title: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/8/EÜ, 20. märts 2000, millega muudetakse nõukogu direktiivi 70/221/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste vedelkütusepaake ja tagumisi allasõidutõkkeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

eurovoc_concepts:
EU Member State
approval
approximation of laws
deposit on a polluting product
marketing standard
motor vehicle
protective equipment
vehicle parts

formats: html pdf print

text: 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 129 32000L0008 L 106/7 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 3. 5. 2000 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2000/8/EÜ, 20. märts 2000, millega muudetakse nõukogu direktiivi 70/221/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste vedelkütusepaake ja tagumisi allasõidutõkkeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, (3) Kütuse (eriti diisli) juhuslik voolamine teele on märkimis- väärselt ohtlik kaherattaliste mootorsõidukite juhtidele ja jalgratturitele. võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, (1) võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (2) tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3) ning arvestades järgmist: (1) 6. veebruari Nõukogu 20. märtsi 1970. aasta direktiiv 70/221/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste vedelkütusepaake ja tagumisi allasõidutõkkeid käsitlevate liikmesriikide õigus- aktide ühtlustamise kohta (4) on üks mitmest üksikdirek- tiivist EÜ tüübikinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati direktiiviga nõukogu 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikin- nitust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta; (5) direktiivi 70/156/EMÜ sätteid ja mõisteid, mis kehtivad sõidukite, sõidukisüsteemide, komponentide ja eraldi seadmestike puhul, direktiivi 70/221/EMÜ artikkel 1 on vaja kohandada direktiivi 70/156/EMÜ mõistetega. 70/221/EMÜ suhtes; kohaldatakse tulenevalt direktiivi 1970. sellest aasta (2) Tehnika arenguga kohandamiseks on soovitav kohandada direktiivi 70/221/EMÜ tehniliste nõuetega, mis on vastu võetud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjas nr 34, mis käsitleb sõidukite tüübikinnitamist seoses tuleohu vältimisega, eriti plastist kütusepaake käsitlevate sätetega. (1) EÜT C 164, 29. 5. 1998, lk. 16. (2) EÜT C 164, 29. 5. 1998, lk. 58. (3) Euroopa Parlamendi 10. veebruari 1999. aasta arvamus (EÜT C 150, 28. 5. 1999, lk 168), nõukogu 12. juuli 1999. aasta ühine seisukoht (EÜT Parlamendi lk 27. oktoobri 1999. aasta otsus (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata). 1. 9. 1999, Euroopa 249, 25), C (4) (5) (6) (7) Huvi gaaskütuste kasutamise vastu mootorsõidukites suu- reneb pidevalt, seda eelkõige keskkonnakaitselistel põhjus- tel; seepärast peaks tulevikus direktiiv 70/221/EMÜ sisal- dama sätteid ka muude kütuste kui vedelkütuste paakide kohta; selleks tuleks direktiivi 70/221/EMÜ pealkirja ja reguleerimisala vastavalt muuta; gaaskütusepaakide tehni- lised spetsifikatsioonid kehtestatakse nimetatud direktiivi järgnevate muudatustega. Järjest rohkem on hakatud originaalkütusepaake asendama suuremate lisakütusepaakidega ja paigaldama tüübikinni- tuseta lisakütusepaake; järelikult tuleks mootorsõidukiliik- luses kõrge ohutustaseme säilitamiseks esimesel võimalu- sel ja gaaskütusepaakide kui eraldi seadmestike ühenduse tüübikinnitus. sätestada vedel- Euroopa Parlament ja nõukogu peavad vastu võtma kütu- sepaakidega seotud sätete muudatused; on otstarbekas, et tulevikus võetakse vastu muudatused, mis on vajalikud direktiivi 70/221/EMÜ kütusepaake käsitlevate tehniliste arenguga, direktiivi nõuete kohandamiseks 70/156/EMÜ artiklis 13 sätestatud korras. tehnika Käesoleva direktiiviga tehtud muudatused käsitlevad eel- kõige plastist kütusepaake; seetõttu ei ole vaja tunnistada kehtetuks direktiivi 70/221/EMÜ alusel antud olemasole- vaid tüübikinnitusi ega keelata uute sõidukite müüki, registreerimist või kasutuselevõtmist, millel on selliste tüü- bikinnitustega metallist vedelkütusepaagid. (4) EÜT L 76, 6. 4. 1970, lk 23. Direktiivi on viimati muudetud komis- joni direktiiviga 97/19/EÜ (EÜT L 125, 16. 5. 1997, lk 1). (5) EÜT L 42, 23. 2. 1970, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 98/91/EÜ (EÜT L 11, 16. 1. 1999, lk 25). (8) Seoses kõnealuses sektoris kavandatud meetmete ulatuse ja mõjuga on sõiduki ühenduse tüübikinnituse eesmärgi saa- vutamiseks tarvis ja isegi möödapääsmatult vajalik võtta 130 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd käesoleva direktiivi alusel ühenduse meetmed; liikmesrii- gid ei suuda üksi seda eesmärki saavutada, Artikkel 2 1. Alates 3. maist 2001 aktsepteerivad liikmesriigid direktiivi 70/221/EMÜ, muudetud käesoleva direktiiviga, nõuete täitmist direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 1 ja artikli 7 lõike 1 tähen- duses. ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: 2. Alates 3. maist 2002 liikmesriigid: Artikkel 1 — ei anna enam EÜ tüübikinnitust vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõikele 1 ja Käesolevaga muudetakse direktiivi 70/221/EMÜ järgmiselt. 1. Pealkiri asendatakse järgmisega: — võivad keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisest “Nõukogu 20. märtsi 1970. aasta direktiiv mootorsõidukite ja nende haagiste kütusepaake ja tagumisi allasõidutõkkeid käsit- levate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. ” uuele sõidukitüübile kütusepaakidega seotud põhjustel, kui käes- oleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/221/EMÜ nõuded ei ole täidetud. 2. Artikkel 1 asendatakse järgmisega: “Artikkel 1 Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab “sõiduk” kõiki direktiivi 70/156/EMÜ II lisa punktis A määratletud mootorsõidukeid ja nende haagiseid. ” 3. Artikli 2 lõige 1 asendatakse järgmisega: “1. Ükski liikmesriik ei või keelduda sõidukile EÜ tüübikinni- tuse või siseriikliku tüübikinnituse andmisest põhjustel, mis on seotud kütusepaagiga, kui sõiduk vastab käesoleva direk- tiivi kütusepaake käsitlevatele nõuetele. ” 4. Artikli 2a lõige 1 asendatakse järgmisega: “1. Ükski liikmesriik ei tohi sõiduki müügist, registreerimisest, kasutuselevõtmisest või kasutamisest keelduda või seda kee- lata põhjustel, mis on seotud kütusepaagiga, kui sõiduk vas- tab käesoleva direktiivi kütusepaake käsitlevatele nõuetele. ” 3. Alates 3. maist 2003 liikmesriigid: — käsitlevad uute sõidukitega kaasasolevaid, vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ sätetele koostatud vastavustunnistusi kehtetuna selle direktiivi artikli 7 lõike 1 kohaldamisel ja — võivad keelata selliste uute sõidukite müügi, registreerimise või kasutuselevõtmise, millega ei ole kaasas direktiivile 70/156/EMÜ vastavat kehtivat vastavustunnistust, v. a juhtu- mid, kui tuginetakse selle direktiivi artikli 8 lõike 2 sätetele, kütusepaakidega seotud põhjustel, kui käesoleva direktiiviga muu- detud direktiivi 70/221/EMÜ nõuded on täitmata. 4. Käesoleva direktiiviga ei tunnistata kehtetuks metallist vedel- kütusepaakidega sõidukitele ühtki varem antud tüübikinnitust ega takistata nende tüübikinnituste laiendamist selle direktiivi tingi- muste kohaselt, mille alusel need esmalt välja anti. 5. Artikkel 3 asendatakse järgmisega: Artikkel 3 “Artikkel 3 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajali- kud õigus- ja haldusnormid enne 3. maid 2001 ning teatavad sel- lest viivitamata komisjonile. Mis tahes muudatused, mis on vajalikud lisade nõuete kohandamiseks tehnika arenguga, võetakse vastu direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 13 ettenähtud korras. ” 6. Direktiivi 70/221/EMÜ lisade loetelu ja I lisa muudetakse vas- tavalt käesoleva direktiivi lisale. Kui liikmesriigid need meetmed võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 131 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud siseriiklike põhiliste õigusnormide teksti. Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Artikkel 5 Artikkel 4 Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Brüssel, 20. märts 2000 Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel president N. FONTAINE eesistuja J. GAMA 132 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd LISA MUUDATUSED DIREKTIIVI 70/221/EMÜ LISADE LOETELUS JA I LISAS Lisade loetelu I lisaga seotud viited asendatakse järgmisega: “I lisa: Vedelkütusepaagid 1. liide: 2. liide: 3. liide: 4. liide: Tulepüsivuskatse Tulekindlate telliste mõõtmed ja tehnilised andmed Teatis EÜ tüübikinnitustunnistus” I lisa I lisa asendatakse järgmisega: “I LISA VEDELKÜTUSEPAAGID 1. REGULEERIMISALA 1. 1. Käesolevat lisa kohaldatakse sõidukite suhtes, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ. 2. MÕISTED Käesolevas lisas kasutatakse järgmisi mõisteid: 2. 1. Sõidukitüüp seoses kütusepaakidega – sõidukid, mis ei erine selliste oluliste tunnuste poolest nagu: 2. 1. 1. paagi (paakide) ehitus, kuju, mõõtmed ja materjalid (metall/plast); 2. 1. 2. M1–kategooria sõidukite (1) puhul paagi (paakide) asukoht sõidukis niivõrd, kuivõrd sellel on negatiivne mõju käesoleva lisa punkti 5. 10 nõuetele. 2. 2. 2. 3. 2. 4. Sõitjateruum – ruum sõitjate mahutamiseks, mis piirneb katuse, põranda, külgseinte, uste, välisaknaklaa- side, esivaheseina ja tagumise vaheseinaga. Tühimass – sõidukorras oleva sõiduki mass, nagu see on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ I lisa punk- tis 2. 6. Paak – peamiselt sõiduki käivitamiseks kasutatava ja punktis 2. 6 määratletud vedelkütuse hoidmiseks mõeldud paak (paagid) ilma lisaseadmeteta (täitetoru (kui tegemist on eraldi osaga)), täiteava, kork, mõõ- tur, ühendused mootoriga või sisemise ülerõhu kompenseerimiseks jne). 2. 5. Paagi mahutavus – tootja määratletud paagi mahutavus. 2. 6. Vedelkütus – mis normaalsetes keskkonnatingimustes on vedel. (1) Nagu see on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ II lisa A osas. 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 133 3. EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE 3. 1. Tootja esitab vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõikele 4 sõidukitüübi tüübikinnituse taotluse selle kütusepaakide suhtes. 3. 2. Teatise näidis on esitatud 3. liites. 3. 3. 3. 3. 1. 3. 3. 2. 3. 3. 3. Tüübikatsete tegemise eest vastutavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada: kinnitatava sõidukitüübi representatiivsõiduk või sõiduki osad, mis on tüübikinnituskatsete eest vastu- tava tehnilise teenistuse arvates kinnituskatsete jaoks vajalikud; plastpaagiga sõiduki puhul: seitse lisapaaki koos lisaseadmetega; muust materjalist paagiga sõiduki puhul: kaks lisapaaki koos lisaseadmetega. 4. EÜ TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE 4. 1. Kui asjaomased nõuded on täidetud, antakse EÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 3 ning vajaduse korral artikli 4 lõike 4 kohaselt. 4. 2. EÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud 4. liites. 4. 3. Igale kinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnitusnumber vastavalt direktiivi 70/156/EMÜ VII lisale. Sama liikmesriik ei või anda sama numbrit teisele sõidukitüübile. 5. SPETSIFIKATSIOONID 5. 1. Paagid peavad olema korrosioonikindlad. 5. 2. 5. 3. 5. 4. 5. 5. 5. 6. 5. 7. Kui paagid on varustatud kõigi lisaseadmetega, mis nende külge tavaliselt kinnitatakse, peavad need edu- kalt läbima vastavalt punktile 6. 1 läbiviidud lekkekatsed, mille puhul suhteline siserõhk võrdub kahe- kordse tööülerõhuga, kuid mingil juhul ei ole ülerõhk väiksem kui 0,3 baari. Sõidukite plastist paagid vastavad sellele nõudele, kui need on edukalt läbinud punktis 6. 3. 2 kirjeldatud katsed. Igasugune ülerõhk ja mis tahes rõhk, mis ületab töörõhku, tuleb sobivate seadmetega (õhuavad, kaitse- klapid jne) automaatselt kompenseerida. Õhuavad peavad olema konstrueeritud nii, et tuleoht oleks välistatud. Eelkõige ei tohi kütus, mis võib välja voolata paagi (paakide) täitmisel, sattuda heitgaasisüsteemile. See juhitakse maapinnale. Paak (paagid) ei tohi asuda sõitjateruumis ega sellega lahutamatult seotud ruumis ega moodustada seal külgnevat pinda (põrand, sein, vahesein). Sõitjateruumi eraldamiseks paagist (paakidest) tuleb paigaldada vahesein. Vaheseinas võib olla avasid (nt juhtmete tarvis), kui need on seatud nii, et kütus ei saa tavalistes kasutamistingimustes vabalt voolata paa- gist (paakidest) sõitjateruumi või ruumi, mis on sellega lahutamatult seotud. Iga paak peab olema kindlalt kinnitatud ja asuma nii, et normaalsetes kasutamistingimustes oleks taga- tud mis tahes lekkiva kütuse voolamine paagist või selle lisaseadmetest maapinnale ja mitte sõitjateruu- mi. 134 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd 5. 8. Kütusepaagi täiteava ei tohi asuda sõitjate-, pagasi- ega mootoriruumis. 5. 9. Sõiduki töötamisel ettenähtud tingimustes ei tohi kütus lekkida läbi kütusepaagi korgi ega läbi ülerõhu kompenseerimisseadmete. Kui sõiduk läheb ümber, on lubatud kütuse tilkumine kuni 30 grammi minu- tis; selle nõude täitmist tuleb kontrollida punktis 6. 2 kirjeldatud katse käigus. 5. 9. 1. Kütusepaagi kork peab olema kinnitatud täitetoru külge: tihend peab jääma kindlalt oma kohale, sulge- misel peab kork sulguma tihedalt vastu tihendit ja täitetoru. 5. 9. 1. 1. Punkti 5. 9. 1 nõuded loetakse täidetuks, kui sõiduk vastab direktiivi 70/220/EMÜ2 I lisa punkti 5. 1. 3 nõuetele, eeldusel et selle punkti kolmandas taandes loetletud näiteid ei kohaldata muudele sõidukitele kui M1-või N1-kategooria sõidukid. (1) 5. 10. 5. 11. Paagid tuleb paigaldada nii, et need oleksid kaitstud tagajärgede eest, kui sõiduki esi- või tagaosa tabab löök; paagi lähedal ei või olla väljaulatuvaid osi, teravaid servi jne. Kütusepaak ja täitetoru konstrueeritakse ja paigaldatakse sõidukile nii, et staatiliste elektrilaengute mis tahes kogunemine oleks välditud kogu pinna ulatuses. Vajaduse korral lahendatakse need hea elektrijuhi abil šassii metallosadel või mis tahes suuremal metallosal. 5. 12. Lisaks sellele tuleb plastpaake katsetada vastavalt punktis 6. 3 kehtestatud erikorrale. 6. KATSED 6. 1. Hüdrauliline survekatse Paagi siserõhu hüdraulilise katse puhul tuleb kasutada isoleeritud paaki koos kõigi lisaseadmetega. Paak peab olema täielikult täidetud süttimatu vedelikuga (nt vesi). Kõigi välisühenduste katkestamise järel tuleb läbi toruühenduse, mille kaudu kütus läheb mootorisse, rõhku tõsta järk-järgult suhtelise siserõhuni, mis võrdub kahekordse töörõhuga ja mille ülerõhk ei ole mingil juhul väiksem kui 0,3 baari, see peab kestma ühe minuti. Selle aja jooksul ei tohi paagi kest praguneda ega hakata lekkima; ent see võib pöördumatult deformeeruda. 6. 2. Ümberminekukatse 6. 2. 1. Paak koos kõigi lisaseadmetega tuleb asetada katseseadmele nii, et see vastaks paigaldusviisile sellel sõi- dukil, mille jaoks paak on ette nähtud; sama kehtib ka siseülerõhu kompenseerimisseadmete kohta. 6. 2. 2. Katseseade pöörleb telje ümber, mis on sõiduki pikiteljega paralleelne. 6. 2. 3. Katsetamiseks kasutatakse paaki, mille mahust on kord 90 % ja siis 30 % täidetud süttimatu vedelikuga, mille tihedus ja viskoossus sarnaneb tavaliselt kasutatavale kütusele (võib kasutada vett). 6. 2. 4. Paak tuleb pöörata paigaldamisasendis 90o paremale. Paak peab olema selles asendis vähemalt viis minu- tit. Seejärel tuleb paaki pöörata samas suunas veel 90o. Paak peab olema selles täielikult ümberpööratud asendis veel vähemalt viis minutit. Paak tuleb pöörata tagasi tavaasendisse. Katsevedelik, mis ei ole õhutussüsteemist paaki tagasi voolanud, tuleb ära kuivatada ja vajaduse korral asendada. Paaki tuleb pöörata 90o vastassuunas ning see tuleb jätta sellesse asendisse vähemalt viieks minutiks. (1) EÜT L 76, 6. 4. 1970, lk. 1. 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 135 Paaki tuleb pöörata samas suunas veel 90o. Paak peab olema selles täielikult ümberpööratud asendis vähe- malt viis minutit. Pärast tuleb paak pöörata tagasi tavaasendisse. 6. 3. Plastist sõidukipaagi (sõidukipaakide) lisakatsed 6. 3. 1. Löögikindlus 6. 3. 1. 1. Paak tuleb täies mahus täita vee-glükooli seguga või muu vedelikuga, millel on madal külmumispunkt ja mis ei muuda paagi materjali omadusi, ning seejärel viiakse läbi perforeerimiskatse. 6. 3. 1. 2. Selle katse ajal peab paagi temperatuur olema 233 K ± 2 K (-40 °C ± 2 °C). 6. 3. 1. 3. Katse jaoks tuleb kasutada löökpaindeteimi seadet. Löögiandja peab olema terasest ning püramiidikuju- line, millel on ruudukujuline alus ja võrdkülgsete kolmnurkadega piiratud tahud, löögiandja alus ja ser- vad on ümardatud 3 mm raadiusega. Pendli löögikese peab ühtima püramiidi raskuskeskmega; see peab olema pendli pöörlemisteljest 1 m kaugusel. Pendli kogumass peab olema 15 kg. Löögihetkel ei tohi pendli energia olla alla 30 Nm ning peab olema võimalikult lähedal sellele väärtusele. 6. 3. 1. 4. Katsed tuleb teha paagi nendes punktides, mida loetakse laup- või tagant kokkupõrgete korral kõige ohus- tatumaks. Ohustatuks loetakse neid punkte, mis on kõige vähem kaitstud või mis on seoses paagi kuju või sõidukile paigaldamise viisiga kõige nõrgemad. Laborite valitud punktid tuleb katseprotokollis ära märkida. 6. 3. 1. 5. Katse ajal hoiavad paaki kinni löögi vastasküljel või -külgedel olevad kinnitid. Katse tagajärjel ei tohi paak hakata lekkima. 6. 3. 1. 6. Tootja valikul võib kõik katsed teha sama paagiga või iga katse ise paagiga. 6. 3. 2. Mehaaniline tugevus Paaki tuleb lekkimise ja vormi jäikuse suhtes katsetada punktis 6. 1 kirjeldatud tingimustel. Paak koos kõigi lisaseadmetega tuleb asetada katseseadmele nii, et see vastaks paigaldusviisile sellel sõidukil, mille jaoks paak on ette nähtud. Katsevedelikuna tuleb kasutada vett 326 K (53 °C) juures ning see peab paagi täielikult täitma. Paagis peab viie tunni jooksul olema suhteline siserõhk, mis temperatuuril 326 K ± 2 K (53 °C ± 2 °C) võrdub kahekordse töörõhuga ja mis mingil juhul ei ole väiksem kui 0,3 baari. Katse käi- gus ei tohi paak ega selle lisaseadmed praguneda ega hakata lekkima; ent need võivad pöördumatult deformeeruda. 6. 3. 3. Kütuse läbilaskvus 6. 3. 3. 1. Kütuse läbilaskvuskatse jaoks kasutatav kütus peab olema direktiivi 70/220/EMÜ VIII lisas määratletud etalonkütus või kaubanduslik superkütus. Kui paak on konstrueeritud diiselmootoriga sõidukite tarvis, täidetakse see diislikütusega. 6. 3. 3. 2. Enne katset tuleb 50 % paagi mahust täita katsevedelikuga ja hoida seda lahtiselt ümbritseva õhu tem- peratuuril 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C), kuni kaalukadu ajaühikus muutub konstantseks. 6. 3. 3. 3. Seejärel tuleb paak tühjendada ja täita uuesti 50 % selle mahust katsevedelikuga, sulgeda see õhukindlalt ja hoida temperatuuril 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C). Kui paagi sisu on saavutanud katsetemperatuuri, tuleb rõhku reguleerida. Järgneval kaheksa nädala pikkusel katseperioodil määratakse kindlaks hajumisega seo- tud kaalukadu katseperioodil. Kütuse lubatud maksimaalne keskmine kaalukadu on 20 g 24 katsetunni kohta. 6. 3. 3. 4. Kui hajumisega seotud kadu ületab punktis 6. 3. 3. 3 nimetatud väärtuse, tuleb kirjeldatud katse teha sama paagiga uuesti ja määrata kindlaks hajumisega seotud kadu temperatuuril 296 K ± 2 K (23 °C ± 2 °C), kusjuures muud tingimused on samad. Nendel tingimustel ei või kadu ületada 10 g 24 tunni kohta. 136 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd 6. 3. 4. Kütusekindlus Pärast punktis 6. 3. 3 osutatud katset peab paak endiselt vastama punktides 6. 3. 1 ja 6. 3. 2 sätestatud nõue- tele. 6. 3. 5. Tulepüsivus Paak peab läbima järgmised katsed. 6. 3. 5. 1. Paagini, mis on kinnitatud nagu sõidukile, ulatuvad kahe minuti jooksul leegid. Paagist ei tohi kütust lek- kida. 6. 3. 5. 2. Erinevate paakidega tuleb teha kolm katset, paagid on kütusega täidetud järgmiselt: 6. 3. 5. 2. 1. kui paak on konstrueeritud ottomootoriga või diiselmootoriga sõidukite tarvis, tuleb teha kolm katset paagiga, mis on täidetud superbensiiniga; 6. 3. 5. 2. 2. kui paak on konstrueeritud diiselmootoriga sõidukite tarvis, tuleb teha kolm katset paagiga, mis on täi- detud diislikütusega; 6. 3. 5. 2. 3. iga katse puhul tuleb paak paigaldada katseseadmele, mis simuleerib võimalikult täpselt tegelikke paigal- dustingimusi. Paagi kinnitusmeetod seadme külge peab vastama sõiduki asjaomasele spetsifikatsioonile. Tuleb võtta arvesse sõidukiosi, mis kaitsevad paaki ja selle lisaseadmeid leekide eest või mis mingil moel mõjutavad tule edasiliikumist, ning paagile paigaldatud erikomponente ja korke. Katse ajal peavad kõik avad olema suletud, kuid õhutussüsteem peab toimima. Vahetult enne katset tuleb paagi mahust 50 % täita kindlaksmääratud kütusega. 6. 3. 5. 3. Paagini ulatuvad leegid saadakse müügiloleva ottomootori kütuse (edaspidi “kütus”) põletamisega kausis. Kaussi kallatava kütuse kogusest peab piisama, et see leegitseks vabades põlemistingimustes kogu kat- seaja jooksul. 6. 3. 5. 4. Kausi mõõtmed peavad olema sellised, et leegid ulatuksid kütusepaagi külgedeni. Seepärast peavad kausi horisontaalsuunalised mõõtmed olema paagi mõõtmetest vähemalt 20 cm, kuid mitte rohkem kui 50 cm suuremad. Kausi küljed ei tohi katse alguses olla kütusetasemest kõrgemal kui 8 cm. 6. 3. 5. 5. Kütusega täidetud kauss tuleb asetada paagi alla nii, et kausi kütusetaseme ja paagi põhja vahel olev vahe- maa vastaks tühimassiga sõiduki paagi ettenähtud kõrgusele maapinnast (vt punkt 2. 3). Kaussi või kat- seseadet või mõlemaid peab saama vabalt liigutada. 6. 3. 5. 6. Katse C-etapis tuleb kauss katta varjega, mis asetatakse kütusetaseme kohale 3 cm ± 1 cm kõrgusele. Varje peab olema tulekindlast materjalist ja vastama 2. liite nõuetele. Telliste vahel ei tohi olla vahesid ning need tuleb asetada kütusekausi kohale nii, et tellistes olevad augud ei oleks tõkestatud. Raami pikkus ja laius peavad olema kausi sisemõõtmetest 2 kuni 4 cm väiksemad, nii et raami ja kausi seinte vahel oleks 1 cm kuni 2 cm laiune ventilatsiooniava. 6. 3. 5. 7. Kui katsed tehakse õues, tuleb panna tuulekaitse ning tuule kiirus kütusekausi kõrgusel ei tohi olla roh- kem kui 2,5 km/h. Enne katset tuleb varjet soojendada temperatuurini 308 K ± 5 K (35 °C ± 5 °C). Taga- maks iga järgneva katse puhul samad katsetingimused võib tulekindlaid telliseid niisutada. 6. 3. 5. 8. Katse peab koosnema neljast etapist (vt 1. liide). 6. 3. 5. 8. 1. A-etap p: Eel sooj endamine (joonis 1) Kausis olev kütus tuleb süüdata vähemalt 3 m kaugusel katsetatavast paagist. Pärast 60 sekundilist eel- soojendamist tuleb kauss panna paagi alla. 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 137 6. 3. 5. 8. 2. B-etapp: Otsene kokkupuude leegiga (joonis 2) Paak peab 60 sekundi jooksul puutuma kokku vabalt põleva kütuse leegiga. 6. 3. 5. 8. 3. C-etapp: Kaudne kokkupuude leegiga (joonis 3) Kohe pärast B-etapi lõppu tuleb põleva kausi ja paagi vahele panna varje. Paak peab puutuma kokku sum- mutatud leegiga veel 60 sekundit. 6. 3. 5. 8. 4. D-etapp: Katse lõpp (joonis 4) Varjega kaetud põlev kauss viiakse tagasi algasendisse (A-etapp). Kui pärast katse lõppu paak põleb, tuleb tuli viivitamata kustutada. 6. 3. 5. 9. Katsetulemused loetakse rahuldavaks, kui paagist ei leki vedelkütust. 6. 3. 6. Kõr ge t emperatuuri kindlus 6. 3. 6. 1. 6. 3. 6. 2. Katsetel kasutatav seade peab vastama paagi sõidukile paigaldamise viisile, sealhulgas paagi õhutussüs- teemile. Paak, mille mahust 50 % on täidetud 293 K (20 °C) veega, peab olema tund aega ümbritseva õhu tem- peratuuril 368 K ± 2 K (95 °C ± 2 °C). 6. 3. 6. 3. Katsetulemused loetakse rahuldavaks, kui pärast katset paak ei leki ega ole oluliselt deformeerunud. 6. 3. 7. Tä hi s e d k ü t u s e p a a g i l 6. 3. 7. 1. Paagile peab olema kinnitatud tootja kaubanimi või kaubamärk; see peab olema paagil kustutamatult ja selgelt loetav, kui see on sõidukile paigaldatud. 7. 7. 1. 8. 8. 1. TÜÜBIKINNITUSE MUUDATUSED Vastavalt käesolevale direktiivile antud tüübikinnituste muudatuste puhul kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid. TOODANGU VASTAVUS Toodangu vastavust käsitlevad meetmed võetakse direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 sätestatud korras. 138 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd 1. liide TULEPÜSIVUSKATSE Joonis 1 Joonis 2 Joonis 3 Joonis 4 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 139 2. liide TULEKINDLATE TELLISTE MÕÕTMED JA TEHNILISED ANDMED Tulepüsivus (Seger-Kegel) Al2O3 sisaldus Poorsus (Po) Tihedus SK 30 30 kuni 33 % 20 kuni 22 mahuprotsenti 1 900 kuni 2000 kg/m3 Kasulik augustatud pind 44,18 % 140 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd 3. liide 13/25. kd ET Euroopa Liidu Teataja 141 4. liide 142 ET Euroopa Liidu Teataja 13/25. kd


title: 2000/263/ΕΚ: Σύσταση της Επιτροπής, της 20ής Μαρτίου 2000, για τροποποίηση της σύστασης 98/511/ΕΚ σχετικά με τη διασύνδεση σε ελευθερωμένη αγορά τηλεπικοινωνιών (Μέρος 1 - Τιμολόγηση της διασύνδεσης) [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό Ε(2000) 651] (Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)

eurovoc_concepts:
liberalisation of the market
systems interconnection
telecommunications
telephone charges

text: L 83/30 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 4. 4. 2000 ΣΥΣΤΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΗΣ της 20ής Μαρτίου 2000 για τροποποίηση της σύστασης 98/511/ΕΚ σχετικά µε τη διασύνδεση σε ελευθερωµένη αγορά τηλεπι- κοινωνιών (Μέρος 1 — Τιµολόγηση της διασύνδεσης) [κοινοποιηθείσα υπό τον αριθµό Ε(2000) 651] (Κείµενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ) (2000/263/ΕΚ) Η ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΩΝ ΕΥΡΩΠΑΪΚΩΝ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ, Έχοντας υπόψη: τη συνθήκη για την ίδρυση της Ευρωπαϊκής Κοινότητας, την οδηγία 97/33/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συµβουλίου, της 30ής Ιουνίου 1997, για τη διασύνδεση στο χώρο των τηλεπικοινωνιών προκειµένου να διασφαλισθεί καθολική υπηρεσία και διαλειτουργι- κότητα, µε εφαρµογή των αρχών παροχής ανοικτού δικτύου (ONP) (1), όπως τροποποιήθηκε από την οδηγία 98/61/ΕΚ (2), και ιδίως το άρθρο 7 παράγραφος 5, τη γνωµοδότηση της συµβουλευτικής επιτροπής του άρθρου 9 παράγραφος 1 της οδηγίας 90/387/ΕΟΚ του Συµβουλίου, της 28ης Ιουνίου 1990, για τη δηµιουργία της εσωτερικής αγοράς στον τοµέα των τηλεπικοινω- νιακών υπηρεσιών µέσω της εφαρµογής της παροχής ανοικτού δικτύου (3), όπως τροποποιήθηκε από την οδηγία 97/51/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συµβουλίου (4), Εκτιµώντας τα ακόλουθα: (1) (2) (3) (4) Στο σηµείο 9 της σύστασης 98/511/ΕΚ (5) της Επιτροπής µε την οποία τροποποιείται η σύσταση 98/195/ΕΚ της Επιτροπής (6) για τη διασύνδεση σε ελεύθερη αγορά τηλεπικοινωνιών (Μέρος 1 — Τιµολόγηση της διασύνδεσης), δηλώνεται ότι η σύσταση, και ιδίως τα «τέλη βέλτιστης τρέχουσας πρα- κτικής» στο σηµείο 4, καθώς και τα δεδοµένα στο παράρτηµα ΙΙ, θα αναθεωρηθούν από την Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Ιουλίου 1998, και θα ενηµερωθούν όπου αυτό είναι απαραίτητο. Στην πέπτη έκθεση για την εφαρµογή του πλέγµατος κανονιστικών ρυθµίσεων στις τηλεπικοινωνίες (7), αναφέρεται ότι σε πολλά κράτη µέλη δεν έχουν εφαρµοστεί ακόµη κατάλληλα συστήµατα κοστολόγησης και, ως εκ τούτου, θεωρείται σκόπιµη η ενηµέρωση του εύρους τιµών «βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής» στην παρούσα σύσταση για το 2000. Εφαρµόζοντας την απαίτηση για κοστοστρέφεια των τελών διασύνδεσης, τα τέλη «βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής» παρέχουν καθοδήγηση στις εθνικές κανονιστικές αρχές γαι την εκτίµηση των τελών διασύνδεσης όσον αφορά τον τερµατισµό κλήσεων, που προτάθηκαν από τους φορείς εκµετάλλευσης των δικτύων µε σηµαντική ισχύ στην αγορά, ελλείψει επαρκούς πληροφόρησης όσον αφορά την κοστολόγηση. Στην επόµενη αναθεώρηση της παρούσας σύστασης στα τέλη του 2000, θεωρείται σκόπιµο να γίνει αξιολόγηση της ανάγκης για συνέχιση της δηµοσίευσης των τελών «βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής» και της χρησιµοποιούµενης µεθόδου, ΣΥΝΙΣΤΑ: Η σύσταση 98/511/ΕΚ τροποποιείται ως εξής: Άρθρο 1 (1) ΕΕ L 199 της 26. 7. 1997, σ. 32. (2) ΕΕ L 268 της 3. 10. 1998, σ. 37. (3) ΕΕ L 192 της 24. 7. 1990, σ. 1. (4) ΕΕ L 295 της 29. 10. 1997, σ. 23. (5) ΕΕ L 228 της 15. 8. 1998, σ. 30. (6) ΕΕ L 73 της 12. 3. 1998, σ. 42. (7) COM(1999) 537. 4. 4. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 83/31 1. Το σηµείο 4α αντικαθίσταται από τα ακόλουθα: «4 α. Βάσει των δεδοµένων του παραρτήµατος ΙΙ της παρούσας σύστασης, τα ακόλουθα τέλη “βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής” είναι συνιστώµενα µέγιστα τέλη διασύνδεσης για την χρονική περίοδο που αρχίζει την 1η Ιανουαρίου 2000: Τέλη διασύνδεσης “βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής” Τέλος διασύνδεσης “βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής” για απόληξη κλήσης στο ΤΟΠΙΚΟ επίπεδο (δηλαδή σε τοπικό κέντρο ή το εγγύτερο δυνατό σε τοπικό κέντρο) µεταξύ 0,5 και 0,9 λεπτά του ευρώ ανά λεπτό (σε ώρες αιχµής) Τέλος διασύνδεσης “βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής” για διασύνδεση ΑΠΛΗΣ ∆ΙΑΒΙΒΑΣΗΣ (σε αστικό επίπεδο) µεταξύ 0,8 και 1,5 λεπτά του ευρώ ανά λεπτό (σε ώρες αιχµής) Τέλος διασύνδεσης “βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής” για διασύνδεση ∆ΙΠΛΗΣ ∆ΙΑΒΙΒΑΣΗΣ (σε εθνικό επίπεδο — άνω των 200 km) µεταξύ 1,5 και 1,8 λεπτά του ευρώ ανά λεπτό (σε ώρες αιχµής)» 2. Η διατύπωση του σηµείου 9 αντικαθίσταται από την εξής πρόταση: «Η παρούσα σύσταση και ειδικότερα η ανάγκη να συνεχιστεί η δηµοσίευση των τελών “βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής” και της χρησιµοποιούµενης µεθόδου, θα αναθεωρηθεί στα τέλη του 2000». 3. Το σχήµα 1, στο τµήµα 1 του παραρτήµατος ΙΙ, αντικαθίσταται από τα ακόλουθα: «Σχήµα 1α Τέλη διασύνδεσης για απόληξη κλήσεων (1η Νοεµβρίου 1999) 4. Ο πίνακας στο τµήµα 3 του παραρτήµατος ΙΙ αντικαθίσταται από τον πίνακα στο συνηµµένο παράρτηµα. L 83/32 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 4. 4. 2000 Η παρούσα σύσταση απευθύνεται στα κράτη µέλη. Άρθρο 2 Βρυξέλλες, 20 Μαρτίου 2000. Για την Επιτροπή Erkki LIIKANEN Μέλος της Επιτροπής 4. 4. 2000 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων L 83/33 ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ Πίνακας Στοιχεία του κόστους διασύνδεσης για τα κράτη µέλη (1η Νοεµβρίου 1999) Τέλη διασύνδεσης ανά λεπτό Βάσει τρίλεπτης διάρκειας κλήσης Βασικές τιµές εκκίνησης (σε λεπτά) του ευρώ ανά λεπτό (τιµές χωρίς ΦΠΑ) Κράτος µέλος Τοπικό Απλή διαβίβαση ∆ιπλή διαβίβαση (2) Συναλλαγµατικές ισοτιµίες έναντι του ευρώ Τέλη διασύνδεσης σε εθνικό νόµισµα, Ηµεροµηνία ισχύος των τιµών, Λοιπές συµπληρωµατικές πληροφορίες Αυστρία 1,82 (1) 1,82 2,40 13,76 Βέλγιο 1,07 1,80 2,56 40,34 ∆ανία (5) 0,84 1,18 1,80 7,434 Φινλανδία 1,43 (1) 1,43 2,63-3,28 (3) 5,945 Γαλλία 0,61 1,50 2,23 6,559 Γερµανία (4) 1,01 1,72-2,17 2,63 1,956 Ελλάδα (*) 1,93 (1) 1,93 2,76 329,3 Ιταλία (7) 1,00 1,60 2,29 1 936 Τιµές από Ιανουάριο 1998 (ATS): — τοπικό = δεν παρέχεται η πληροφορία — περιφερειακό = 0,25 ανά λεπτό — εθνικό = 0,33 ανά λεπτό Τιµές από Ιανουάριο 1999 (BEF): — τοπικό = 0,156 ανά κλήση + 0,378 ανά λεπτό — περιφερειακό = 0,295 ανά κλήση + 0,628 ανά λεπτό — εθνικό = 0,418 ανά κλήση + 0,894 ανά λεπτό Τιµές ΕΚΑ από 1. 10. 1999 (DKK/100): — τοπικό κέντρο = 4 ανά κλήση + 4,9 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 6 ανά κλήση + 6,8 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση = 6 ανά κλήση + 11,4 ανά λεπτό Τιµές από Μάιο 1999 (FIM/100): — τοπικό = δεν παρέχεται η πληροφορία — τηλεπεριφέρεια = 16,5 ανά κλήση + 3 ανά λεπτό — εθνικό = τηλεπεριφέρεια + 7,15 έως 11 ανά λεπτό Τιµές από Ιανουάριο 1999 (FF/100): — τοπικό κέντρο = 4,03 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 9,81 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση (> 200 km) = 14,65 ανά λεπτό Τιµές από Ιανουάριο 1998 (DM/100): — αστικό = 1,97 ανά λεπτό — περιφ. 50 = 3,36 ανά λεπτό — περιφ. 200 = 4,25 ανά λεπτό — εθνικό = 5,14 ανά λεπτό Τιµές για φορείς κινητής τηλεφωνίας (GRD): — αστικό = 1,7 ανά κλήση + 5,8 ανά λεπτό — εθνικό = 2,4 ανά κλήση + 8,3 ανά λεπτό Τιµές από Ιούλιο 1999 (Lire): — τοπικό = 19,4 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 31 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση = 44,4 ανά λεπτό L 83/34 EL Επίσηµη Εφηµερίδα των Ευρωπαϊκών Κοινοτήτων 4. 4. 2000 Τέλη διασύνδεσης ανά λεπτό Βάσει τρίλεπτης διάρκειας κλήσης Βασικές τιµές εκκίνησης (σε λεπτά) του ευρώ ανά λεπτό (τιµές χωρίς ΦΠΑ) Κράτος µέλος Τοπικό Απλή διαβίβαση ∆ιπλή διαβίβαση (2) Συναλλαγµατικές ισοτιµίες έναντι του ευρώ Τέλη διασύνδεσης σε εθνικό νόµισµα, Ηµεροµηνία ισχύος των τιµών, Λοιπές συµπληρωµατικές πληροφορίες Ιρλανδία 1,04 1,60 2,26 0,7876 Τιµές από 1. 12. 1998 (IRLP/100): — τοπικό = 0,82 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 1,27 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση = 1,78 ανά λεπτό Λουξεµβούργο 2,25 (1) Κάτω Χώρες (6) 1,00 2,25 1,41 2,25 40,34 Τιµές από Σεπτέµβριο 1998 (Luf): — σε όλα τα επίπεδα: 0,335 ανά κλήση + 0,796 ανά λεπτό 1,70 2,204 Τιµές από 1. 7. 1998 (FI/100): — τοπικό κέντρο = 1,5 ανά κλήση + 1,7 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 2,1 ανά κλήση + 2,4 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση = 2,5 ανά κλήση + 2,9 ανά λεπτό Πορτογαλία 0,99 1,63 2,58 200,5 Ισπανία 0,99 1,59 3,07 166,4 Σουηδία (8) 0,86-0,90 1,16-1,21 1,59-1,67 9,09-8,68 Ηνωµένο λειο Βασί- 0,54 0,82 1,71 0,641 Τιµές ICP για το 2000 (PTE): — τοπικό = 2 ανά κλήση + 1,32 ανά λεπτό — αστικό = 2 ανά κλήση + 2,60 ανά λεπτό — εθνικό = 2 ανά κλήση + 4,50 ανά λεπτό Τιµές από 1. 12. 1999 (Pts): — τοπικό = 1,65 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 2,65 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση = 5,11 ανά λεπτό Τιµές από Μάρτιο 1999 (SEK/100): — τοπικό κέντρο = 4,2 ανά κλήση + 6,4 ανά λεπτό — απλό τµήµα = 4,9 ανά κλήση + 8,9 ανά λεπτό — διπλό τµήµα = 5,6 ανά κλήση + 12,6 ανά λεπτό Τιµές από Μάρτιο 1999 (£/100): — τοπικό = 0,3472 ανά λεπτό — απλή διαβίβαση = 0,5279 ανά λεπτό — διπλή διαβίβαση (> 200 km) = 1,098 ανά λεπτό Πηγή: ΕΚΑ και Ευρωπαϊκή Επιτροπή. Σηµειώσεις (1) Στη Φινλανδία, την Αυστρία, την Ελλάδα και το Λουξεµβούργο, το κατώτατο τέλος διασύνδεσης καλύπτει τη διασύνδεση σε τοπικό ή σε κέντρο διαβίβασης. Κατά συνέπεια η τιµή «τοπικού» ταυτίζεται µε την τιµή «απλής διαβίβασης». (2) Η τιµή για «διπλή διαβίβαση» περιλαµβάνει συνιστώσα απόστασης για ζεύξεις >200 km. (3) Στη Φινλανδία, για τη διπλή διαβίβαση υπάρχει φάσµα τιµών ανάλογα µε τον όγκο της µεταφερόµενης κυκλοφορίας. (4) Οι τέσσερις ζώνες τιµών στη Γερµανία, οι οποίες ορίζονται από την απόσταση, δεν µπορούν να αντιστοιχηθούν, σε λόγο 1:1, στις τρεις περιοχές του πίνακα, που βασίζονται σε τεχνικά στοιχεία. Στη Γερµανία, η περιοχή του τοπικού τιµολογίου ταυτίζεται µε τη λεγόµενη City-Zone, η οποία περιλαµβάνει πάντοτε διάφορα τοπικά δίκτυα, δηλαδή και αυτά των µεγάλων πόλεων. Σε αυτή τη City-Zone, ιδίως σε µεγάλες πόλεις, εγκαθίστανται επίσης διασυνδέσεις απλής διαβίβασης. Εποµένως, στη Γερµανία, οι διασυνδέσεις City-Zone περιλαµβάνονται επίσης στις υπηρεσίες διασύνδεσης απλής διαβίβασης. Στην περιοχή Regio-200 εγκαθίστανται επίσης διασυνδέσεις διπλής διαβίβασηςς. Συνεπώς, εκτός από διασυνδέσεις εθνικής κλίµακας, στην περιοχή των υπηρεσιών διασύνδεσης διπλής διαβίβασης περιλαµβάνονται και υπηρεσίες διασύνδεσης Regio-200. (5) Η ΕΚΑ της ∆ανίας όρισε νέα τιµολόγια από την 1η Οκτωβρίου 1999. Ωστόσο, έπειτα από προσφυγή κατά της απόφασης της ΕΚΑ, το συµβούλιο παραπόνων για τις τηλεπικοινωνίες βρίσκεται σε διαδικασία ανασκόπησης των νέων αυτών τιµολογίων, τα οποία εποµένως δεν χρησιµοποιήθηκαν για τον υπολογισµό της «βέλτιστης τρέχουσας πρακτικής» για το έτος 2000 (προηγούµενα τιµολόγια από 15 Αυγούστου 1999: τοπικό=0,93 λεπτά του ευρώ ανά λεπτό, απλή διαβίβαση= 1,67 λεπτά του ευρώ ανά λεπτό, διπλή διαβίβαση= 1,91 λεπτά του ευρώ ανά λεπτό). (6) Ο ΟΡΤΑ αποφασίζει επί του παρόντος τα τελικά τιµολόγια για τη χρονική περίοδο από 1ης Ιουλίου 1998 έως 1ης Ιουλίου 1999, καθώς και τα προκαταρκτικά τιµολόγια για την περίοδο από 1ης Ιουλίου 1999 έως 1ης Ιουλίου 2000. Έως τον τελικό καθορισµό τους, η ΚΡΝ οφείλει να προσφέρει τα τιµολόγια που αναφέρονται στον πίνακα. Είναι τα προκαταρκτικά τιµολόγια για την περίοδο από 1ης Ιουλίου 1998 έως 1ης Ιουλίου 1999, όπως καθορίστηκαν από τον ΟΡΤΑ το προηγούµενο έτος. (7) Προσωρινά τιµολόγια καθορισµένα από την ιταλική ΕΚΑ· εκκρεµεί τελική απόφαση. (8) Το εύρος των τιµών αντικατοπτρίζει σηµαντικές διακυµάνσεις της νοµισµατικής ισοτιµίας που σηµειώθηκαν στη Σουηδία από την καθιέρωση των νέων τιµολογίων, τον Μάρτιο του 1999, έως τον Νοέµβριο του 1999. Για τη «βέλτιστη τρέχουσα πρακτική» ελήφθησαν υπόψη οι χαµηλότερες τιµές. (*) Τιµολόγια που δεν έχουν ακόµα εγκριθεί από την εθνική κανονιστική αρχή (ΕΚΑ)


title: Verordnung (EG) Nr. 616/2000 des Rates vom 20. März 2000 zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 737/90 über die Einfuhrbedingungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse mit Ursprung in Drittländern nach dem Unfall im Kernkraftwerk Tschernobyl

eurovoc_concepts:
USSR
agricultural product
import
nuclear accident
public health
radioactive pollution

text: 24. 3. 2000 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften L 75/1 I (Veröffentlichungsbedürftige Rechtsakte) VERORDNUNG (EG) Nr. 616/2000 DES RATES vom 20. März 2000 zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 737/90 über die Einfuhrbedingungen für landwirtschaft- liche Erzeugnisse mit Ursprung in Drittländern nach dem Unfall im Kernkraftwerk Tschernobyl DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen insbesondere auf Artikel 133, Gemeinschaft, auf Vorschlag der Kommission, in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) (3) (4) In der Verordnung (EWG) Nr. 737/90 (1) wurden für landwirtschaftliche Erzeugnisse mit Ursprung in Dritt- ländern, die für die menschliche Ernährung bestimmt sind, Höchstwerte für die Radioaktivität festgelegt, denen Einfuhren entsprechen müssen und deren Einhaltung von den Mitgliedstaaten kontrolliert wird. Diese Verord- nung gilt nur bis zum 31. März 2000. Die für den Erlaß und die Verlängerung der genannten Verordnung gegebenen Gründe bestehen fort, da die radioaktive Kontaminierung bestimmter landwirtschaftli- cher Erzeugnisse aus den Drittländern, die von dem Unfall am stärksten betroffen waren, noch immer die in der Verordnung festgelegten Radioaktivitätshöchstwerte überschreitet. Durch die Verordnung (EG) Nr. 1661/1999 der Kommission (2) zur Überarbeitung der Verordnung (EWG) Nr. 1983/88 der Kommission (3) sind unter anderem spezielle Bestimmungen für die Verstärkung der Kontrollen der Einfuhr von nicht aus Kulturen stam- menden Pilzen aus einer Reihe von Drittländern einge- führt worden. Inzwischen Erkenntnisse liegen wissenschaftliche darüber vor, daß die Dauer der Cäsium-137-Kontaminie- rung nach dem Unfall von Tschernobyl bei einer Reihe von Erzeugnissen, die in Wäldern und bewaldeten Gebieten vorkommen und wachsen, im wesentlichen von der Halbwertzeit dieses Radionuklids von etwa 30 Jahren abhängig ist. (5) (6) (7) (8) hinsichtlich insbesondere Die Erfahrungen mit der Durchführung der in Artikel 4 der Verordnung (EWG) Nr. 737/90 vorgesehenen Kontrollen, Einfuhr getrockneter Pilze, haben gezeigt, daß im Interesse der Vergleichbarkeit die in Artikel 3 jener Verordnung fest- sämtliche konzentrierten gelegten Höchstwerte Erzeugnisse oder Trockenerzeugnisse auf der Grundlage des für den unmittelbaren Verbrauch rekonstituierten Erzeugnisses zu berechnen sind. der für In der Verordnung (Euratom) Nr. 3954/87 des Rates (4) sind Höchstwerte für die radioaktive Kontaminierung von Nahrungsmitteln und Futtermitteln im Falle eines nuklearen Unfalls oder einer anderen radiologischen In derartigen Notstandssituation festgelegt worden. ergriffenen Einheitlichkeit die Fällen muß Maßnahmen gewährleistet werden. der Es empfiehlt sich, die Verordnung (EWG) Nr. 737/90 zum zweiten Mal zu verlängern. Die zur Durchführung der Verordnung (EWG) Nr. 737/ 90 erforderlichen Maßnahmen sollten gemäß dem Beschluß 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse (5) erlassen werden — HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 Die Verordnung (EWG) Nr. 737/90 wird wie folgt geändert: a) Artikel 3 erhält folgende Fassung: „Artikel 3 Die in Artikel 2 genannten Höchstwerte sind die folgenden: Die maximale kumulierte Radioaktivität von Cäsium 134 und 137 darf folgende Werte nicht überschreiten (7): (1) ABl. L 82 vom 29. 3. 1990, S. 1. Verordnung geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 686/95 (ABl. L 71 vom 31. 3. 1995, S. 15). (2) ABl. L 197 vom 29. 7. 1999, S. 17. (3) ABl. L 174 vom 6. 7. 1988, S. 32. (4) ABl. L 371 vom 30. 12. 1987, S. 11. Verordnung zuletzt geändert durch die Verordnung (Euratom) Nr. 2218/89 (ABl. L 211 vom 22. 7. 1989, S. 1). (5) ABl. L 184 vom 17. 7. 1999, S. 23. L 75/2 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 24. 3. 2000 — 370 Bq/kg für Milch und Milcherzeugnisse, die in Anhang II aufgeführt sind, sowie für Lebensmittel für die Ernährung speziell von Kleinkindern während der vier bis sechs ersten Lebensmonate, die für sich genommen dem Nahrungsbedarf dieses Personenkreises genügen und in Packungen für den Einzelhandel dargeboten werden, die eindeutig als Zubereitungen für Kleinkinder gekennzeichnet und etikettiert sind, — 600 Bq/kg für alle anderen betroffenen Erzeugnisse. “ b) Artikel 7 erhält folgende Fassung: „Artikel 7 Die Kommission wird von einem Ausschuß unter- (1) stützt. (2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so finden die Artikel 5 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG Anwen- dung. (3) Der Ausschuß gibt sich eine Geschäftsordnung. “ c) Artikel 8 Absatz 2 erhält folgende Fassung: „Ihre Geltungsdauer endet 1. am 31. März 2010, es sei denn, daß der Rat vor diesem Zeitpunkt einen anderslautenden Beschluß faßt, insbe- sondere wenn die in Artikel 6 genannte Liste der ausge- schlossenen Erzeugnisse alle für die menschliche Ernäh- rung geeigneten Erzeugnisse umfaßt, auf die diese Verordnung Anwendung findet; 2. mit Inkrafttreten der in Artikel 2 Absatz 1 der Verord- nung (Euratom) Nr. 3954/87 vorgesehenen Verordnung der Kommission, wenn diese vor dem 31. März 2010 in Kraft tritt. “ Artikel 2 Der Zeitraum nach Artikel 5 Absatz 6 des Beschlusses 1999/468/EG wird auf einen Monat festgesetzt. Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amts- blatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Geschehen zu Brüssel am 20. März 2000. Im Namen des Rates Der Präsident J. GAMA


title: Decyzja Komisji z dnia 20 marca 2000 r. zmieniająca decyzję 97/569/WE ustalającą tymczasowe wykazy zakładów państw trzecich, z których Państwa Członkowskie dopuszczają przywóz produktów mięsnych (notyfikowana jako dokument nr C(2000) 698)Tekst mający znaczenie dla EOG

eurovoc_concepts:
Canada
health control
health legislation
import
meat product

text: 03/t. 28 PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej 381 32000D0253(01) L 78/32 DZIENNIK URZĘDOWY WSPÓLNOT EUROPEJSKICH 29. 3. 2000 DECYZJA KOMISJI z dnia 20 marca 2000 r. zmieniająca decyzję 97/569/WE ustalającą tymczasowe wykazy zakładów państw trzecich, z których Państwa Członkowskie dopuszczają przywóz produktów mięsnych (notyfikowana jako dokument nr C(2000) 698) (Tekst mający znaczenie dla EOG) (2000/253/WE) KOMISJA WSPÓLNOT EUROPEJSKICH, uwzględniając Traktat ustanawiający Wspólnotę Europejską, (4) Środki przewidziane w niniejszej decyzji są zgodne z opinią Stałego Komitetu Weterynaryjnego, uwzględniając decyzję Rady 95/408/WE z dnia 22 czerwca 1995 r. w sprawie warunków ustalania, na okres przejściowy, tymczasowych wykazów zakładów państw trzecich, z których Państwom Członkowskim zezwala się na przywóz niektórych produktów pochodzenia zwierzęcego, produktów rybołówstwa lub decyzją 98/603/WE (2), w szczególności jej art. 2 ust. 1, żywych małży (1), zmienioną ostatnio a także mając na uwadze, co następuje: (1) (2) (3) Tymczasowe wykazy zakładów produkujących produkty mięsne w państwach trzecich zostały ustalone decyzją Komisji 97/569/WE (3), ostatnio zmienioną decyzją 1999/336/WE (4). Kanada przysłała wykaz zakładów wytwarzających produkty mięsne, w odniesieniu do których odpowie- iż są one zgodne z dzialne władze poświadczają, regułami wspólnotowymi. Z tego powodu można sporządzić tymczasowy wykaz zakładów wytwarzających produkty mięsne w odnie- sieniu do Kanady. Należy zatem odpowiednio zmienić decyzję 97/569/WE. PRZYJMUJE NINIEJSZĄ DECYZJĘ: Artykuł 1 Tekst Załącznika do niniejszej decyzji dodaje się do Załącznika do decyzji 97/569/WE. Artykuł 2 Niniejsza decyzja skierowana jest do Państw Członkowskich. Sporządzono w Brukseli, dnia 20 marca 2000 r. W imieniu Komisji David BYRNE Członek Komisji ANEXO — BILAG — ANHANG — ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ — ANNEX — ANNEXE — ALLEGATO — BIJLAGE — ANEXO — LIITE — BILAGA „País: Canadá — Land: Canada — Land: Kanada — Χώρα: Καναδάς — Country: Canada — Pays: Canada — Paese: Canada — Land: Canada — País: Canadá — Maa: Kanada — Land: Kanada 1 63 2 3 4 5 Northern Goose Processors Ltd Teulon Manitoba PMP,6” (1) Dz. U. L 243 z 11. 10. 1995, str. 17. (2) Dz. U. L 289 z 28. 10. 1998, str. 36. (3) Dz. U. L 234 z 26. 8. 1997, str. 16. (4) Dz. U. L 127 z 21. 5. 1999, str. 30