title: Directiva nr. 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit

eurovoc_concepts:
credit institution
economic analysis
provision of services

formats: pdf print xhtml

text: 198 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 32000L0012 26. 5. 2000 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 126/1 DIRECTIVA NR. 2000/12/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN Ș(cid:13) I A CONSILIULUI din 20 martie 2000 privind inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității instituțiilor de credit PARLAMENTUL EUROPEAN Ș(cid:13) I CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2) prima ș(cid:13)i a treia teză, având în vedere propunerea Comisiei, având în vedere avizul Comitetului Economic ș(cid:13)i Social (1), acționând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 251 din tratat (2), întrucât: (1) (77/780/CEE) a Consiliului Directiva 73/183/CEE a Consiliului din 28 iunie 1973 privind eliminarea restricțiilor referitoare la libertatea de stabilire ș(cid:13)i libertatea de a presta servicii legate de activitățile în nume propriu ale băncilor ș(cid:13)i altor instituții financiare (3), Prima Directivă din 12 decembrie 1977 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i actelor administrative referitoare la inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității instituțiilor de credit (4), Directiva 89/299/CEE a Consiliului din 17 aprilie 1989 privind fondurile proprii ale instituțiilor de credit (5), a doua Directivă din 15 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i actelor administrative referitoare la inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității instituțiilor de credit (6), Directiva 89/647/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1989 privind (89/646/CEE) Consiliului a (3) (4) JO C 157, 25. 5. 1998, p. 13. (1) (2) Avizul Parlamentului European din 18 ianuarie 2000 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) ș(cid:13)i Decizia Consiliului din 13 martie 2000 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). JO L 194, 16. 7. 1973, p. 1. JO L 322, 17. 12. 1997, p. 30, directivă modificată ultima dată de Directiva 98/33/CE (JO L 204, 21. 7. 1998, p. 29). JO L 124, 5. 5. 1989, p. 16, directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 92/30/CEE (JO L 110, 28. 4. 1992, p. 52). JO L 386, 30. 12. 1989, p. 1, directivă modificată ultima dată de Directiva 95/26/CE (JO L 168, 18. 7. 1995, p. 7). (6) (5) rata de solvabilitate a instituțiilor de credit (7), Directiva 92/30/CEE a Consiliului din 6 aprilie 1992 privind supravegherea instituțiilor de credit pe bază consolidată (8) ș(cid:13)i Directiva 92/121/CEE a Consiliului din 21 decem- brie 1992 privind supravegherea ș(cid:13)i controlul expunerilor semnificative ale instituțiilor de credit (9) au fost modificate în mod frecvent ș(cid:13)i substanțial. În vederea unei abordări clare ș(cid:13)i raționale, directivele menționate anterior vor fi codificate ș(cid:13)i combinate într-un singur text. În conformitate cu dispozițiile din tratat, este interzis în materie de stabilire ș(cid:13)i prestare de servicii, orice tratament discriminatoriu pe bază de naționalitate sau pe baza fap- tului că întreprinderea respectivă nu este stabilită în statul membru unde se prestează serviciile respective. Pentru a facilita inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității instituții- lor de credit, trebuie eliminate diferențele care creează cele mai mari obstacole între legislațiile statelor membre referitoare la reglementările privind activitatea acestor instituții. Prezenta directivă constituie un instrument important pen- tru realizarea pieței interne, obiectiv stabilit prin Actul Unic înscris în calendarul din Cartea Albă a European ș(cid:13)i Comisiei, atât din punctul de vedere al libertății de stabi- lire, cât ș(cid:13)i al libertății de a presta servicii financiare, în domeniul de activitate al instituțiilor de credit. În vederea protejării economiilor ș(cid:13)i a creării de condiții concurențiale egale pentru aceste instituții de credit, măsurile de coordonare a instituțiilor de credit trebuie apli- cate tuturor instituțiilor de acest tip. Trebuie, de asemenea, să se aibă în vedere, după caz, diferențele obiective dintre statutele acestora ș(cid:13)i obiectivele lor, astfel cum se prevede în legislația internă respectivă. (2) (3) (4) (5) (7) (8) (9) JO L 386, 30. 12. 1989, p. 14, directivă modificată ultima dată de Directiva 98/33/CE. JO L 110, 28. 4. 1992, p. 52. JO L 29, 5. 2. 1993, p. 1, directivă modificată de Actul de Aderare din 1994. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 199 (6) (7) (8) (9) Domeniul de aplicare al acestor măsuri ar trebui să fie cât mai larg posibil, acoperind toate instituțiile a căror activi- tate constă în primirea unor fonduri rambursabile de la public, sub formă de depozite sau în alte forme, cum ar fi emiterea permanentă de obligațiuni ș(cid:13)i de alte titluri asemă- nătoare ș(cid:13)i acordarea de credite în cont propriu. Trebuie prevăzute ș(cid:13)i anumite excepții pentru acele instituții de cre- dit cărora nu li se pot aplica dispozițiile prezentei directive. Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere punerii în aplicare a legilor interne ce prevăd o autorizare specială suplimentară, în baza căreia instituțiile de credit pot desfă- ș(cid:13)ura activități specifice sau anumite tipuri de operațiuni. Scopul perspectivei adoptate este de a realiza doar o armo- nizare legislativă de substanță, necesară ș(cid:13)i suficientă pen- tru a asigura recunoaș(cid:13)terea reciprocă a autorizațiilor ș(cid:13)i a sistemelor de supraveghere prudențială, făcând astfel posi- bilă ș(cid:13)i acordarea unei licențe unice recunoscute în întreaga Comunitate ș(cid:13)i aplicarea principiului supravegherii pruden- țiale în statul membru de origine. Prin urmare, cerința ela- borării unui program operativ trebuie văzută doar ca un factor care dă posibilitatea autorităților competente de a lua decizii pe baza unui număr mai mare de informații pre- cise, utilizând criterii obiective. Cu toate acestea, este posi- bil un anumit grad de flexibilitate în ceea ce priveș(cid:13)te cerințele privind statutul juridic al instituțiilor de credit ș(cid:13)i protejarea numelor. Sunt necesare cerințe financiare echivalente pentru instituțiile de credit, pentru a asigura măsuri de protecție similare pentru deponenți ș(cid:13)i condiții de concurență loială pentru categoriile comparabile de instituții de credit. Până la o mai bună coordonare, trebuie să se stabilească rapor- turi corespunzătoare de structură, care să asigure, în cadrul cooperării dintre autoritățile naționale, urmărirea, pe baza metodelor standard, situației categoriilor comparabile de instituții de credit. Este de aș(cid:13)teptat ca această procedură să creeze o apropiere treptată a sistemelor de coeficienți sta- bilite ș(cid:13)i aplicate de către statele membre. Cu toate acestea, este necesar să se facă o distincție între coeficienții care asi- gură o bună gestionare a instituțiilor de credit ș(cid:13)i cei stabi- liți în scopul politicilor economice ș(cid:13)i monetare. În conformitate cu principiile recunoaș(cid:13)terii reciproce ș(cid:13)i supravegherii în statul membru de origine, autoritățile competente din statele membre nu ar trebui să acorde sau să retragă o autorizație în cazul în care o serie de elemente, cum ar fi conținutul programelor de activități, localizarea geografică sau activitățile propriu-zise desfăș(cid:13)urate, indică în mod clar că o anumită instituție de credit a optat pentru sistemul juridic al unui anumit stat membru cu scopul de a se sustrage de la standardele mai stricte aplicabile într-un alt stat membru pe teritoriul căruia instituția respectivă desfăș(cid:13)oară sau intenționează să desfăș(cid:13)oare majoritatea acti- vităților sale. Orice instituție de credit, persoană juridică, trebuie să fie autorizată în statul membru în care are sediul social. O instituție de credit care nu este persoană juridică trebuie să aibă sediul central în statul membru unde a fost autorizată. În plus, statele membre trebuie să solicite ca sediul central al unei instituții de credit să se afle întotdea- una în statul membru de origine al acesteia ș(cid:13)i să desfăș(cid:13)oare efectiv activități pe teritoriul statului membru respectiv. (10) Autoritățile competente nu ar trebui să acorde sau să men- țină autorizația unei instituții de credit în cazul în care aceasta are legături strânse cu alte persoane fizice sau juri- dice, de natură să împiedice exercitarea efectivă a funcții- lor de supraveghere. Instituțiile de credit care sunt deja autorizate trebuie să respecte la rândul lor cerințele auto- rităților competente în acest sens. Definiția „legăturilor strânse” din prezenta directivă cuprinde criterii minime. Acest fapt nu împiedică însă statele membre să aplice această definiție în alte situații decât cele avute în vedere. Simplul fapt de a fi dobândit un procentaj semnificativ din capitalul unei societăți nu constituie o participație în sensul definiției „legăturilor strânse”, dacă această achiziție s-a făcut numai ca o investiție temporară, care nu permite exercitarea unei influențe asupra structurii sau politicii financiare a instituției respective. (11) Referirea la exercitarea efectivă de către autoritățile com- petente a funcțiilor de supraveghere are în vedere supravegherea pe o bază consolidată care trebuie exerci- tată asupra unei instituții de credit, în cazurile specificate de legislația comunitară. În asemenea cazuri, autoritățile cărora li se solicită autorizația trebuie să poată identifica autoritățile care sunt competente să exercite funcția de supraveghere pe o bază consolidată asupra instituției de credit respective. (12) Statul membru de origine poate de asemenea stabili norme mai stricte decât cele prevăzute la articolul 5 alineatul (1), primul paragraf ș(cid:13)i alineatul (2), precum ș(cid:13)i la articolele 7, 16, 30, 51 ș(cid:13)i 65 pentru instituțiile autorizate de către auto- ritățile competente din statul membru respectiv. (13) Eliminarea cerinței de autorizare a sucursalelor instituțiilor de credit din Comunitate implică ș(cid:13)i eliminarea capitalului de dotare. (14) În sensul principiului recunoaș(cid:13)terii reciproce, demersul pentru care s-a optat permite instituțiilor de credit autori- zate în statul membru de origine să desfăș(cid:13)oare, pe întreg teritoriul Comunității, oricare dintre activitățile menționate în Anexa I, prin deschiderea unor sucursale sau prin pres- tarea anumitor servicii. Desfăș(cid:13)urarea activităților care nu sunt menționate în Anexa I se înscrie în sfera libertății de stabilire ș(cid:13)i a liberei prestări de servicii, în conformitate cu dispozițiile generale ale tratatului. RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 200 (15) (16) Principiul recunoaș(cid:13)terii reciproce ar trebui totuș(cid:13)i extins ș(cid:13)i asupra activităților menționate în Anexa I, în situația în care acestea sunt desfăș(cid:13)urate de instituții financiare care sunt filiale ale unor instituții de credit, cu condiția ca filia- lele respective să fie incluse în supravegherea pe bază con- să îndeplinească solidată a întreprinderilor-mamă ș(cid:13)i anumite criterii stricte. Statul membru gazdă poate, în ceea ce priveș(cid:13)te libertatea de stabilire ș(cid:13)i libera prestare de servicii, să impună respectarea dispozițiilor speciale de drept intern instituții- lor care nu sunt autorizate ca instituții de credit în statul membru de origine sau activităților care nu sunt cuprinse în Anexa I, cu condiția ca, pe de-o parte, asemenea dispo- ziții să fie compatibile cu dreptul comunitar ș(cid:13)i să apere interesul general ș(cid:13)i ca, pe de altă parte, aceste instituții sau activități să nu fie supuse unor norme echivalente prevă- zute de dreptul intern al statului membru de origine. (17) Statele membre trebuie să se asigure că nu există nici un obstacol pentru desfăș(cid:13)urarea unor activități care benefici- ază de recunoaș(cid:13)tere reciprocă în aceleaș(cid:13)i condiții ca ș(cid:13)i în statul membru de origine, atât timp cât aceste activități nu intră în conflict cu dispozițiile legale care apără interesul general în statul membru gazdă. (18) Există o legătură necesară între obiectivul prezentei directive ș(cid:13)i liberalizarea miș(cid:13)cărilor de capital, realizată în sensul altor texte de lege din Comunitate. În orice caz, măsurile referitoare la liberalizarea serviciilor bancare trebuie să fie armonizate cu măsurile de liberalizare a miș(cid:13)cărilor de capital. (19) Ar trebui ca reglementările privind activitatea sucursalelor instituțiilor de credit cu sediul central în afara Comunității să fie similare în toate statele membre. În momentul de față, este important să se prevadă ca aceste norme să nu fie mai favorabile decât cele referitoare la sucursalele unei instituții dintr-un alt stat membru. Ar trebui să se specifice că statele din Comunitate pot încheia acorduri cu țări terțe, care să prevadă aplicarea unor norme care să acorde unor asemenea sucursale un tratament similar pe întreg teritoriul Comunității, pe baza principiului reciprocității. Sucursalele instituțiilor de credit autorizate în țări terțe nu beneficiază de libertatea de a presta servicii, în conformitate cu dispozițiile celui de-al doilea paragraf de la articolul 49 din tratat sau de libertatea de stabilire în alte state membre decât cele în care sunt stabilite. Cu toate acestea, cererile de autorizare a unei filiale sau de achiziționare a unor parti- cipații de către întreprinderi care sunt reglementate prin legislațiile țărilor terțe se supun unei proceduri care să garanteze un tratament reciproc avantajos al instituțiilor de credit din Comunitate în țările terțe respective. (20) Autorizațiile acordate instituțiilor de credit de către auto- ritățile naționale competente se aplică la nivelul întregii Comunități, în conformitate cu prezenta directivă, încetând să se mai aplice exclusiv la nivelul național. Clauzele de reciprocitate existente nu au, în consecință, nici un efect. Se impune aș(cid:13)adar adoptarea unei proceduri flexibile, care să facă posibilă evaluarea reciprocității pe o bază comunitară. Scopul acestei proceduri nu este de a închide piețele finan- ciare ale Comunității ci, mai degrabă, având în vedere intenția Comunității de a-ș(cid:13)i menține piețele financiare des- chise către restul lumii, de a ameliora liberalizarea piețelor financiare globale în alte țări terțe. Pentru atingerea acestui obiectiv, prezenta directivă prevede proceduri de negociere cu statele terțe ș(cid:13)i, în ultimă instanță, posibilitatea de a lua măsuri care implică suspendarea noilor cereri de autorizare sau limitarea noilor autorizații. (21) Este de dorit să se ajungă la un acord, pe bază de reciprocitate, între Comunitate ș(cid:13)i țările terțe, în vederea exercitării funcției de supraveghere pe bază consolidată asupra unei zone geografice cât mai extinse. (22) Responsabilitatea de a supraveghea soliditatea financiară a unei instituții de credit, ș(cid:13)i în special solvabilitatea acesteia, revine autorităților competente din statul membru de origine. Autoritățile competente din statul membru gazdă îș(cid:13)i păstrează responsabilitățile legate de supravegherea lichidităților ș(cid:13)i politicilor monetare. Supravegherea riscu- lui de piață trebuie să facă obiectul unei strânse colaborări între autoritățile competente din statul membru gazdă ș(cid:13)i de origine. (23) (24) Funcționarea armonioasă a pieței bancare interne necesită nu numai reglementări juridice, ci ș(cid:13)i o colaborare strânsă ș(cid:13)i periodică între autoritățile competente din statele membre. În vederea abordării problemelor referitoare la fiecare instituție de credit în parte, cel mai adecvat for de discuții rămâne aș(cid:13)a-numitul „groupe de contact” (grup de contact), format din reprezentanți ai autorităților de supra- veghere bancară. Acest grup reprezintă un organism adec- vat pentru a realiza schimbul de informații prevăzut la articolul 28. Procedura de informare reciprocă nu înlocuieș(cid:13)te în nici un caz colaborarea bilaterală prevăzută la articolul 28. Fără a aduce atingere atribuțiilor lor de control propriu-zis, auto- ritățile competente din statul membru gazdă pot continua, într-o situație de urgență, fie din proprie inițiativă, fie la ini- țiativa autorităților competente din statul membru de origine, să verifice dacă activitățile desfăș(cid:13)urate de o anu- mită instituție de credit cu sediul pe teritoriul său sunt în conformitate cu dispozițiile legale în domeniu ș(cid:13)i cu principiile unei bune organizări administrative ș(cid:13)i contabile, precum ș(cid:13)i ale unui control intern adecvat. (25) Este de dorit să se realizeze schimburi de informații între autoritățile competente ș(cid:13)i autoritățile sau organismele care, 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 201 prin funcțiile pe care le îndeplinesc, contribuie la consoli- darea stabilității sistemului financiar. Pentru a păstra con- fidențialitatea informațiilor care fac obiectul unor astfel de schimburi, lista destinatarilor acestor informații trebuie să fie cât mai restrânsă. (26) Anumite fapte, cum ar fi frauda sau delictele de inițiat, pot afecta atât stabilitatea, cât ș(cid:13)i integritatea sistemului finan- ciar, chiar ș(cid:13)i atunci când este vorba de instituții altele de decât cele de credite. (27) Este necesar să se specifice condițiile în care sunt autori- zate aceste schimburi de informații. (28) În cazul în care se prevede că informațiile pot fi divulgate numai cu acordul explicit al autorităților competente, aceste autorități pot condiționa, după caz, acest acord de respectarea unor condiții foarte stricte. (29) Ar trebui autorizate ș(cid:13)i schimburile de informații între, pe de-o parte, autoritățile competente, ș(cid:13)i, pe de altă parte, băn- cile centrale ș(cid:13)i alte organisme cu funcțiuni similare, în cali- tatea acestora de autorități în domeniul monetar ș(cid:13)i, după caz, alte autorități publice responsabile cu supravegherea sistemelor de plată. (30) În scopul consolidării sistemului de supraveghere pruden- țială a instituțiilor de credit ș(cid:13)i pentru protejarea clienților acestor instituții, ar trebui prevăzută obligația unui auditor de a raporta prompt autorităților competente ori de câte ori, astfel cum se stipulează în prezenta directivă, acesta constată în îndeplinirea sarcinilor sale, anumite fapte de natură să afecteze în mod semnificativ situația financiară sau structura administrativă ș(cid:13)i contabilă a unei anumite instituții de credit. Având în vedere acest obiectiv, este de dorit ca statul membru să prevadă ca o asemenea respon- sabilitate să se aplice în toate cazurile în care se descoperă astfel de fapte de către un auditor, în cursul îndeplinirii sar- cinilor sale curente la o întreprindere care are legături strânse cu o instituție de credit. Obligația auditorilor de a comunica, după caz, autorităților competente anumite fapte ș(cid:13)i decizii referitoare la o anumită instituție de credit, pe care le constată în cursul îndeplinirii sarcinilor sale curente în cadrul unei instituții ne-financiare, nu modifică în sine natura îndatoririlor profesionale ale auditorilor în cadrul întreprinderii respective ș(cid:13)i nici modul în care aceș(cid:13)tia trebuie să îș(cid:13)i îndeplinească sarcinile în întreprinderea respectivă. (31) Normele de bază comune referitoare la fondurile proprii ale instituțiilor de credit sunt un factor-cheie în constitui- rea unei piețe interne în sectorul bancar, având în vedere că fondurile proprii sunt menite să asigure continuitatea în instituțiilor de credit, precum ș(cid:13)i protejarea cadrul economiilor. O asemenea consolidează supravegherea instituțiilor de credit ș(cid:13)i contribuie la o mai bună coordonare în sectorul bancar. armonizare (32) Asemenea norme se aplică tuturor instituțiilor de credit autorizate în cadrul Comunității. (33) (34) Fondurile proprii ale unei instituții de credit pot servi la absorbirea pierderilor care nu sunt acoperite de un nivel suficient al profitului. De asemenea, fondurile proprii pot reprezenta pentru autoritățile competente ș(cid:13)i un criteriu important, în special în evaluarea solvabilității instituțiilor de credit, cât ș(cid:13)i în alte scopuri prudențiale. În cadrul pieței bancare interne, instituțiile de credit se află în concurență directă ș(cid:13)i, în consecință, definițiile ș(cid:13)i standardele referitoare la fondurile proprii trebuie să fie echivalente. În acest scop, criteriile pentru determinarea compoziției fondurilor proprii nu trebuie lăsate exclusiv la aprecierea statelor membre. Adoptarea unor norme de bază comune serveș(cid:13)te interesele Comunității, prin preve- nirea denaturării normelor privind concurența ș(cid:13)i consoli- darea sistemului bancar al Comunității. (35) Definiția fondurilor proprii prevăzută prin prezenta direc- tivă stabileș(cid:13)te un număr maxim de elemente ș(cid:13)i valori limită, lăsând la latitudinea fiecărui stat membru utilizarea tutu- ror sau a unora dintre aceste elemente sau adoptarea unor praguri inferioare ale valorilor limită. (36) Prezenta directivă stabileș(cid:13)te criteriile pe care trebuie să le îndeplinească anumite elemente ale fondurilor proprii, statele membre având dreptul să aplice o serie de dispoziții mai stricte. (37) În stadiul inițial normele de bază comune sunt definite în termeni generali, cu scopul de a cuprinde toate elementele care compun fondurile proprii în diferite state membre. (38) (39) În funcție de natura acestor elemente care compun fondu- rile proprii, prezenta directivă face o distincție între, pe de-o parte, elementele care compun fondurile proprii de bază ș(cid:13)i, pe de altă parte, elementele suplimentare ale fon- durilor proprii. Pentru a reflecta faptul că elementele suplimentare ale fon- durilor proprii nu sunt de aceeaș(cid:13)i natură cu cele care con- stituie fondurile proprii de bază, valoarea celor dintâi, inclusă în fondurile proprii, nu trebuie să depăș(cid:13)ească fon- durile proprii de bază. În plus, valoarea anumitor elemente din fondurile proprii suplimentare incluse nu trebuie să depăș(cid:13)ească jumătate din fondurile proprii de bază. (40) Pentru a evita orice denaturare a normelor privind concu- rența, instituțiile de credit publice nu trebuie să includă în fondurile lor proprii ș(cid:13)i garanțiile acordate lor de către statele membre sau de către autoritățile locale. 202 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (41) Ori de câte ori, în cursul activității de supraveghere, este necesar să se determine valoarea fondurilor proprii conso- lidate ale unui grup de instituții de credit, calculul respec- tiv se face în conformitate cu prezenta directivă. esențial al armonizării necesare pentru recunoaș(cid:13)terea reci- procă a tehnicilor de supraveghere ș(cid:13)i pentru desăvârș(cid:13)irea, în acest fel, a pieței bancare interne. (42) Tehnica contabilă precisă care trebuie utilizată pentru calcularea fondurilor proprii, a ratei de solvabilitate, precum ș(cid:13)i pentru evaluarea concentrării expunerilor, trebuie să țină seama de dispozițiile Directivei 86/635/CEE a Consiliului din 8 decembrie 1986 privind conturile anu- ale ș(cid:13)i conturile consolidate ale băncilor ș(cid:13)i ale altor instituții financiare (1), care include o serie de adaptări ale dispozi- din țiilor Directivei 13 iunie 1983, în sensul articolului 44 alineatul (2) litera (g) din Tratatul privind conturile consolidate (2). 83/349/CEE Consiliului a (43) Dispozițiile privind fondurile proprii se încadrează în efortul internațional mai larg de apropiere a normelor în vigoare în cele mai importante state cu privire la limita minimă a fondurilor proprii. (44) Comisia va elabora un raport ș(cid:13)i va examina periodic dispozițiile referitoare la fondurile proprii, cu scopul de a le întări ș(cid:13)i de a realiza astfel o convergență sporită a defi- niției comune a fondurilor proprii. Această convergență va permite alinierea fondurilor proprii ale instituțiilor de cre- dit din Comunitate. (45) Dispozițiile referitoare la ratele de solvabilitate sunt rezultatul activității desfăș(cid:13)urate de Comitetul Consultativ Bancar, care răspunde de formularea unor sugestii adresate Comisiei, în vederea coordonării coeficienților aplicabili în statele membre. (46) Stabilirea unor rate de solvabilitate adecvate joacă un rol central în activitatea de supraveghere a instituțiilor de credit. (47) O rată care elementele extrabilanțiere în funcție de riscul de credit reprezintă o măsură foarte utilă a solvabilității. ponderează activele ș(cid:13)i (48) Elaborarea unor standarde comune cu privire la fondurile proprii în raport cu activele ș(cid:13)i elementele extrabilanțiere expuse riscului de credit constituie, în consecință, un aspect (1) (2) JO L 372, 31. 12. 1986, p. 1. JO L 193, 18. 7. 1983, p. 1, directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 90/605/CEE (JO L 317, 16. 11. 1990, p. 60). (49) În această privință, dispozițiile referitoare la rata de solva- bilitate trebuie să fie luate în considerare împreună cu alte instrumente specifice care armonizează ș(cid:13)i ele tehnicile fun- damentale de supraveghere a instituțiilor de credit. (50) (51) În cadrul unei piețe bancare interne, instituțiile trebuie să intre în concurență directă una cu cealaltă, iar standardele comune de solvabilitate, exprimate ca rată minimă, previn denaturarea normelor privind concurența ș(cid:13)i consolidează sistemul bancar comunitar. Prezenta directivă prevede diferite valori ale garanțiilor emise de diferite instituții financiare. În consecință, Comi- sia se angajează să examineze dacă prezenta directivă, în ansamblul ei, denaturează normele privind concurența dintre instituțiile de credit ș(cid:13)i întreprinderile de asigurare ș(cid:13)i, în lumina acestei examinări, Comisia se angajează de ase- menea să examineze dacă o serie de măsuri compensatorii se justifică. interne ș(cid:13)i, ține seama de studiile unui (52) Anexa III defineș(cid:13)te tratamentul elementelor extrabilanțiere, în contextul calculării cerințelor de capital ale instituțiilor de credit. Pentru a asigura funcționarea armonioasă a pie- ței în special, pentru a asigura condiții concurențiale egale, statele membre sunt obligate să ajungă la o evaluare uniformă a acordurilor de compensare con- tractuală de către autoritățile competente din statele res- pective. Anexa III for internațional, ce reuneș(cid:13)te autoritățile de supraveghere din rețeaua bancară, privind recunoaș(cid:13)terea de către aceste auto- rități a acordurilor de compensare bilaterală ș(cid:13)i, în special, posibilitatea de a calcula necesarul de fonduri proprii pen- tru a acoperi anumite tranzacții pe baza valorii nete ș(cid:13)i nu a valorii brute, cu condiția să existe convenții juridice cu caracter obligatoriu care să garanteze că riscul de credit se limitează la această valoare netă. În ceea ce priveș(cid:13)te instituțiile de credit care operează la nivel internațional ș(cid:13)i grupurile de instituții de credit care funcționează într-un număr de țări terțe, aflate în concurență cu instituțiile de credit din Comunitate, reglementările adoptate pe un plan internațional mai larg vor avea drept rezultat ameliorarea tratamentului prudențial instrumentelor derivate al extrabursiere. Această ameliorare a tratamentului are drept rezultat o mai bună acoperire cu capital obligatoriu, ținându-se seama ș(cid:13)i de efectele de reducere a riscurilor pe care le au acordurile de compensare contractuală recunos- cute de organele de supraveghere asupra potențialelor ris- curi de credit ulterioare. Compensarea instrumentelor deri- vate extrabursiere, realizată de către casele de compensații care acționează ca partener central, joacă un rol important în anumite state membre. Avantajele unei astfel de compensări în raport cu reducerea riscului de credit ș(cid:13)i a ris- curilor sistemice aferente, în tratamentul prudențial al ris- cului de credit trebuie să fie recunoscute. De asemenea, este necesară garantarea integrală a expunerilor actuale ș(cid:13)i a 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 203 expunerilor potențiale viitoare ce decurg din contractele privind instrumentele derivate extrabursiere compensate, fiind de asemenea necesară ș(cid:13)i eliminarea pericolului de acumulare a expunerilor casei de compensații dincolo de valoarea de piață a garanției, astfel încât instrumentele deri- vate extrabursiere astfel compensate să beneficieze temporar de acelaș(cid:13)i tratament prudențial ca ș(cid:13)i instrumen- tele derivate tranzacționate la bursă. Autoritățile compe- tente trebuie să constate dacă nivelul marjelor inițiale ș(cid:13)i variabile, precum ș(cid:13)i calitatea ș(cid:13)i nivelul protecției oferite de garanția constituită sunt satisfăcătoare. Pentru instituțiile de credit înființate în statele membre, Anexa III oferă o posibilitate similară de recunoaș(cid:13)tere a compensării bilate- rale de către autoritățile competente, oferind astfel condiții sunt bine concurențiale echilibrate ș(cid:13)i corespunzătoare pentru o mai strictă aplicare a măsurilor de supraveghere prudențială la instituțiile de credit. Autoritățile competente din statele membre ar tre- bui să se asigure că factorii de majorare se calculează pe baza unor valori naționale efective, mai degrabă decât aparente. egale. Aceste reglementări (58) (53) Rata minimă prevăzută în prezenta directivă întăreș(cid:13)te capi- talul instituțiilor de credit din Comunitate. S-a adoptat un nivel de 8 %, în urma unei anchete statistice a necesarului de capital în vigoare la începutul anului 1988. (54) Regulile de bază privind supravegherea expunerilor sem- nificative ale instituțiilor de credit ar trebui armonizate. Statele membre ar trebui, de asemenea, să poată adopta dispoziții mai stricte decât cele prevăzute în prezenta directivă. (55) Monitorizarea ș(cid:13)i controlul expunerilor unei instituții de credit fac parte integrantă din procesul de supraveghere. Concentrarea excesivă a expunerilor asupra unui singur cli- ent sau grup de clienți aflați în legătură poate avea drept consecință un risc sau o pierdere inacceptabilă. Se consi- deră că o asemenea situație poate prejudicia solvabilitatea unei instituții de credit. (56) În cadrul unei piețe bancare interne, instituțiile de credit sunt angajate în concurență directă una cu cealaltă, iar cerințele referitoare la supraveghere la nivelul întregii Comunități trebuie să fie elaborate în consecință. În acest scop, criteriile aplicate în vederea determinării concentrării expunerilor trebuie să se supună normelor obligatorii din punct de vedere juridic la nivelul întregii Comunități ș(cid:13)i nu pot fi lăsate în întregime la discreția statelor membre. Prin urmare, adoptarea unor norme comune va aduce beneficii Comunității, deoarece va împiedica apariția oricăror dife- rențe la nivelul condițiilor concurențiale, consolidând în acelaș(cid:13)i timp sistemul bancar comunitar. reglementării să se facă trimitere din principiu la ponderările sau gradele de risc prevăzute în dispozițiile menționate. Aceste ponderări ș(cid:13)i grade de risc au fost concepute pentru a sta- bili o cerință generală de solvabilitate pentru a acoperi ris- cul de credit la care sunt expuse instituțiile de credit. În semnificative, contextul obiectivul este acela de a limita pierderea maximă pe care o instituție de credit o poate suferi datorită unui singur cli- ent sau al unui grup de clienți aflați în legătură. Prin urmare, este necesară adoptarea unei abordări prudențiale care, ca regulă generală, trebuie să ia în calcul valoarea nominală a expunerilor, fără aplicarea unor ponderări sau a unor clasificări ale riscurilor. expunerilor anumite În momentul în care o instituție de credit îș(cid:13)i asumă riscu- rile din partea întreprinderii-mamă sau din partea altor fili- ale ale acesteia, se impune o prudență specială. Gestiona- rea expunerilor cu care se confruntă o instituție de credit trebuie să se facă în condiții de deplină autonomie, în conformitate cu principiile unei gestiuni bancare sănă- toase, fără a lua în considerare alte considerente în afara acestor principii. Conform dispoziției din prezenta direc- tivă, în cazul în care influența exercitată de o anumită persoană, care deține direct sau indirect o participație cali- ficată la o instituție de credit, poate avea un efect negativ asupra gestionării adecvate ș(cid:13)i prudențiale a instituției res- pective, autoritățile competente iau măsurile corespunză- toare pentru a pune capăt situației respective. În ceea ce priveș(cid:13)te expunerile semnificative, ar trebui, de asemenea, stabilite la expunerile unei instituții de credit față de grupul din care face parte, o astfel de situație justificând restricții mult mai stricte decât în cazul altor expuneri. Cu toate acestea, nu este necesară aplicarea unor restricții mai ferme dacă întreprinderea-mamă este un holding financiar sau o insti- tuție de credit, sau dacă celelalte filiale sunt fie instituții de credit sau financiare, fie întreprinderi care oferă servicii bancare auxiliare, cu condiția ca toate aceste întreprinderi să se afle sub supravegherea instituției de credit, pe bază consolidată. În asemenea cazuri, supravegherea pe bază consolidată a grupului astfel constituit permite un nivel corespunzător de supraveghere, fără să necesite impune- rea unor limitări mai stricte ale expunerii. În cadrul acestei abordări, grupurile bancare vor fi, de asemenea, încurajate să îș(cid:13)i organizeze structurile astfel încât să permită o supra- veghere pe o bază consolidată, fapt care este de dorit pen- tru că face posibilă o supraveghere mai completă. referitoare standarde specifice (59) Pentru a fi cât mai eficientă, supravegherea pe o bază con- solidată trebuie să se aplice tuturor grupurilor bancare, inclusiv celor ale căror întreprinderi-mamă nu sunt insti- tuții de credit. Autoritățile competente trebuie să dețină instrumentele juridice necesare pentru a putea exercita acest tip de supraveghere. (57) Dispozițiile legate de rata de solvabilitate a instituțiilor de credit includ ș(cid:13)i o listă de riscuri de credit la care pot fi expuse instituțiile de acest gen. În consecință, această listă ar trebui utilizată ș(cid:13)i pentru definirea expunerilor, pentru a limita expunerile semnificative. Cu toate acestea, nu trebuie (60) În cazul grupurilor cu activități diversificate ale căror întreprinderi-mamă controlează cel puțin o filială a unei instituții de credit, autoritățile competente trebuie să poată 204 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 evalua situația financiară a instituției de credit din cadrul unui asemenea grup. Până la o coordonare ulterioară, statele membre pot prevedea metode corespunzătoare de consolidare, în vederea realizării obiectivului prezentei directive. Autoritățile competente trebuie să dețină cel puțin mijloacele de obținere, din partea tuturor întreprin- derilor din cadrul unui grup, a informațiilor necesare pen- tru îndeplinirea funcțiilor pe care le dețin. În cazul grupu- rilor de întreprinderi care desfăș(cid:13)oară o gamă întreagă de trebuie să se pună bazele unei activități colaborări între autoritățile responsabile cu supravegherea diferitelor sectoare financiare. financiare, autoritățile competente ș(cid:13)i Comisie, în cadrul unui comitet consultativ bancar, în special în scopul unei mai bune coordonări. Existența Comitetului consultativ bancar, format din autoritățile competente ale statelor membre, nu exclude posibilitatea altor forme de cooperare între auto- ritățile care supraveghează inițierea ș(cid:13)i desfăș(cid:13)urarea activi- tății instituțiilor de credit ș(cid:13)i, în special, cooperarea în cadrul aș(cid:13)a-numitului „groupe de contact” (grup de contact), format din reprezentanți ai autorităților de supraveghere în domeniul bancar. (61) (62) (63) În plus, statele membre pot refuza sau pot retrage autorizația de funcționare bancară în cazul anumitor structuri de grup considerate a fi necorespunzătoare pen- tru desfăș(cid:13)urarea activităților bancare, în special din cauză supravegheate cu că asemenea structuri nu pot eficacitate. În această situație, autoritățile competente au atribuțiile menționate la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf, articolul 7 alineatul (2), articolul 14 alineatul (1) litera (c), precum ș(cid:13)i articolul 16 din prezenta directivă, pen- tru a asigura gestionarea sănătoasă ș(cid:13)i prudențială a institu- țiilor de credit. fi (67) Este posibil ca, din când în când, modificările tehnice aduse normelor prevăzute în prezenta directivă să necesite actua- lizarea în funcție de evoluțiile din sistemul bancar. Comi- sia va opera modificările în consecință, după cum este necesar, după consultarea Comitetului consultativ bancar, în limitele atribuțiilor de punere în aplicare conferite Comisiei în sensul tratatului. Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999, de stabilire a procedurilor necesare pentru exercitarea atribuțiilor de aplicare conferite Comisiei (1). Statele membre pot aplica, de asemenea, tehnici de supra- veghere corespunzătoare grupurilor de întreprinderi cu structuri care nu sunt prevăzute în prezenta directivă. În cazul în care asemenea structuri devin mai des întâlnite, prezenta directivă ar trebui completată pentru a include ș(cid:13)i astfel de structuri. Supravegherea pe bază consolidată trebuie să țină seama de toate activitățile definite în Anexa I. Toate întreprinde- rile angajate în special în acest gen de activitate trebuie, prin urmare, să fie supravegheate ș(cid:13)i ele pe bază consoli- dată. Drept rezultat, definiția instituțiilor financiare va tre- bui extinsă pentru a include ș(cid:13)i astfel de activități. (68) Articolul 36 alineatul (1) din prezenta directivă permite ca angajamentele în solidar ale debitorilor, în cazul instituții- lor de credit organizate sub forma cooperativelor sau a fondurilor, să fie tratate ca elemente ale fondurilor proprii menționate la articolul 34 alineatul (2) punctul (7). Guver- nul danez ș(cid:13)i-a exprimat un viu interes pentru transforma- rea celor câteva instituții de credit ipotecar din Danemarca, constituite sub formă de cooperative sau de fonduri, în societăți anonime. Pentru a facilita această transformare sau pentru a o face posibilă, este necesară o derogare tem- porară care să le permită să includă o parte din angajamen- tele lor solidare în fondurile proprii. Această derogare tem- porară nu ar trebui să aibă un efect negativ asupra concurenței dintre instituțiile de credit. (64) Directiva 86/635/CEE, împreună cu Directiva 83/349/CEE, au stabilit regulile de consolidare aplicabile conturilor con- solidate publicate de către instituțiile de credit. Prin urmare, este posibilă definirea mai precisă a metodelor care vor fi utilizate în supravegherea prudențială, realizată pe bază consolidată. (65) Activitatea de supraveghere a instituțiilor de credit, pe o bază consolidată, trebuie să aibă drept obiectiv principal protejarea intereselor deponenților de la instituțiile men- ționate ș(cid:13)i asigurarea stabilității sistemului financiar. (69) Aplicarea unei ponderări de 20 % la obligațiunile ipotecare deținute de instituțiile de credit poate perturba o piață financiară națională, unde asemenea instrumente au un rol preponderent. În acest caz, se adoptă măsuri provizorii pentru aplicarea unei ponderări a riscului de 10 %. Piața convertirii creanțelor în titluri de valoare se dezvoltă rapid. În consecință, Comisia ar trebui să examineze, împreună cu statele membre, tratamentul prudențial al titlurilor de valoare garantate cu anumite active ș(cid:13)i să înainteze până la 22 iunie 1999 propuneri menite să adapteze legislația exis- tentă, în scopul definirii unui tratament prudențial cores- punzător al titlurilor de valoare garantate cu anumite active. Autoritățile competente pot autoriza o ponderare de 50 % a activelor garantate cu ipoteci pe birouri sau spații comerciale multifuncționale până la data de 31 decembrie 2006. Bunurile imobile care fac obiectul (66) Examinarea problemelor din cadrul domeniilor reglemen- tate prin prezenta directivă, ca ș(cid:13)i al altor directive privind activitatea instituțiilor de credit, necesită colaborarea între (1) JO L 184, 17. 7. 1999, p. 23. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 205 ipotecii trebuie supuse unor criterii de evaluare riguroase ș(cid:13)i unei reevaluări periodice care să țină seama de evoluțiile de pe piața bunurilor comerciale. Aceste imobile trebuie să fie ori proprietar. Împrumuturile contractate pentru dezvoltare imobiliară sunt excluse de la această ponderare de 50 %. închiriate ocupate către sau de (70) Pentru a asigura aplicarea armonioasă a dispozițiilor referitoare la expunerile semnificative, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea să prevadă aplicarea noilor limite în două etape. În cazul instituțiilor de credit mai mici, se poate acorda o perioadă de tranziție mai mare, având în vedere că o aplicare prea rapidă a normei de 25 % le-ar putea reduce prea brusc activitatea de credit. (71) În plus, este în curs armonizarea condițiilor referitoare la reorganizarea ș(cid:13)i lichidarea instituțiilor de credit. (72) Formalitățile necesare pentru controlul lichiditate trebuie, de asemenea, armonizate. riscurilor de (73) Prezenta directivă nu trebuie să afecteze obligațiile statelor membre cu privire la termenele de transpunere a directivelor prevăzute la Anexa V, partea B, ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: 206 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 TITLUL I Articolul 1 Articolul 2 Articolul 3 TITLUL II Articolul 4 Articolul 5 Articolul 6 Articolul 7 Articolul 8 Articolul 9 Articolul 10 Articolul 11 Articolul 12 Articolul 13 Articolul 14 Articolul 15 Articolul 16 Articolul 17 TITLUL III Articolul 18 Articolul 19 Articolul 20 Articolul 21 Articolul 22 TITLUL IV Articolul 23 Articolul 24 Articolul 25 TITLUL V CUPRINS DEFINIȚII Ș(cid:13) I DOMENIUL DE APLICARE…………………………………………… Definiții …………………………………………………………………………………… Domeniul de aplicare …………………………………………………………………… Interdicția impusă întreprinderilor, altele decât instituțiile de credit, de a desfăș(cid:13)ura activități de preluare a depozitelor sau a altor fonduri rambursabile de la populație … DISPOZIȚII REFERITOARE LA LIBERTATEA DE STABILIRE Ș(cid:13) I LA LIBERTATEA DE A PRESTA SERVICII……………………………………………… Autorizarea ……………………………………………………………………………… Capitalul inițial …………………………………………………………………………… Organismele de conducere ș(cid:13)i sediul central al instituțiilor de credit …………………… Acționari ș(cid:13)i membri ……………………………………………………………………… Programul de activități ș(cid:13)i structura organizatorică……………………………………… Cerințe economice ……………………………………………………………………… Refuzul autorizației ……………………………………………………………………… Notificarea autorizației la comisie ……………………………………………………… Consultarea prealabilă cu autoritățile competente din alte state membre……………… Sucursalele instituțiilor de credit autorizate în alt stat membru ……………………… Retragerea autorizației …………………………………………………………………… Denumire ………………………………………………………………………………… Participații calificate deținute la o instituție de credit…………………………………… Proceduri ș(cid:13)i mecanisme de control intern ……………………………………………… DISPOZIȚII REFERITOARE LA LIBERTATEA DE STABILIRE Ș(cid:13) I LA LIBERTATEA DE A PRESTA SERVICII……………………………………………… Instituții de credit ………………………………………………………………………… Instituții financiare ……………………………………………………………………… Exercitarea dreptului de stabilire ………………………………………………………… Exercitarea libertății de a presta servicii ………………………………………………… Atribuțiile autorităților competente din statul membru gazdă ………………………… 209 209 211 212 213 213 213 213 214 214 214 214 214 214 215 215 215 215 216 216 216 216 217 218 218 RELAȚII CU ȚĂRI TERȚE …………………………………………………………… 219 Notificarea filialelor întreprinderilor din țări terțe ș(cid:13)i condițiile de acces la piețele acestor țări ………………………………………………………………………………………… Sucursalele instituțiilor de credit cu sediul central în afara comunității ……………… Cooperarea cu autoritățile competente din țări terțe în domeniul supravegherii pe bază consolidată ……………………………………………………………………………… PRINCIPIILE SUPRAVEGHERII INSTRUMENTELE TEHNICE ALE PRUDENȚIALE ………………………………………………………………………… Ș(cid:13) I 219 220 220 221 221 221 221 221 Capitolul 1 Principiile supravegherii prudențiale ………………………………………………… Articolul 26 Articolul 27 Articolul 28 Competența statului membru de origine de a efectua controale ……………………… Competențele statului membru gazdă…………………………………………………… Colaborarea privind supravegherea ……………………………………………………… 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 207 Articolul 29 Articolul 30 Articolul 31 Articolul 32 Articolul 33 Verificări la fața locului ale sucursalelor înființate în alt stat membru ………………… Schimburile de informații ș(cid:13)i secretul profesional ……………………………………… Obligațiile persoanelor responsabile cu controlul legal al conturilor anuale ș(cid:13)i consoli- date ……………………………………………………………………………………… Atribuțiile autorităților competente de a aplica sancțiuni ……………………………… Căi de atac în instanță …………………………………………………………………… Capitolul 2 Instrumente tehnice de supraveghere prudențială ………………………………… Secțiunea 1 Articolul 34 Articolul 35 Articolul 36 Articolul 37 Articolul 38 Articolul 39 Secțiunea 2 Articolul 40 Articolul 41 Articolul 42 Articolul 43 Articolul 44 Articolul 45 Articolul 46 Articolul 47 Secțiunea 3 Articolul 48 Articolul 49 Articolul 50 Secțiunea 4 Fonduri proprii …………………………………………………………………………… Principii generale ………………………………………………………………………… Alte elemente …………………………………………………………………………… Alte dispoziții referitoare la fondurile proprii…………………………………………… Calcularea fondurilor proprii pe bază consolidată ……………………………………… Deduceri ș(cid:13)i limite ………………………………………………………………………… Dovezi ce trebuie prezentate autorităților competente ………………………………… Rata de solvabilitate ……………………………………………………………………… Principii generale ………………………………………………………………………… Numărătorul: fondurile proprii ………………………………………………………… Numitorul: activele ajustate în funcție de risc ș(cid:13)i elementele extrabilanțiere …………… Ponderări ale riscurilor …………………………………………………………………… Ponderarea creanțelor la administrațiile regionale sau autoritățile locale din statele membre …………………………………………………………………………………… Alte ponderări …………………………………………………………………………… Organele administrative ș(cid:13)i întreprinderi cu scop necomercial ………………………… Nivelul ratei de solvabilitate……………………………………………………………… Expuneri semnificative ……………………………………………………………………… Notificarea expunerilor semnificative …………………………………………………… Limitarea expunerilor semnificative …………………………………………………… Supravegherea pe bază consolidată sau neconsolidată a expunerilor semnificative…… Participații semnificative în afara sectorului financiar ……………………………………… Articolul 51 Limitarea participațiilor calificate nefinanciare ………………………………………… Capitolul 3 Supravegherea pe bază consolidată ………………………………………………… Articolul 52 Articolul 53 Articolul 54 Articolul 55 Supravegherea pe bază consolidată a instituțiilor de credit …………………………… Autoritățile competente responsabile cu supravegherea pe bază consolidată ………… Forma ș(cid:13)i dimensiunile consolidării ……………………………………………………… Informațiile care trebuie furnizate de holdingurile cu activitate mixtă ș(cid:13)i de filialele aces- tora ……………………………………………………………………………………… Articolul 56 Măsuri de facilitare a supravegherii pe bază consolidată ……………………………… TITLUL VI COMITETUL BANCAR CONSULTATIV …………………………………………… Articolul 57 Articolul 58 Articolul 59 Componența ș(cid:13)i sarcinile comitetului consultativ bancar ……………………………… Examinarea condițiilor de autorizare …………………………………………………… Rapoarte de urmărire …………………………………………………………………… 221 221 223 224 224 224 224 224 225 226 226 227 227 227 227 227 227 228 230 230 230 230 231 231 231 233 233 233 234 234 235 236 236 237 238 238 238 238 208 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 TITLUL VII COMPETENȚE EXECUTORII ………………………………………………………… Articolul 60 Adaptări tehnice ………………………………………………………………………… TITLUL VIII DISPOZIȚII TRANZITORII Ș(cid:13) I FINALE……………………………………………… Capitolul 1 Dispoziții tranzitorii …………………………………………………………………… Articolul 61 Dispoziții tranzitorii privind articolul 36 ……………………………………………… Articolul 62 Dispoziții tranzitorii privind articolul 43 ……………………………………………… Articolul 63 Dispoziții tranzitorii privind articolul 47 ……………………………………………… Articolul 64 Dispoziții tranzitorii privind articolul 49 ……………………………………………… Articolul 65 Dispoziții tranzitorii privind articolul 51 ……………………………………………… 239 239 239 239 239 240 241 241 242 Capitolul 2 Dispoziții finale ………………………………………………………………………… 242 Articolul 66 Informarea comisiei ……………………………………………………………………… Articolul 67 Directive abrogate………………………………………………………………………… Articolul 68 Punerea în aplicare ……………………………………………………………………… Articolul 69 Destinatari………………………………………………………………………………… Anexa I Anexa II Anexa III Anexa IV Lista activităților care fac obiectul recunoaș(cid:13)terii reciproce …………………………… Clasificarea elementelor extrabilanțiere ………………………………………………… Tratamentul elementelor extrabilanțiere ………………………………………………… Tipuri de elemente extrabilanțiere ……………………………………………………… Anexa V Partea A Directive abrogate împreună cu modificările lor succesive (prevăzute la articolul 67)… Partea B Anexa VI Termene limită pentru punerea în aplicare (prevăzute la articolul 67) ………………… Tabel de corespondență ………………………………………………………………… 242 242 242 242 243 244 245 249 250 251 252 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 209 TITLUL I DEFINIȚII Ș(cid:13) I DOMENIUL DE APLICARE Articolul 1 Definiții În sensul prezentei directive: (1) „instituție de credit” înseamnă o întreprindere a cărei activi- tate constă în primirea de depozite sau de alte fonduri rambursabile din partea cetățenilor ș(cid:13)i acordarea unor credite în nume propriu. În scopul exercitării supravegherii pe o bază consolidată, se consideră drept instituție de credit orice instituție de credit în sensul primului paragraf ș(cid:13)i orice întreprindere de stat sau privată care corespunde definiției de la primul paragraf ș(cid:13)i care a fost autorizată într-o țară terță. În scopul exercitării supravegherii ș(cid:13)i controlului expunerilor semnificative, se consideră drept instituție de credit orice instituție de credit în sensul primului alineat, inclusiv sucur- salele instituțiilor de credit deschise în țări terțe, precum ș(cid:13)i orice întreprindere de stat sau privată, inclusiv sucursalele acesteia, care corespunde definiției de la primul paragraf ș(cid:13)i care a fost autorizată în țara terță respectivă; „autorizație” înseamnă un act eliberat sub orice formă de către autorități, prin care se acordă dreptul de a desfăș(cid:13)ura activități specifice instituțiilor de credit; „sucursală” înseamnă orice loc de desfăș(cid:13)urare a activității care, din punct de vedere juridic, depinde de o instituție de credit ș(cid:13)i care desfăș(cid:13)oară direct toate tranzacțiile sau anumite tipuri de tranzacții specifice instituțiilor de credit; mai multe locuri de desfăș(cid:13)urare a activității înființate pe teritoriul ace- luiaș(cid:13)i stat membru de către o instituție de credit cu sediul central în alt stat membru sunt considerate drept o singură sucursală; „autorități competente” înseamnă autoritățile naționale care sunt împuternicite în temeiul unui act cu putere de lege sau unei norme administrative să supravegheze activitatea insti- tuțiilor de credit; „instituție financiară” înseamnă orice întreprindere, alta decât o instituție de credit, a cărei activitate principală con- stă în dobândirea de participații sau în desfăș(cid:13)urarea uneia sau mai multor activități menționate la punctele (2)-(12) din Anexa I; (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) (9) „stat membru de origine” înseamnă statul membru în care o instituție de credit a primit autorizația de funcționare, în conformitate cu articolele 4-11; „stat membru gazdă” înseamnă statul membru în care o instituție de credit deține o sucursală sau în care prestează servicii; „control” înseamnă relația stabilită între o întreprindere- mamă ș(cid:13)i o filială, astfel cum se defineș(cid:13)te la articolul 1 din Directiva 83/349/CEE sau o relație similară între orice persoană juridică sau fizică ș(cid:13)i o întreprindere; „participație” în scopul exercitării supravegherii pe bază con- solidată, înseamnă deținerea directă sau indirectă a cel puțin 20 % din drepturile de vot sau din capitalul unei întreprinderi; (10) „participație calificată” înseamnă deținerea, directă sau indi- rectă, într-o întreprindere a cel puțin 10 % din capital sau din drepturile de vot sau orice altă posibilitate de a exercita o influență semnificativă asupra gestionării întreprinderii în care se deține o participație. (11) „capital inițial” înseamnă capitalul definit la articolul 34 ali- neatul (2) punctele (1) ș(cid:13)i (2); (12) „întreprindere-mamă” înseamnă orice întreprindere-mamă, astfel cum este definită la articolele 1 ș(cid:13)i 2 din Directiva 83/349/CEE. În scopul exercitării supravegherii pe bază consolidată ș(cid:13)i controlului expunerilor semnificative, se consideră „societate mamă” orice societate în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 83/349/CEE, precum ș(cid:13)i orice societate care, în opi- nia autorităților competente, exercită în mod efectiv o influ- ență dominantă asupra unei alte societăți; (13) „filială” înseamnă orice în conformitate cu definiția de la articolele 1 ș(cid:13)i 2 din Directiva 83/349/CEE. întreprindere, filială de înseamnă În scopul exercitării supravegherii pe bază consolidată ș(cid:13)i controlului expunerilor semnificative, se consideră că o „fili- ală” sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 83/349/CEE, precum ș(cid:13)i orice întreprindere asupra căreia, după opinia autorități- lor competente, o întreprindere-mamă exercită în mod efec- tiv o influență dominantă. întreprindere-filială orice în 210 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 Toate filialele unor întreprinderi filiale se consideră, de ase- menea, filiale ale întreprinderii-mamă inițiale; de credit sau instituții financiare, cel puțin una dintre aceste filiale fiind o instituție de credit; (14) „Zona A” include toate statele membre ș(cid:13)i toate celelalte țări membre cu drepturi depline ale Organizației pentru Coope- rare ș(cid:13)i Dezvoltare Economică (OECD), precum ș(cid:13)i acele țări care au încheiat acorduri speciale de împrumut cu Fondul în asociere cu acordurile Monetar Internațional generale de împrumut (AGI) ale Fondului. Orice stat care îș(cid:13)i re-eș(cid:13)alonează datoria publică externă nu poate totuș(cid:13)i să facă parte din Zona A o perioadă de cinci ani; (FMI) (15) „Zona B” include toate țările care nu aparțin Zonei A; (16) „instituțiile de credit din Zona A” înseamnă toate instituțiile de credit autorizate în statele membre, în conformitate cu articolul 4, inclusiv sucursalele acestora în țări terțe, precum ș(cid:13)i toate întreprinderile de stat sau private în conformitate cu definiția de la punctul (1), primul paragraf, ș(cid:13)i care sunt auto- rizate în alte țări din Zona A, inclusiv sucursalele acestora; (17) „instituțiile de credit din Zona B” înseamnă toate întreprin- derile de stat sau private autorizate în afara Zonei A, care corespund definiției de la punctul (1), primul paragraf, inclusiv sucursalele acestora din Comunitate; (18) „sector ne-bancar” înseamnă toți debitorii, în afară de instituțiile de credit definite la punctele (16) ș(cid:13)i (17), guver- nele ș(cid:13)i băncile centrale, administrațiile regionale ș(cid:13)i autorită- țile locale, Comunitățile Europene, Banca Europeană de Investiții ș(cid:13)i băncile de dezvoltare multilaterală definite la punctul (19); (19) „bănci multilaterale de dezvoltare” înseamnă Banca Interna- țională de Reconstrucție ș(cid:13)i Dezvoltare, Societatea Financiară Internațională, Banca Inter-americană de Dezvoltare, Banca Asiatică de Dezvoltare, Banca Africană de Dezvoltare, Fondul de Restabilire al Consiliului Europei, Banca Nordică de Investiții, Banca de Dezvoltare a Caraibelor, Banca Euro- peană pentru Reconstrucție ș(cid:13)i Dezvoltare, Fondul European de Investiții ș(cid:13)i Societatea Inter-americană de Investiții; (20) „elemente extrabilanțiere «mediu», «mediu/redus» ș(cid:13)i «redus»” înseamnă elemente descrise la articolul 43 alineatul (2) ș(cid:13)i menționate în Anexa II; «ridicat», cu risc (21) „holding financiar” înseamnă orice instituție financiară ale cărei filiale sunt fie în exclusivitate, fie în principal instituții (22) „holding cu activitate mixtă” înseamnă o întreprindere- mamă, alta decât un holding financiar sau o instituție de cre- dit ale cărei filiale includ cel puțin o instituție de credit; (23) „întreprindere de servicii bancare auxiliare” înseamnă o între- prindere a cărei activitate principală constă în deținerea sau gestionarea de proprietăți, gestionarea serviciilor de prelu- crare a datelor sau orice altă activitate similară care este auxi- liară activității principale a uneia sau mai multor instituții de credit; (24) „expuneri” în scopul aplicării articolelor 48, 49 ș(cid:13)i 50 înseamnă activele ș(cid:13)i elementele extrabilanțiere menționate la articolul 43 ș(cid:13)i în Anexele II ș(cid:13)i IV la prezenta directivă, fără aplicarea ponderărilor sau gradelor de risc prevăzute în aceste dispoziții; riscurile la care se face referire în Anexa IV trebuie să fie calculate pe baza metodelor prevăzute în Anexa III, fără aplicarea ponderărilor pentru riscul de contrapartidă; toate elementele acoperite în întregime de fondurile proprii pot fi excluse, cu acordul autorităților com- petente, din definiția expunerilor, cu condiția ca asemenea fonduri proprii să nu fie incluse în calculul ratei de solvabi- litate sau a altor rate de supraveghere prevăzute în prezenta directivă ș(cid:13)i în alte acte comunitare; expunerile nu includ următoarele: — în cazul tranzacțiilor valutare, riscurile care apar în cursul decontării, în termen de 48 de ore de la efectua- rea plății sau — în cazul tranzacțiilor de vânzare sau cumpărare a unor titluri de valoare, expunerile ce apar în cursul decontării, în termen de cinci zile lucrătoare de la efectuarea plății sau de la predarea titlurilor, oricare dintre acestea s-ar produce mai întâi; (25) „grup de clienți aflați în legătură” înseamnă: — două sau mai multe persoane fizice sau juridice care, până la proba contrarie, constituie un risc unic, pentru că una dintre ele, direct sau indirect, deține controlul asupra celeilalte sau celorlalte sau — două sau mai multe persoane fizice sau juridice între care nu există o relație de control, astfel cum este defi- nită la prima liniuță, dar care trebuie să fie considerate ca reprezentând un singur risc, deoarece legătura dintre ele este atât de strânsă încât, dacă una din aceste persoane se confruntă cu probleme financiare, cealaltă sau toate celelalte persoane ar întâmpina probabil dificultăți de rambursare; 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 211 (26) „legături strânse” înseamnă o situație în care două sau mai multe persoane fizice sau juridice sunt legate prin relații de: Instituțiile excluse cu titlu permanent în conformitate cu alinea- tul (3), cu excepția, totuș(cid:13)i, a băncilor centrale din statele membre, sunt tratate ca instituții financiare, în sensul articolelor 25 ș(cid:13)i 52- 56. (a) participare, adică deținerea, directă sau prin control, a cel puțin 20 % din drepturile de vot sau din capitalul unei întreprinderi sau (b) control, adică relația dintre o întreprindere-mamă ș(cid:13)i o filială, în toate situațiile la care se face referire la articolul 1 alineatele (1) ș(cid:13)i (2) din Directiva 83/349/CEE sau o relație similară între orice persoană fizică sau juri- dică ș(cid:13)i o întreprindere; orice întreprindere filială a unei întreprinderi filiale va fi de asemenea considerată ca fili- ală aceste a întreprinderi; întreprinderii-mamă conduce care Situația în care două sau mai multe persoane fizice sau juridice sunt în permanență legate cu una ș(cid:13)i aceeaș(cid:13)i persoană printr-o relație de control este, de asemenea, considerată drept o legătură strânsă între asemenea persoane. (27) „burse recunoscute” înseamnă bursele recunoscute de către autoritățile competente, burse care: (i) funcționează în mod regulat; (3) Prezenta directivă nu se aplică: — băncilor centrale din statele membre; — oficiile poș(cid:13)tale care efectuează operațiuni giro; — în Belgia, „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut”; — în Danemarca, „Dansk Eksportfinansieringsfond”, „Danmarks Skibskreditfond”ș(cid:13)i „Dansk Landbrugs Realkreditfond”; — în Germania, „Kreditanstalt für Wiederaufbau”, organisme care, în sensul „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz”, sunt recunoscute ca instituții ale politicii naționale în domeniul locuințelor ș(cid:13)i care nu sunt în principal angajate în tranzacții bancare, precum ș(cid:13)i organisme care, în sensul acestei legi, sunt recunos- cute ca organisme non-profit de fond locativ; (ii) se supun anumitor norme, elaborate sau aprobate de autoritățile competente din țara de origine a bursei, care definesc condițiile de funcționare a bursei respective, condițiile de acces la bursa respectivă, precum ș(cid:13)i condițiile pe care trebuie să le îndeplinească un contract înainte de a putea fi negociat la bursa respectivă; — în Grecia, „Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αυαπτύξεως”, (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), „Ταμειο Παρακαταυδηκών και Δανείων” (Tamio Parakatathikon kai (Tachidromiko ș(cid:13)i Danion) Tamieftirio); „Ταχυδρομικό Ταμιευτήριο” (iii) dețin un mecanism de compensare potrivit căruia contractele menționate în Anexa IV se supun cerințelor referitoare la marjele zilnice care oferă o protecție cores- punzătoare, după opinia autorităților competente. — în Spania, „Instituto de Crédito Oficial”; — în Franța, „Caisse des dépôts et consignations”; Articolul 2 Domeniul de aplicare — în Irlanda, fondurile de ajutor reciproc ș(cid:13)i societăți de asigurări mutuale; — în Italia, „Cassa depositi e prestiti”; (1) Prezenta directivă reglementează accesul la activitatea institu- țiilor de credit ș(cid:13)i exercitarea acesteia. Prezenta directivă se aplică tuturor instituțiilor de credit. — în Țările de Jos, „Netherlandse NV”, voor Ontwikkelingslanden Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering”, precum ș(cid:13)i „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”; Investeringsbank „NV (2) Articolele 25 ș(cid:13)i 52-56 se aplică, de asemenea, holdingurilor financiare ș(cid:13)i holdingurilor cu activitate mixtă, care îș(cid:13)i au sediile centrale în Comunitate. — în Austria, întreprinderile recunoscute ca asociații de construcții de locuințe în interes public ș(cid:13)i „Österreichische Kontrollbank AG”; 212 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 — în Portugalia, „Caixas Económicas” existente la data de 1 ianuarie 1986, cu excepția celor constituite ca societăți ano- nime, precum ș(cid:13)i „Caixa Económica Montepio Geral”; prezentei directive în cazul în care reprezintă elemente adăugate în mod normal la rețeaua aparținând organismului central respectiv. — în Finlanda, „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB”, ș(cid:13)i „Kera Oy/Kera Ab”; — în Suedia, „Svenska Skeppshypotekskassan”; — în Regatul Unit, „National Savings Bank”, „Commonwealth Development Finance Company Ltd”, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd”, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd”, „Crown Agents for overseas governments and administrations”, fon- durile de ajutor reciproc ș(cid:13)i băncile municipale. (4) La propunerea Comisiei, care consultă în acest sens Comite- tul menționat la articolul 57 (denumit în continuare „Comitetul bancar consultativ”), Consiliul decide asupra oricărei modificări a listei de la alineatul (3). (5) Instituțiile de credit situate în acelaș(cid:13)i stat membru ș(cid:13)i afiliate în mod permanent, la data de 15 decembrie 1997, unui organism central care le supraveghează ș(cid:13)i care are sediul în acelaș(cid:13)i stat mem- bru, pot fi exceptate de la îndeplinirea cerințelor prevăzute la articolul 6, alineatul (1), articolul 8 ș(cid:13)i articolul 59 în cazul în care, până la 15 decembrie 1979, legislația internă va conține dispozi- ții referitoare la următoarele: În cazul instituțiilor de credit, altele decât cele constituite în regi- unile recent îndiguite sau care au rezultat în urma divizării sau fuzionării instituțiilor existente dependente de organismul central sau răspunzătoare în fața acestuia, Consiliul – acționând la pro- punerea Comisiei, care în acest scop va consulta Comitetul bancar consultativ – poate stabili reglementări suplimentare pentru aplicarea dispozițiilor celui de-al doilea paragraf, inclusiv abroga- rea excepțiilor prevăzute în primul paragraf, în cazul în care este de părere că afilierea noilor instituții care beneficiază de regimul prevăzut la al doilea paragraf ar putea avea un efect advers asupra concurenței în domeniu. Consiliul poate lua aceste decizii cu majoritate calificată. (6) O instituție de credit care, conform definiției de la primul paragraf din alineatul (5), este afiliată unui organism central în acelaș(cid:13)i stat membru, poate fi, de asemenea, exceptată de la aplicarea dispozițiilor articolului 5 ș(cid:13)i, de asemenea, articole- lor 40-51 ș(cid:13)i 65, cu condiția ca, fără a aduce atingere aplicării ace- lor dispoziții la organismul central, întregul constituit de către organismul central împreună cu instituțiile sale afiliate să fie regle- mentat prin dispozițiile menționate anterior, pe bază consolidată. În cazul exceptării, articolele 13, 18, 19, 20 alineatele (1)-(6), articolele 21 ș(cid:13)i 22 se aplică ansamblului constituit din organismul central ș(cid:13)i instituțiile afiliate. — angajamentele organismului central ș(cid:13)i ale instituțiilor afiliate constituie angajamente în solidar ș(cid:13)i nelimitate sau angajamen- tele instituțiilor sale afiliate sunt în întregime garantate de organismul central respectiv; Articolul 3 — solvabilitatea ș(cid:13)i lichiditatea organismului central ș(cid:13)i a tuturor instituțiilor afiliate acestuia sunt supravegheate ca un întreg, pe baza conturilor consolidate; — conducerea organismului central este abilitată să emită instrucțiuni către organele de conducere ale instituțiilor afiliate. Instituțiile de credit care funcționează la nivel local ș(cid:13)i care sunt afi- liate, după data de 15 septembrie 1997, unui organism central în sensul dispozițiilor primului paragraf, pot beneficia de condițiile Interdicția impusă întreprinderilor, altele decât instituțiile de credit, de a desfăș(cid:13)ura activități de preluare a depozitelor sau a altor fonduri rambursabile de la populație Statele membre interzic persoanelor sau întreprinderilor care nu sunt instituții de credit să desfăș(cid:13)oare activitatea de preluare de depozite sau de alte fonduri rambursabile de la populație. Această interdicție nu se aplică la preluarea de depozite sau alte fonduri rambursabile de către un stat membru sau de către autoritățile regionale sau locale ale unui stat membru sau de către organisme publice internaționale în care sunt membri unul sau mai multe state membre sau în cazurile la care se face referire în mod expres în legislația internă sau comunitară, cu condiția ca aceste activități să fie supuse unor reglementări ș(cid:13)i controale menite să protejeze deponenții ș(cid:13)i investitorii, aplicabile acestor situații. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 213 TITLUL II CONDIȚII PRIVIND INIȚIEREA Ș(cid:13) I EXERCITAREA ACTIVITĂȚII INSTITUȚIILOR DE CREDIT Articolul 4 Autorizarea (4) Statele membre pot decide ca instituțiile de credit care funcționau deja la 1 ianuarie 1993, ale căror fonduri proprii nu ating nivelurile prevăzute pentru capitalul inițial la alineatele (1) ș(cid:13)i (2), să îș(cid:13)i poată continua activitatea. În acest caz, fondurile lor proprii nu pot scădea sub nivelul maxim atins începând cu data de 22 decembrie 1989. Statele membre solicită instituțiilor de credit să obțină autorizații înainte de începerea propriu-zisă a activităților acestora. Statele membre trebuie să stabilească cerințele care condiționează emiterea acestei autorizații, în conformitate cu articolele 5-9 ș(cid:13)i să le comunice Comisiei ș(cid:13)i Comitetului bancar consultativ. Articolul 5 Capitalul inițial (1) Fără a aduce atingere celorlalte condiții generale prevăzute în legislația internă, autoritățile competente nu acordă autorizații dacă instituțiile de credit nu dețin fonduri proprii separate sau în cazurile în care capitalul inițial este mai mic de 5 milioane EUR. (5) În cazul în care controlul asupra unei instituții de credit care se încadrează în categoria prevăzută la alineatul (4) este preluat de către o persoană fizică sau juridică, alta decât cea care deținea anterior controlul instituției în cauză, fondurile proprii ale insti- tuției respective trebuie să atingă cel puțin nivelul prevăzut pen- tru capitalul inițial la alineatele (1) ș(cid:13)i (2). (6) În anumite situații specifice ș(cid:13)i cu consimțământul autorități- lor competente, în cazul în care două sau mai multe instituții de credit din categoria prevăzută la alineatul (4) fuzionează, fondu- rile proprii ale instituției rezultate din fuziune nu pot fi inferioare fondurilor proprii totale ale instituțiilor care au fuzionat, atât timp cât nivelurile corespunzătoare prevăzute la alineatele (1) ș(cid:13)i (2) nu au fost atinse. Statele membre pot decide ca instituțiile de credit care nu înde- plinesc cerințele referitoare la fondurile proprii separate ș(cid:13)i care funcționau deja la 15 decembrie 1979 să îș(cid:13)i poată continua activitatea. Statele membre pot excepta aceste instituții de credit de la îndeplinirea cerințelor prevăzute la primul paragraf al articolului 6 alineatul (1). (7) În cazul în care, în situațiile prevăzute la alineatele (3), (4) ș(cid:13)i (6), este necesară reducerea fondurilor proprii, autoritățile com- petente pot acorda unei instituții de credit, în cazul în care împre- jurările justifică o asemenea măsură, o perioadă limitată în care să rectifice situația respectivă sau să îș(cid:13)i înceteze activitatea. (2) Cu toate acestea, statele membre pot acorda autorizația res- pectivă anumitor categorii de instituții de credit al căror capital inițial este inferior celui prevăzut la alineatul (1). În aceste situații: Articolul 6 (a) capitalul inițial nu poate fi mai mic de 1 milion EUR; Organismele de conducere ș(cid:13)i sediul central al instituțiilor de credit (b) statele membre implicate trebuie să înș(cid:13)tiințeze Comisia în legătură cu motivele pentru care au recurs la opțiunea prevă- zută la acest alineat; (c) în momentul în care lista prevăzută la articolul 11 este publi- cată, numele fiecărei instituții de credit care nu deține capita- lul minim prevăzut la alineatul (1) va fi marcat în consecință. (1) Autoritățile competente acordă autorizația instituțiilor de cre- dit numai în momentul în care există cel puțin două persoane care gestionează în mod efectiv activitatea instituției de credit respective. (3) Fondurile proprii ale unei instituții de credit nu pot scădea sub în nivelul capitalului momentul emiterii autorizației. inițial prevăzut la alineatele (1) ș(cid:13)i (2), Mai mult decât atât, autoritățile respective nu acordă autorizația dacă aceste persoane nu au o bună reputație sau dacă nu au sufi- cientă experiență pentru a avea astfel de responsabilități. 214 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (2) Fiecare stat membru solicită următoarele: — orice instituție de credit care este persoană juridică ș(cid:13)i care, în conformitate cu legislația internă, are un sediu social, trebuie să îș(cid:13)i aibă sediul central în acelaș(cid:13)i stat membru în care se află sediul social; — orice instituție de credit trebuie să îș(cid:13)i aibă sediul central în statul membru care i-a eliberat autorizația ș(cid:13)i în care îș(cid:13)i desfă- ș(cid:13)oară de fapt activitatea. Articolul 7 Acționari ș(cid:13)i membri (1) Autoritățile competente nu eliberează autorizații privind ini- țierea ș(cid:13)i exercitarea activității instituțiilor de credit înainte de a primi informații atât cu privire la identitatea acționarilor sau a membrilor, direcți sau indirecți, persoane fizice sau juridice, care dețin participații calificate, cât ș(cid:13)i cu privire la valoarea participațiilor acestora. În sensul definiției participației calificate în contextul prezentului articol, trebuie luate în considerație drepturile de vot la care se face referire la articolul 7 din Directiva 88/627/CEE a Consiliului (1). (2) Autoritățile competente refuză să acorde o autorizație în cazul în care, având în vedere necesitatea de a asigura gestionarea sănătoasă ș(cid:13)i prudențială a unei instituții de credit, acestea nu sunt satisfăcute de calitatea acționarilor sau membrilor menționați anterior. (3) În situația în care există legături strânse între instituțiile de cre- dit ș(cid:13)i orice alte persoane fizice sau juridice, autoritățile compe- tente acordă autorizația numai dacă legăturile respective nu împie- dică exercitarea propriu-zisă a funcțiilor lor de supraveghere. Autoritățile competente refuză să elibereze autorizația în cazul în care actele cu putere de lege sau actele administrative ale unei țări terțe, cărora li se supun una sau mai multe persoane fizice sau juridice cu care instituția de credit respectivă are legături strânse, sau dificultățile survenite în punerea în aplicare a acestora, împie- dică exercitarea propriu-zisă a funcțiilor lor de supraveghere. Autoritățile competente solicită instituțiilor de credit să le ofere informațiile necesare pentru a supraveghea permanent respectarea condițiilor menționate la acest alineat. Articolul 8 Programul de activități ș(cid:13)i structura organizatorică Statele membre prevăd ca solicitările de autorizare să fie însoțite de un program de activități care să specifice, în special, tipul activităților preconizate ș(cid:13)i structura organizatorică a instituției respective. Articolul 9 Cerințe economice Statele membre pot să nu prevadă ca solicitarea de autorizare să fie analizată în raport cu cerințele economice de pe piață. Articolul 10 Refuzul autorizației Motivele pentru care se refuză acordarea unei autorizații trebuie aduse la cunoș(cid:13)tința solicitantului în termen de ș(cid:13)ase luni de la primirea solicitării respective sau, în cazul în care solicitarea este incompletă, în termen de ș(cid:13)ase luni de la trimiterea de către solicitant a informațiilor necesare pentru luarea deciziei. În orice caz, decizia se ia în termen de 12 luni de la primirea cererii. Articolul 11 Notificarea autorizației la Comisie Fiecare autorizație emisă trebuie adusă la cunoș(cid:13)tința Comisiei. Fiecare instituție de credit este înscrisă pe o listă pe care Comisia trebuie să o publice în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene,ș(cid:13)i pe care trebuie să o actualizeze periodic. Articolul 12 Consultarea prealabilă cu autoritățile competente din alte state membre (1) Directiva 88/627/CEE a Consiliului din data de 12 decembrie 1988 privind informațiile care trebuie publicate când o participație majoră la o societate cotată la bursă este achiziționată sau vândută (JO L 348, 17. 12. 1988, p. 62). Autorizarea unei instituții de credit trebuie să facă obiectul unei consultări prealabile a autorităților competente din celălalt stat membru dacă această instituție este: 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 215 — filiala unei instituții de credit autorizate în alt stat membru; — filiala unei întreprinderi-mamă a unei instituții de credit auto- rizate în alt stat membru sau — controlată de aceleaș(cid:13)i persoane, fizice sau juridice, care con- trolează o instituție de credit autorizată în alt stat membru. Articolul 13 Sucursalele instituțiilor de credit autorizate în alt stat membru Statele membre gazdă pot să nu solicite autorizarea sau capital de dotare pentru sucursalele instituțiilor de credit autorizate în alte state membre. Acest sucursale pot fi constituite ș(cid:13)i supravegheate în conformitate cu articolul 17 alineatul (20) punctele (1)-(6), precum ș(cid:13)i cu articolele 22 ș(cid:13)i 26. Articolul 14 Retragerea autorizației (1) Autoritățile competente pot retrage autorizația unei instituții de credit numai în următoarele situații: (a) instituția de credit nu utilizează autorizația respectivă timp de 12 luni, renunță în mod expres la aceasta sau încetează să mai exercite o activitate o perioadă mai mare de 6 luni, dacă statul membru respectiv nu prevede că în astfel de situații autorizația îș(cid:13)i pierde valabilitatea; (b) instituția de credit a obținut autorizația respectivă prin decla- rații false sau prin alte mijloace neautorizate; (c) instituția de credit nu mai îndeplineș(cid:13)te condițiile în care i-a fost acordată autorizația; (d) instituția de credit nu mai posedă fonduri proprii suficiente sau se consideră că nu îș(cid:13)i mai poate onora obligațiile față de creditori ș(cid:13)i, în special, nu mai prezintă garanții pentru acti- vele încredințate ei; (e) instituția de credit se încadrează într-una dintre situațiile pen- tru care legislația internă prevede retragerea autorizației. (2) Orice retragere a unei autorizații iar persoanele respective trebuie informate în legătură cu aceasta; de asemenea, retragerea autorizației trebuie adusă ș(cid:13)i la cunoș(cid:13)tința Comisiei. trebuie justificată, Articolul 15 Denumire În scopul exercitării activităților specifice, instituțiile de credit utilizează pe întreg teritoriul Comunității, fără a aduce atingere dispozițiilor referitoare la utilizarea termenilor „bancă”, „casă de economii” sau alți termeni utilizați în statele membre ș(cid:13)i care denumesc instituții bancare, aceeaș(cid:13)i denumire pe care o utilizează ș(cid:13)i în statul membru unde se află sediul lor central. În cazul în care există pericolul unor confuzii, statul membru poate solicita, pentru clarificare, ca numele instituției respective să fie însoțit ș(cid:13)i de anumite detalii explicative. Articolul 16 Participații calificate deținute la o instituție de credit (1) Statele membre trebuie să solicite oricărei persoane fizice sau juridice care îș(cid:13)i propune să dețină, direct sau indirect, o participa- ție calificată într-o instituție de credit, ca mai întâi să informeze autoritățile competente în acest sens ș(cid:13)i să le comunice nivelul participației avut în vedere. Orice astfel de persoană trebuie de asemenea să informeze autoritățile competente în cazul în care doreș(cid:13)te să îș(cid:13)i majoreze participația calificată, astfel încât propor- ția drepturilor de vot sau a capitalului social deținut de aceasta să ajungă sau să depăș(cid:13)ească 20 %, 33 % sau 50 %, sau instituția de credit să-i devină filială. Fără a aduce atingere alineatului (2), autoritățile competente au la dispoziție un termen de cel mult trei luni de la data notificării menționată în primul paragraf pentru a se opune unui asemenea plan dacă, avându-se în vedere necesitatea asigurării unei gestionări sănătoase ș(cid:13)i prudențiale a instituției de credit, aceste autorități nu sunt satisfăcute de calitatea persoanei menționate la primul paragraf. În cazul în care nu există o opoziție la planul menționat la primul paragraf, autoritățile pot stabili un termen limită pentru punerea sa în aplicare. (2) În cazul în care persoana care dobândeș(cid:13)te participațiile men- ționate la alineatul (1) este o instituție de credit autorizată în alt stat membru, întreprinderea-mamă a unei instituții de credit auto- rizate în alt stat membru sau o persoană fizică sau juridică con- trolată de către o instituție de credit autorizată în alt stat membru instituția la care ș(cid:13)i dacă, ca rezultat al achiziției respective, achizitorul îș(cid:13)i propune să dețină o participație devine o filială a achizitorului sau intră sub controlul acestuia, evaluarea achiziției respective trebuie să se facă sub rezerva consultărilor menționate la articolul 12. (3) Statele membre solicită oricărei persoane fizice sau juridice care îș(cid:13)i propune să vândă, direct sau indirect, participația califi- cată pe care o deține la o instituție de credit, să informeze mai ș(cid:13)i valoarea întâi autoritățile comunicându-le competente, 216 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 participației pe care intenționează să o vândă. În cazul în care deți- nătorul intenționează să îș(cid:13)i reducă participația calificată, astfel încât proporția drepturilor de vot sau a capitalului deținut să scadă sub 20 %, 33 % sau 50 %, sau astfel încât instituția de credit să înceteze să mai fie filiala sa, acesta trebuie de asemenea să infor- meze mai întâi autoritățile competente. (4) Instituțiile de credit comunică autorităților competente, de îndată ce dobândesc informații în acest sens, achizițiile sau vân- zările de participații la capitalul lor care fac ca participațiile să depăș(cid:13)ească sau să scadă sub pragurile stabilite la alineatele (1) ș(cid:13)i (3). De asemenea, instituțiile de credit trebuie ca, cel puțin o dată pe an, să aducă la cunoș(cid:13)tința autorităților competente numele acțio- narilor ș(cid:13)i membrilor care dețin participații calificate, precum ș(cid:13)i volumul acestora, în conformitate cu, de exemplu, informațiile primite în cadrul adunărilor generale anuale ale acționarilor ș(cid:13)i membrilor sau ca rezultat al respectării reglementărilor referitoare la societățile cotate la bursă. (5) Statele membre solicită ca, în cazul în care este posibil ca influența exercitată de persoanele menționate la alineatul (1) să funcționeze în detrimentul unei gestionări sănătoase ș(cid:13)i prudenți- ale a instituției de credit, autoritățile competente să adopte măsuri adecvate pentru încetarea situației respective. Asemenea măsuri pot consta, de exemplu, în interdicții, sancțiuni aplicate cadrelor de conducere sau suspendarea exercitării dreptului de vot aferent acțiunilor deținute de acționarii sau membrii respectivi. Se vor aplica măsuri similare ș(cid:13)i în cazul persoanelor fizice sau juri- dice care nu respectă obligația de a oferi informații prealabile în acest sens, astfel cum este prevăzut la alineatul (1). În cazul în care se dobândeș(cid:13)te o participație în ciuda opoziției autorităților com- petente, statele membre, independent de sancțiunile ce urmează a fi adoptate, dispun fie suspendarea exercitării dreptului de vot afe- rent, fie nulitatea voturilor exprimate, fie posibilitatea anulării acestora. (6) În sensul definiției participației calificate ș(cid:13)i a altor nivele de participații prevăzute în prezentul articol, se iau în considerare drepturile de vot menționate la articolul 7 din Directiva 88/627/CEE. Articolul 17 Proceduri ș(cid:13)i mecanisme de control intern Autoritățile competente din statele membre de origine solicită ca fiecare instituție de credit să dispună de proceduri administrative ș(cid:13)i contabile optime ș(cid:13)i de mecanisme de control intern adecvate. TITLUL III DISPOZIȚII REFERITOARE LA LIBERTATEA DE STABILIRE Ș(cid:13) I LA LIBERTATEA DE A PRESTA SERVICII Articolul 18 Instituții de credit Statele membre trebuie să adopte dispoziții în conformitate cu care pot fi desfăș(cid:13)urate pe teritoriul lor activitățile prevăzute în Anexa I, în conformitate cu articolul 20 alineatele (1)-(6), articolul 21, alineatele (1) ș(cid:13)i (2) ș(cid:13)i articolul 22, fie prin înființarea unei sucursale, fie prin prestarea de servicii de către orice instituție de credit autorizată ș(cid:13)i supravegheată de către autoritățile competente ale unui alt stat membru, cu condiția ca activitățile respective să fie incluse în autorizație. Articolul 19 Instituții financiare Statele membre trebuie, de asemenea, să adopte dispoziții care să permită ca activitățile menționate la Anexa I să poată fi desfăș(cid:13)u- cu articolul 20 rate pe în conformitate teritoriul lor, alineatele (1)-(6), articolul 21 alineatul (1) ș(cid:13)i alineatul (2) ș(cid:13)i articolul 22, fie prin constituirea unei sucursale, fie prin prestarea de servicii de către orice instituție financiară din alt stat membru, care poate fi sau filiala unei instituții de credit sau o filială deți- nută în comun de două sau mai multe instituții de credit, ale căror memorandum ș(cid:13)i statut de asociere prevăd desfăș(cid:13)urarea acestor activități ș(cid:13)i care îndeplinesc toate condițiile următoare: — întreprinderea sau întreprinderile-mamă trebuie să fie institu- ții de credit autorizate în statele membre, prin legea care regle- mentează ș(cid:13)i activitatea filialei; — activitățile respective trebuie să fie desfăș(cid:13)urate efectiv pe teritoriul aceluiaș(cid:13)i stat membru; — întreprinderea sau întreprinderile-mamă trebuie să dețină cel puțin 90 % din drepturile de vot aferente numărului de acți- uni sau părți sociale deținute în capitalul social al filialei; — întreprinderea sau întreprinderile-mamă trebuie să îndepli- nească cerințele autorităților competente în ceea ce priveș(cid:13)te gestionarea prudențială a filialei ș(cid:13)i, de asemenea, trebuie să fi 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 217 declarat, cu consimțământul autorităților competente din statul membru de origine, că garantează în solidar angajamen- tele asumate de filială; (a) statul membru pe teritoriul căruia instituția de credit respec- tivă intenționează să îș(cid:13)i înființeze o sucursală; respective, în supravegherea — filiala trebuie să fie inclusă efectiv, în special în ceea ce priveș(cid:13)te a activitățile întreprinderii-mamă sau a fiecăreia dintre întreprinderile- mamă, în conformitate cu articolele 52-56, în special pentru calcularea ratei de solvabilitate, pentru controlul expunerilor semnificative ș(cid:13)i pentru limitarea participațiilor prevăzute la articolul 51. consolidată Respectarea acestor condiții trebuie verificată de către autoritățile competente din statul membru de origine, care va elibera filialei un certificat de conformitate, care trebuie să fie parte integrantă a notificării menționate la articolul 20 alineatele (1)-(6), precum ș(cid:13)i articolul 21 alineatele (1) ș(cid:13)i (2). Autoritățile competente din statul membru de origine trebuie să asigure supravegherea filialei în conformitate cu articolul 5 aline- atul (3), articolele 16, 17, 26, 28, 29, 30 ș(cid:13)i 32. Dispozițiile menționate în acest articol se aplică, mutatis mutandis, filialelor, cu condiția efectuării modificărilor necesare. În special, expresia „instituție de credit” trebuie interpretată ca „instituție financiară care îndeplineș(cid:13)te condițiile prevăzute la articolul 19”, iar cuvântul „autorizație” ca „memorandum ș(cid:13)i statut de asociere”. Al doilea paragraf din articolul 20 alineatul (3) se citeș(cid:13)te astfel cum urmează: „Autoritățile competente din statul membru de origine trebuie să comunice valoarea fondurilor proprii ale instituției financiare-filială ș(cid:13)i rata de solvabilitate consolidată a instituției de credit care este întreprinderea-mamă”. În cazul în care o instituție financiară eligibilă în conformitate cu prezentul articol nu mai îndeplineș(cid:13)te toate condițiile impuse, statul membru de origine înș(cid:13)tiințează autoritățile competente din statul membru gazdă, iar activitățile desfăș(cid:13)urate de către instituția respectivă în statul membru gazdă se vor supune legislației în vigoare în statul membru gazdă respectiv. (b) un program de activități care să specifice, inter alia, tipurile de activități preconizate ș(cid:13)i structura organizatorică a sucursalei respective; (c) adresa din statul membru gazdă unde pot fi obținute documente; (d) numele celor care răspund de gestionarea sucursalei. (3) În cazul în care autoritățile competente din statul membru de origine nu au nici un motiv pentru a pune la îndoială caracterul adecvat al structurii administrative sau situația financiară a insti- tuției de credit, având în vedere activitățile preconizate, autorită- țile respective, în termen de trei luni de la primirea informațiilor prevăzute la alineatul (2), comunică informațiile respective auto- rităților competente din statul membru gazdă ș(cid:13)i informează ș(cid:13)i instituția de credit în consecință. Autoritățile competente din statul membru de origine comunică, de asemenea, valoarea fondurilor proprii ș(cid:13)i rata de solvabilitate a instituției de credit. În cazul în cazul în care autoritățile competente din statul mem- bru de origine refuză să comunice informațiile prevăzute la aline- atul (2) autorităților competente din statul membru gazdă, refuzul trebuie motivat în fața instituției implicate în termen de trei luni de la primirea tuturor informațiilor. Refuzul de a răspunde sau absența unui astfel de răspuns pot fi atacate într-o instanță din statul membru de origine. (4) Înainte ca sucursala unei instituții de credit să îș(cid:13)i înceapă activitatea, autoritățile competente din statul membru gazdă, în termen de două luni de la primirea informațiilor menționate la ali- neatul (3), organizează supravegherea instituției de credit în conformitate cu articolul 22 indicând, dacă este necesar în inte- resul general, ș(cid:13)i condițiile în care pot fi desfăș(cid:13)urate activitățile res- pective în statul membru gazdă. Articolul 20 Exercitarea dreptului de stabilire (5) La primirea unei comunicări din partea autorităților compe- tente ale statului membru gazdă sau în cazul în care perioada pre- văzută la alineatul (4) expiră fără a se primi nici o comunicare din partea statului membru gazdă, sucursala poate fi înființată ș(cid:13)i îș(cid:13)i poate începe activitatea. (1) Orice instituție de credit care doreș(cid:13)te să îș(cid:13)i deschidă o sucur- sală pe teritoriul unui alt stat membru trebuie să notifice autori- tățile competente din statul membru de origine. (2) Statul membru solicită fiecărei instituții de credit care doreș(cid:13)te să îș(cid:13)i deschidă o sucursală într-un alt stat membru să furnizeze următoarele informații, la depunerea notificării menționate la articolul 1: (6) În cazul modificării conținutului unei informații comunicate în conformitate cu alineatul (2) litera (b), (c) sau (d), instituția de credit înș(cid:13)tiințează în scris autoritățile competente din statul mem- bru de origine ș(cid:13)i statul membru gazdă, cu cel puțin o lună înainte de modificarea respectivă, pentru a permite autorităților compe- tente din statul membru de origine să ia o decizie în conformitate cu dispozițiile alineatului (3) ș(cid:13)i, de asemenea, pentru a permite autorităților competente din statul membru gazdă să ia o decizie în conformitate cu dispozițiile alineatului (4). 218 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (7) Se consideră că sucursalele care ș(cid:13)i-au început deja activitatea, în conformitate cu dispozițiile în vigoare în statele membre gazdă, înainte de 1 ianuarie 1993, au fost deja supuse procedurilor pre- văzute la alineatele (1)-(5). Începând cu data menționată anterior, sucursalele respective intră sub incidența alineatului (6), precum ș(cid:13)i a articolelor 18, 19, 22 ș(cid:13)i 29. în consecință, autoritățile competente din statul informează, membru de origine. Autoritățile competente din statul membru de origine iau cât mai curând posibil toate măsurile necesare pen- tru a se asigura că instituția implicată pune capăt neregulii respec- tive. Natura acestor măsuri va fi comunicată autorităților compe- tente din statul membru gazdă. Articolul 21 Exercitarea libertății de a presta servicii (1) Orice instituție de credit care doreș(cid:13)te să îș(cid:13)i exercite pentru prima dată libertatea de a presta servicii pe teritoriul unui alt stat membru trebuie să înș(cid:13)tiințeze în acest sens autoritățile compe- tente din statul membru de origine în legătură cu activitățile men- ționate în Anexa I pe care doreș(cid:13)te să le desfăș(cid:13)oare. (2) În termen de o lună de la primirea înș(cid:13)tiințării menționate la alineatul (1), autoritățile competente din statul membru de origine remit înș(cid:13)tiințarea respectivă autorităților competente din statul membru gazdă. (3) Prezentul articol nu afectează în nici un fel drepturile dobân- dite de instituțiile de credit prestatoare de servicii înainte de 1 ianuarie 1993. Articolul 22 Atribuțiile autorităților competente din statul membru gazdă (1) În scopuri statistice, statele membre gazdă pot solicita tutu- ror instituțiilor de credit care au sucursale pe teritoriul lor să depună la autoritățile competente rapoarte periodice referitoare la activitatea lor în statul membru gazdă respectiv. În îndeplinirea responsabilităților care le revin în conformitate cu articolul 27, statele membre gazdă pot solicita ca sucursalele insti- tuțiilor de credit din alte state membre să ofere aceleaș(cid:13)i informații în scopul pe care le solicită instituțiilor de credit naționale, respectiv. (2) În situația în care autoritățile competente ale unui stat mem- bru gazdă constată că o instituție care are o sucursală sau care prestează servicii pe teritoriul său nu respectă dispozițiile legale adoptate în statul respectiv, în conformitate cu dispozițiile pre- zentei directive privind atribuțiile deținute de autoritățile compe- tente din statele membre gazdă, autoritățile respective pot solicita ca instituția în cauză să pună capăt de îndată acelei situații. (3) În cazul în care instituția respectivă nu adoptă măsurile nece- competente din statul membru gazdă sare, autoritățile (4) În cazul în care, în ciuda măsurilor aplicate de statul membru de origine sau datorită faptului că măsurile respective sunt inadecvate sau nu există în statul membru respectiv, instituția res- pectivă continuă să încalce dispozițiile legale menționate la aline- atul (2), dispoziții în vigoare în statul membru gazdă, acesta poate lua măsurile necesare pentru a preveni ș(cid:13)i pentru a pedepsi orice viitoare nereguli ș(cid:13)i, în măsura în care devine necesar, pentru a împiedica instituția respectivă, să întreprindă noi tranzacții pe teritoriul său, după informarea autorităților competente ale statu- lui membru de origine. Statele membre veghează ca înmânarea documentelor legale necesare pentru a se aplica aceste măsuri instituțiilor de credit să fie posibilă pe teritoriile lor. (5) Dispozițiile alineatelor (1)-(4) nu afectează prerogativele statelor membre gazdă de a lua măsurile adecvate pentru preve- nirea sau pedepsirea neregulilor comise pe teritoriul lor, care contravin dispozițiilor legale adoptate în interesul general. Aceste măsuri includ ș(cid:13)i posibilitatea de a împiedica instituțiile care au comis nereguli să efectueze noi tranzacții pe teritoriile lor. (6) Orice măsură adoptată în conformitate cu alineatele (3), (4) ș(cid:13)i (5), care implică sancțiuni sau restricții în exercitarea libertății de a presta servicii, trebuie justificată în mod corespunzător ș(cid:13)i comunicată instituției respective. Orice astfel de măsură poate fi atacată în justiție în instanțele din statele membre ale căror auto- rități le-au adoptat. (7) Înainte de a urma procedura prevăzută la alineatele (2), (3) ș(cid:13)i (4), autoritățile competente din statul membru gazdă pot lua, în situații de urgență, orice măsuri de precauție considerate necesare pentru protejarea intereselor deponenților, investitorilor ș(cid:13)i celor- lalte persoane cărora li se prestează servicii. Comisia ș(cid:13)i autorită- țile competente din celelalte state membre implicate trebuie să fie informate în legătură cu aceste măsuri cât mai curând posibil. După consultarea autorităților competente din statele membre respective, Comisia poate decide ca statul membru respectiv să modifice sau să abroge măsurile respective. (8) Statele membre gazdă pot exercita prerogativele acordate lor în prezenta directivă, prin luarea măsurilor corespunzătoare pen- tru prevenirea ș(cid:13)i pedepsirea neregulilor comise pe teritoriul lor. Exercitarea prerogativelor respective include ș(cid:13)i posibilitatea de a împiedica instituțiile respective de a mai efectua noi tranzacții pe teritoriile statelor respective. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 219 (9) În cazul retragerii autorizației, autoritățile competente din statul membru gazdă sunt informate ș(cid:13)i adoptă măsurile necesare pentru a împiedica instituția respectivă să inițieze noi tranzacții pe teritoriul său ș(cid:13)i pentru a proteja interesele deponenților. La fiecare doi ani, Comisia trebuie să depună la Comitetul bancar consultativ un raport privind astfel de cazuri. (10) Statele membre informează Comisia în legătură cu numărul ș(cid:13)i tipul de cazuri în care s-a refuzat eliberarea unei autorizații în conformitate cu articolul 20 alineatele (1)-(6) sau în care au fost adoptate măsuri în conformitate cu alineatul (4) din prezentul articol. La fiecare doi ani, Comisia prezintă Comitetului consultativ bancar un raport privind aceste cazuri. (11) Nici una dintre dispozițiile prezentului articol nu împiedică instituțiile de credit cu sediul central în alte state membre să facă publicitate serviciilor lor prin toate mijloacele disponibile în statul membru gazdă, sub rezerva respectării normelor privind forma ș(cid:13)i conținutul acestei publicități, adoptate în interesul general. TITLUL IV RELAȚII CU ȚĂRI TERȚE Articolul 23 achiziționarea de participații la instituțiile de credit din țări terțe. Comisia înaintează aceste rapoarte Consiliului, însoțite de propu- neri adecvate. Notificarea filialelor întreprinderilor din țări condițiile de acces la piețele acestor țări terțe ș(cid:13)i (1) Autoritățile competente din statele membre informează Comisia în legătură cu următoarele: (a) orice autorizare a unei filiale deținute direct sau indirect de către o întreprindere sau mai multe întreprinderi-mamă care sunt reglementate de legislația unei țări terțe. Comisia infor- mează Comitetul bancar consultativ în legătură cu aceasta; (b) ori de câte ori o asemenea întreprindere-mamă dobândeș(cid:13)te o participație într-o instituție de credit a Comunității, astfel încât instituția respectivă devine filială. Comisia informează Comi- tetul bancar consultativ în legătură cu aceasta. La autorizarea filialei directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate prin legislația din țări terțe, structura grupului va fi aceea specificată în notificarea pe care autoritățile competente o depun la Comisie în conformitate cu articolul 11. (2) Statele membre trebuie să informeze Comisia în legătură cu orice dificultăți întâmpinate de instituțiile de credit în procesul de constituire sau de desfăș(cid:13)urare a activităților bancare într-o țară terță. (4) Ori de câte ori Comisia consideră, fie pe baza rapoartelor menționate la alineatul (3), fie pe baza altor informații, că o țară terță nu acordă instituțiilor de credit ale Comunității un acces efectiv pe piață, comparabil cu cel acordat de Comunitate institu- țiilor de credit din respectiva țară terță, Comisia poate prezenta Consiliului propuneri pentru obținerea unui mandat de negociere, pentru a obține oportunități concurențiale comparabile pentru instituția de credit a Comunității. Consiliul ia decizia cu majori- tate calificată. (5) Ori de câte ori Comisia constată, fie pe baza rapoartelor men- ționate la alineatul (3), fie pe baza altor informații, că instituțiile de credit ale Comunității nu beneficiază într-o țară terță de un tra- tament național care să le ofere aceleaș(cid:13)i condiții de concurență ca ș(cid:13)i instituțiilor de credit locale ș(cid:13)i că nu sunt îndeplinite condițiile pentru un acces efectiv pe piața respectivă, Comisia poate iniția negocieri pentru remedierea situației. În situațiile descrise la primul paragraf, se poate decide de aseme- nea în orice moment, în plus față de rezultatul negocierilor iniți- ale, în conformitate cu procedurile prevăzute la articolul 60 ali- neatul (2), ca autoritățile competente din statele membre să îș(cid:13)i limiteze sau să îș(cid:13)i suspende deciziile cu privire la cererile de auto- rizare în curs de soluționare la momentul deciziei sau la viitoarele cereri de autorizare, precum ș(cid:13)i dobândirea de participații de către întreprinderile-mamă, directe sau indirecte, care sunt reglemen- tate de legislația țării terțe respective. Durata măsurilor mențio- nate nu poate depăș(cid:13)i trei luni. (3) Comisia întocmeș(cid:13)te periodic un raport privind tratamentul de care beneficiază instituțiile de credit ale Comunității în țări terțe, în conformitate cu dispozițiile alineatelor (4) ș(cid:13)i (5), în ceea ce pri- veș(cid:13)te inițierea ș(cid:13)i exercitarea activităților bancare, precum ș(cid:13)i Înainte de expirarea termenului de trei luni menționat anterior ș(cid:13)i în lumina rezultatelor negocierilor, Consiliul poate decide cu majoritate calificată, la propunerea Comisiei, continuarea aplică- rii măsurilor respective. 220 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 Aceste limitări sau suspendări nu se aplică în cazul înființării de filiale de către instituțiile de credit sau de către filialele legal auto- rizate ale acestora în Comunitate sau în cazul achiziționării de participații la instituțiile de credit ale Comunității de către aseme- nea instituții sau filiale. (3) Fără a aduce atingere alineatului (1), Comunitatea poate con- veni, prin acorduri încheiate în conformitate cu tratatul cu una sau mai multe țări terțe, aplicarea dispozițiilor care, pe baza prin- cipiului reciprocității, acordă sucursalelor unei instituții de credit cu sediul în afara Comunității un tratament identic pe tot teritoriul Comunității. (6) Ori de câte ori constată una dintre situațiile prevăzute la ali- neatele (4) ș(cid:13)i (5), Comisia poate solicita statelor membre să-i fur- nizeze informații în legătură cu următoarele: Articolul 25 (a) orice cerere de autorizare a unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate prin legislația în vigoare în țara terță respectivă; Cooperarea cu autoritățile competente din țări terțe în domeniul supravegherii pe bază consolidată (b) ori de câte ori statele membre sunt informate, în conformitate cu articolul 16, că o asemenea întreprindere îș(cid:13)i propune să dobândească o participație la o instituție de credit comunitară, astfel încât aceasta din urmă să devină filiala sa. (1) Comisia poate prezenta Consiliului, fie la cererea unui stat membru, fie din proprie inițiativă, propuneri pentru negocierea de terțe, cu privire la acorduri cu una sau mai multe țări supravegherea pe bază consolidată a: Obligația de a furniza informații de acest gen încetează în momentul încheierii unui acord cu țara terță menționată la aline- atul (4) sau (5) sau atunci când măsurile prevăzute la paragraful al doilea ș(cid:13)i al treilea din alineatul (5) nu se mai aplică. — instituțiilor de credit ale căror întreprinderi-mamă au sediile centrale într-o țară terță ș(cid:13)i (7) Măsurile întreprinse conform prezentului articol sunt în conformitate cu obligațiile ce revin Comunității în sensul acordu- rilor internaționale bilaterale sau multilaterale care reglementează inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității instituțiilor de credit. terțe, ale căror — instituțiilor de credit întreprinderi-mamă, instituții de credit sau holdinguri financiare, au sediile centrale în cadrul Comunității. situate în țări fie că sunt Articolul 24 Sucursalele instituțiilor de credit cu sediul central în afara Comunității (2) Acordurile menționate la alineatul (1) urmăresc să asigure ca: — autoritățile competente din statele membre să poată obține informațiile necesare pentru supraveghere, pe baza situațiilor financiare consolidate ale instituțiilor de credit sau ale holdingurilor financiare situate în Comunitate ș(cid:13)i care au ca filiale instituții de credit sau instituții financiare situate în afara Comunității sau care dețin participații în astfel de instituții; (1) Statele membre nu aplică sucursalelor instituțiilor de credit cu sediul în afara Comunității, la începerea sau derularea activității acestora, dispozițiile care au drept rezultat un tratament mai favo- rabil decât cel acordat sucursalelor instituțiilor de credit cu sediul central în Comunitate. — autoritățile competente din țări terțe să poată obține informațiile necesare pentru supravegherea întreprinderilor- mamă ale căror sedii centrale sunt situate pe teritoriile lor ș(cid:13)i care au ca filiale instituții de credit ș(cid:13)i instituții financiare situate în unul sau mai multe state membre sau care dețin participații în astfel de instituții. (2) Autoritățile competente notifică Comisiei ș(cid:13)i Comitetului bancar consultativ toate autorizațiile de sucursală acordate insti- tuțiilor de credit cu sediul central în afara Comunității. ș(cid:13)i Comitetul bancar (3) Comisia consultativ examinează rezultatul negocierilor menționate la alineatul (1) ș(cid:13)i consecințele acestora. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 221 TITLUL V PRINCIPIILE Ș(cid:13) I INSTRUMENTELE TEHNICE ALE SUPRAVEGHERII PRUDENȚIALE CAPITOLUL 1 Articolul 29 PRINCIPIILE SUPRAVEGHERII PRUDENȚIALE Articolul 26 Competența statului membru de origine de a efectua controale (1) Supravegherea prudențială a unei instituții de credit, inclusiv a activităților desfăș(cid:13)urate de aceasta în conformitate cu articolele 18 ș(cid:13)i 19, cade în sarcina autorităților competente din statul membru de origine, fără a aduce atingere dispozițiilor din prezenta directivă care atribuie această responsabilitate autorită- ților statului membru gazdă. (2) Aplicarea alineatului (1) nu împiedică supravegherea pe bază consolidată, în conformitate cu prezenta directivă. Articolul 27 Competențele statului membru gazdă Până la o coordonare ulterioară, statele membre gazdă răspund în continuare, în colaborare cu autoritățile competente din statele membre de origine, de supravegherea lichidității sucursalelor instituțiilor de credit. Fără a aduce atingere măsurilor necesare pentru consolidarea Sistemului Monetar European, statele membre gazdă dețin întreaga responsabilitate pentru măsurile care rezultă din punerea în aplicare a politicilor lor monetare. Aceste măsuri nu pot prevedea tratamente discriminatorii sau restrictive pe baza faptului că o instituție de credit este autorizată în alt stat membru. Articolul 28 Colaborarea privind supravegherea Autoritățile competente din statele membre în cauză colaborează îndeaproape în supravegherea activității instituțiilor de credit care funcționează, în special prin înființarea unei sucursale, în unul sau mai multe state membre, altele decât cele în care este situat sediul lor central. Autoritățile competente din statele membre îș(cid:13)i comu- nică toate informațiile privind administrarea ș(cid:13)i proprietatea asu- informații menite să faciliteze pra acestor instituții de credit, supravegherea acestora ș(cid:13)i examinarea condițiilor de autorizare a lor, precum ș(cid:13)i toate informațiile care pot facilita supravegherea acestor instituții, în ceea ce priveș(cid:13)te lichiditatea, solvabilitatea, garanțiile la depozite, limitarea expunerilor semni- ficative, procedurile administrative ș(cid:13)i contabile ș(cid:13)i mecanismele de control intern. în special Verificări la fața locului ale sucursalelor înființate în alt stat membru (1) Statele membre gazdă prevăd ca, în cazul în care o instituție de credit autorizată în alt stat membru îș(cid:13)i desfăș(cid:13)oară activitatea prin intermediul unei sucursale, autoritățile competente din statul membru de origine să poată desfăș(cid:13)ura ele însele sau prin interme- diul unor persoane pe care le numesc în acest scop, după ce în prealabil au informat autoritățile competente din statul membru gazdă, verificări la fața locului ale informațiilor prevăzute la articolul 28. (2) Autoritățile competente din statul membru de origine pot de asemenea, pentru verificarea sucursalelor, să recurgă la una dintre procedurile prevăzute la articolul 56 alineatul (7). (3) Prezentul articol nu afectează dreptul autorităților competente din statul membru gazdă de a efectua, în scopul îndeplinirii res- ponsabilităților care le revin prin prezenta directivă, verificări la fața locului la sucursalele înființate pe teritoriul lor. Articolul 30 Schimburile de informații ș(cid:13)i secretul profesional (1) Statele membre prevăd ca toate persoanele care lucrează sau au lucrat pentru autoritățile competente, precum ș(cid:13)i auditorii sau experții care au acționat în numele autorităților competente, să fie obligate să respecte secretul profesional. Aceasta înseamnă că nici o informație confidențială pe care aceș(cid:13)tia o pot obține în cursul îndeplinirii obligațiilor lor profesionale nu poate fi divulgată unei alte persoane sau autorități decât în formă sumară sau colectivă, astfel încât instituțiile respective să nu poată fi identificate, fără a aduce atingere situațiilor prevăzute în dreptul penal. Cu toate acestea, în cazul în care o instituție de credit a fost decla- rată falimentară sau se află în executare silită, informațiile confi- dențiale care nu se referă la terțe părți implicate în eforturile de salvare a instituției de credit respective pot fi divulgate în cursul unor acțiuni în instanță civile sau comerciale. (2) Alineatul (1) nu împiedică autoritățile competente din dife- rite state membre să facă schimburi de informații în conformitate cu prezenta directivă, precum ș(cid:13)i cu alte directive aplicabile insti- tuțiilor de credit. Aceste informații fac obiectul secretului profe- sional menționat la alineatul (1). 222 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (3) Statele membre pot încheia contracte de colaborare care să prevadă schimburi de informații cu autoritățile competente din țări terțe sau cu autorități sau organisme din țări terțe, astfel cum se prevede la alineatele (5) ș(cid:13)i (6), cu condiția ca informațiile fur- nizate să beneficieze de garanții de respectare a secretului profe- sional care să fie cel puțin echivalente cu cele la care se face refe- rire în prezentul articol. Acest schimb de informații are drept scop îndeplinirea responsabilităților de supraveghere ale autorităților sau organismelor menționate. — persoanele responsabile cu verificarea legală a conturilor insti- tuțiilor de credit ș(cid:13)i a altor instituții financiare, în îndeplinirea responsabilităților lor de supraveghere ș(cid:13)i în furni- zarea către organismele responsabile cu gestionarea sistemelor de garantare a depozitelor a informațiilor necesare pentru exercita- rea funcțiilor lor. Informațiile primite sunt reglementate prin dispozițiile privind secretul profesional, în conformitate cu aline- atul (1). În cazul în care informațiile provin dintr-un alt stat membru, acestea nu pot fi divulgate fără consimțământul scris al autorită- ților competente care le-au prezentat ș(cid:13)i, după caz, numai pentru scopurile avizate. (4) Autoritățile competente care primesc informații confidenți- ale, în conformitate cu alineatele (1) ș(cid:13)i (2), le pot utiliza numai în următoarele scopuri: — verificarea îndeplinirii condițiilor care reglementează inițierea activității instituțiilor financiare, precum ș(cid:13)i pentru a facilita supravegherea, pe bază consolidată sau neconsolidată, a des- făș(cid:13)urării activității respective, în special în ceea ce priveș(cid:13)te supravegherea lichidității, solvabilității, expunerilor semnifi- cative ș(cid:13)i procedurilor contabile ș(cid:13)i administrative, precum ș(cid:13)i mecanismele interne de control; (6) Fără a aduce atingere alineatelor (1) ș(cid:13)i (4), statele membre pot autoriza schimburile de informații între autoritățile competente ș(cid:13)i: — autoritățile responsabile cu supravegherea organismelor implicate în lichidarea ș(cid:13)i procedurile de faliment ale instituți- ilor de credit, precum ș(cid:13)i în alte proceduri similare sau — autoritățile responsabile cu supravegherea persoanelor care efectuează verificarea legală a conturilor întreprinderilor de asigurare, instituțiilor de credit, întreprinderilor de investiții, precum ș(cid:13)i a altor instituții financiare. Statele membre care fac apel la dispozițiile primului paragraf soli- cită îndeplinirea cel puțin a următoarelor condiții: — impunerea de sancțiuni; — informațiile sunt destinate îndeplinirii sarcinilor de suprave- ghere menționate la primul paragraf; — într-un apel în contencios administrativ împotriva unei auto- rități competente sau — informațiile primite în acest context sunt reglementate prin dispozițiile privind secretul profesional, în conformitate cu ali- neatul (1); — în acțiuni în instanță în conformitate cu articolul 33 sau cu dispozițiile speciale prevăzute în prezenta directivă sau în alte directive adoptate în domeniul instituțiilor de credit. (5) Alineatele (1) ș(cid:13)i (4) nu împiedică schimbul de informații în cadrul unui stat membru, în cazul în care există două sau mai multe autorități competente în acelaș(cid:13)i stat membru, sau între statele membre, între autoritățile competente ș(cid:13)i: — autoritățile care au datoria publică de a supraveghea alte organizații financiare ș(cid:13)i întreprinderi de asigurare ș(cid:13)i autorită- țile responsabile cu supravegherea piețelor financiare; — organismele implicate în lichidarea ș(cid:13)i procedurile de faliment ale instituțiilor de credit, precum ș(cid:13)i în alte proceduri similare; — în cazul în care informațiile provin din alt stat membru, acestea nu pot fi furnizate fără consimțământul expres al auto- rităților competente care le-au prezentat ș(cid:13)i, dacă este necesar, exclusiv pentru scopurile pentru care autoritățile respective ș(cid:13)i-au dat acordul. Statele membre comunică Comisiei ș(cid:13)i celorlalte state membre numele autorităților care pot primi informații în conformitate cu prezentul alineat. (7) Fără a aduce atingere alineatelor (1)-(4), statele membre pot autoriza, cu scopul de a consolida stabilitatea, inclusiv integritatea, sistemului financiar, schimbul de informații între autoritățile com- petente ș(cid:13)i autoritățile sau organismele responsabile potrivit legii cu depistarea ș(cid:13)i investigarea încălcării legislației în materie de dreptul societăților comerciale. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 223 Statele membre care recurg la dispoziția din primul paragraf soli- cită îndeplinirea cel puțin a următoarelor condiții: instituțiilor de credit, întreprinderi de investiții ș(cid:13)i întreprinderi de asigurare, precum ș(cid:13)i inspectorilor care acționează în numele departamentelor respective. — informațiile respective sunt destinate îndeplinirii sarcinilor de supraveghere menționate la primul paragraf; — informațiile primite în acest context se supun condițiilor care reglementează secretul profesional stipulate la alineatul (1); Cu toate acestea, aceste informații pot fi comunicate numai dacă acest lucru este absolut necesar pentru controlul prudențial. — în cazul în care informațiile respective provin dintr-un alt stat membru, acestea nu pot fi divulgate fără consimțământul expres al autorităților competente care le-au furnizat ș(cid:13)i, după caz, exclusiv pentru scopul pentru care autoritățile respective ș(cid:13)i-au dat consimțământul. În cazul în care, într-un stat membru, autoritățile sau organismele la care se face referire în primul paragraf îndeplinesc responsabi- lități de detectare ș(cid:13)i investigare cu ajutorul unor persoane, date fiind competențele acestora, care sunt numite în acest scop ș(cid:13)i care nu sunt angajate în sectorul public, posibilitatea de a efectua schimburile de informații prevăzute la primul paragraf poate fi extinsă ș(cid:13)i asupra unor asemenea persoane, în condițiile prevăzute la al doilea paragraf. Pentru a pune în aplicare dispozițiile paragrafului doi a treia lini- uță, autoritățile sau organismele menționate în primul paragraf comunică autorităților competente care au prezentat informațiile menționate numele ș(cid:13)i responsabilitățile exacte ale persoanelor cărora urmează să le fie trimise informațiile respective. Statele membre trebuie să comunice Comisiei ș(cid:13)i celorlalte state membre numele autorităților sau organismelor care pot primi aceste informații, în conformitate cu dispozițiile prezentului alineat. Cu toate acestea, Statele membre pot dispune ca informațiile pri- mite în conformitate cu alineatele (2) ș(cid:13)i (5), precum ș(cid:13)i cele obți- nute prin intermediul verificărilor la fața locului menționate la articolul 29 alineatele (1) ș(cid:13)i (2), să nu poată fi comunicate în cazu- rile menționate în prezentul alineat decât cu acordul expres al autorităților competente care au furnizat informațiile respective sau al autorităților competente din statul membru în care s-a des- făș(cid:13)urat verificarea la fața locului. (10) Prezentul articol nu poate împiedica autoritățile competente să comunice informațiile prevăzute la alineatele (1)-(4) unei case de compensație sau unui alt organism similar recunoscut de legea internă pentru asigurarea de servicii de compensație ș(cid:13)i plăți pe una dintre piețele statelor membre, dacă autoritățile respective consideră necesară comunicarea informațiilor pentru a asigura funcționarea adecvată a organismelor respective, astfel încât să poată interveni în situații posibile sau concrete de neplată din partea unor operatori de pe piață. Informațiile primite în aceste împrejurări sunt reglementate prin dispozițiile privind secretul profesional prevăzute la alineatul (1). Statele membre veghează totuș(cid:13)i ca informațiile primite în conformitate cu alineatul (2) să nu fie comunicate în situațiile prevăzute la acest alineat fără consim- țământul expres al autorităților competente care au furnizat informațiile respective. Comisia trebuie să întocmească, înainte de 31 decembrie 2000, un raport cu privire la aplicarea dispozițiilor prezentului alineat. Articolul 31 (8) Prezentul articol nu poate împiedica o autoritate competentă să transmită: Obligațiile persoanelor responsabile cu controlul legal al conturilor anuale ș(cid:13)i consolidate — băncilor centrale ș(cid:13)i celorlalte organisme cu funcții similare, în calitate de autorități monetare; — după caz, celorlalte autorități publice responsabile cu supravegherea sistemelor de plată, informațiile de care au nevoie în îndeplinirea sarcinilor lor de ser- viciu ș(cid:13)i nu poate împiedica aceste autorități sau organisme să comunice autorităților competente informațiile necesare în sco- purile alineatului (4). Informațiile primite în acest context sunt reglementate prin dispozițiile privind secretul profesional, în conformitate cu prezentul articol. (9) În plus, fără a aduce atingere dispozițiilor menționate la ali- neatele (1) ș(cid:13)i (4), statele membre, în sensul dispozițiilor legale, pot autoriza comunicarea anumitor informații celorlalte departa- mente ale administrațiilor centrale de stat care răspund de elabo- rarea legislației privind supravegherea instituțiilor financiare, (1) Statele membre trebuie să prevadă cel puțin ca: (a) orice persoană autorizată în sensul Directivei 84/253/CEE a Consiliului (1), care îndeplineș(cid:13)te în cadrul unei instituții de cre- dit la articolul 51 din Directiva 78/660/CEE a Consiliului (2) sau articolul 37 din Directiva 83/349/CEE a Consiliului sau articolul 31 din Directiva sarcinile prevăzute (1) A opta Directivă (84/253/CEE) a Consiliului din 10 aprilie 1984, în sensul articolului 44 alineatul (2) litera (g) din Tratatul privind apro- barea persoanelor responsabile cu verificarea legală a documentelor contabile (JO L 126, 12. 5. 1984, p. 20). (2) A patra Directivă (78/660/CEE) a Consiliului din 25 iulie 1978, în sensul articolului 44 alineatul (2) litera (g) din Tratatul privind con- turile anuale ale anumitor tipuri de societăți (JO L 222, 14. 8. 1978, p. 11), directivă modificată ultima dată de Directiva 1999/60/CE (JO L 62, 26. 6. 1999, p. 65). 224 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 85/611/CEE (1) sau orice altă îndatorire obligatorie, are obligația de a informa cu promptitudine autoritățile compe- tente în legătură cu orice fapt sau decizie referitoare la instituția respectivă de care a luat cunoș(cid:13)tință în exercitarea sarcinilor care îi revin ș(cid:13)i care: — constituie o încălcare serioasă a actelor cu putere de lege sau actelor administrative care reglementează condițiile care stau la baza autorizației sau care reglementează activitatea de supraveghere a instituțiilor de credit; — aduce atingere funcționării continue a instituțiilor de cre- dit sau Articolul 33 Căi de atac în instanță Statele membre prevăd ca deciziile luate în privința unei instituții de credit, ca urmare a aplicării actelor cu putere de lege ș(cid:13)i actelor administrative adoptate în conformitate cu prezenta directivă, să poată fi atacate în instanță. Aceleaș(cid:13)i dispoziții se aplică ș(cid:13)i în situația în care nu se ia nici o decizie în termen de ș(cid:13)ase luni de la prezentarea cererii de autorizare care conține toate informațiile necesare potrivit legilor în vigoare. — duce la refuzul de a certifica conturile sau la formularea CAPITOLUL 2 anumitor rezerve; INSTRUMENTE TEHNICE DE SUPRAVEGHERE PRUDENȚIALĂ (b) persoana respectivă are de asemenea îndatorirea de a raporta orice fapt ș(cid:13)i decizii care ajung la cunoș(cid:13)tința sa în îndeplinirea îndatoririlor care îi revin în conformitate cu descrierea de la litera (a) în cadrul unei întreprinderi care are legături strânse ce rezultă dintr-o relație de control existentă cu instituția de credit sarcina respectivă. căreia persoana îndeplineș(cid:13)te în cadrul (2) Prezentarea de bună credință către autoritățile competente, de către persoanele autorizate în sensul Directivei 84/253/CEE, a ori- cărui fapt sau decizie la care se face referire la alineatul (1) nu con- stituie o încălcare a nici unei restricții referitoare la comunicarea informațiilor, impuse prin contract sau în temeiul unor acte cu putere de lege sau acte administrative ș(cid:13)i nu implică nici un fel de răspundere a unei persoane. Articolul 32 Atribuțiile autorităților competente de a aplica sancțiuni Fără a aduce atingere procedurilor de retragere a autorizației ș(cid:13)i dispozițiilor din dreptul penal, statele membre dispun ca autori- tățile competente respective să poată adopta sau impune sancți- uni sau măsuri împotriva instituțiilor de credit sau împotriva celor care controlează efectiv activitatea instituțiilor de credit care încalcă actele cu putere de lege sau actele administrative referitoare la supravegherea ș(cid:13)i desfăș(cid:13)urarea activităților, sancțiuni ș(cid:13)i măsuri menite să pună capăt încălcărilor respective sau să elimine cau- zele acestora. (1) Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i actelor administrative referitoare la anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (JO L 375, 31. 12. 1985, p. 3), directivă modifi- cată ultima dată de Directiva 95/26/CE (JO L 168, 18. 7. 1995, p. 7). Secțiunea 1 Fonduri proprii Articolul 34 Principii generale (1) Ori de câte ori un stat membru, aplicând legislația comuni- tară referitoare la supravegherea prudențială a unei instituții de credit aflată în activitate, adoptă printr-un act cu putere de lege sau act administrativ o dispoziție care utilizează termenul sau face referire la conceptul de fonduri proprii, statul membru respectiv se asigură că termenul în conformitate cu definiția de la alineatele (2), (3) ș(cid:13)i (4), precum ș(cid:13)i de la articolele 35-38. respectiv sunt sau conceptul (2) Sub rezerva limitărilor impuse la articolul 38, fondurile proprii neconsolidate ale instituțiilor de credit includ următoarele elemente: 1. capitalul în sensul articolului 22 din Directiva 86/635/CEE, în măsura în care a fost vărsat, la care se adaugă primele de acți- une, fără a lua însă în considerare acțiunile preferențiale cumulative; 2. rezervele în sensul articolului 23 din Directiva 86/635/CEE ș(cid:13)i profiturile ș(cid:13)i pierderile reportate ca urmare a aplicării profitului sau pierderii finale. Statele membre pot permite includerea de profituri interimare înainte de luarea unei deci- zii oficiale, numai dacă aceste profituri au fost verificate de persoanele responsabile cu verificarea conturilor ș(cid:13)i dacă se spre satisfacția autorităților competente, că dovedeș(cid:13)te, valoarea acestora a fost evaluată în conformitate cu principiile enunțate în Directiva 86/635/CEE ș(cid:13)i nu conține nici un impozit sau dividend anticipate; 3. fondurile pentru riscuri bancare generale, articolului 38 din Directiva 86/635/CEE; în sensul 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 225 4. rezervele de reevaluare, în sensul articolului 33 din Directiva 78/660/CEE; 5. ajustări de valoare în sensul articolului 37 alineatul (2) din Directiva 86/635/CEE; 6. alte elemente în sensul articolului 35; (3) Conceptul de fonduri proprii, astfel cum este definit la punctele (1)-(8) de la alineatul (2), include un număr maxim de elemente ș(cid:13)i sume. Utilizarea acestor elemente ș(cid:13)i stabilirea unor plafoane inferioare, precum ș(cid:13)i deducerea altor elemente decât cele menționate la punctele (9)-(13) de la alineatul (2), sunt lăsate la discreția statelor membre. Cu toate acestea, statele membre sunt obligate să aibă în vedere o convergență sporită, pentru a elabora o definiție comună a fondurilor proprii. 7. angajamentele membrilor instituțiilor de credite constituite ca societăți cooperative ș(cid:13)i angajamentele în solidar ale debitorilor unor anumite instituții organizate ca fonduri, menționate la articolul 36 alineatul (1); 8. acțiuni preferențiale cumulative cu termen fix ș(cid:13)i împrumutu- rile subordonate menționate la articolul 36 alineatul (3). Următoarele elemente se scad în conformitate cu articolul 38: 9. acțiunile proprii la valoarea contabilă, deținute de o instituție de credit; 10. activele necorporale în sensul articolului 4 alineatul (9) („Active”) din Directiva 86/635/CEE; 11. pierderile materiale din exercițiul financiar în curs; 12. participațiile la alte instituții de credit ș(cid:13)i financiare, reprezen- tând peste 10 % din capitalul acestora, precum ș(cid:13)i creanțele subordonate ș(cid:13)i instrumentele menționate la articolul 35 pe care o instituție de credit le deține la instituții de credit ș(cid:13)i financiare la care are participații de peste 10 % din capitalul acestora, în fiecare caz. În situația în care se dețin temporar acțiuni la alte instituții de credit sau financiare în scopul unei operațiuni de asistență financiară menită să ducă la reorganizarea ș(cid:13)i salvarea institu- ției respective, autoritatea competentă poate fi de acord cu o derogare de la această dispoziție; 13. participațiile deținute la alte instituții de credit ș(cid:13)i financiare de până la 10 % din capitalul acestora, creanțele subordonate ș(cid:13)i instrumentele menționate la articolul 35 deținute de o insti- tuție de credit la instituții de credit ș(cid:13)i financiare altele decât cele prevăzute la punctul (12) referitor la valoarea totală a participațiilor respective, creanțelor subordonate ș(cid:13)i instru- mentelor care depăș(cid:13)esc 10 % din fondurile proprii ale insti- tuției de credit respective, calculate înainte de deducerea ele- mentelor menționate la punctul (12) ș(cid:13)i la acest punct. Până la o coordonare ulterioară a dispozițiilor referitoare la con- solidare, statele membre pot prevedea ca, în scopul calculării fon- durilor proprii neconsolidate, întreprinderile-mamă care fac obiectul supravegherii pe bază consolidată nu trebuie să îș(cid:13)i deducă participațiile la alte instituții de credit sau financiare care sunt incluse în consolidare. Prezenta dispoziție se aplică tuturor nor- melor prudențiale armonizate prin actele comunitare. să scop, Comisia înainteze, până În acest la trebuie 1 ianuarie 1996, un raport Parlamentului European ș(cid:13)i Consiliului referitor la punerea în aplicare a prezentului articol, precum ș(cid:13)i a articolelor 35-39, însoțit, după caz, de propuneri de modificare, astfel cum se consideră necesar. Nu mai târziu de 1 ianuarie 1998, Parlamentul European ș(cid:13)i Consiliul, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat ș(cid:13)i după consultarea Comitetului Economic ș(cid:13)i Social, analizează definiția „fondurilor proprii”, în scopul aplicării uniforme a unei definiții comune. (4) Elementele menționate la punctele (1)-(5) din alineatul (2) trebuie să fie la dispoziția unei instituții de credit spre a fi utilizate de îndată ș(cid:13)i fără restricții la acoperirea riscurilor sau pierderilor, de îndată ce acestea apar. Suma nu trebuie să includă nici un impozit previzibil la momentul calculării sale sau trebuie să fie ajustată corespunzător în măsura în care aceste impozite reduc valoarea până la care aceste elemente pot fi alocate pentru a acoperi riscu- rile sau pierderile. Articolul 35 Alte elemente (1) Conceptul de fonduri proprii utilizat de către un stat membru indiferent de poate include ș(cid:13)i alte elemente, cu condiția ca, denumirea lor juridică sau contabilă, acestea să aibă următoarele caracteristici: (a) să poată fi folosite în mod liber de instituția de credit pentru a acoperi riscurile legate în mod normal de activitatea bancară, în cazul în care nu au fost încă identificate venituri sau pier- deri de capital; (b) existența lor este evidențiată în înregistrările contabile interne; (c) valoarea lor este determinată de către conducerea instituției de credit, este verificată de auditori independenți, este adusă la cunoș(cid:13)tința autorităților este pusă sub supravegherea acestora. competente ș(cid:13)i (2) Titlurile de valoare cu o durată nedeterminată ș(cid:13)i celelalte instrumente care îndeplinesc următoarele condiții pot fi de ase- menea acceptate ca alte elemente: 226 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (a) nu pot fi rambursate la inițiativa deținătorului sau fără con- simțământul prealabil al autorității competente; celorlalți creditori ș(cid:13)i nu pot fi rambursate decât după achitarea tuturor celorlalte datorii la momentul respectiv. (b) contractul de împrumut trebuie să dea posibilitatea instituției de credit să amâne plata dobânzii aferente împrumutului; Împrumuturile subordonate trebuie de asemenea să îndeplinească următoarele criterii: (c) creanțele împrumutătorului la instituția de credit trebuie să fie în totalitate subordonate creanțelor creditorilor nesubordonați; (d) documentele care reglementează emiterea titlurilor de valoare trebuie să prevadă posibilitatea ca datoriile ș(cid:13)i dobânzile neachitate să fie astfel încât să compenseze pierderile, permi- țând în acelaș(cid:13)i timp instituției de credit să îș(cid:13)i continue activitatea; (e) se iau în considerare numai sumele vărsate. (a) numai fondurile vărsate integral pot fi luate în considerare; (b) împrumuturile respective trebuie să aibă o scadență inițială de cel puțin cinci ani, după care pot fi rambursate; dacă scadența datoriei nu este stabilită, împrumuturile se rambursează numai sub rezerva unui preaviz de cinci ani, cu excepția cazului în care împrumuturile respective au încetat să mai fie considerate fonduri proprii sau cu excepția cazului în care consimțământul prealabil al autorităților competente este în mod expres cerut pentru rambursarea anticipată. Autoritățile competente pot permite rambursarea anticipată a unor astfel de împrumuturi, cu condiția ca solicitarea în acest sens să fie făcută la inițiativa instituției care acordă împrumutul ș(cid:13)i ca solvabilitatea instituției de credit respective să nu fie afectată; La acestea se pot adăuga acțiunile preferențiale cumulative, altele decât cele la care se face referire la articolul 34 alineatul (2) punctul (8). (c) valoarea până la care pot fi clasificate ca fonduri proprii trebuie să fie redusă treptat cel puțin în cursul ultimilor cinci ani înainte de data rambursării; Articolul 36 Alte dispoziții referitoare la fondurile proprii (1) Angajamentele membrilor instituțiilor de credite constituite ca societăți cooperative de tipul celor menționate la punctul (7) din articolul 34 alineatul (2) includ ș(cid:13)i capitalul nesolicitat al socie- tăților respective; împreună cu angajamentele legale ale membri- lor societăților cooperative respective de a efectua plăți nerambursabile suplimentare, în cazul în care instituția de credit suferă o pierdere, situație în care plățile respective pot fi solicitate neîntârziat. Angajamentele în solidar ale debitorilor, în cazul instituțiilor de credit organizate ca fonduri, se tratează în mod similar cu elementele menționate anterior. Toate elementele menționate pot fi incluse în fondurile proprii în măsura în care sunt considerate ca fiind fondurile proprii ale insti- tuțiilor din această categorie, în conformitate cu legislația internă. (d) contractul de împrumut nu trebuie să includă nici o clauză care să prevadă că, în anumite situații, altele decât lichidarea instituției de credit, datoria trebuie rambursată înainte de sca- dența convenită. Articolul 37 Calcularea fondurilor proprii pe bază consolidată aferente consolidate (1) În cazul în care calculul trebuie să se facă pe bază consolidată, sumele la articolul 34 alineatul (2) vor fi utilizate în conformitate cu normele prevăzute la articolele 52-56. În plus, pot fi asimilate la rezervele consolidate, în scopul calculării fondurilor proprii, următoarele elemente, atunci când sunt elemente („negative”) de credit: elementelor menționate — orice interese minoritare în sensul articolului 21 din Directiva 83/349/CEE, în cazul în care este utilizată metoda integrării globale; — prima diferență de consolidare, în sensul articolelor 19, 30 ș(cid:13)i 31 din Directiva 83/349/CEE; (2) Statele membre nu includ în fondurile proprii ale instituțiilor publice de credit garanțiile pe care statele respective sau autorită- țile lor locale le acordă unor astfel de instituții. — diferențele de conversie incluse în rezervele consolidate, în (6) din Directiva conformitate cu articolul 39 alineatul 86/635/CEE; (3) Statele membre sau autoritățile competente pot include în fondurile proprii acțiunile preferențiale cumulative cu termen fix la care se face referire la articolul 34 alineatul (2) punctul (8), precum ș(cid:13)i împrumuturile subordonate menționate în aceeaș(cid:13)i dis- poziție, în cazul în care există acorduri obligatorii care prevăd că, în caz de faliment sau lichidare a instituției de credit, aceste împrumuturi au un rang inferior în raport cu creanțele tuturor — orice diferență care rezultă din includerea anumitor participa- ții, în conformitate cu metoda indicată la articolul 33 din Directiva 83/349/CEE. (2) În cazul în care elementele de mai sus sunt elemente („pozi- tive”) de debit, acestea trebuie deduse la calcularea fondurilor proprii consolidate. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 227 Articolul 38 Deduceri ș(cid:13)i limite subconsolidate sau neconsolidate a acesteia ș(cid:13)i a oricăreia dintre filialele sale care face obiectul autorizării ș(cid:13)i supravegherii de către autoritățile respective. În cazul în care nu se face un control cores- punzător al alocării capitalului în interiorul grupului bancar, se impune adoptarea altor măsuri în acest sens. (1) Elementele la care se face referire la articolul 34 alineatul (2) punctele (4)-(8) se supun următoarelor limite: (a) totalul elementelor de la punctele (4)-(8) nu poate depăș(cid:13)i un maximum de 100 % din elementele menționate la punctele (1), (2) ș(cid:13)i (3), mai puțin punctele (9), (10) ș(cid:13)i (11); (b) totalul elementelor de la punctele (7) ș(cid:13)i (8) nu poate depăș(cid:13)i un maximum de 50 % din elementele menționate la punctele (1), (2) ș(cid:13)i (3), mai puțin punctele (9), (10) ș(cid:13)i (11); (c) totalul elementelor de la punctele (12) ș(cid:13)i (13) se deduce din totalul elementelor. (3) ș(cid:13)i (5) Fără a aduce atingere respectării de către instituțiile de credit (4), precum ș(cid:13)i de la a cerințelor de la alineatele (2), articolul 52 alineatele (8) ș(cid:13)i (9), autoritățile competente veghează ca ratele să fie calculate de cel puțin două ori pe an fie de către instituțiile de credit respective, care comunică autorităților com- petente rezultatele ș(cid:13)i orice elemente de calcul solicitate, fie de către autoritățile competente, pe baza datelor furnizate de către instituțiile de credit. (2) Autoritățile competente pot autoriza instituțiile de credit să depăș(cid:13)ească limitele prevăzute la alineatul (1) numai în mod temporar ș(cid:13)i în cazuri excepționale. (6) Evaluarea activelor ș(cid:13)i a elementelor extrabilanțiere se face în conformitate cu Directiva 86/635/CEE. Articolul 39 Articolul 41 Dovezi ce trebuie prezentate autorităților competente Respectarea condițiilor prevăzute la articolul 34 alineatele (2), (3) ș(cid:13)i (4), precum ș(cid:13)i la articolele 35-38 trebuie să fie dovedită, pentru a satisface astfel cerințele autorităților competente. Numărătorul: fondurile proprii Fondurile proprii, astfel cum sunt definite de prezenta directivă, constituie numărătorul ratei de solvabilitate. Secțiunea 2 Rata de solvabilitate Articolul 40 Principii generale (1) Rata de solvabilitate raportează fondurile proprii, astfel cum sunt acestea definite la articolul 41, la activele totale ș(cid:13)i elementele extrabilanțiere, ajustate în funcție de risc, în conformitate cu articolul 42. întreprinderi-mamă, (2) Ratele de solvabilitate ale instituțiilor de credit care nu sunt nici în conformitate cu definiția de la articolul 1 din Directiva 83/349/CEE, nici filiale ale acestor întreprinderi, se calculează pe bază individuală. (3) Ratele de solvabilitate ale instituțiilor de credit care sunt întreprinderi-mamă se calculează pe bază consolidată, în conformitate cu metodele prevăzute de prezenta directivă, precum ș(cid:13)i de Directiva 86/635/CEE. (4) Autoritățile competente responsabile cu autorizarea ș(cid:13)i supravegherea unei întreprinderi-mamă care este o instituție de rate credit pot calcularea unei solicita, de asemenea, Articolul 42 Numitorul: activele ajustate în funcție de risc ș(cid:13)i elementele extrabilanțiere în (1) Gradele de risc al creditului, exprimate ca ponderări procentaje, sunt atribuite diferitelor active, în conformitate cu articolele 43 ș(cid:13)i 44ș(cid:13)i, în mod excepțional, cu articolele 45, 62 ș(cid:13)i 63. Valoarea din bilanț a fiecărui activ este apoi înmulțită cu ponderarea corespunzătoare, pentru a obține o valoare ponderată în funcție de risc. (2) În cazul elementelor extrabilanțiere menționate în Anexa II, se face un calcul în două etape, astfel cum este descris la articolul 43 alineatul (2). (3) În cazul elementelor extrabilanțiere menționate la articolul 43 alineatul (3), costurile potențiale de înlocuire a contractelor în caz de neîndeplinire a contrapartidei se calculează prin una dintre cele două metode prevăzute în Anexa III. Aceste costuri se înmulțesc cu ponderarea corespunzătoare contrapartidei prevăzută la articolul 43 alineatul (1), cu excepția ponderărilor de 100 % 228 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 prevăzute în acelaș(cid:13)i articol, care se înlocuieș(cid:13)te cu o ponderare de 50 % pentru a obține valorile ajustate în funcție de risc. (4) Totalul valorilor ajustate în funcție de risc ale activelor ș(cid:13)i ele- mentelor extrabilanțiere menționate la alineatele (2) ș(cid:13)i (3) for- mează numitorul ratei de solvabilitate. Articolul 43 Ponderări ale riscurilor (1) Se vor aplica următoarele ponderări la diferitele categorii de active, deș(cid:13)i autoritățile competente pot stabili ponderări mai mari, după cum consideră necesar: (a) Ponderare zero 1. casierie ș(cid:13)i elemente echivalente; 2. active reprezentând creanțe la guvernele ș(cid:13)i băncile cen- trale din Zona A; 3. active reprezentând creanțe la Comunitățile Europene; active reprezentând creanțe garantate în mod expres de guvernele ș(cid:13)i băncile centrale din Zona A sau din Comu- nitățile Europene; 4. 5. 6. 7. 8. active reprezentând creanțe garantate în mod expres de băncile multilaterale de dezvoltare; active reprezentând creanțe la administrațiile regionale sub rezerva sau autoritățile locale din Zona A, articolului 44; active reprezentând creanțe garantate în mod expres de administrațiile regionale sau autoritățile locale din Zona A, sub rezerva articolului 44; active reprezentând creanțe la instituțiile de credit din Zona A, fără a constitui însă fondurile proprii ale acestor instituții; active reprezentând creanțe cu o scadență de cel mult un an la instituțiile de credit din Zona B, altele decât valorile mobiliare emise de către aceste instituții ș(cid:13)i care sunt recu- noscute ca ș(cid:13)i componente ale fondurilor lor proprii; 9. active garantate în mod expres de instituțiile de credit din Zona A; 10. active reprezentând creanțe cu o scadență de cel mult un an, garantate în mod expres de instituții de credit din Zona B; active reprezentând creanțe la guvernele ș(cid:13)i băncile cen- trale din Zona B, exprimate ș(cid:13)i finanțate în moneda națională a debitorilor; 11. active garantate, în conformitate cu cerințele autorități- lor competente, prin garanții colaterale sub formă de valori mobiliare emise de către BEI sau de către bănci multilaterale de dezvoltare; active reprezentând creanțe garantate în mod expres de guvernele ș(cid:13)i băncile centrale din Zona B, exprimate ș(cid:13)i finanțate în moneda națională comună a garantului ș(cid:13)i debitorului; 12. elemente de numerar în curs de încasare; (c) Ponderare de 50 % active garantate, pentru a îndeplini cerințele autorităților competente, prin garanții colaterale sub formă de titluri de valoare ale guvernelor ș(cid:13)i băncilor centrale din Zona A sau titluri de valoare emise de Comunitățile Europene sau depozite în numerar constituite la instituția care acordă împrumutul sau certificate de depozit sau instrumente similare emise de către, ș(cid:13)i depuse la această din urmă instituție; 1. (b) Ponderare de 20 % 1. active reprezentând creanțe la BEI; ș(cid:13)i integral, complet garantate împrumuturile în conformitate cu cerințele autorităților competente, prin ipotecarea unei locuințe care este sau va fi ocupată sau împrumuturile închiriată de către debitor, precum ș(cid:13)i garantate complet ș(cid:13)i integral, în conformitate cu cerințele autorităților competente, cu acțiuni la societățile imobi- liare finlandeze, care funcționează în conformitate cu Legea finlandeză a societăților imobiliare din 1991 sau cu legislația ulterioară echivalentă, referitoare la locuințele care sunt sau vor fi ocupate sau închiriate de către debitor; 2. 3. active reprezentând creanțe la bănci multilaterale de dezvoltare; active reprezentând creanțe garantate în mod expres de BEI; „obligațiuni ipotecare”, putând fi tratate ca împrumuturi din categoria celor menționate la primul paragraf sau la articolul 62 alineatul (1), în cazul în care autoritățile com- petente consideră că, având în vedere cadrul legal în vigoare în fiecare stat membru, acestea sunt echivalente în privința riscului de credit. Fără a aduce atingere cate- goriilor de valori mobiliare care pot fi incluse ș(cid:13)i care pot 4. 5. 6. 7. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 229 (1), „obligațiunile îndeplini condițiile de la punctul ipotecare” pot include instrumente în sensul Secțiunii B alineatul (1) literele (a) ș(cid:13)i (b) din Anexa la Directiva 93/22/CEE a Consiliului (1). Autoritățile competente trebuie să se asigure că: (i) valorile mobiliare respective sunt garantate direct ș(cid:13)i integral printr-un ansamblu de credite ipotecare de aceeaș(cid:13)i natură ca ș(cid:13)i cele definite la primul paragraf sau la articolul 62 alineatul (1) ș(cid:13)i care sunt valabile în momentul creării acestor obligațiuni ipotecare; (ii) un drept prioritar acceptabil asupra activelor ipotecate este deținut fie direct de către investitorii în obligațiuni ipotecare, fie în numele acestora, de către un împuternicit sau reprezentant, proporțional cu titlurile deținute; 2. plăți anticipate ș(cid:13)i venituri acumulate: aceste active sunt în supuse ponderării corespunzătoare contrapartidei, cazul în care o instituție de credit o poate determina în conformitate cu Directiva 86/635/CEE. În caz contrar, dacă nu se poate determina contrapartida, se va aplica o ponderare forfetară de 50 %; (d) Ponderare de 100 % sunt deduse din fondurile proprii ale instituțiilor care acordă împrumuturi; 7. toate celelalte active, cu excepția situațiilor în care sunt deduse din fondurile proprii. se jos aplică descris mai elementelor (2) Tratamentul extrabilanțiere, altele decât cele menționate la alineatul (3). Ele sunt în primul rând grupate în funcție de gradele de risc prevă- zute în Anexa II. Pentru elementele cu un grad ridicat de risc se ia în considerare valoarea totală, pentru elementele cu un grad mediu de risc se ia în calcul 50 % din valoare, pentru elementele cu risc moderat/scăzut se ia în calcul 20 % din valoare, în timp ce valoarea elementelor cu risc scăzut va fi stabilită la zero. A doua etapă constă în înmulțirea valorilor elementelor extrabilanțiere, ajustate în maniera descrisă mai sus, cu ponderările aferente contrapartidei, în conformitate cu tratamentul activelor mențio- nat la alineatul (1) ș(cid:13)i articolul 44. În cazul vânzărilor de active ș(cid:13)i a contractelor de răscumpărare ș(cid:13)i a vânzărilor prin contracte forward prin agent, ponderările se referă la active ș(cid:13)i nu la contrapartida într-o tranzacție. Tranș(cid:13)ele de capital subscris dar nevărsat la Fondul European de Investiții pot fi ponderate la 20 %. (3) Metodele prevăzute în Anexa III se aplică elementelor extrabilanțiere menționate în Anexa IV, cu excepția următoarelor: — contracte tranzacționate la bursele recunoscute; 1. active reprezentând creanțe la guvernele ș(cid:13)i băncile cen- trale din Zona B, cu excepția situațiilor în care sunt expri- mate ș(cid:13)i finanțate în moneda națională a debitorului; — contracte privind cursul de schimb valutar (cu excepția con- tractelor privind aurul) cu o scadență inițială de 14 zile calen- daristice sau mai puțin. 2. active reprezentând creanțe la administrațiile regionale ș(cid:13)i autoritățile locale din Zona B; 3. active reprezentând creanțe cu scadență de peste un an la instituțiile de credit din Zona B; 4. active reprezentând creanțe la sectoarele nebancare din Zonele A ș(cid:13)i B; 5. „Active” corporale în sensul articolului 4 alineatul (10) din Directiva 86/635/CEE; 6. deținerea de acțiuni, participații ș(cid:13)i alte componente ale fondurilor proprii ale altor instituții de credit, care nu (1) Directiva 93/22/CEE a Consiliului din 10 mai 1993 privind investi- țiile în valori mobiliare (JO L 141, 11. 6. 1993, p. 27), directivă modi- ficată ultima dată de Directiva 97/9/CE (JO L 84, 26. 3. 1997, p. 22). Până la data de 31 decembrie 2006, autoritățile competente din statele membre pot dispune derogări de la aplicarea metodelor prevăzute în Anexa III pentru contractele încheiate pe piața extrabursieră compensate printr-o casă de compensații, în cazul în care această casă are rol de contrapartidă juridică ș(cid:13)i în care toți participanții acoperă integral ș(cid:13)i zilnic riscurile pe care le prezintă la respectiva casă de compensații, oferind astfel o protecție atât împotriva riscurilor curente, cât ș(cid:13)i împotriva potențialelor riscuri viitoare. Autoritățile competente trebuie să se asigure că garanți- ile constituite acordă acelaș(cid:13)i nivel de protecție ca ș(cid:13)i garanțiile ce litera (a) îndeplinesc condițiile menționate la alineatul punctul (7) ș(cid:13)i că se elimină posibilitatea ca riscurile la care este expusă casa de compensații să crească peste valoarea de piață a garanțiilor respective. Statele membre comunică Comisiei moda- litatea în care utilizează această opțiune. (1) (4) În cazul în care elementele extrabilanțiere fac obiectul unei garanții explicite, ele sunt ponderate ca ș(cid:13)i cum ar fi fost contrac- tate în contul garantului ș(cid:13)i nu al contrapartidei. Când riscul ce rezultă dintr-o tranzacție extrabilanțieră este garantat integral ș(cid:13)i complet, respectându-se cerințele autorităților competente, printr-un activ recunoscut ca garanție la alineatul (1) litera (a) punctul (7) ș(cid:13)i litera (b) punctul (11), se va aplica o ponderare de 0 % sau de 20 %, în funcție de garanția respectivă. 230 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 Statele membre pot aplica o ponderare de 50 % elementelor extrabilanțiere care constituie cauțiuni sau garanții ce au caracter de substitut de credit ș(cid:13)i care sunt garantate integral, în conformitate cu cerințele autorităților competente, prin ipoteci ce îndeplinesc condițiile prevăzute la alineatul litera (c) punctul (1), cu condiția ca garantul să beneficieze de un drept direct asupra garanției respective. (1) sunt garantate, în conformitate cu cerințele autorităților compe- tente în cauză, cu titluri de valoare emise de către guvernele regio- nale sau autoritățile locale din Zona A, prin depozite la instituțiile de credit din Zona A, altele decât instituția care a acordat împrumutul, sau prin certificate de depozit sau instrumente simi- lare eliberate de instituțiile de credit respective. (5) În cazul în care activele sau elementele extrabilanțiere fac obiectul unei ponderări mai mici, datorită existenței unor garanții explicite sau a unei garanții colaterale acceptabile pentru autori- tățile competente, ponderarea mai redusă se aplică numai părții care este garantată sau care este acoperită integral de garanția colaterală. Articolul 44 Ponderarea creanțelor la administrațiile regionale sau autoritățile locale din statele membre (1) Fără a aduce atingere articolului 43 alineatul (1) litera (b), statele membre pot fixa o ponderare de 0 % pentru propriile administrații regionale sau autorități locale, în cazul în care, în planul riscurilor, nu există diferențe între creanțele la acestea din urmă ș(cid:13)i creanțele la guvernele centrale, datorită prerogativelor pe care le au administrațiile regionale ș(cid:13)i autoritățile locale de a colecta venituri ș(cid:13)i în conformitate cu unele acorduri instituționale, al căror efect este acela de a reduce la zero posibilitatea de neîndeplinire a obligațiilor de către acestea. O ponderare de 0 % stabilită în conformitate cu aceste criterii se aplică creanțelor la administrațiile regionale sau locale în cauză ș(cid:13)i elementelor extrabilanțiere deținute în contul unor terți, garantate de aceste administrații regionale sau locale sau garantate, în conformitate cu cerințele autorităților competente, printr-o garanție sub formă de titluri de valoare emise de aceste administrații regionale sau locale. (2) Statele membre înș(cid:13)tiințează Comisia în cazul în care consi- deră că o ponderare de 0 % este justificată, ținând seama de criteriile menționate la articolul 1. Comisia difuzează aceste informații. Alte state membre pot oferi instituțiilor de credit, sub supravegherea autorităților competente locale, posibilitatea de a aplica o ponderare de 0 %, în cazul în care aceste instituții au în derulare contracte cu guvernele regionale sau cu autoritățile locale respective, sau dacă dețin creanțe garantate de către acestea din urmă, inclusiv garanții colaterale sub formă de titluri de valoare. (2) Statele membre pot aplica o ponderare de 10 % creanțelor la instituțiile specializate, pe piețele interbancare ș(cid:13)i piețele datoriei publice din statele membre de origine ș(cid:13)i sub supravegherea îndeaproape de către autoritățile competente, în situația în care activele respective sunt garantate integral, în conformitate cu cerințele autorităților competente ale statelor membre de origine, printr-o combinație a activelor menționate la articolul 43 alinea- tul (1) literele (a) ș(cid:13)i (b), recunoscute de acestea din urmă ca repre- zentând o garanție adecvată. (3) Statele membre aduc la cunoș(cid:13)tința Comisiei toate dispozițiile adoptate în conformitate cu alineatele (1) ș(cid:13)i (2), precum ș(cid:13)i moti- vele care au stat la baza acestora. Comisia transmite aceste informații statelor membre. Comisia trebuie să examineze perio- dic implicațiile acestor dispoziții, pentru a se asigura că nu sunt de natură să denatureze normele privind concurența. Articolul 46 Organele administrative ș(cid:13)i întreprinderi cu scop necomercial locale În scopurile articolului 43 alineatul (1) litera (b), autoritățile competente pot include în conceptul de administrații regionale ș(cid:13)i autorități cu scop necomercial care răspund în fața administrațiilor regionale sau autorităților locale sau în fața autorităților care, potrivit opiniei autorităților competente, au aceleaș(cid:13)i responsabilități ca ș(cid:13)i autoritățile regionale ș(cid:13)i locale. ș(cid:13)i organismele administrative Autoritățile competente pot de asemenea include în conceptul de administrații regionale ș(cid:13)i autorități locale bisericile ș(cid:13)i comunitățile religioase constituite, potrivit dreptului public, ca persoană juri- în măsura în care percep impozite în conformitate cu dică, legislația care le conferă acest drept. Cu toate acestea, în acest caz nu se mai aplică opțiunea prevăzută la articolul 44. Articolul 45 Alte ponderări Articolul 47 Nivelul ratei de solvabilitate (1) Fără a aduce atingere articolului 44, alineatul (1), statele membre pot aplica o ponderare de 20 % asupra unor active care (1) Instituțiile de credit trebuie să îș(cid:13)i mențină permanent rata defi- nită la articolul 40 la un nivel de cel puțin 8 %. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 231 (2) Fără a aduce atingere alineatului (1), autoritățile competente pot prevedea rate minime superioare, după cum consideră necesar. Articolul 49 Limitarea expunerilor semnificative (3) În cazul în care rata de solvabilitate scade sub 8 %, autorită- țile competente veghează ca instituția de credit respectivă să adopte măsurile adecvate pentru a restabili, cât mai curând posi- bil, rata la nivelul minim stabilit. Secțiunea 3 Expuneri semnificative Articolul 48 Notificarea expunerilor semnificative (1) Expunerea unei instituții de credit față de un client sau un grup de clienți aflați în legătură este considerată a fi o expunere semnificativă dacă valoarea acesteia este echivalentă cu sau depă- ș(cid:13)eș(cid:13)te 10 % din fondurile proprii. (2) O instituție de credit trebuie să aducă la cunoș(cid:13)tința autorită- ților competente orice expunere semnificativă în sensul alineatu- lui (1). Statele membre dispun ca notificarea să se facă, la alegerea lor, în conformitate cu una dintre următoarele două metode: — notificarea tuturor expunerilor semnificative cel puțin o dată pe an, împreună cu alte notificări pe parcursul anului referitoare la noi expuneri semnificative, precum ș(cid:13)i la orice creș(cid:13)tere a expunerilor semnificative de cel puțin 20 % în com- parație cu valorile comunicate în rapoartele precedente; — notificarea tuturor expunerilor semnificative de cel puțin patru ori pe an. (3) Expunerile exceptate în sensul articolului 49 alineatul (7) lite- rele (a), (b), (c), (d), (f), (g) ș(cid:13)i (h) nu trebuie raportate, cu toate acestea, în conformitate cu alineatul (2). Frecvența rapoartelor sta- bilită la liniuța a doua din alineatul (2) poate fi redusă la două rapoarte pe an pentru expunerile menționate la articolul 49 ali- neatul (7) literele (e) ș(cid:13)i (i), ș(cid:13)i de asemenea la alineatele (8), (9) ș(cid:13)i (10). (4) Autoritățile competente solicită fiecărei instituții de credit să aplice proceduri administrative ș(cid:13)i contabile sănătoase, precum ș(cid:13)i mecanisme de control intern adecvate, în scopul de identifica ș(cid:13)i a înregistra toate expunerile semnificative ș(cid:13)i modificările ulterioare ale acestora, astfel cum este definit ș(cid:13)i solicitat prin prezenta direc- tivă, precum ș(cid:13)i pentru a supraveghea aceste expuneri în lumina politicilor fiecărei instituții de credit în materie de risc. În cazul în care o instituție de credit invocă alineatul (3), aceasta trebuie să țină o evidență a motivelor pentru care a invocat dispozițiile respective timp de cel puțin 1 an după evenimentul care a dat naș(cid:13)tere la o situație de derogare, astfel încât autoritățile competente să poată stabili dacă această solicitare este justificată. (1) O instituție de credit nu îș(cid:13)i poate asuma, față de un client sau un grup de clienți aflați în legătură, riscuri care să depăș(cid:13)ească 25 % din fondurile proprii ale instituției respective. (2) În cazul în care clientul sau grupul de clienți aflați în legătură constituie întreprinderea-mamă sau filiala unei instituții de credit ș(cid:13)i ale uneia sau mai multor filiale ale întreprinderii-mamă respec- tive, procentajul prevăzut la alineatul (1) se reduce la 20 %. Cu toate acestea, statele membre pot excepta expunerile față de ase- menea clienți de la aplicarea limitei de 20 %, în cazul în care se prevede supravegherea specifică a acestor riscuri prin alte măsuri sau proceduri. Statele membre trebuie să înș(cid:13)tiințeze Comisia ș(cid:13)i Comitetul consultativ bancar în legătură cu conținutul măsurilor sau procedurilor respective. (3) O instituție de credit nu îș(cid:13)i poate asuma expuneri semnifica- tive care în total depăș(cid:13)esc 800 % din fondurile sale proprii. (4) Statele membre pot impune limite mai stricte decât cele pre- văzute la alineatele (1), (2) ș(cid:13)i (3). (5) Orice instituție de credit trebuie să respecte permanent limitele prevăzute la alineatele (1), (2) ș(cid:13)i (3) referitoare la expuneri. În cazul în care, într-un caz excepțional, expunerile depăș(cid:13)esc limitele respective, situația trebuie de îndată comunicată autorită- ților competente care, dacă acest lucru se justifică, vor acorda instituției de credit o perioadă de timp limitată pentru a respecta limitele respective. (6) Statele membre pot acorda exceptări, totale sau parțiale, de la aplicarea alineatelor (1), (2) ș(cid:13)i (3) referitoare la riscurile asumate de către o instituție de credit față de întreprinderea-mamă, față de filiale ale întreprinderii-mamă respective sau față de propriile sale în măsura în care aceste întreprinderi sunt incluse în filiale, supravegherea pe bază consolidată la care este supusă ș(cid:13)i instituția de credit, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive sau cu alte standarde echivalente în vigoare într-o țară terță. (7) Statele membre pot excepta de la aplicarea alineatelor (1), (2) ș(cid:13)i (3), total sau parțial, următoarele riscuri: (a) active reprezentând creanțe la administrațiile centrale ș(cid:13)i la băncile centrale din Zona A; (b) active reprezentând creanțe la Comunitățile Europene; RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 232 (c) active reprezentând creanțe care sunt garantate în mod expres de administrațiile centrale sau de băncile centrale din Zona A sau de către Comunitățile Europene; (d) alte expuneri care pot fi atribuite administrațiilor centrale sau băncilor centrale din Zona A sau Comunităților Europene, sau garantate de acestea; (e) active reprezentând creanțe ș(cid:13)i riscuri la administrațiile cen- trale sau băncile centrale din Zona B, care sunt exprimate ș(cid:13)i, după caz, finanțate în moneda națională a debitorilor; (f) active ș(cid:13)i alte expuneri garantate, în conformitate cu cerințele autorităților competente, cu valori mobiliare emise de admi- nistrațiile centrale sau de băncile centrale din Zona A sau valori mobiliare emise de către Comunitățile Europene sau de către autoritățile regionale sau locale ale statelor membre, la care se aplică o ponderare de 0 % în materie de solvabilitate, în conformitate cu articolul 44; (g) active ș(cid:13)i expuneri garantate, în conformitate cu dispozițiile autorităților competente, cu depozite în numerar constituite la împrumutător sau la instituția de credit care este întreprinderea-mamă sau o filială a împrumutătorului; (h) active ș(cid:13)i expuneri garantate, în conformitate cu cerințele autorităților competente, cu certificate de depozit emise de către împrumutător sau de către o instituție de credit care este întreprinderea-mamă sau o filială a instituției de credit ș(cid:13)i depuse la una dintre acestea; (p) (i) (j) active reprezentând creanțe la instituții de credit, precum ș(cid:13)i alte expuneri la acestea, cu o scadență de cel mult un an ș(cid:13)i care nu constituie fonduri proprii ale instituțiilor respective; active reprezentând creanțe ș(cid:13)i expuneri la alte instituții decât instituțiile de credit, dar care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 45 alineatul (2), cu o scadență de cel mult un an ș(cid:13)i garantate în conformitate cu acelaș(cid:13)i alineat; (k) facturi comerciale ș(cid:13)i alte facturi similare, cu o scadență de cel mult un an, cu semnătura altor instituții de credit; (l) titluri de creanță, articolul 22 alineatul (4) din Directiva 85/611/CEE; în conformitate cu definiția de la (n) active reprezentând creanțe la instituțiile de credit regionale sau centrale cu care creditorul este asociat în cadrul unei rețele, în conformitate cu dispozițiile legale ș(cid:13)i obligatorii ș(cid:13)i care sunt responsabile, în conformitate cu aceste dispoziții, cu efectuarea operațiunilor de compensare în numerar în cadrul rețelei respective; (o) expunerile garantate, în conformitate cu cerințele autorități- lor competente, cu valori mobiliare, altele decât cele mențio- nate la litera (f), cu condiția ca valorile mobiliare respective să nu fie emise de către însăș(cid:13)i instituția de credit, întreprinderea-mamă a acesteia sau una dintre filialele aces- tora, sau de către clientul respectiv sau grupul de clienți aflați în legătură. Valorile mobiliare constituite ca garanții trebuie evaluate la prețul pieței, ele trebuie să aibă valori care să depăș(cid:13)ească expunerile garantate ș(cid:13)i trebuie fie tranzacționate la o bursă, fie negociabile efectiv ș(cid:13)i cotate în mod regulat pe o piață care funcționează prin intermediul unor agenți profesioniș(cid:13)ti recunoscuți ș(cid:13)i care veghează, în conformitate cu cerințele autorităților competente din statul membru de origine al instituției de credit, la stabilirea unui preț obiectiv, astfel încât valoarea suplimentară a valorilor mobiliare să poată fi verificată oricând. Valoarea suplimentară necesară este de 100 %; cu toate acestea, ea se ridică la 150 % în cazul acțiunilor ș(cid:13)i la 50 % în cazul titlurilor de creanță emise de instituțiile de credit, de autoritățile regionale sau locale din statele membre altele decât cele prevăzute la articolul 44, ș(cid:13)i în cazul titlurilor de creanță emise de BEI ș(cid:13)i de băncile mul- tilaterale de dezvoltare. Valorile mobiliare constituite ca garanții nu pot reprezenta fonduri proprii ale instituțiilor de credit; împrumuturi garantate, în conformitate cu cerințele autori- tăților competente, prin ipoteci constituite asupra locuințelor sau prin acțiuni la societățile imobiliare finlandeze, care func- ționează în conformitate cu legea finlandeză a societăților imobiliare din 1991 sau în conformitate cu legislația ulte- rioară echivalentă, precum ș(cid:13)i tranzacțiile de închiriere, în cadrul cărora locatorul deține integral proprietatea asupra locuinței date cu chirie atâta vreme cât locatarul nu îș(cid:13)i exer- cită opțiunea de cumpărare, în toate aceste situații reprezen- tând până la 50 % din valoarea proprietății imobiliare respec- tive. Valoarea locuinței se calculează, în conformitate cu cerințele autorităților competente, pe baza normelor stricte de evaluare prevăzute de actele cu putere de lege sau actele administrative. Evaluarea se face cel puțin o dată pe an. În scopurile acestui punct, prin locuință se înțelege locuința care urmează să fie ocupată sau închiriată de persoana care ia cu împrumut; (q) 50 % din elementele extrabilanțiere care prezintă un grad de risc mediu/scăzut menționate în Anexa II; (m) până la o coordonare ulterioară, participațiile la întreprinde- rile de asigurare menționate la articolul 51 alineatul (3), până la un nivel de 40 % din fondurile proprii ale instituției de cre- dit care dobândeș(cid:13)te participația respectivă; (r) sub rezerva avizului autorităților competente, garanțiile, altele decât garanțiile pentru credite, care sunt întemeiate pe un act cu putere de lege sau o normă administrativă ș(cid:13)i care sunt acordate membrilor de către societățile de garanție mutuală care au statut de instituții de credit, sub rezerva unei ponderări de 20 % din valoarea acestora. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 233 Statele membre informează Comisia în situația în care utili- zează această opțiune, pentru a demonstra că aceasta nu denaturează normele privind concurența; (12) Cel târziu până la data de 1 ianuarie 1999, pe baza unui raport înaintat de Comisie, Consiliul trebuie să analizeze trata- mentul riscurilor interbancare prevăzute la alineatul (7) litera (i), precum ș(cid:13)i alineatele (9) ș(cid:13)i (10). Consiliul decide, la propunerea Comisiei, asupra oricăror modificări care pot fi efectuate. (s) elementele extrabilanțiere care prezintă un grad de risc scăzut menționate în Anexa II, în măsura în care există un acord încheiat cu un client sau un grup de clienți aflați în legătură, în sensul căruia riscul nu poate fi suportat decât dacă se con- stată că nu va determina depăș(cid:13)irea limitelor impuse la aline- atele (1), (2) ș(cid:13)i (3). (8) În sensul alineatelor (1), (2) ș(cid:13)i (3), statele membre pot aplica o ponderare de 20 % activelor care reprezintă creanțe la autoritățile regionale ș(cid:13)i locale din statele membre, precum ș(cid:13)i altor expuneri legate de, sau garantate de autoritățile respective; sub rezerva articolului 44, statele membre pot totuș(cid:13)i reduce ponderarea res- pectivă la 0 %. (9) În sensul alineatelor (1), (2) ș(cid:13)i (3), statele membre pot aplica o ponderare de 20 % activelor care reprezintă creanțe ș(cid:13)i expuneri la instituțiile de credit care au scadențe de cel puțin un an ș(cid:13)i de cel mult trei ani, precum ș(cid:13)i o ponderare de 50 % activelor care repre- zintă creanțe la instituțiile de credit cu o scadență de cel puțin trei ani, cu condiția ca aceste creanțe să fie reprezentate de instrumente de debit emise de o instituție de credit ș(cid:13)i ca instrumentele respec- tive să fie, după părerea autorităților competente, efectiv negoci- abile pe o piață care să includă operatori profesioniș(cid:13)ti ș(cid:13)i să fie cotate zilnic pe piața respectivă sau cu condiția ca emiterea instru- mentelor respective să fi fost autorizată de autoritățile competente din statul membru de origine ale instituției de credit care a emis instrumentele respective. În nici un caz, nici unul dintre aceste elemente nu trebuie să reprezinte fonduri proprii. Articolul 50 Supravegherea pe bază consolidată sau neconsolidată a expunerilor semnificative (1) În cazul în care instituția de credit nu este nici întreprindere- mamă, nici filială, respectarea obligațiilor impuse la articolele 48 ș(cid:13)i 49 sau în orice altă dispoziție comunitară aplicabilă în acest domeniu, este supravegheată pe bază neconsolidată. (2) În celelalte situații, impuse la articolele 48 ș(cid:13)i 49 sau în orice altă dispoziție comunitară aplica- bilă în acest domeniu este supravegheată pe bază consolidată, în conformitate cu articolele 52-56. respectarea obligațiilor (3) Statele membre pot renunța la supravegherea pe bază indivi- duală sau sub-consolidată a respectării obligațiilor impuse la articolele 48 ș(cid:13)i 49 sau prin orice altă dispoziție comunitară apli- cabilă în acest domeniu de către o instituție de credit care, în cali- tate de întreprindere-mamă, este supusă supravegherii pe bază consolidată, precum ș(cid:13)i de către orice filială a unei asemenea insti- tuții de credit care este supusă autorizării ș(cid:13)i supravegherii lor ș(cid:13)i care este inclusă în supravegherea pe bază consolidată. Statele membre pot renunța, de asemenea, la supravegherea de acest gen, în cazul în care întreprinderea-mamă este un holding financiar constituit în acelaș(cid:13)i stat membru ca ș(cid:13)i instituția de cre- dit, cu condiția ca întreprinderea respectivă să fie supusă aceleiaș(cid:13)i supravegheri ca ș(cid:13)i instituțiile de credit. (10) Prin derogare de la alineatul (7) litera (i) ș(cid:13)i alineatul (9), statele membre pot aplica o ponderare de 20 % activelor care con- stituie creanțe sau alte expuneri la instituțiile de credit, indiferent de scadență. În situațiile la care se face referire în primul ș(cid:13)i al doilea paragraf, trebuie adoptate măsuri pentru a asigura repartiția adecvată a ris- cului în cadrul grupului. (11) În cazul în care expunerea la un client este garantată de către un terț sau prin constituirea unei garanții sub formă de valori mobiliare emise de un terț în condițiile prevăzute la alineatul (7) litera (o), statele membre pot: — să trateze expunerile ca fiind asumate de către terț ș(cid:13)i nu de către client, dacă riscul respectiv este garantat direct ș(cid:13)i necondiționat de terțul respectiv, în conformitate cu cerințele autorităților competente; Secțiunea 4 Participații semnificative în afara sectorului financiar Articolul 51 Limitarea participațiilor calificate nefinanciare — să trateze expunerile ca fiind asumate de către terț ș(cid:13)i nu de către client, dacă riscul definit la alineatul (7) litera (o) este garantat prin constituirea unei garanții, în condițiile mențio- nate la alineatul respectiv. (1) Nici o instituție de credit nu poate deține o participație califi- cată care să depăș(cid:13)ească 15 % din fondurile sale proprii la o între- instituție prindere care nu este nici instituție de credit, nici 234 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 financiară ș(cid:13)i nici o întreprindere care să desfăș(cid:13)oare una dintre activitățile menționate la articolul 43 alineatul (2) litera (f) al doilea paragraf din Directiva 86/635/CEE. CAPITOLUL 3 SUPRAVEGHEREA PE BAZĂ CONSOLIDATĂ (2) Suma totală a participațiilor calificate ale unei instituții de cre- dit la întreprinderi, altele decât instituțiile de credit, instituțiile financiare sau întreprinderile care desfăș(cid:13)oară activitățile mențio- nate în al doilea paragraf de la articolul 43 alineatul (2) litera (f) din Directiva 86/635/CEE nu poate depăș(cid:13)i 60 % din fondurile sale proprii. (3) Statele membre nu sunt obligate să aplice limitele prevăzute la alineatele (1) ș(cid:13)i (2) la participațiile la întreprinderi de asigurare definite de Directivele 73/239/CEE (1)ș(cid:13)i 79/267/CEE (2). Articolul 52 Supravegherea pe bază consolidată a instituțiilor de credit (1) Fiecare instituție de credit care are ca filială o altă instituție de credit sau o instituție financiară de alt gen sau care deține parti- cipații la astfel de instituții face obiectul, în măsura ș(cid:13)i în modali- tatea indicată la articolul 54, supravegherii pe baza situației finan- ciare consolidate. Acest tip de supraveghere se exercită cel puțin în domeniile prevăzute la alineatele (5) ș(cid:13)i (6). (4) Acțiunile deținute temporar în cursul unei operațiuni de asistență financiară pentru reorganizarea sau salvarea unei întreprinderi sau pe durata preluării unei emisiuni de titluri de către o instituție în numele altor instituții nu se consideră partici- pații calificate la calcularea limitelor prevăzute la alineatele (1) ș(cid:13)i (2). Acțiunile care nu constituie active fixe financiare în sensul articolului 35 alineatul (2) din Directiva 86/635/CEE nu se includ în această categorie. (2) Fiecare instituție de credit a cărei întreprindere-mamă este un holding financiar se supune, în măsura ș(cid:13)i în conformitate cu normele indicate la articolul 54, supravegherii pe baza situației financiare consolidate a holdingului financiar respectiv. Acest gen de supraveghere este exercitată cel puțin în domeniile indicate la alineatele (5) ș(cid:13)i (6). Consolidarea situației financiare a holdingului financiar nu implică în nici un fel faptul că autoritățile competente sunt obligate să supravegheze în mod individual holdingul respectiv. (5) Limitele prevăzute la alineatele (1) ș(cid:13)i (2) pot fi depăș(cid:13)ite numai în situații excepționale. În asemenea situații, autoritățile compe- tente pot, cu toate acestea, solicita unei instituții de credit fie să îș(cid:13)i majoreze fondurile proprii, fie să adopte alte măsuri echivalente. (3) Statele membre sau autoritățile competente responsabile cu exercitarea supravegherii pe bază consolidată în conformitate cu articolul 53 pot decide, în cazurile menționate mai jos, ca o insti- tuție de credit, instituție financiară sau o întreprindere de servicii bancare auxiliare care este filială sau la care se deține o participa- ție, să nu fie luată în considerare în procesul de consolidare: (6) Statele membre pot dispune ca autoritățile competente să nu aplice limitele menționate la alineatele (1) ș(cid:13)i (2), în cazul în care prevăd ca excedentele de participări calificate ale unei instituții de credit în raport cu limitele respective să fie acoperite 100 % de către fondurile proprii ș(cid:13)i ca aceste fonduri proprii să nu fie luate în considerare la calcularea ratei de solvabilitate. În cazul în care sunt depăș(cid:13)ite ambele limite stabilitate la alineatele (1) ș(cid:13)i (2), valoarea care trebuie acoperită de fondurile proprii trebuie să fie excedentul cel mai mare. (1) Prima Directivă 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i actelor administrative referitoare la inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității de asigurare directă, alta decât asigurările de viață (JO L 228, 16. 8. 1973, p. 3), directivă modi- ficată ultima dată de Directiva 95/26/CE. (2) Prima Directivă 79/267/CEE a Consiliului din 5 martie 1979 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i actelor administrative referitoare la accesul la inițierea ș(cid:13)i exercitarea activității de asigurare de viață directă (JO L 63, 13. 3. 1979, p. 1), directivă modificată ultima dată de Directiva 95/26/CE. — în cazul în care întreprinderea care ar trebui luată în conside- rare în procesul de consolidare este situată într-o țară terță unde există obstacole de natură juridică în calea transferului de informații necesare; — în cazul în care întreprinderea care ar trebui inclusă nu pre- zintă, după părerea autorităților competente, decât un interes neglijabil în ceea ce priveș(cid:13)te obiectivele supravegherii institu- țiilor de credit ș(cid:13)i, în orice caz, dacă totalul bilanțului societății care ar trebui inclusă este inferior celei mai mici dintre următoarele două valori: 10 milioane EUR sau 1 % din totalul societății care deține bilanțului participația respectivă. În cazul în care mai multe întreprinderi îndeplinesc criteriile de mai sus, acestea trebuie totuș(cid:13)i incluse în consolidare, în măsura în care ansamblul acestor întreprinderi prezintă un interes care nu este neglijabil în ceea ce priveș(cid:13)te obiectivele menționate anterior sau societății-mamă sau al — în cazul în care, în opinia autorităților competente responsa- bile cu exercitarea supravegherii pe bază consolidată, 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 235 consolidarea situației financiare a întreprinderii care ar trebui inclusă este inadecvată sau poate induce în eroare, în ceea ce priveș(cid:13)te realizarea obiectivului de supraveghere a instituțiilor de credit. (8) În cazul în care instituția de credit a cărei întreprindere-mamă este o instituție de credit a fost autorizată ș(cid:13)i este situată într-un alt stat membru, autoritățile competente care au acordat autorizația trebuie să aplice instituției normele prevăzute la alineatul (5) pe bază individuală sau, după caz, sub-consolidată. (4) În cazul în care autoritățile competente ale unui stat membru nu includ filiala unei instituții de credit în supravegherea pe bază consolidată într-una dintre situațiile prevăzute la cea de-a doua ș(cid:13)i a treia liniuță de la alineatul (3), autoritățile competente din statul membru unde este localizată filiala instituției de credit respective pot solicita întreprinderii-mamă informații care să poată facilita procesul de supraveghere a instituției de credit respective. (5) Supravegherea solvabilității ș(cid:13)i adecvarea fondurilor proprii pentru a acoperi riscurile de piață ș(cid:13)i pentru a controla expunerile semnificative se exercită pe bază consolidată în conformitate cu prezentul articol ș(cid:13)i cu articolele 53-56. Statele membre adoptă orice măsuri necesare, după caz, pentru a include ș(cid:13)i holdingurile financiare în procesul de supraveghere pe bază consolidată, în conformitate cu alineatul (2). Respectarea limitelor impuse la articolul 51 alineatele (1) ș(cid:13)i (2) se supervizează ș(cid:13)i se controlează pe baza situației financiare conso- lidate sau sub-consolidate a instituției de credit. (6) Autoritățile competente se asigură că toate întreprinderile ce intră în sfera supravegherii pe bază consolidată exercitată asupra unei instituții de credit în aplicarea alineatelor (1) ș(cid:13)i (2) dispun de mecanisme de control intern adecvate pentru furnizarea de date ș(cid:13)i informații relevante pentru procesul de supraveghere pe bază consolidată. (7) Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice din alte directive, statele membre pot renunța la aplicarea, pe bază individuală ș(cid:13)i neconsolidată, a normelor prevăzute la alineatul (5) unei instituții de credit care, în calitate de întreprindere-mamă, face obiectul supravegherii pe bază consolidată, precum ș(cid:13)i oricărei filiale a unei asemenea instituții de credit care este supusă autorizării ș(cid:13)i supra- vegherii ș(cid:13)i care este inclusă în procesul de supraveghere pe bază consolidată a instituției de credit, care este întreprinderea-mamă. Aceeaș(cid:13)i opțiune de exceptare este valabilă ș(cid:13)i în cazul în care întreprinderea-mamă este un holding financiar care are sediul central în acelaș(cid:13)i stat membru ca ș(cid:13)i instituția de credit respectivă, cu condiția să fie supusă aceluiaș(cid:13)i proces de supraveghere ca cel exercitat asupra instituțiilor de credit ș(cid:13)i, în special, să respecte normele prevăzute la alineatul (5). În ambele cazuri prevăzute la primul paragraf, trebuie adoptate măsuri pentru a asigura distribuirea corespunzătoare a capitalu- lui în cadrul grupului bancar respectiv. filialelor autorizarea responsabile (9) Fără a aduce atingere cerințelor de la alineatul (8), autoritățile competente unei cu întreprinderi-mamă care sunt instituții de credit au posibilitatea ca, prin acord bilateral, să îș(cid:13)i delege responsabilitățile de suprave- ghere autorităților competente care au autorizat ș(cid:13)i care monitorizează întreprinderea-mamă, astfel încât acestea să îș(cid:13)i în asume responsabilitatea supravegherii conformitate cu dispozițiile prezentei directive. Comisia trebuie informată în legătură cu existența ș(cid:13)i conținutul acestor acorduri. La rândul său, Comisia înaintează astfel de informații autorități- lor competente din celelalte state membre, precum ș(cid:13)i Comitetului bancar consultativ. respective, filialei (10) Statele membre prevăd posibilitatea ca autoritățile lor com- petente responsabile cu exercitarea supravegherii pe bază conso- lidată să poată solicita filialelor unei instituții de credit sau unei societăți financiare de tip holding care nu sunt incluse în obiectivul supravegherii pe bază consolidată, informațiile prevăzute la articolul 55. În această situație, se aplică procedurile de transmi- tere ș(cid:13)i verificare a informațiilor prevăzute în articolul menționat. Articolul 53 Autoritățile competente responsabile cu supravegherea pe bază consolidată (1) În cazul în care întreprinderea-mamă este o instituție de cre- dit, supravegherea pe bază consolidată se exercită de către auto- ritățile competente care au autorizat-o în conformitate cu articolul 4. (2) În cazul în care întreprinderea-mamă a unei instituții de cre- dit este un holding financiar, supravegherea pe bază consolidată se exercită de către autoritățile competente care au autorizat instituția de credit respectivă, în conformitate cu articolul 4. Cu toate acestea, dacă instituțiile de credit autorizate în două sau mai multe state membre au ca întreprinderea-mamă acelaș(cid:13)i holding financiar, supravegherea pe bază consolidată se exercită de către autoritățile competente ale instituției de credit autorizate în statul membru în care holdingul financiar respectiv a fost constituit. În cazul în care autoritățile competente respective aplică aceste norme în mod individual instituțiilor de credit, acestea pot aplica, în scopul calculării fondurilor proprii, dispoziția din ultimul para- graf de la articolul 3 alineatul (2). În cazul în care în statul membru în care a fost constituit holdingul financiar nu a fost autorizată nici o filială a unei instituții de cre- dit, autoritățile competente din statele membre în cauză (inclusiv autoritățile din statul membru unde a fost constituit holdingul financiar) caută să convină căreia dintre ele îi revine sarcina de a 236 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 exercita supravegherea pe bază consolidată. În absența unui acord de acest gen, supravegherea pe bază consolidată se exercită de către autoritățile competente care au autorizat instituția de credit cu cel mai mare total bilanțier; dacă acest total este similar, supravegherea pe bază consolidată se exercită de către autoritatea competentă care a acordat prima autorizația menționată la articolul 4. (3) Autoritățile competente în cauză pot renunța de comun acord la normele prevăzute în primul ș(cid:13)i al doilea paragraf de la alinea- tul (2). (4) Acordurile prevăzute în al treilea paragraf de la alineatul (2), precum ș(cid:13)i (3) trebuie să prevadă proceduri de cooperare ș(cid:13)i de transmitere a informațiilor, astfel încât să fie înde- plinite obiectivele procesului de supraveghere. la alineatul (5) În cazul în care în cadrul unui stat membru există mai multe autorități competente cu exercitarea supravegherii prudențiale a instituțiilor de credit ș(cid:13)i a instituțiilor financiare, statele membre trebuie să întreprindă măsurile necesare pentru a organiza coor- donarea autorităților respective. în ce mod se face consolidarea. Autoritățile competente pot per- mite sau solicita în special utilizarea metodei echivalării. Cu toate acestea, această metodă nu reprezintă o includere a întreprinde- rilor în cauză în supravegherea pe bază consolidată. (4) Fără a aduce atingere alineatelor (1), (2) ș(cid:13)i (3), autoritățile competente stabilesc dacă ș(cid:13)i cum se face consolidarea în următoarele cazuri: — în cazul în care, în opinia autorităților competente, o institu- ție de credit exercită o influență semnificativă asupra uneia sau mai multor instituții de credit sau instituții financiare, fără a deține însă o participație sau alte legături prin intermediul capitalului la instituțiile respective; — în cazul în care două sau mai multe instituții de credit sau instituții financiare se află sub o conducere unică, fără ca acest lucru să se facă în baza unui contract sau a unui contract de asociere; — în cazul în care două sau mai multe instituții de credit sau instituții financiare au organisme administrative, de conducere sau de control formate în cea mai mare parte din aceleaș(cid:13)i persoane. Articolul 54 Forma ș(cid:13)i dimensiunile consolidării Autoritățile competente pot, în special, permite sau solicita utilizarea metodei prevăzute la articolul 12 din Directiva 83/349/CEE. Metoda respectivă nu înseamnă includerea întreprin- derilor în cauză în supravegherea consolidată. (1) Autoritățile competente responsabile cu supravegherea pe bază consolidată trebuie să solicite, în scopurile supravegherii, consolidarea integrală a tuturor instituțiilor de credit ș(cid:13)i a institu- țiilor financiare care sunt filiale ale unei întreprinderi-mamă. (5) În cazul în care se solicită supravegherea pe bază consolidată, în conformitate cu articolul 52 alineatele (1) ș(cid:13)i (2), întreprinderile prestatoare de servicii bancare auxiliare sunt incluse ș(cid:13)i ele în procesul de consolidare în cazurile ș(cid:13)i potrivit metodelor prevă- zute la alineatele (1)-(4) din prezentul articol. Cu toate acestea, se poate prevedea o consolidare proporțională în cazul în care, în opinia autorităților competente, răspunderea unei întreprinderi-mamă care deține o parte din capital este limi- tată la acea parte de capital, dat fiind faptul că ceilalți acționari sau membri au o solvabilitate satisfăcătoare. Răspunderea celorlalți acționari ș(cid:13)i membri trebuie stabilită clar, dacă este necesar, chiar prin angajamente semnate oficial. Articolul 55 Informațiile care trebuie furnizate de holdingurile cu activitate mixtă ș(cid:13)i de filialele acestora (2) Autoritățile competente responsabile cu exercitarea suprave- gherii pe bază consolidată trebuie, în scopurile supravegherii, să solicite consolidarea proporțională a participațiilor deținute la instituții de credit ș(cid:13)i instituții financiare gestionate de către o între- prindere inclusă în consolidare împreună cu una sau mai multe întreprinderi care nu sunt incluse în consolidare, în cazul în care răspunderea întreprinderilor respective este limitată la partea de capital pe care o dețin. (1) Până la o coordonare ulterioară a metodelor de consolidare, statele membre prevăd ca, în cazul în care întreprinderea-mamă a uneia sau mai multor instituții de credit este un holding cu acti- vitate mixtă, autoritățile competente responsabile cu autorizarea ș(cid:13)i supravegherea instituțiilor de credit respective să solicite, luând legătura cu respectivul holding cu activitate mixtă ș(cid:13)i cu filialele acestuia, fie direct, fie prin intermediul filialelor instituției de cre- dit, furnizarea oricăror informații care ar putea fi relevante în scopul supravegherii filialelor instituției de credit. (3) În cazul existenței unor participații sau a altor legături prin intermediul capitalului, altele decât cele menționate la alinea- tele (1) ș(cid:13)i (2), autoritățile competente trebuie să stabilească dacă ș(cid:13)i (2) Statele membre prevăd ca autoritățile lor competente să poată efectua ele însele sau prin inspectori externi verificări la fața 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 237 locului pentru a verifica informațiile primite de la holdingurile cu activitate mixtă ș(cid:13)i de la filialele acestora. În cazul în care un holding cu activitate mixtă sau una dintre filialele acestuia este o întreprindere de asigurare, poate fi utilizată ș(cid:13)i procedura prevă- zută la articolul 56 alineatul (4). În cazul în care un holding cu activitate mixtă sau una dintre filialele acesteia este situată într-un stat membru altul decât cel în care se află filiala instituției de cre- dit, verificarea la fața locului a informațiilor se face în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 56 alineatul (7). Articolul 56 Măsuri de facilitare a supravegherii pe bază consolidată (1) Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că nu există obstacole de natură juridică care să împiedice între- prinderile incluse în sfera supravegherii pe bază consolidată, holdingurile cu activitate mixtă ș(cid:13)i filialele acestora, sau filialele din categoria celor prevăzute la articolul 52 alineatul (10), să facă schimb de informații care pot fi importante pentru procesul de supraveghere, în conformitate cu articolele 52-55 ș(cid:13)i cu prezentul articol. (2) În cazul în care o întreprindere-mamă ș(cid:13)i oricare dintre filia- lele acesteia, care sunt instituții de credit, sunt situate în state membre diferite, autoritățile competente din fiecare stat membru fac schimb de informații ce pot permite sau facilita exercitarea supravegherii pe bază consolidată. În cazul în care autoritățile competente din statul membru unde se află întreprinderea-mamă nu exercită ele însele activități de supraveghere pe bază consolidată în conformitate cu articolul 53, acestea pot fi invitate de către autoritățile competente responsa- bile cu exercitarea procesului de supraveghere să solicite întreprinderii-mamă orice informație care ar putea fi importantă pentru supravegherea pe bază consolidată ș(cid:13)i să transmită aceste informații autorităților respective. (3) Statele membre autorizează, între autoritățile lor competente, schimbul de informații prevăzute la alineatul (2), plecând de la premisa că, în cazul holdingurilor financiare, instituțiilor financi- are sau întreprinderilor prestatoare de servicii bancare auxiliare, colectarea sau deținerea de informații nu implică în nici un fel obligația autorităților competente de a exercita o funcție de supra- veghere individuală a instituțiilor sau întreprinderilor respective. În mod similar, statele membre îș(cid:13)i autorizează autoritățile com- petente să inițieze schimbul de informații prevăzut la articolul 55 plecând de la premisa că respectiva colectare sau deținere de informații nu implică în nici un fel obligația autorităților compe- tente de a juca un rol de supraveghere a holdingurilor cu activi- tate mixtă sau a filialelor acestora care nu sunt instituții de credit, sau a filialelor din categoria celor prevăzute la articolul 52 aline- atul (10). (4) În cazul în care o instituție de credit, un holding financiar sau un holding cu activitate mixtă controlează una sau mai multe fili- ale care sunt întreprinderi de asigurare sau alte întreprinderi care oferă servicii de investiții care sunt supuse autorizării, autoritățile competente ș(cid:13)i autoritățile cărora li s-a încredințat responsabilita- tea publică de supraveghere a întreprinderilor de asigurare sau a întreprinderilor care oferă servicii de investiții trebuie să colaboreze îndeaproape. Fără a aduce atingere responsabilităților pe care le au fiecare, aceste autorități trebuie să îș(cid:13)i ofere reciproc orice informație care poate simplifica îndeplinirea sarcinilor ș(cid:13)i, de asemenea, pentru a permite supravegherea activității ș(cid:13)i a situației financiare generale a întreprinderilor pe care le supraveghează. (5) Informațiile primite în cadrul procesului de supraveghere pe bază consolidată ș(cid:13)i, în special, orice schimb de informații între autoritățile competente prevăzut în prezenta directivă sunt regle- mentate prin condițiile respectării secretului profesional definit la articolul 30. (6) Autoritățile competente responsabile cu supravegherea pe bază consolidată trebuie să întocmească liste ale holdingurilor financiare la care se face referire la articolul 52 alineatul (2). Aceste liste trebuie comunicate autorităților competente din celelalte state membre, precum ș(cid:13)i Comisiei. (7) În cazul în care, în aplicarea prezentei directive, autoritățile competente dintr-un stat membru doresc, în anumite cazuri, să verifice informațiile referitoare la o instituție de credit, un holding financiar, o instituție financiară, o întreprindere prestatoare de servicii bancare auxiliare, un holding cu activitate mixtă, o filială din categoria celor prevăzute la articolul 55 sau o filială din categoria celor prevăzute la articolul 52 alineatul (10), situate într-un alt stat membru, aceste autorități trebuie să solicite auto- rităților competente din celălalt stat membru să facă verificarea respectivă. Autoritățile care primesc o astfel de solicitare trebuie, în cadrul competențelor lor, să dea curs acestei cereri, procedând la efectuarea verificărilor respective ele însele sau permițând auto- rităților care au făcut solicitarea să facă verificarea sau permițând unui auditor sau expert să o facă. (8) Fără a aduce atingere dispozițiilor din dreptul penal, statele membre trebuie să vegheze ca penalități sau măsuri menite să pună capăt încălcărilor constatate sau cauzelor acestora să poată fi impuse holdingurilor financiare ș(cid:13)i holdingurilor cu activitate mixtă sau directorilor acestora care încalcă actele cu putere de lege ș(cid:13)i actele administrative adoptate pentru a pune în aplicare articolele 52-55, precum ș(cid:13)i prezentul articol. În unele cazuri, astfel de măsuri pot necesita intervenția instanței. Autoritățile compe- tente colaborează îndeaproape pentru a se asigura că sancțiunile menționate anterior sau măsurile respective produc efectele dorite, în special atunci când administrația centrală sau clădirea principală a unui holding financiar sau a unui holding cu activi- tate mixtă se află în altă parte decât sediul central. 238 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 TITLUL VI COMITETUL BANCAR CONSULTATIV Articolul 57 Componența ș(cid:13)i sarcinile Comitetului bancar consultativ (1) Pe lângă Comisie se instituie un Comitet bancar consultativ al autorităților competente din statele membre. (2) Sarcinile Comitetului bancar consultativ sunt de a asista Comisia în punerea în aplicare în mod corespunzător a prezentei directive. De asemenea, acest Comitet consultativ îndeplineș(cid:13)te sar- cinile prevăzute în prezenta directivă ș(cid:13)i acordă asistență Comisiei la elaborarea propunerilor către Consiliu referitoare la coordona- rea ulterioară în sfera instituțiilor de credit. (3) Comitetul bancar consultativ nu răspunde de probleme con- crete legate de instituțiile de credit individuale. (4) Comitetul bancar consultativ este format din cel mult trei reprezentanți ai fiecărui stat membru, precum ș(cid:13)i din reprezentanți ai Comisiei. Din când în când, aceș(cid:13)ti reprezentanți pot fi însoțiți ș(cid:13)i de consultanți, cu condiția aprobării prealabile a Comitetului. Comitetul poate de asemenea invita personal calificat ș(cid:13)i specialiș(cid:13)ti să participe la ș(cid:13)edințele sale de lucru. Secretariatul este asigurat de către Comisie. (5) Comitetul bancar consultativ îș(cid:13)i adoptă propriul regulament de funcționare ș(cid:13)i numeș(cid:13)te un preș(cid:13)edinte din rândul reprezentan- ților statelor membre. Comitetul bancar consultativ se întruneș(cid:13)te periodic ș(cid:13)i ori de câte ori este necesar. Comisia poate solicita Comitetului organizarea unei ș(cid:13)edințe de urgență, în cazul în care consideră că este necesar. alineatul (1) ș(cid:13)i articolul 6 alineatul (1), precum ș(cid:13)i celorlalte cerințe pe care statele membre le aplică, precum ș(cid:13)i informațiile care trebuie incluse în programul de activități, Comitetul formulând sugestii Comisiei, ori de câte ori devine necesar, pentru o mai bună coordonare. Articolul 59 Rapoarte de urmărire (1) Până la o coordonare ulterioară, autoritățile competente sta- bilesc, în scopul supravegherii ș(cid:13)i, dacă este necesar, suplimentar față de coeficienții pe care îi aplică, diferite rapoarte între diferi- tele active ș(cid:13)i pasive ale instituțiilor de credit, pentru a le supraveghea solvabilitatea ș(cid:13)i nivelul lichidităților, precum ș(cid:13)i pen- tru a examina celelalte măsuri care pot asigura protejarea economiilor. În acest scop, Comitetul bancar consultativ decide asupra conți- nutului diferitelor elemente ale rapoartelor de urmărire la care se face referire în primul paragraf ș(cid:13)i stabileș(cid:13)te metodele care se aplică la calcularea acestora. Ori de câte ori este necesar, Comitetul bancar consultativ se inspiră din consultările tehnice care au loc între autoritățile de supraveghere ale categoriilor de instituții implicate. (6) Dezbaterile Comitetului bancar consultativ ș(cid:13)i concluziile aces- tora sunt confidențiale, cu excepția situațiilor în care Comitetul decide altfel. (2) Rapoartele de urmărire stabilite în conformitate cu alinea- tul (1) se calculează la intervale de cel puțin ș(cid:13)ase luni. Articolul 58 Examinarea condițiilor de autorizare (3) Comitetul bancar consultativ examinează rezultatele analize- lor desfăș(cid:13)urate de către autoritățile de supraveghere la care se face referire în al treilea paragraf de la alineatul (1) pe baza calculelor prevăzute la alineatul (2). Comitetul bancar consultativ examinează conținutul pe care autoritățile competente îl dau cerințelor menționate la articolul 5 (4) Comitetul bancar consultativ poate formula sugestii Comisiei, pentru coordonarea coeficienților aplicabili în statele membre. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 239 TITLUL VII COMPETENȚE EXECUTORII Articolul 60 Adaptări tehnice (1) Fără a aduce atingere, în ceea ce priveș(cid:13)te fondurile proprii, raportului prevăzut la al doilea paragraf de la articolul 34 alinea- tul (3), se efectuează adaptări tehnice în următoarele domenii, în conformitate cu procedurile stabilite la alineatul (2): — clarificarea definițiilor, astfel încât să se țină cont, la punerea în aplicare a prezentei directive, de evoluțiile de pe piețele financiare; — clarificarea definițiilor pentru a asigura aplicarea uniformă a prezentei directive în cadrul Comunității; — alinierea terminologiei în conformitate cu legislația ulterioară privind instituțiile de cre- dit ș(cid:13)i chestiuni aferente; elaborarea de definiții ș(cid:13)i utilizate în lista respectivă pentru a ține seama de evoluțiile de pe piețele financiare; — domeniile în care autoritățile competente trebuie să facă schimb de informații, în conformitate cu articolul 28; — modificarea definițiilor activelor menționate la articolul 43, pentru a ține seama de evoluțiile de pe piețele financiare; — lista ș(cid:13)i clasificarea elementelor extrabilanțiere din Anexele II ratei descrise la tratarea acestora în calculul IVș (cid:13)i ș(cid:13)i articolele 42, 43 ș(cid:13)i 44ș(cid:13)i în Anexa III; — o reducere temporară a ratei minime prevăzute la articolele 47 sau a ponderării menționate la articolele 43, astfel încât să se țină seama de anumite situații specifice; — clarificarea excepțiilor prevăzute la articolele 49 alineatele (5)-(10). — definiția „Zonei A” de la articolul 1 alineatul (14); (2) Comisia este sprijinită de un comitet. — definiția „băncilor multilaterale de dezvoltare” de la articolul 1 alineatul (19); — modificarea valorii capitalului inițial prevăzut la articolul 5, astfel încât să țină seama de evoluțiile din domeniul econo- mic ș(cid:13)i monetar; Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 ș(cid:13)i 7 din Decizia 1999/468/CE, cu privire la articolul 8 din respectiva directivă. Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul 1999/468/CE este stabilită la trei luni. (6) din Decizia — îmbogățirea conținutului listei menționate la articolele 18 ș(cid:13)i 19ș (cid:13)i specificate în Anexa I sau adaptarea terminologiei Comitetul îș(cid:13)i adoptă propriul regulament de funcționare. TITLUL VIII DISPOZIȚII TRANZITORII Ș(cid:13) I FINALE CAPITOLUL 1 DISPOZIȚII TRANZITORII debitorilor menționați la articolul 36 alineatul (1), ale căror cre- anțe sunt tratate ca ș(cid:13)i angajamentele solidare, în fondurile proprii, sub rezerva următoarelor limite: Articolul 61 Dispoziții tranzitorii referitoare la articolul 36 (a) baza de calcul a părții din angajamentele solidare ale debitorilor o constituie totalul elementelor menționate la articolul 34 alineatul (2) punctele (1) ș(cid:13)i (2), minus elementele prevăzute la articolul 34 alineatul (2) punctele (9), (10) ș(cid:13)i (11); ca Danemarca poate permite instituțiilor sale de credit ipotecar orga- nizate înainte de 1 ianuarie 1990 ș(cid:13)i transformate în societăți anonime să includă în sau ale continuare angajamentele solidare ale membrilor sau fonduri cooperative societăți (b) baza de calcul la 1 ianuarie 1991 sau, dacă se face transfor- marea la o dată ulterioară, baza de calcul de la data transformării, constituie baza de calcul maximă. Baza de 240 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 calcul nu trebuie să depăș(cid:13)ească niciodată baza de calcul maximă; nu depăș(cid:13)esc 1 milion EUR ș(cid:13)i 5 % din fondurile proprii ale instituției de credit, proprietatea trebuie reevaluată cel puțin la fiecare trei ani de către un evaluator; (c) de la 1 ianuarie 1997, baza de calcul maximă se reduce cu jumătate din sumele rezultate din orice nouă emisiune de capital, (2) punctul (1), efectuată după acea dată ș(cid:13)i în maniera definită la articolul 34 alineatul (d) suma maximă a angajamentelor solidare ale debitorilor ce urmează a fi incluse în fondurile proprii nu trebuie să depă- ș(cid:13)ească niciodată: 50 % în 1991 ș(cid:13)i 1992; 45 % în 1993 ș(cid:13)i 1994; 40 % în 1995 ș(cid:13)i 1996; 35 % în 1997; 30 % în 1998; 20 % în 1999; 10 % în 2000 ș(cid:13)i 0 % după data de 1 ianuarie 2001, din baza de calcul. (b) 50 % din valoarea de piață a proprietății sau 60 % din valoarea ipotecară, în funcție de care dintre acestea este mai mică, în acele state membre care prevăd criterii riguroase pentru evaluarea valorii ipotecare, prin acte cu putere de lege sau norme administrative. Valoarea ipotecară înseamnă valoarea proprietății, deter- minată de un evaluator care inițiază o evaluare prudentă a valorii comerciale a bunului, evaluare care ține seama de caracteristicile de folosință îndelungată a bunului res- pectiv, condițiile normale ș(cid:13)i locale de piață, utilizarea curentă ș(cid:13)i alte utilizări pe care le-ar putea avea proprie- tatea. Elementele speculative nu se iau în considerare la evaluarea valorii ipotecare. Valoarea ipotecară trebuie dovedită cu documente, într-o manieră transparentă ș(cid:13)i fără echivoc. Cel puțin o dată la fiecare trei ani sau în cazul în care piața scade cu mai mult de 10 %, valoarea ipotecară ș(cid:13)i în special în ceea ce priveș(cid:13)te ipotezele luate în calcul dezvoltarea pieței în cauză vor fi reevaluate. Articolul 62 Dispoziții tranzitorii privind articolul 43 (1) Până la data de 31 decembrie 2006, autoritățile competente din statele membre pot autoriza instituțiile de credit de pe teritoriul lor să aplice o ponderare a riscurilor de 50 % la împru- muturile garantate complet ș(cid:13)i integral, în conformitate cu cerințele lor, prin ipotecarea spațiilor pentru birouri sau a spațiilor comer- ciale multifuncționale situate pe teritoriul statelor membre care permit ponderarea de 50 %, sub rezerva respectării următoarelor condiții: Atât la litera (a), cât ș(cid:13)i la litera (b), „valoare de piață” repre- zintă prețul la care proprietatea respectivă ar putea fi vândută printr-un contract privat între un vânzător ș(cid:13)i un cumpărător independent la data evaluării, plecându-se de la premisa că s-a făcut publică comercializarea proprietății respective, că piața permite o vânzare corectă ș(cid:13)i că este disponibilă o perioadă normală de negociere, în vedere natura proprietății; avându-se (ii) ponderarea riscului de 100 % se aplică acelei părți a împru- mutului care depăș(cid:13)eș(cid:13)te limitele prevăzute la litera (i); (i) ponderarea riscului de 50 % se aplică acelei părți a împrumu- tului care nu depăș(cid:13)eș(cid:13)te limita calculată în conformitate cu dispozițiile de la litera (a) sau (b): (iii) proprietatea trebuie să fie utilizată sau dată cu chirie de către proprietar. (a) 50 % din valoarea de piață a proprietății respective. Valoarea de piață a proprietății respective trebuie calcu- lată de către doi evaluatori independenți, care fac în mod independent evaluarea bunului, în momentul acordării împrumutului. Împrumutul trebuie să se bazeze pe cea mai scăzută dintre cele două evaluări. Primul paragraf nu împiedică autoritățile competente dintr-un stat membru, care aplică o ponderare mai mare a riscului pe teritoriul său, să permită, în condițiile definite anterior, ca ponderarea ris- cului de 50 % să se aplice acestui tip de împrumut pe teritoriul statelor membre care autorizează ponderarea riscului de 50 %. Proprietatea respectivă trebuie evaluată cel puțin o dată pe an de către un evaluator. Pentru împrumuturile care Autoritățile competente din statele membre pot permite institu- țiilor lor de credit să aplice o ponderare a riscului de 50 % 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 241 împrumuturilor nerambursate la 21 iulie 2000, cu condiția înde- plinirii termenilor din prezentul alineat. În această situație, pro- prietatea va fi evaluată pe baza criteriilor de evaluare prevăzute mai sus până la 21 iulie 2003. — Suedia, înainte de 1 iunie 1996 ș(cid:13)i — Regatul Unit, înainte de 30 aprilie 1996. În ceea ce priveș(cid:13)te împrumuturile acordate înainte de 31 decem- brie 2006, ponderarea riscului de 50 % se aplică până la data scadenței acestora, în cazul în care instituția de credit este obli- gată să respecte termenii contractuali. Până la data de 31 decembrie 2006, autoritățile competente din statul membru pot de asemenea autoriza instituțiile lor de credit să aplice o ponderare a riscului de 50 % acelei părți a împrumuturilor care sunt garantate complet ș(cid:13)i în conformitate cu cerințele autorităților respective, cu acțiuni la societățile în finlandeze, conformitate cu Legea privind societățile imobiliare din 1991 aplicabilă în Finlanda sau în conformitate cu legislația echivalentă ulterioară, cu condiția îndeplinirii cerințelor impuse în prezentul alineat. funcționează imobiliare integral, care Statele membre informează Comisia în legătură cu modul în care aplică dispozițiile prezentului alineat. (2) Statele membre pot aplica o ponderare a riscului de 50 % la tranzacțiile de închiriere de bunuri imobiliare încheiate înainte de 31 decembrie 2006 ș(cid:13)i care se referă la active cu destinație comer- cială situate în țara unde se află sediul central ș(cid:13)i care sunt regle- mentate de dispozițiile legale în temeiul cărora locatorul îș(cid:13)i păs- trează proprietatea deplină a bunului dat cu chirie până în momentul în care locatarul îș(cid:13)i exercită opțiunea de a cumpăra. Statele membre trebuie să informeze Comisia în legătură cu modul în care aplică dispozițiile prezentului alineat. (3) Articolul 43 alineatul (3) nu aduce atingere recunoaș(cid:13)terii de către autoritățile competente a acordurilor bilaterale de novație încheiate în legătură cu următoarele state: — Belgia, înainte de 23 aprilie 1996; — Danemarca, înainte de 1 iunie 1996; — Germania, înainte de 30 octombrie 1996; — Grecia, înainte de 27 martie 1997; — Spania, înainte de 7 ianuarie 1997; — Franța, înainte de 30 mai 1996; — Irlanda, înainte de 27 iunie 1996; — Italia, înainte de 30 iulie 1996; — Luxemburg, înainte de 29 mai 1996; — Țările de Jos, înainte de 1 iulie 1996; — Austria, înainte de 30 decembrie 1996; — Portugalia, înainte de 15 ianuarie 1997; — Finlanda, înainte de 21 augus 1996; Articolul 63 Dispoziții tranzitorii privind articolul 47 (1) O instituție de credit, a cărei rată minimă nu a atins încă nivelul de 8 % indicat la articolul 47 alineatul (1) până la data de 1 ianuarie 1991, trebuie să se apropie treptat de acel nivel, în etape succesive. Instituția de credit respectivă nu trebuie să per- mită ratei să scadă sub nivelul la care se ajunsese înainte de atin- gerea obiectivului respectiv. Orice fluctuație trebuie să aibă carac- ter temporar, iar autoritățile competente trebuie să fie informate în legătură cu cauzele unei astfel de fluctuații. (2) Într-un termen care nu va depăș(cid:13)i cinci ani de la data de 1 ianuarie 1993, statele membre pot stabili o ponderare de 10 % pentru obligațiunile definite la articolul 22 alineatul (4) din Direc- tiva 85/611/CEE ș(cid:13)i o pot menține pentru instituțiile de credit în cazul ș(cid:13)i în măsura în care consideră acest lucru necesar, pentru a evita producerea unor perturbări de proporții în funcționarea pie- țelor lor. Astfel de excepții se raportează Comisiei. (3) Într-un termen care nu va depăș(cid:13)iș (cid:13)apte ani de la data de 1 ianuarie 1993, articolul 47 alineatul (1) nu se aplică Băncii Agri- cole a Greciei. Totuș(cid:13)i, Banca Agricolă a Greciei trebuie să se aproprie de nivelurile prevăzute la articolul 47 alineatul (1) în stadii succesive, pe baza metodelor descrise la alineatul (1) din prezentul articol. Articolul 64 Dispoziții tranzitorii privind articolul 49 (1) În cazul în care, la data de 5 februarie 1993, o instituție de credit ș(cid:13)i-a asumat deja o expunere sau expuneri care depăș(cid:13)esc fie limita aplicabilă marilor riscuri, fie limita aplicabilă cumulului marilor riscuri, prevăzută la articolul 49, autoritățile competente solicită instituției de credit în cauză să adopte măsuri pentru a reduce expunerile respective la limitele prevăzute la articolul 49. (2) Procesul menit să aducă expunerea sau expunerile la nivelul autorizat este conceput, adoptat, pus în aplicare ș(cid:13)i încheiat în termenul pe care autoritățile competente îl consideră conform cu principiile gestionării sănătoase ș(cid:13)i concurenței loiale. Autoritățile competente aduc la cunoș(cid:13)tința Comisiei ș(cid:13)i a Comitetului bancar consultativ calendarul procesului general adoptat. (3) O instituție de credit nu poate lua nici o măsură care să deter- mine creș(cid:13)terea expunerilor la care se face referire la alineatul (1) peste nivelul înregistrat la 5 februarie 1993. 242 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (4) Termenul aplicabil în conformitate cu alineatul (2) expiră la 31 decembrie 2001. Expunerile cu o scadență mai mare, pentru care instituția creditoare trebuie să respecte clauzele contractuale, pot fi menținute până la data scadenței. (5) Până la data de 31 decembrie 1998, statele membre pot majora limita prevăzută la articolul 49 alineatul (1) la 40 %, iar limita prevăzută la articolul 49 alineatul (2) la 30 %. În aceste cazuri ș(cid:13)i sub rezerva alineatelor (1)-(4), termenul limită pentru aducerea expunerilor existente la sfârș(cid:13)itul acestei perioade la nivelul prevăzut la articolul 49 expiră la 31 decembrie 2001. (6) În cazul instituțiilor de credit ale căror fonduri proprii nu depăș(cid:13)esc 7 milioane EUR, dar exclusiv în cazul acestor instituții, statele membre pot prelungi termenul stabilit la alineatul (5) cu cinci ani. Statele membre care recurg la opțiunea prevăzută în prezentul alineat trebuie să adopte măsuri pentru a împiedica denaturarea normelor privind concurența ș(cid:13)i informează în acest sens Comisia ș(cid:13)i Comitetul bancar consultativ. (7) În cazurile prevăzute la alineatele (5) ș(cid:13)i (6), o expunere poate fi considerată semnificativă dacă este egală cu sau depăș(cid:13)eș(cid:13)te 15 % din fondurile proprii. (8) Până la data de 31 decembrie 2001 statele membre pot înlo- cui frecvența de notificare a expunerilor semnificative, prevăzută la articolul 48 alineatul (2) liniuța a doua, cu o frecvență de cel puțin două ori pe an. (9) Statele membre pot excepta, total sau parțial, de la aplicarea articolului 49 alineatele (1), (2) ș(cid:13)i (3) expunerile asumate de o instituție de credit ce constau în împrumuturi ipotecare de tipul celor definite la articolul 62 alineatul (1) încheiate înainte de 1 ianuarie 2002, precum ș(cid:13)i tranzacțiile de închirieri de bunuri imobiliare, definite la articolul 62 alineatul (2), încheiate înainte de 1 ianuarie 2002, în ambele cazuri până la 50 % din valoarea bunului imobiliar respectiv. imobiliare împrumuturilor garantate, tratament se aplică ș(cid:13)i Acelaș(cid:13)i în conformitate cu cerințele autorităților competente, cu acțiuni la în finlandeze, societățile conformitate cu Legea societăților imobiliare din 1991 aplicabilă în Finlanda sau în conformitate cu legislația ulterioară echivalentă, care sunt similare împrumuturilor ipotecare la care se face refe- rire la primul paragraf. funcționează care CAPITOLUL 2 DISPOZIȚII FINALE Articolul 66 Informarea Comisiei Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor acte cu putere de lege ș(cid:13)i acte administrative pe care le adoptă în domeniul de aplicare al prezentei directive. Articolul 67 Directive abrogate 77/780/CEE, 73/183/CEE, (1) Directivele 89/299/CEE, 89/646/CEE, 89/647/CEE, 92/30/CEE ș(cid:13)i 92/121/CEE, modificate de directivele menționate la Anexa V, partea A, se abrogă prin prezenta, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre referitoare la termenele limită stabilite pentru transpunerea directivelor menționate în Anexa V, partea B. (2) Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă ș(cid:13)i se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din Anexa VI. Articolul 68 Punerea în aplicare Prezenta directivă intră în vigoare în a 20-a zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Articolul 69 Destinatari Prezenta directivă se adresează statelor membre. Articolul 65 Adoptată la Bruxelles, 20 martie 2000. Dispoziții tranzitorii privind articolul 51 Instituțiile de credit care, la data 1 ianuarie 1993, depăș(cid:13)eau limitele (2) trebuie să se prevăzute la articolul 51 alineatele (1) ș(cid:13)i conformeze cu acestea până la data de 1 ianuarie 2003. Preș(cid:13)edintele N. FONTAINE Preș(cid:13)edintele J. GAMA Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 243 ANEXA I LISTA ACTIVITĂȚILOR CARE FAC OBIECTUL RECUNOAȘ(cid:13) TERII RECIPROCE 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. Acceptarea depozitelor ș(cid:13)i a altor fonduri rambursabile Acordarea de împrumuturi (1) Leasing-ul financiar Servicii de expediere a unor sume de bani Eliberarea ș(cid:13)i administrarea mijloacelor de plată (de exemplu cărți de credit, cecuri de călătorie ș(cid:13)i trate bancare) Garanții ș(cid:13)i angajamente Comercializarea, în nume propriu sau în numele clienților, de: (a) instrumente ale pieței monetare (cecuri, efecte de comerț, certificate de depozit etc. ); (b) schimb valutar; (c) contracte futures, contracte de opțiuni; (d) instrumente valutare ș(cid:13)i de rate ale dobânzii; (e) valori mobiliare transferabile Participarea la emisiunile de valori mobiliare ș(cid:13)i prestarea de servicii aferente Consultanță acordată întreprinderilor cu privire la structura capitalului social, strategia industrială ș(cid:13)i alte aspecte conexe, precum ș(cid:13)i consultanță ș(cid:13)i servicii referitoare la fuziuni ș(cid:13)i achiziții de întreprinderi 10. Intermediere pe piețele interbancare 11. Gestionarea portofoliului ș(cid:13)i consultanță 12. Păstrarea ș(cid:13)i gestionarea valorilor mobiliare 13. Servicii de informații de credit 14. Servicii de depozite de valori (1) Incluzând, printre altele: — credite de consum; — credite ipotecare; — factoring, cu sau fără recurs; — finanțarea tranzacțiilor comerciale (inclusiv forfetarea). 244 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 ANEXA II CLASIFICAREA ELEMENTELOR EXTRABILANȚIERE Riscuri ridicate — Garanții având caracter de substitute de credit — Acceptări — Andosarea efectelor de comerț care nu poartă numele unei alte instituții de credit — Tranzacții cu recurs — Acreditive stand-by irevocabile, cu caracter de substitute de credit — Active achiziționate în baza unor contracte de cumpărare la termen — Depozite la termen contra termen — Partea neplătită din acțiunile ș(cid:13)i valorile mobiliare achitate parțial — Alte elemente care prezintă un grad de risc ridicat Risc mediu — Credite documentare emise ș(cid:13)i confirmate (a se vedea ș(cid:13)i „risc mediu/scăzut”) — Garanții ș(cid:13)i cauțiuni (inclusiv garanții pentru licitații, de execuție, pentru angajamente vamale ș(cid:13)i fiscale) ș(cid:13)i garanții care nu au caracter de substitute de credit — Contracte de vânzare ș(cid:13)i de răscumpărare a unor active, astfel cum sunt definite la articolul 12 alineatele (3) ș(cid:13)i (5) din Directiva 86/635/CEE — Acreditive stand-by irevocabile care nu au caracter de substitute de credit — Linii de credit neutilizate (contracte de împrumut, vânzare de titluri de valoare, de acordare de garanții sau de facilități de acceptare) cu o scadență inițială de peste un an — Facilități pentru emisiunile de efecte [Note issuance facilities (NIFs)] ș(cid:13)i facilități de garantare care se reînnoiesc la scadență [revolving underwriting facilities (RUFs)] — Alte elemente care prezintă un grad de risc mediu Risc mediu/scăzut — Credite documentare în cadrul cărora expedierea în sine funcționează ca garanție ș(cid:13)i alte tranzacții care decurg din una în alta (self-liquidating transactions) — Alte elemente care prezintă un grad de risc mediu/scăzut Risc scăzut — Linii de credit neutilizate (contracte de împrumut, de achiziție de titluri de valoare, instrumente de garantare sau de acceptare) cu o scadență inițială de până la un an sau de un an sau care pot fi anulate necondiționat în orice moment fără preaviz — Altele elemente care prezintă un grad de risc scăzut Statele membre se angajează să informeze Comisia de îndată ce au convenit să includă un nou element extrabilanțier la oricare dintre ultimele liniuțe ale fiecărei categorii de risc. Aceste elemente vor fi clasificate definitiv la nivelul întregii Comunități, imediat după finalizarea procedurii de la articolul 60. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 245 ANEXA III TRATAMENTUL ELEMENTELOR EXTRABILANȚIERE 1. ALEGEREA METODEI Pentru determinarea riscurilor de credit aferente contractelor menționate la punctele (1) ș(cid:13)i (2) din Anexa IV, instituțiile de credit pot opta, sub rezerva consimțământului autorităților competente, pentru una dintre metodele menționate mai jos. Instituțiile de credit care trebuie să respecte articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/6/CEE (1) sunt obligate să utilizeze metoda 1 prezentată mai jos. Pentru determinarea riscurilor de credit asociate cu contractele menționate la punctul (3) din Anexa IV, toate instituțiile de credit trebuie să utilizeze metoda 1 prezentată mai jos. 2. METODE Metoda numărul 1: abordarea prin evaluarea la prețul de piață Etapa (a) Etapa (b) prin determinarea unui preț de piață al contractelor (evaluarea la prețul de piață), se obține costul curent de înlocuire al tuturor contractelor cu valori pozitive. pentru obținerea unei cifre care să reflecte riscul de credit potențial în viitor (2), valorile noționale sau valorile de bază aferente sunt înmulțite cu următoarele procentaje: TABELUL 1 (a) (b) Scadența reziduală (c) Contracte pri- vind rata dobânzii Contracte de tranzacționare valutară ș(cid:13)i a aurului Contracte pri- vind titluri de proprietate Contracte de tranzacționare a metalelor prețioase, mai puțin aurul Contracte de tranzacționare a mărfurilor, altele decât metalele prețioase Un an sau mai puțin Peste un an, sub 5 ani Peste 5 ani 0 % 0,5 % 1,5 % 1 % 5 % 7,5 % 6 % 8 % 10 % 7 % 7 % 8 % 10 % 12 % 15 % (a) contractele care nu se încadrează în nici una dintre cele cinci categorii indicate în acest tabel vor fi tratate ca ș(cid:13)i contracte privind alte mărfuri decât metalele prețioase. (b) La contractele care prevăd schimburi multiple ale sumei principale, procentajele trebuie multiplicate cu numărul de plăți rămase de efectuat în conformitate cu contractul respectiv. (c) La contractele care sunt astfel structurate încât să regleze expunerile după anumite date de plată ș(cid:13)i ale căror clauze sunt ajustate astfel încât valoarea de piață a contractului să fie egală cu zero la datele respective, scadența reziduală este egală cu intervalul rămas până la data următoarei ajustări. În cazul contractelor privind rata dobânzii care îndeplinesc aceste criterii ș(cid:13)i care au o scadență reziduală de peste un an, procentajul respectiv nu va fi mai mic de 0,5 %. Pentru calcularea potențialelor expuneri în viitor, în conformitate cu Etapa (b), autoritățile competente pot permite instituțiilor de credit să aplice până la 31 decembrie 2006 următoarele procentaje, în locul celor indicate în Tabelul 1, cu condiția ca aceste instituții să utilizeze opțiunea prevăzută la articolul 11a din Directiva 93/6/CEE privind contractele în sensul alineatului (3) literele (b) ș(cid:13)i (c) din Anexa IV: TABELUL 1a Scadența reziduală Un an sau mai puțin Peste un an, sub 5 ani Peste 5 ani Metale prețioase (cu excepția aurului) 2 % 5 % 7,5 % Metale de bază Produse agricole Altele, inclusiv în domeniul energiei 2,5 % 4 % 8 % 3 % 5 % 9 % 4 % 6 % 10 % (1) Directiva 93/6/CEE a Consiliului din 15 martie 1993 privind adecvarea capitalului societăților de investiții ș(cid:13)i al instituțiilor de credit (JO L 141, 11. 6. 1993, p. 1), directivă modificată ultima dată de Directiva 98/33/CE (JO L 204, 21. 7. 1998, p. 29). (2) Cu excepția cazurilor de schimb al ratei dobânzii „variabilă-variabilă” („floating-floating”) într-o singură monedă, în care se va calcula numai costul curent de înlocuire. 246 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 Etapa (c) suma costurilor curente de înlocuire ș(cid:13)i a riscului de credit potențial în viitor se înmulțeș(cid:13)te cu ponderările atribuite contrapartidei relevante de la articolul 43. Metoda numărul 2: abordarea „expunerii inițiale” Etapa (a) valoarea noțională a fiecărui instrument se multiplică cu procentajele indicate mai jos: TABELUL 2 Scadența inițială (1) Contracte privind rata dobânzii Contracte de tranzacționare valutară ș(cid:13)i a aurului Un an sau sub un an Peste un an, dar nu mai mult de 2 ani Alocare suplimentară pentru fiecare an în plus 0,5 % 1 % 1 % 2 % 5 % 3 % (1) În cazul contractelor privind rata dobânzii, instituțiile de credit, sub rezerva avizului autorităților competente, pot alege fie sca- dența inițială, fie scadența reziduală. Etapa (b) expunerea inițială astfel obținută se înmulțeș(cid:13)te cu ponderările atribuite contrapartidei relevante de la articolul 43. În ceea ce priveș(cid:13)te metodele 1 ș(cid:13)i 2, autoritățile competente trebuie să se asigure că valoarea noțională care se ia în considerare constituie o modalitate adecvată de măsurare a riscului inerent contractului. În cazul în care, de exemplu, contractul prevede o multiplicare a fluxurilor de numerar, valoarea noțională trebuie să fie ajustată pentru a lua în considerare efectele multiplicării asupra structurii de risc a contractului respectiv. 3. COMPENSAREA CONTRACTUALĂ (CONTRACTE DE NOVAȚIE Ș(cid:13) I ALTE ACORDURI DE COMPENSARE) (a) Tipurile de compensare care pot fi recunoscute de către autoritățile competente În sensul prezentului punct (3) „contrapartidă” reprezintă orice entitate (inclusiv persoane fizice) care are competența să încheie un acord de compensare contractuală. Autoritățile competente pot recunoaș(cid:13)te ca factori de diminuare a riscului următoarele tipuri de compensare contractuală: (i) contractele bilaterale de novație încheiate între o instituție de credit ș(cid:13)i contrapartida sa, conform cărora drepturile ș(cid:13)i obligațiile reciproce sunt în mod automat puse laolaltă astfel încât novația respectivă stabileș(cid:13)te o singură sumă netă de fiecare dată când se aplică novația, dând astfel naș(cid:13)tere unui nou contract unic, cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic, care pune capăt contractelor anterioare; (ii) alte acorduri bilaterale între o instituție de credit ș(cid:13)i contrapartida sa. (b) Condiții de recunoaș(cid:13)tere Autoritățile competente pot accepta compensarea contractuală ca factor de diminuare a riscurilor numai în următoarele condiții: (i) instituția de credit trebuie să aibă un acord de compensare contractuală cu contrapartida sa, care creează o obligație juridică unică, ce acoperă toate tranzacțiile, astfel încât, în cazul în care o contrapartidă nu îș(cid:13)i îndeplineș(cid:13)te îndatoririle contractuale prin neplată, faliment, lichidare sau orice alte situații similare, instituția de credit va avea dreptul să ceară sau obligația să plătească exclusiv soldul net al valorilor pozitive ș(cid:13)i negative, evaluate la prețul de piață, pentru fiecare tranzacție în parte; 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 247 (ii) o instituție de credit trebuie să pună la dispoziția autorităților competente avize juridice motivate în scris, astfel încât, în cazul unei contestații, instanțele ș(cid:13)i autoritățile administrative competente să poată constata, în cazurile menționate la litera (i), că drepturile ș(cid:13)i obligațiile instituției de credit se limitează la soldul net menționat la litera (i), în conformitate cu: — dreptul aplicabil pe teritoriul unde se află sediul social al contrapartidei ș(cid:13)i, dacă este implicată ș(cid:13)i o sucursală străină a unei întreprinderi, dreptul aplicabil pe teritoriul în care se află sucursala respectivă; — dreptul care reglementează fiecare tranzacție în parte ș(cid:13)i — dreptul care guvernează orice acord sau contract necesar punerii în aplicare a compensării contractuale; (iii) orice instituție de credit trebuie să dispună de proceduri care să asigure că valabilitatea juridică a contractelor sale de compensare este verificată permanent, în lumina posibilelor modificări ale legislației în materie. Autoritățile competente, după consultarea celorlalte autorități competente interesate, dacă o astfel de consultare este necesară, trebuie să se convingă de valabilitatea juridică a contractelor de novație sau de compensare, în conformitate cu dreptul aplicabil în fiecare caz. Dacă oricare dintre autoritățile competente nu este convinsă în acest sens, acordul de compensare nu va fi recunoscut ca factor de diminuare a riscului pentru nici una dintre contrapartide. Autoritățile competente pot accepta avize juridice bine documentate întocmite pe tipuri de compensare contractuală. Nu se recunoaș(cid:13)te ca factor de diminuare a riscului nici un contract ce conține o dispoziție prin care se permite unui partener care nu a încălcat obligațiile contractuale să facă numai plăți limitate sau să nu facă nici un fel de plăți, către cel care nu ș(cid:13)i-a îndeplinit obligațiile, chiar dacă acesta din urmă este un creditor net (clauză de tip „walkaway”). Autoritățile competente pot recunoaș(cid:13)te ca factori de diminuare a riscului acordurile de compensare contractuală ce acoperă contractele privind cursul de schimb valutar cu o scadență inițială de 14 zile calendaristice sau mai puțin, contractele de opțiuni sau alte elemente extrabilanțiere cărora dispozițiile prezentei Anexe nu le sunt aplicabile, deoarece acestea presupun un risc de credit neglijabil sau inexistent. În cazul în care, în funcție de valoarea de piață negativă sau pozitivă a acestor contracte, includerea lor într-un alt acord de compensare contractuală poate avea drept rezultat majorarea sau scăderea cerințelor de capital, autoritățile competente trebuie să oblige instituția de credit să aplice un tratament consecvent. (c) Efectele recunoaș(cid:13)terii (i) Contractele de novație Ponderarea se aplică sumelor nete unice stabilite prin contractele de novație, mai degrabă decât sumelor brute în cauză. Astfel, în scopul aplicării metodei 1: — pentru etapa (a): costul curent de înlocuire ș(cid:13)i — pentru etapa (b): valorile principalului noțional sau valorile aferente pot fi calculate ținând seama de contractul de novație. În scopul aplicării metodei numărul 2, în etapa (a), valoarea principalului noțional poate fi calculată ținând seama de contractul de novație; în acest caz, se aplică procentajele înscrise în tabelul 2. (ii) Alte acorduri de compensare Pentru aplicarea metodei numărul 1: — în etapa (a), costul curent de înlocuire pentru contractele incluse într-un acord de compensare poate fi obținut luând în calcul costul de înlocuire net teoretic real care rezultă din acordul respectiv; în cazul în care compensarea determină o obligație netă pentru instituția de credit care calculează costul net de înlocuire, costul curent de înlocuire este calculat ca „0”; 248 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 — în etapa (b), cifra aferentă riscului de credit potențial viitor pentru toate contractele incluse într-un acord de compensare poate fi redusă potrivit următoarei ecuații: PCEred = 0,4*PCEbrut + 0,6*NGR *PCEbrut în care: — PCEred = valoarea redusă a riscului de credit potențial viitor pentru toate contractele încheiate cu un anumit partener contractual, în cadrul unui acord bilateral de compensare contractuală valabil din punct de vedere juridic; — PCEbrut = suma cifrelor aferente riscului de credit potențial viitor pentru toate contractele încheiate cu un anumit partener contractual, aceste cifre fiind incluse într-un acord bilateral de compensare contractuală valabil din punct de vedere juridic ș(cid:13)i fiind calculate prin înmulțirea valorilor principalului noțional cu procentajele indicate în Tabelul 1; NGR = „raportul net/brut”: la latitudinea autorităților competente: (i) calculare separată: câtul costului net de înlocuire pentru toate contractele incluse într-un acord bilateral de compensare contractuală legal încheiat cu un anumit partener contractual (numărător) ș(cid:13)i costul brut de înlocuire pentru toate contractele incluse într-un acord bilateral de compensare contractuală legal încheiat cu partenerul respectiv (numitor) sau (ii) calculare agregată: câtul sumei costurilor de înlocuire nete calculate în mod bilateral pentru toți partenerii contractuali, pe baza contractelor incluse în acordurile de compensare legale (numărător) ș(cid:13)i costul brut de înlocuire pentru toate contractele incluse în acordurile bilaterale de compensare contractuală legal încheiate cu partenerul respectiv (numitor). În cazul în care statele membre lasă alegerea metodei la latitudinea instituțiilor de credit, metoda selecționată trebuie să fie utilizată cu consecvență. În scopul calculării riscurilor de credit potențiale viitoare pe baza formulei de mai sus, contractele care corespund perfect ș(cid:13)i care sunt incluse în acordul de compensare pot fi luate în considerare ca un singur contract al cărui principal noțional este echivalent cu valorile lor nete. Contractele perfect corespondente sunt contracte la termen privind cursul de schimb sau contracte similare în cadrul cărora suma ipotetică aferentă pe baza căreia se efectuează plățile în care principalul noțional este echivalent cu fluxurile de numerar, dacă fluxurile de numerar devin scadente la aceeaș(cid:13)i dată a valutei ș(cid:13)i sunt exprimate integral sau parțial în aceeaș(cid:13)i valută. Pentru aplicarea metodei numărul 2, în etapa (a) — contractele perfect corespondente incluse în cadrul acordului de compensare pot fi luate în considerare ca un singur contract cu principalul noțional echivalent cu valorile nete ale acestora; valorile principalului noțional se înmulțesc cu procentajele indicate în tabelul 2; — pentru toate celelalte contracte incluse într-un acord de compensare, procentajele aplicabile pot fi reduse, astfel cum se indică în tabelul 3: TABELUL 3 Scadența inițială (1) Contracte privind rata dobânzii Contracte de tranzacționare valutară Un an sau sub un an Peste un an, dar nu mai mult de 2 ani Alocare suplimentară pentru fiecare an în plus 0,35 % 0,75 % 0,75 % 1,50 % 3,75 % 2,25 % (1) În cazul contractelor privind rata dobânzii, instituțiile de credit, sub rezerva consimțământului autorităților competente în juris- dicția cărora se află, pot opta pentru scadența inițială sau pentru cea reziduală. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 249 ANEXA IV TIPURI DE ELEMENTE EXTRABILANȚIERE 1. Contracte privind rata dobânzii: (a) schimburi reciproce de rată a dobânzii într-o singură monedă; (b) schimburi reciproce ale ratelor de bază; (c) acorduri de rată a dobânzii la termen; (d) contracte futures de rată a dobânzii; (e) contracte de opțiune care au ca obiect rata dobânzii, deja executate; (f) alte contracte similare. 2. Contracte de schimb valutar ș(cid:13)i contracte privind aurul: (a) schimburi reciproce de rată a dobânzii (valute încruciș(cid:13)ate); (b) acorduri de schimb valutar la termen; (c) contracte futures de tranzacționare valutară; (d) opțiuni exercitate de cumpărare a valutei; (e) alte contracte similare; (f) contracte referitoare la tranzacții cu aur, similare celor prevăzute la literele (a)-(e). 3. Contractele similare celor prevăzute la punctul 1 literele (a)-(e) ș(cid:13)i 2 literele (a)-(d) referitoare la alte elemente de referință sau indici referitori la: (a) titluri de proprietate; (b) metale prețioase, cu excepția aurului; (c) mărfuri, altele decât metalele prețioase; (d) alte contracte similare. 250 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 ANEXA V PARTEA A DIRECTIVE ABROGATE ÎMPREUNĂ CU MODIFICăRILE LOR SUCCESIVE (prevăzute la articolul 67) Directiva 73/183/CEE a Consiliului Directiva 77/780/CEE a Consiliului Directiva 85/345/CEE a Consiliului Directiva 86/137/CEE a Consiliului Directiva 86/524/CEE a Consiliului Directiva 89/646/CEE a Consiliului Directiva 95/26/CE a Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului, numai articolul 1, prima liniuță, articolul 2 alineatele (1), prima liniuță ș(cid:13)i (2), prima liniuță, articolul 3 alineatul (2), articolul 4 alineatele (2), (3) ș(cid:13)i (4), cu privire la trimiterile la Directiva 77/780/CEE, ș(cid:13)i (6), ș(cid:13)i articolul 5, prima liniuță Directiva 96/13/CE a Consiliului Directiva 98/33/CE a Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului Directiva 89/299/CEE a Consiliului Directiva 91/633/CEE a Consiliului Directiva 92/16/CEE a Consiliului Directiva 92/30/CEE a Consiliului Directiva 89/646/CEE a Consiliului Directiva 92/30/CEE a Consiliului Directiva 95/26/CE a Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului, numai articolul 1, prima liniuță Directiva 89/647/CEE a Consiliului Directiva 91/31/CEE a Comisiei Directiva 92/30/CEE a Consiliului Directiva 94/7/CE a Comisiei Directiva 95/15/CE a Comisiei Directiva 95/67/CE a Comisiei Directiva 96/10/CE a Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului Directiva 98/32/CE a Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului Directiva 98/33/CE a Parlamentului European ș(cid:13)i a Consiliului (Articolul 2 Directiva 92/30/CEE a Consiliului Directiva 92/121/CEE a Consiliului 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 251 PARTEA B TERMENE LIMITĂ PENTRU PUNEREA ÎN APLICARE (prevăzute la articolul 67) Directiva 73/183/CEE (JO L 194, 16. 7. 1973, p. 1) 77/780/CEE (JO L 322, 17. 12. 1977, p. 30) 85/345/CEE (JO L 183, 16. 7. 1985, p. 19) 86/137/CEE (JO L 106, 23. 4. 1986, p. 35) 86/524/CEE (JO L 309, 4. 11. 1986, p. 15) 89/299/CEE (JO L 124, 5. 5. 1989, p. 16) Termen limită de punere în aplicare 2. 1. 1975 (1) 15. 12. 1979 15. 7. 1985 — 31. 12. 1986 1. 1. 1993 89/646/CEE (JO L 386, 30. 12. 1989, p. 14) Articolul 6 alineatul (2) 1. 1. 1990 89/647/CEE (JO L 386, 30. 12. 1989, p. 14) 91/31/CEE (JO L 17, 23. 1. 1991, p. 20) 91/633/CEE (JO L 339, 11. 12. 1991, p. 16) 92/16/CEE (JO L 75, 31. 3. 1992, p. 48) 92/30/CEE (JO L 110, 28. 4. 1992, p. 52) 92/121/CEE (JO L 29, 5. 2. 1993, p. 1) 94/7/CE (JO L 89, 6. 4. 1994, p. 17) 95/15/CE (JO L 125, 8. 6. 1995, p. 23) 95/26/CE (JO L 168, 18. 7. 1995, p. 7) 95/67/CE (JO L 314, 28. 12. 1995, p. 72) 96/10/CE (JO L 85, 3. 4. 1996, p. 17) 96/13/CE (JO L 66, 16. 3. 1996, p. 15) 98/32/CE (JO L 204, 21. 7. 1998, p. 26) 98/33/CE (JO L 204, 21. 7. 1998, p. 29) Alte dispoziții 1. 1. 1993 1. 1. 1991 31. 3. 1991 31. 12. 1992 31. 12. 1992 31. 12. 1992 31. 12. 1993 25. 11. 1994 30. 9. 1995 18. 7. 1996 1. 7. 1996 30. 6. 1996 15. 4. 1996 21. 7. 2000 21. 7. 2000 (1) Cu toate acestea, în ceea ce priveș(cid:13)te abrogarea restricțiilor prevăzute la articolul 3, alineatul (2), litera (g), Țările de Jos au primit permisiunea să amâne punerea în aplicare până la 2 iulie 1977. (A se vedea articolul 8, al doilea paragraf din Directiva 73/183/CEE). 252 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 I V A X E N A Ă Ț N E D N O P S E R O C E D L E B A T E C / 0 1 / 6 9 a v i t c e r i D E E C / 1 2 1 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 0 3 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 7 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 6 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 9 9 2 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 0 8 7 / 7 7 a v i t c e r i D ă v i t c e r i d a t n e z e r P ă ț u n i i l ) d ( a r e t i l , 1 l l u o c i t r A a t p o a , 1 l l u o c i t r A ) 3 1 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A ) a ( a r e t i l , 1 l l u o c i t r A a m i r p , 1 l l u o c i t r A ă ț u n i i l ) c ( a r e t i l , 1 l l u o c i t r A a e t p a s, a e s a s, a , 1 l l u o c i t r A ă ț u n i i l a , 1 l l u o c i t r A ă ț u n i i l ) 3 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 9 ( - ) 5 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 0 1 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 1 1 ( i s, ) 2 1 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A ă ț u n i i l a m i r p , 1 ă ț u n i i l a u o d a , 1 ) h ( a r e t i l , 1 l l u o c i t r A ) m ( a r e t i l , 1 l l u o c i t r A 5 - 3 e l e ț u n i i l , 1 l l u o c i t r A , 2 l l u o c i t r A , ) 1 ( l u t a e n i l a 5 - 2 e l e ț u n i i l , 2 l l u o c i t r A , ) 1 ( l u t a e n i l a 8 - 6 e l e ț u n i i l 2 l l u o c i t r A a a ț u n i i l , ) 1 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A , 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a a u o n ) 1 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 2 ) 2 ( l u t a e n i l a , 2 ă ț u n i i l a - 5 a , 1 l l u o c i t r A l l u o c i t r A l l u o c i t r A l l u o c i t r A l l u o c i t r A ) 8 ( - ) 4 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 3 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 9 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 0 1 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 1 1 ( i s, ) 2 1 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 3 1 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 7 1 ( - ) 4 1 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 0 2 ( - ) 8 1 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 4 2 ( l u t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 5 2 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A ) 6 2 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A ) 7 2 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A ) 3 2 ( - ) 1 2 ( e l e t a e n i l a 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) 3 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 253 E C / 0 1 / 6 9 a v i t c e r i D E E C / 1 2 1 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 0 3 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 7 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 6 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 9 9 2 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 0 8 7 / 7 7 a v i t c e r i D ă v i t c e r i d a t n e z e r P ) 3 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) 4 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A , ) 4 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) c ( i s, ) b ( , ) a ( e l e r e t i l , ) 5 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) 3 ( , ) 2 ( , ) 1 ( e l e f a r g a r a p ) b ( a r e t i l , ) 2 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A , 1 l l u o c i t r A ) 3 ( l u t a e n i l a ) 3 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A 3 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 4 l l u o c i t r A , ) 2 ( l u t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A , ) 1 ( l u t a e n i l a , 0 1 l l u o c i t r A f a r g a r a p a e l i e r t l a f a r g a r a p l u m i r p , ) 2 ( l u t a e n i l a , 4 l l u o c i t r A ) b ( , ) a ( , ă v i t c u d o r t n i a z e t ) c ( i s, ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 0 1 l l u o c i t r A , ) 0 1 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A i s, f a r g a r a p a e l i o d l a ) 1 ( e l e t a e n i l a , 5 l l u o c i t r a ) 2 ( i s, l a , a i e r t a a ț u n i i l , f a r g a r a p l u m i r p f a r g a r a p a e l i o d , ) 2 ( l u t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A , ) 2 ( l u t a e n i l a , 3 , ) 2 ( l u t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A ) a ( a r e t i l l l u o c i t r A ) 5 ( i s, ) 4 ( , ) 3 ( e l e f a r g a r a p ) 1 ( l u t a e n i l a , 6 l l u o c i t r A 7 l l u o c i t r A ) 4 ( , ) 3 ( ) 6 ( ) 7 ( l u t a e n i l a l u t a e n i l a l u t a e n i l a l u t a e n i l a , 3 , 3 , 3 , 3 l l u o c i t r A l l u o c i t r A ) a ( a r e t i l l l u o c i t r A l l u o c i t r A , ) 1 ( l u t a e n i l a , 5 l l u o c i t r A f a r g a r a p l u m i r p l a , ) 1 ( l u t a e n i l a , 5 l l u o c i t r A f a r g a r a p a e l i o d ) 2 ( l u t a e n i l a , 5 l l u o c i t r A 3 l l u o c i t r A 4 l l u o c i t r A ) 6 ( l u t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 6 l l u o c i t r A ) 7 ( - ) 3 ( e l e t a e n i l a , 5 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a , 6 l l u o c i t r A ) 2 ( i s, ) 1 ( e l e t a e n i l a , 7 l l u o c i t r A ) 3 ( l u t a e n i l a , 7 l l u o c i t r A 8 l l u o c i t r A 9 l l u o c i t r A 0 1 l l u o c i t r A 1 1 l l u o c i t r A 2 1 l l u o c i t r A 3 1 l l u o c i t r A 254 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 E C / 0 1 / 6 9 a v i t c e r i D E E C / 1 2 1 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 0 3 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 7 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 6 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 9 9 2 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 0 8 7 / 7 7 a v i t c e r i D ă v i t c e r i d a t n e z e r P 8 l l u o c i t r A , ) 0 1 ( l u t a e n i l a , 1 l l u o c i t r A f a r g a r a p a e l i o d l a ) 2 ( l u t a e n i l a , 3 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 8 1 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a , 8 1 l l u o c i t r A 9 1 l l u o c i t r A ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 1 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 3 2 l l u o c i t r A 0 2 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a , 3 2 l l u o c i t r A 1 2 l l u o c i t r A 8 l l u o c i t r A 9 l l u o c i t r A ) 1 ( e l e t a e n i l a , 3 1 l l u o c i t r A ) 3 ( i s, ) 2 ( l u t a e n i l a , 4 1 l l u o c i t r A 5 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a 9 , 7 l l u o c i t r A l l u o c i t r A ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 8 ) 5 ( l u t a e n i l a , 8 5 l l u o c i t r A l l u o c i t r A l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 4 1 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a , 4 1 l l u o c i t r A ) 6 ( l u t a e n i l a , 6 1 l l u o c i t r A ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 6 1 l l u o c i t r A 5 1 l l u o c i t r A ) 7 ( l u t a e n i l a , 0 2 l l u o c i t r A ) 1 ( e l e t a e n i l a , 1 2 l l u o c i t r A ) 2 ( i s, ) 3 ( l u t a e n i l a , 1 2 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 3 2 l l u o c i t r A 2 2 l l u o c i t r A ) 7 ( - ) 2 ( e l e t a e n i l a , 3 2 l l u o c i t r A 7 1 l l u o c i t r A 8 1 l l u o c i t r A 9 1 l l u o c i t r A ) 6 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 0 2 l l u o c i t r A 4 2 l l u o c i t r A 5 2 l l u o c i t r A 6 2 l l u o c i t r A 7 2 l l u o c i t r A 8 2 l l u o c i t r A 9 2 l l u o c i t r A ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 0 3 l l u o c i t r A ) a 5 ( l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 6 ( l u t a e n i l a , 0 3 l l u o c i t r A b 5 l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 7 ( l u t a e n i l a , 0 3 l l u o c i t r A ) 6 ( l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 8 ( l u t a e n i l a , 0 3 l l u o c i t r A ) 7 ( l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 9 ( l u t a e n i l a , 0 3 l l u o c i t r A ) 8 ( l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 0 1 ( l u t a e n i l a , 0 3 l l u o c i t r A 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 255 E C / 0 1 / 6 9 a v i t c e r i D E E C / 1 2 1 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 0 3 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 7 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 6 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 9 9 2 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 0 8 7 / 7 7 a v i t c e r i D ă v i t c e r i d a t n e z e r P a r e t i l ) 7 ( e l e t a e n i l a i s, ) 2 1 ( - ) s ( ) 3 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 5 l l u o c i t r A ) 7 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A ) 8 ( l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ă z e t a m i r p , f a r g a r a p , ) 7 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a a e l i o d l a , ) r ( a r e t i l 3 l l u o c i t r A , 4 l l u o c i t r A ) 7 ( , ) 4 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A 4 l l u o c i t r A 5 l l u o c i t r A 6 l l u o c i t r A 7 l l u o c i t r A 8 l l u o c i t r A ) 8 ( i s, , 2 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a 0 1 l l u o c i t r A 7 1 l l u o c i t r A a 2 1 3 1 ) 3 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 2 l l u o c i t r A , 1 l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a 3 l l u o c i t r A 4 l l u o c i t r A 5 l l u o c i t r A ) 4 ( i s, ) 1 ( e l e t a e n i l a , 6 l l u o c i t r A 7 l l u o c i t r A l l u o c i t r A l l u o c i t r A ) 1 ( l u t a e n i l a , 4 3 l l u o c i t r A ) 4 ( - ) 2 ( e l e t a e n i l a , 4 3 l l u o c i t r A 1 3 l l u o c i t r A 2 3 l l u o c i t r A 3 3 l l u o c i t r A 5 3 l l u o c i t r A 6 3 l l u o c i t r A 7 3 l l u o c i t r A 8 3 l l u o c i t r A 9 3 l l u o c i t r A 0 4 l l u o c i t r A 1 4 l l u o c i t r A 2 4 l l u o c i t r A 3 4 l l u o c i t r A 4 4 l l u o c i t r A 5 4 l l u o c i t r A 6 4 l l u o c i t r A 7 4 l l u o c i t r A 8 4 l l u o c i t r A 9 4 l l u o c i t r A ) 5 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 1 5 l l u o c i t r A ) 7 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 2 5 l l u o c i t r A , 1 5 l l u o c i t r A ) 6 ( l u t a e n i l a 0 5 l l u o c i t r A 256 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 E C / 0 1 / 6 9 a v i t c e r i D E E C / 1 2 1 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 0 3 / 2 9 a v i t c e r i D E E C / 7 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 6 4 6 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 9 9 2 / 9 8 a v i t c e r i D E E C / 0 8 7 / 7 7 a v i t c e r i D ă v i t c e r i d a t n e z e r P 2 l l u o c i t r A 7 l l u o c i t r A ) 5 ( i s, , 1 1 l l u o c i t r A ) 4 ( e l e t a e n i l a ) 3 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 1 1 l l u o c i t r A 9 l l u o c i t r A 2 2 l l u o c i t r A 8 a 4 l l u o c i t r A l l u o c i t r A ) 5 ( l u t a e n i l a , 3 6 l l u o c i t r A l l u o c i t r A — — — — — ) 9 ( - ) 1 ( e l e t a e n i l a , 6 l l u o c i t r A — — — — — — — — — — , 2 1 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a ) 7 ( l u t a e n i l a , 2 1 l l u o c i t r A ) 3 ( l u t a e n i l a , 4 2 l l u o c i t r A , 9 l l u o c i t r A ) 2 ( l u t a e n i l a ) 2 ( l u t a e n i l a , 4 1 — — — — — I a x e n A I I a x e n A I I I a x e n A — — — — — ă x e n A — — — — — — — — — — l l u o c i t r A ) 5 ( i s, ) 4 ( e l e t a e n i l a , 5 l l u o c i t r A ) 9 ( i s, ) 8 ( e l e t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A ) 6 ( i s, ) 5 ( e l e t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A ) 0 1 ( l u t a e n i l a , 3 l l u o c i t r A 4 l l u o c i t r A 5 l l u o c i t r A 6 l l u o c i t r A 7 l l u o c i t r A 1 1 l l u o c i t r A ) 8 ( e l e t a e n i l a , 2 5 l l u o c i t r A ) 9 ( i s, ) 0 1 ( l u t a e n i l a , 2 5 l l u o c i t r A ) 1 ( e l e t a e n i l a , 2 6 l l u o c i t r A ) 2 ( i s, ) 3 ( l u t a e n i l a , 2 6 l l u o c i t r A 3 5 l l u o c i t r A 4 5 l l u o c i t r A 5 5 l l u o c i t r A 6 5 l l u o c i t r A 7 5 l l u o c i t r A 8 5 l l u o c i t r A 9 5 l l u o c i t r A 0 6 l l u o c i t r A 1 6 l l u o c i t r A 3 6 l l u o c i t r A 4 6 l l u o c i t r A 5 6 l l u o c i t r A 6 6 l l u o c i t r A 7 6 l l u o c i t r A 8 6 l l u o c i t r A 9 6 l l u o c i t r A I a x e n A I I a x e n A I I I a x e n A V I a x e n A V a x e n A I V a x e n A