hitelkockázatot viselnek, vagy egyáltalán nem viselnek semmilyen hitelkockázatot. Ha e szerződések bevonása egy másik nettósítási megállapodásba – pozitív vagy negatív piaci értéküktől függően – a tőkekövetelmények növekedését vagy csökkentését eredményezheti, az illetékes hatóságoknak kötelezniük kell a hitelintézetet arra, hogy ezek kezelése konzisztens legyen. c) Az elismerés hatásai i. Adósságmegújítási szerződések Elsősorban az adósságmegújítási szerződések által rögzített nettó egyszeri összegeket, és nem az érintett bruttó összegeket lehet súlyozni. Így, az 1. módszer alkalmazásával – – az a) lépésben a folyó helyettesítési költséget, és a b) lépésben a feltételezett főösszegeket vagy az alapul szolgáló értékeket lehet megkapni az adósságmegújítási szerződést számításba vételével. A 2. módszer alkalmazásával az a) lépésben a feltételezett főösszeg számítható ki az adósságmegújítási szerződés számításba vételével; a 2. táblázat százalékértékeit alkalmazni kell. ii. Egyéb nettósítási megállapodások Az 1. módszer alkalmazásával: – az a) lépésben a nettósítási megállapodásba foglalt szerződések folyó helyettesítési költségét lehet megkapni a megállapodás eredményeként adódó jelenlegi feltételezett nettó helyettesítési költség számításba vételével; abban az esetben, ha a nettósítás nettó kötelezettséghez vezet a nettó helyettesítési költséget számító hitelintézet részéről, a folyó helyettesítési költséget „0” – nak veszik, 322 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet – a b) lépésben a potenciális jövőbeni hitelkockázat mutatója minden olyan szerződésre vonatkozóan, amely szerepel a nettósítási megállapodásban, a következő egyenlet szerint csökkenthető: PCEcsökk = 0,4 * PCEbruttó + 0,6 * NGR * PCEbruttó ahol PCEcsökk = a potenciális jövőbeni hitelkockázat mutatójának csökkentett értéke egy adott ügyféllel kötött minden olyan szerződés esetében, amelyet bevontak egy jogilag érvényes kétoldalú nettósítási megállapodásba. PCEbruttó = a potenciális jövőbeni hitelkockázat mutatóinak összege egy adott ügyféllel kötött minden olyan szerződés esetében, amely jogilag érvényes kétoldalú nettósítási megállapodásban szerepel, és amelyeket úgy számítanak ki, hogy a feltételezett főösszegeket megszorozzák az 1. táblázatban szereplő százalékokkal. NGR = „nettó/bruttó arány”: az illetékes hatóságok választása szerint vagy: i. külön számítás: a nettó helyettesítési költség – minden szerződésre vonatkozóan, amely jogilag érvényes kétoldalú nettósítási megállapodásban szerepel, amelyet egy adott szerződő féllel kötöttek (számláló) és a bruttó helyettesítési költség – minden szerződésre kétoldalú nettósítási megállapodásban szerepel, amelyet ugyanazzal a partnerrel kötöttek (nevező) hányadosa; vagy vonatkozóan, érvényes jogilag amely ii. összesítő számítás: a nettó helyettesítés összegének – amelyet kétoldalú alapon számítottak ki minden szerződéses félre vonatkozóan, számításba véve a jogilag érvényes kétoldalú nettósítási megállapodásban érintett szerződéseket (számláló) és a bruttó helyettesítési költséget – minden szerződésre vonatkozóan, amely jogilag érvényes kétoldalú nettósítási megállapodásban szerepel (nevező) hányadosa. Ha a tagállamok választási lehetőséget biztosítanak a hitelintézeteknek, a választott módszert következetesen kell alkalmazni. A potenciális jövőbeni hitelkockázat fenti képlet szerinti kiszámítása érdekében a tökéletesen illeszkedő szerződések – amelyek a nettósítási megállapodásban szerepelnek – egyetlen szerződésként vehetők számításba, a nettó bevételeknek megfelelő feltételezett főösszeggel. A tökéletesen illeszkedő szerződések olyan határidős devizakontraktusok vagy hasonló szerződések, amelyekben a feltételezett főösszeg megfelel a pénzáramlásoknak, amennyiben a pénzáramlások ugyanabban az értékelési időpontban, részben vagy egészben ugyanabban a pénznemben válnak esedékessé. A 2. módszer alkalmazásakor az a) lépésben – – a nettósítási megállapodásban figyelembe vett tökéletesen illeszkedő szerződések egyetlen összeggel vehetők számításba, a nettóbevételeknek megfelelő feltételezett főösszeggel. A feltételezett főösszegeket meg kell szorozni a 2. táblázatban megadott százalékokkal, a nettósítási megállapodásba foglalt minden más szerződés esetében, az alkalmazandó százalékok a 3. táblázatban feltüntetett mértékben csökkenthetők: 3. TÁBLÁZAT Eredeti futamidő (1) Kamatlábszerződések Devizaárfolyam-szerződések Egyéves vagy annál rövidebb Egy évnél hosszabb, két évet meg nem haladó Kiegészítő kedvezmény, minden egyes többletév után 0,35 % 0,75 % 0,75 % 1,50 % 3,75 % 2,25 % (1) Kamatlábszerződések esetében a hitelintézetek – az illetékes hatóságok egyetértésével – eredeti vagy fennmaradó futamidőt egy- aránt választhatnak. 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 323 IV. MELLÉKLET MÉRLEGEN KÍVÜLI TÉTELEK TÍPUSAI 1. Kamatlábszerződések a) egyvalutás kamatláb swapügyletek b) bázis swapügyletek c) tőzsdén kívüli határidős kamatláb-megállapodások d) tőzsdei határidős kamatlábügyletek e) egyéb, hasonló jellegű szerződések 2. Devizaügyletek és arannyal kapcsolatos szerződések a) különböző valuták kamatlábaira kötött swapügylet b) tőzsdén kívüli határidős devizaszerződések c) tőzsdei határidős devizaügyletek d) megvásárolt devizaopciók e) f) egyéb, hasonló jellegű szerződések az a)–e) alpontban szereplőhöz hasonló jellegű, arannyal kapcsolatos szerződések 3. Az 1. pont a)–e) alpontjához és a 2. pont a)–d) alpontjához hasonló jellegű, más báziselemeket vagy indexeket tartalmazó szerződések a következőkkel kapcsolatban: a) részvények b) nemesfémek, kivéve arany c) áruk, kivéve nemesfémek d) egyéb, hasonló jellegű szerződések 324 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet V. MELLÉKLET A. RÉSZ HATÁLYON KÍVÜL HELYEZETT IRÁNYELVEK EGYMÁST KÖVETŐ MÓDOSÍTÁSAIKKAL (a 67. cikkben említettek szerint) a Tanács 73/183/EGK irányelve a Tanács 77/780/EGK irányelve a Tanács 85/345/EGK irányelve a Tanács 86/137/EGK irányelve a Tanács 86/524/EGK irányelve a Tanács 89/646/EGK irányelve az Európai Parlament és a Tanács 95/26/EK irányelve, csak az 1. cikk első francia bekezdése, a 2. cikk (1) bekezdésének első francia bekezdése és (2) bekezdésének első francia bekezdése, a 3. cikk (2) bekezdése, a 4. cikk (2), (3) és (4) bekezdése a 77/780/EGK irányelvre történő hivatkozások tekintetében, és (6) bekezdése, a 5. cikk első francia bekezdése a Tanács 96/13/EGK irányelve az Európai Parlament és a Tanács 98/33/EK irányelve a Tanács 89/299/EGK irányelve a Tanács 91/633/EGK irányelve a Tanács 92/16/EGK irányelve a Tanács 92/30/EGK irányelve a Tanács 89/646/EGK irányelve a Tanács 92/30/EGK irányelve az Európai Parlament és a Tanács 95/26/EK irányelve csak az 1. cikk első francia bekezdése a Tanács 89/647/EGK irányelve a Bizottság 91/31/EGK irányelve a Tanács 92/30/EGK irányelve a Bizottság 94/7/EK irányelve a Bizottság 95/15/EK irányelve a Bizottság 95/67/EK irányelve az Európai Parlament és a Tanács 96/10/EK irányelve az Európai Parlament és a Tanács 98/32/EK irányelve az Európai Parlament és a Tanács 98/33/EK irányelve (2. cikk) a Tanács 92/30/EGK irányelve a Tanács 92/121/EGK irányelve 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 325 B. RÉSZ VÉGREHAJTÁSI HATÁRIDŐK (a 67. cikkben említettek szerint) Irányelv Végrehajtási határidő 73/183/EGK (HL L 194. , 1973. 7. 16. , 1. o. ) 77/780/EGK (HL L 322. , 1977. 12. 17. , 30. o. ) 85/345/EGK (HL L 183. , 1985. 7. 16. , 19. o. ) 86/137/EGK (HL L 106. , 1986. 4. 23. , 35. o. ) 86/524/EGK (HL L 309. , 1986. 11. 4. , 15. o. ) 89/299/EGK (HL L 124. , 1989. 5. 5. , 16. o. ) 89/646/EGK (HL L 386. , 1989. 12. 30. , 1. o. ) 89/647/EGK (HL L 386. , 1989. 12. 30. , 14. o. ) 91/31/EGK (HL L 17. , 1991. 1. 23. , 20. o. ) 91/633/EGK (HL L 339. , 1991. 12. 11. , 16. o. ) 92/16/EGK (HL L 75. , 1992. 3. 31. , 48. o. ) 92/30/EGK (HL L 110. , 1992. 4. 28. , 52. o. ) 92/121/EGK (HL L 29. , 1993. 2. 5. , 1. o. ) 94/7/EK (HL L 89. , 1994. 4. 6. , 17. o. ) 95/15/EK (HL L 125. , 1995. 6. 8. , 23. o. ) 95/26/EK (HL L 168. , 1995. 7. 18. , 7. o. ) 95/67/EK (HL L 314. , 1995. 12. 28. , 72. o. ) 96/10/EK (HL L 85. , 1996. 4. 3. , 17. o. ) 96/13/EK (HL L 66. , 1996. 3. 16. , 15. o. ) 98/32/EK (HL L 204. , 1998. 7. 21. , 26. o. ) 98/33/EK (HL L 204. , 1998. 7. 21. , 29. o. ) 6. cikk (2) bekezdés egyéb rendelkezések 1975. 01. 02 (1) 1979. 12. 15. 1985. 07. 15. – 1986. 12. 31. 1993. 01. 01. 1990. 01. 01. 1993. 01. 01. 1991. 01. 01. 1991. 03. 31. 1992. 12. 31. 1992. 12. 31. 1992. 12. 31. 1993. 12. 31. 1994. 11. 25. 1995. 09. 30. 1996. 07. 18. 1996. 07. 01. 1996. 06. 30. 1996. 04. 15. 2000. 07. 21. 2000. 07. 21. (1) Mindazonáltal, ami a 3. cikk (2) bekezdésének g) pontjában említett megszorítás eltörlését illeti, Hollandia engedélyt kapott a végrehajtás 1977. július 2-ig történő elhalasztására (lásd 73/183/EGK irányelv 8. cikkének második albekezdése). 326 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet T E L K É L L E M. I V A L B Á T S Ó I C Á L E R R O K v l e y n á r i K E / 0 1 / 6 9 v l e y n á r i K G E / 1 2 1 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 0 3 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 7 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 6 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 9 9 2 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 0 8 7 / 7 7 v l e y n á r i K E / 2 1 / 0 0 0 2 t n o p ) a k k i c. 1 a i c n a r f ő s l e k k i c. 1 s é d z e k e b t n o p ) c k k i c. 1 a i c n a r f k i d e t e h k k i c. 1 s é d z e k e b t n o p ) d k k i c. 1 k i d a c l o y n k k i c. 1 s é d z e k e b a i c n a r f a i c n a r f k i d o t a h k k i c. 1 s é d z e k e b t n o p ) h k k i c. 1 t n o p ) m k k i c. 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 1 a i c n a r f k i d a m r a h g i k i d ö t ö z a l ő t s é d z e k e b s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 2 - z e k e b a i c n a r f k i d o s á m g i k i d ö t ö z a l ő t s é d s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 2 - z e k e b a i c n a r f k i d o t a h g i k i d a c l o y n a l ő t s é d s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 2 a i c n a r f k i d e c n e l i k s é d z e k e b - z e k e b ) 9 ( – ) 5 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 1 s é d ) 1 1 ( – ) 0 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b s é d z e k e b ) 2 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 3 1 ( k k i c. 1 s é d - z e k e b a i c n a r f ő s l e k k i c. 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b a i c n a r f k i d o s á m k k i c. 1 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 1 a i c n a r f k i d ö t ö k k i c. 1 s é d z e k e b s é d z e k e b ) 8 ( – ) 4 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 9 ( k k i c. 1 - z e k e b ) 1 1 ( – ) 0 1 ( k k i c. 1 s é d s é d z e k e b ) 2 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 3 1 ( k k i c. 1 - z e k e b ) 7 1 ( – ) 4 1 ( k k i c. 1 s é d - z e k e b ) 0 2 ( – ) 8 1 ( k k i c. 1 s é d - z e k e b ) 3 2 ( – ) 1 2 ( k k i c. 1 s é d s é d z e k e b ) 4 2 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 5 2 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 6 2 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 7 2 ( k k i c. 1 k k i c. 2 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 2 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 327 v l e y n á r i K E / 0 1 / 6 9 v l e y n á r i K G E / 1 2 1 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 0 3 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 7 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 6 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 9 9 2 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 0 8 7 / 7 7 v l e y n á r i K E / 2 1 / 0 0 0 2 ) b s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 2 t n o p s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 4 k k i c. 3 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 4 , ) a , t a d n o m ő t e z e v e b t n o p ) c s é ) b - z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 0 1 s é d ) b , ) a s é d z e k e b ) 4 ( k k i c t n o p ) c. 2 s é , ő s l e s é d z e k e b ) 5 ( k k i c. 2 k i d a m r a h s é k i d o s á m s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 4 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 3 s é d z e k e b ) 6 ( k k i c. 2 s é d z e k e b l a k k i c. 3 k k i c. 4 ő s l e , s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 3 ő s l e s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 5 s é d z e k e b l a s é d z e k e b l a - r a h , s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 0 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 5 s é d z e k e b l a k i d a m s é d z e k e b l a k i d o s á m - n a r f k i d a m r a h s é d z e k e b l a k i d o s á m s é s é d z e k e b a i c ő s l e s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 3 s é d z e k e b l a e s é d z e k e b ) 7 ( – ) 3 ( k k i c. 5 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 6 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 5 s é d z e k e b ) 0 1 ( k k i c. 1 t n o p ) a s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 3 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 6 s é d z e k e b ) 2 ( s é ) 1 ( k k i c. 7 s é s é d z e k e b l a k i d o s á m - z e k e b ) 2 ( s é ) 1 ( k k i c. 5 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 6 k k i c. 7 s é d s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 3 k i d ö t ö , k i d e y g e n , k i d a m r a h s é d z e k e b l a s é d z e k e b ) 4 ( k k i c. 3 t n o p ) a s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 3 s é d z e k e b ) 6 ( k k i c. 3 s é d z e k e b ) 7 ( k k i c. 3 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 7 k k i c. 8 k k i c. 9 k k i c. 0 1 k k i c. 1 1 k k i c. 2 1 k k i c. 3 1 328 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet v l e y n á r i K E / 0 1 / 6 9 v l e y n á r i K G E / 1 2 1 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 0 3 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 7 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 6 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 9 9 2 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 0 8 7 / 7 7 v l e y n á r i K E / 2 1 / 0 0 0 2 k k i c. 8 - z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 1 1 s é d s é d z e k e b ) 0 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b l a k i d o s á m s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 3 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 8 1 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 8 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 3 2 k k i c. 9 1 k k i c. 0 2 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 3 2 k k i c. 1 2 k k i c. 8 k k i c. 9 ) 3 ( s é ) 1 ( k k i c. 3 1 s é d z e k e b s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 4 1 k k i c. 5 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 8 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 4 1 s é d z e k e b ) 5 ( k k i c. 8 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 4 1 k k i c. 5 k k i c. 5 1 s é d z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 6 1 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 7 k k i c. 9 s é d z e k e b ) 6 ( – ) 1 ( k k i c. 0 2 - z e k e b ) 2 ( s é ) 1 ( k k i c. 1 2 s é d s é d z e k e b ) 7 ( k k i c. 0 2 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 1 2 s é d z e k e b ) 7 ( – ) 2 ( k k i c. 3 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 3 2 k k i c. 2 2 k k i c. 7 1 k k i c. 8 1 k k i c. 9 1 s é d z e k e b ) 6 ( k k i c. 6 1 k k i c. 4 2 k k i c. 5 2 k k i c. 6 2 k k i c. 7 2 k k i c. 8 2 k k i c. 9 2 s é d z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 0 3 s é d z e k e b ) a 5 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 6 ( k k i c. 0 3 s é d z e k e b ) b 5 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 7 ( k k i c. 0 3 s é d z e k e b ) 6 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 8 ( k k i c. 0 3 s é d z e k e b ) 7 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 9 ( k k i c. 0 3 s é d z e k e b ) 8 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 0 1 ( k k i c. 0 3 06/3. kötet HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 329 v l e y n á r i K E / 0 1 / 6 9 v l e y n á r i K G E / 1 2 1 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 0 3 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 7 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 6 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 9 9 2 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 0 8 7 / 7 7 v l e y n á r i K E / 2 1 / 0 0 0 2 k k i c. 7 1 k k i c. a 2 1 k k i c. 3 1 k k i c. 1 3 k k i c. 2 3 k k i c. 3 3 s é d z e k e b ) 3 ( – ) 1 ( k k i c. 2 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 1 s é d z e k e b ) 4 ( – ) 2 ( k k i c. 4 3 s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 4 3 a l ő t s é d z e k e b ) 1 ( k k i c. 4 k k i c. 3 s é d z e k e b ) 8 ( s é ) 7 ( k k i c. 4 k k i c. 5 k k i c. 6 k k i c. 7 k k i c. 8 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 2 k k i c. 0 1 , s é d z e k e b ) 4 ( – ) 1 ( k k i c. 3 s é d z e k e b ) 4 ( – ) 1 ( k k i c. 6 k k i c. 7 k k i c. 3 k k i c. 4 k k i c. 5 k k i c. 5 3 k k i c. 6 3 k k i c. 7 3 k k i c. 8 3 k k i c. 9 3 k k i c. 0 4 k k i c. 1 4 k k i c. 2 4 k k i c. 3 4 k k i c. 4 4 k k i c. 5 4 k k i c. 6 4 k k i c. 7 4 k k i c. 8 4 k k i c. 9 4 t n o p ) r s é d z e k e b ) 7 ( s é d z e k e b l a k i d o s á m ) 7 ( s é g i á t a d n o m ő s l e a l ó t á j t n o p ) s s é d z e k e b g i s é d z e k e b ) 2 1 ( s é d z e k e b ) 3 ( – ) 1 ( k k i c. 5 s é d z e k e b ) 7 ( – ) 1 ( k k i c. 3 - z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 2 1 s é d s é d z e k e b ) 8 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 5 ( – ) 1 ( k k i c. 1 5 k k i c. 0 5 s é d z e k e b ) 7 ( – ) 1 ( k k i c. 2 5 s é d z e k e b ) 6 ( k k i c. 1 5 330 HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja 06/3. kötet v l e y n á r i K E / 0 1 / 6 9 v l e y n á r i K G E / 1 2 1 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 0 3 / 2 9 v l e y n á r i K G E / 7 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 6 4 6 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 9 9 2 / 9 8 v l e y n á r i K G E / 0 8 7 / 7 7 v l e y n á r i K E / 2 1 / 0 0 0 2 - z e k e b ) 5 ( s é ) 4 ( k k i c. 5 - z e k e b ) 9 ( s é ) 8 ( k k i c. 3 - z e k e b ) 6 ( s é ) 5 ( k k i c. 3 s é d s é d s é d s é d z e k e b ) 0 1 ( k k i c. 3 k k i c. 4 k k i c. 5 k k i c. 6 k k i c. 7 k k i c. 2 s é d z e k e b ) 9 ( – ) 1 ( k k i c. 6 - z e k e b ) 5 ( s é ) 4 ( k k i c. 1 1 - z e k e b ) 3 ( – ) 1 ( k k i c s é d. 1 1 s é d k k i c. 7 k k i c. 9 k k i c. 2 2 k k i c. 8 k k i c. a 4 s é d z e k e b ) 5 ( k k i c. 3 k k i c. 1 1 k k i c. 6 – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – t e l k é l l e m. I t e l k é l l e m. I I t e l k é l l e m. I I I – – – – – t e l k é l l e M – – – – – – – – – – s é d z e k e b ) 7 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 2 1 s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 4 2 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 9 s é d z e k e b ) 2 ( k k i c. 4 1 - z e k e b ) 9 ( s é ) 8 ( k k i c. 2 5 s é d s é d z e k e b ) 0 1 ( k k i c. 2 5 - z e k e b ) 2 ( s é ) 1 ( k k i c. 1 6 s é d s é d z e k e b ) 3 ( k k i c. 2 6 k k i c. 3 5 k k i c. 4 5 k k i c. 5 5 k k i c. 6 5 k k i c. 7 5 k k i c. 8 5 k k i c. 9 5 k k i c. 0 6 k k i c. 1 6 k k i c. 3 6 k k i c. 4 6 k k i c. 5 6 k k i c. 6 6 k k i c. 7 6 k k i c. 8 6 k k i c. 9 6 t e l k é l l e m. I t e l k é l l e m. I I t e l k é l l e m. I I I t e l k é l l e m. V I t e l k é l l e m. V t e l k é l l e m. I V