title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1126/00 von Bart Staes (Verts/ALE) an die Kommission. Weißbuch zur Lebensmittelsicherheit und Europäische Lebensmittelbehörde.

eurovoc_concepts:
European Commission
European Food Safety Authority
interinstitutional relations (EU)

formats: html pdf print

text: C 46 E/128 Amtsblatt der Europ(cid:228)ischen Gemeinschaften DE 13. 2. 2001 (2001/C 46 E/139) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1124/00 von Bart Staes (Verts/ALE) an die Kommission (11. April 2000) Betrifft: Wei(cid:223)buch zur Lebensmittelsicherheit und Europ(cid:228)ische Lebensmittelbeh(cid:246)rde Im Januar 2000 erschien das Wei(cid:223)buch zur Lebensmittelsicherheit (KOM(1999) 719/endg. ). In Kapitel 4 wird die Einrichtung einer Europ(cid:228)ischen Lebensmittelbeh(cid:246)rde behandelt. In Kapitel 5 wird auf die rechtlichen Aspekte der Lebensmittelsicherheit eingegangen. Es werden zahlreiche Informationen (cid:252)ber die Lebensmittelsicherheit gesammelt. Oft werden diese Infor- mationen jedoch nicht gut verkn(cid:252)pft und/oder analysiert. Die (t(cid:228)gliche) Risikoanalyse sollte daher ver- bessert werden, damit man rechtzeitig auf m(cid:246)gliche Gefahren reagieren kann (Punkt 16 und 17). Wie wird die Zusammenarbeit zwischen der Lebensmittelbeh(cid:246)rde und der Kommission a) verfahrens- technisch und b) praktisch organisiert, um den hohen Anforderungen der (t(cid:228)glichen) Risikoanalyse mit dem Ziel gerecht zu werden, rechtzeitig auf m(cid:246)gliche Gefahren zu reagieren? (2001/C 46 E/140) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1126/00 von Bart Staes (Verts/ALE) an die Kommission (11. April 2000) Betrifft: Wei(cid:223)buch zur Lebensmittelsicherheit und Europ(cid:228)ische Lebensmittelbeh(cid:246)rde Im Januar 2000 erschien das Wei(cid:223)buch zur Lebensmittelsicherheit (KOM(1999) 719/endg. ). In Kapitel 4 wird die Einrichtung einer Europ(cid:228)ischen Lebensmittelbeh(cid:246)rde behandelt. In Kapitel 5 wird auf die rechtlichen Aspekte der Lebensmittelsicherheit eingegangen. Die bestehenden wissenschaftlichen Aussch(cid:252)sse werden ziemlich stark gefordert und weisen auf den Zeitaufwand in Verbindung mit ihren Beratungst(cid:228)tigkeiten hin (Punkt 22 ff). Die noch einzurichtende Lebensmittelbeh(cid:246)rde sollte ihr Augenmerk auf dieses Problem richten. Die Einstellung von ausreichend qualifizierten Mitarbeitern in der Beh(cid:246)rde kann dazu beitragen, da(cid:223) die wissenschaftliche Beratung besser und schneller vonstatten geht. 1. Wie wird die Kommission den Zeitraum vor der Einrichtung der Beh(cid:246)rde und der Aufnahme ihrer T(cid:228)tigkeit (cid:252)berbr(cid:252)cken? 2. Wie wird die Kommission die Aufgabenverteilung zwischen dem Stab der Beh(cid:246)rde und den beratenden Aussch(cid:252)ssen regeln? (2001/C 46 E/141) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-1129/00 von Bart Staes (Verts/ALE) an die Kommission (11. April 2000) Betrifft: Wei(cid:223)buch zur Lebensmittelsicherheit und Europ(cid:228)ische Lebensmittelbeh(cid:246)rde Im Januar 2000 erschien das Wei(cid:223)buch zur Lebensmittelsicherheit (KOM(1999) 719 endg. ). In Kapitel 4 wird die Einrichtung einer Europ(cid:228)ischen Lebensmittelbeh(cid:246)rde behandelt. In Kapitel 5 wird auf die rechtlichen Aspekte der Lebensmittelsicherheit eingegangen. Im Wei(cid:223)buch sind drei Gr(cid:252)nde daf(cid:252)r genannt, da(cid:223) das Risikomanagement nicht in das Mandat der Beh(cid:246)rde einbezogen wird (Punkt 33). So enth(cid:228)lt der EU-Vertrag die Vorschrift, da(cid:223) die Kontrollfunktion und die gesetzgeberischen Befugnisse zur Zust(cid:228)ndigkeit der Kommission geh(cid:246)ren. Beabsichtigt die Kommission, die Frage der Kontrollfunktion und der delegierten Rechtsvorschriften f(cid:252)r die Lebensmittelbeh(cid:246)rde auf die Tagesordnung der n(cid:228)chsten Regierungskonferenz zu setzen, so da(cid:223) l(cid:228)ngerfri- stige L(cid:246)sungen er(cid:246)rtert werden k(cid:246)nnen? Falls nein, h(cid:228)lt die Kommission es nicht f(cid:252)r erforderlich, da(cid:223) der Lebensmittelbeh(cid:246)rde letztendlich eine Kontrollfunktion und die Befugnis f(cid:252)r delegierte Rechtsvorschriften (cid:252)bertragen werden?


title: 2000/320/CE: Decisione della Commissione, dell'11 aprile 2000, che autorizza gli Stati membri ad ammettere temporaneamente la commercializzazione di materiali forestali di moltiplicazione non rispondenti ai requisiti prescritti dalla direttiva 66/404/CEE del Consiglio [notificata con il numero C(2000) 951] (Testo rilevante ai fini del SEE)

eurovoc_concepts:
France
forestry policy
marketing
plant propagation
seed

text: L 108/34 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 5. 5. 2000 II (Atti per i quali la pubblicazione non è una condizione di applicabilità) COMMISSIONE DECISIONE DELLA COMMISSIONE dell'11 aprile 2000 che autorizza gli Stati membri ad ammettere temporaneamente la commercializzazione di materiali forestali di moltiplicazione non rispondenti ai requisiti prescritti dalla direttiva 66/404/CEE del Consiglio [notificata con il numero C(2000) 951] (Testo rilevante ai fini del SEE) (2000/320/CE) LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunità europea, vista la direttiva 66/404/CEE del Consiglio relativa alla commercializzazione dei materiali forestali di moltiplica- zione (1), modificata da ultimo dall'atto di adesione dell'Austria, della Finlandia e della Svezia, in particolare l'articolo 15, vista la richiesta presentata dalla Francia, considerando quanto segue: (1) (2) (3) (4) La produzione di materiali di moltiplicazione delle specie indicate nell'allegato è attualmente insufficiente in Francia, per cui non può essere coperto il fabbisogno di materiali di moltiplicazione conformi alle disposizioni della direttiva 66/404/CEE. Neppure i paesi terzi sono in grado di fornire in quantità sufficiente materiali di moltiplicazione delle specie richieste, che offrano le stesse garanzie dei materiali di moltiplicazione prodotti nella Comunità e che rispon- dano ai requisiti prescritti dalla suddetta direttiva. Occorre pertanto autorizzare la Francia ad ammettere, per un periodo limitato, la commercializzazione di materiali di moltiplicazione delle specie in causa soggetti a requisiti meno rigorosi, per sopperire alla penuria di materiali di moltiplicazione conformi ai requisiti fissati dalla direttiva 66/404/CEE. Per motivi di carattere genetico, i materiali di moltiplica- zione devono essere raccolti nei luoghi di origine e nelle zone naturali di produzione delle specie in causa e si devono fornire le massime garanzie per quanto riguarda l'identità di tali materiali. (1) GU 125 dell'11. 7. 1966, pag. 2326/66. Direttiva abrogata con effetto a decorrere dal 1o gennaio 2003, dalla direttiva 1999/105/CE del Consiglio (GU L 11 del 15. 1. 2000, pag. 17). (5) (6) Inoltre i materiali di moltiplicazione devono essere commercializzati soltanto se accompagnati da un docu- mento recante determinate indicazioni sul materiale di moltiplicazione di cui trattasi. Le misure previste dalla presente decisione sono conformi al parere del comitato permanente per le sementi e i materiali di moltiplicazione agricoli, orticoli e forestali, HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE: Articolo 1 1. La Francia è autorizzata ad ammettere la commercializza- zione nel suo territorio di sementi che rispondano, in materia di provenienza, a requisiti meno rigorosi di quelli stabiliti dalla direttiva 66/404/CEE, conformemente a quanto disposto in allegato ed a condizione che sia fornita la prova prevista all'ar- ticolo 2 per quanto concerne il luogo di provenienza delle sementi e l'altitudine alla quale sono state raccolte. 2. La Francia è autorizzata ad ammettere la commercializza- zione nel suo territorio di piantine prodotte nella Comunità a partire dalle suddette sementi. Articolo 2 1. La prova di cui all'articolo 1, paragrafo 1, può conside- rarsi fornita nel caso di materiali di moltiplicazione apparte- nenti alla categoria «identificati alla fonte» del regime di controllo istituito dall'OCSE (Organizzazione per la coopera- zione e lo sviluppo economico) per la sorveglianza dei mate- riali forestali di moltiplicazione destinati al commercio interna- zionale, o appartenenti ad altra categoria definita in tale regime. 5. 5. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 108/35 Qualora il regime OCSE di cui al paragrafo 1 non venga 2. applicato nei luoghi di provenienza dei materiali di moltiplica- zione, sono ammessi altri documenti giustificativi ufficiali. 3. Qualora non sia possibile fornire documenti giustificativi ufficiali, gli Stati membri possono accettare altri documenti non ufficiali. Articolo 3 1. Anche gli Stati membri diversi dallo Stato membro richie- dente sono autorizzati ad ammettere, alle condizioni definite nell'allegato e per le stesse finalità espresse dal richiedente, la commercializzazione nel loro territorio delle sementi a cui si fa riferimento nella presente decisione. Ai fini dell'applicazione del paragrafo 1, gli Stati membri 2. interessati si prestano assistenza amministrativa reciproca. Prima di concedere un'autorizzazione, gli altri Stati membri informano lo Stato membro richiedente circa la propria inten- zione di permettere la commercializzazione dei materiali di moltiplicazione in causa. Quest'ultimo può avanzare obiezioni soltanto qualora l'intero quantitativo di cui alla presente deci- sione sia già stato attribuito. Articolo 4 L'autorizzazione di cui all'articolo 1, paragrafo 1, relativamente alla prima immissione sul mercato comunitario di materiali forestali di moltiplicazione, scade il 30 novembre 2000. Se riguarda successive immissioni sul mercato comunitario, tale autorizzazione scade il 31 dicembre 2002. Articolo 5 Per quanto riguarda la prima commercializzazione di materiali forestali di moltiplicazione ai sensi dell'articolo 4, entro il 1o gennaio 2001 la Francia comunica alla Commissione i quanti- tativi di detti materiali soggetti a requisiti meno rigorosi che sono stati ammessi alla commercializzazione nel suo territorio in virtù della presente decisione. La Commissione ne informa gli altri Stati membri. Articolo 6 Gli Stati membri sono destinatari della presente decisione. Fatto a Bruxelles, l'11 aprile 2000. Per la Commissione David BYRNE Membro della Commissione ALLEGATO kg Pseudotsuga taxifolia Procedencia Oprindelse Herkunft Προέλευση Provenance Provenance Provenienza Herkomst Proveniência Lähtöisyys Härkomst Estado miembro Medlemsstat Mitgliedstaat Κράτος µέλος Member State État membre Stato membro Lidstaat Estado-Membro Jäsenvaltio Medlemsstat F 300 US (Washington)


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1124/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Commissie. Witboek inzake Voedselveiligheid en de Europese Voedselautoriteit.

eurovoc_concepts:
European Commission
European Food Safety Authority
interinstitutional relations (EU)
operation of the Institutions

text: C 46 E/128 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 13. 2. 2001 (2001/C 46 E/139) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1124/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Commissie (11 april 2000) Betreft: Witboek inzake Voedselveiligheid en de Europese Voedselautoriteit In januari 2000 verscheen het Witboek inzake voedselveiligheid (COM(1999) 719 def. ). Hoofdstuk 4 behandelt de oprichting van een Europese Voedselautoriteit (EVA). Hoofdstuk 5 gaat in op de wetgeving inzake voedselveiligheid. Er wordt veel informatie verzameld over voedselveiligheid. Vaak wordt deze informatie echter niet goed gecombineerd en/of geanalyseerd. De (dagelijkse) risico-analyse moet dus worden verbeterd om tijdig te kunnen reageren op potentiºle gevaren (onderdelen 16 en 17). Hoe wordt de samenwerking tussen de Voedselautoriteit en de Commissie a) procedureel en b) praktisch georganiseerd om tegemoet te komen aan de hoge eisen van de (dagelijkse) risico-analyse teneinde tijdig te kunnen reageren op potentiºle gevaren? (2001/C 46 E/140) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1126/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Commissie (11 april 2000) Betreft: Witboek inzake Voedselveiligheid en de Europese Voedselautoriteit In januari 2000 verscheen het Witboek inzake voedselveiligheid (COM(1999) 719 def. ). Hoofdstuk 4 behandelt de oprichting van een Europese Voedselautoriteit (EVA). Hoofdstuk 5 gaat in op de wetgeving inzake voedselveiligheid. De bestaande wetenschappelijke comitØs zijn vrij zwaar belast en vragen aandacht voor het tijdsbeslag van hun adviserende werkzaamheden (onderdeel 22 e. v. ). De op te richten Voedselautoriteit moet oog hebben voor dit probleem. De aanwerving van voldoende gekwalificeerd personeel binnen de Autoriteit kan ertoe bijdragen dat de wetenschappelijke advisering beter en sneller verloopt. Hoe zal de Commissie de periode overbruggen voorafgaand aan de oprichting en de inwerking- 1. treding van de Autoriteit? Hoe zal de Commissie de taakverdeling regelen tussen de staf van de Autoriteit en de adviserende 2. comitØs? (2001/C 46 E/141) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1129/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Commissie (11 april 2000) Betreft: Witboek inzake Voedselveiligheid en de Europese Voedselautoriteit In januari 2000 verscheen het Witboek inzake voedselveiligheid (COM(1999) 719 def. ). Hoofdstuk 4 behandelt de oprichting van een Europese Voedselautoriteit (EVA). Hoofdstuk 5 gaat in op de wetgeving inzake voedselveiligheid. Het Witboek geeft drie redenen waarom risicomanagement niet binnen het mandaat van de autoriteit valt (onderdeel 33). Zo schrijft het EU-Verdrag voor dat de controlefunctie en de wetgevende bevoegdheden behoren tot de verantwoordelijkheid van de Commissie. Is de Commissie voornemens de kwestie van de controlefunctie en de gedelegeerde wetgeving voor de Voedselautoriteit op de agenda te plaatsen van de komende Intergouvernementele Conferentie (IGC) zodat oplossingen voor de langere termijn aan de orde kunnen komen? Zo neen, acht de Commissie het niet nodig dat de Voedselautoriteit op termijn een controlefunctie en de bevoegdheid voor gedelegeerde wetgeving krijgt?


title: QUESTION ÉCRITE E-1142/00 posée par Bart Staes (Verts/ALE) à la Commission. Livre blanc sur la sécurité alimentaire et Autorité alimentaire européenne.

eurovoc_concepts:
animal feedingstuffs
drafting of EU law
food safety

text: C 53 E/82 Journal officiel des CommunautØs europØennes FR 20. 2. 2001 Des propositions vont Œtre soumises qui crØent un cadre gØnØral dans des domaines oø des rŁgles spØcifiques harmonisØes ne sont pas d(cid:146)application (jusqu(cid:146)(cid:224) prØsent, c(cid:146)est toujours la reconnaissance mutuelle qui joue). La Commission proposera-t-elle une nouvelle lØgislation horizontale? Dans la nØgative, la lØgislation existante suffit-elle pour la reconnaissance mutuelle des produits, malgrØ les procØdures intensives et fastidieuses? (2001/C 53 E/101) QUESTION (cid:201)CRITE E-1142/00 posØe par Bart Staes (Verts/ALE) (cid:224) la Commission (11 avril 2000) Objet: Livre blanc sur la sØcuritØ alimentaire et AutoritØ alimentaire europØenne En janvier 2000 paraissait le Livre blanc sur la sØcuritØ alimentaire (COM(1999) 719). Le chapitre 4 concerne la crØation d(cid:146)une AutoritØ alimentaire europØenne tandis que le chapitre 5 examine la lØgislation relative (cid:224) la sØcuritØ alimentaire. Les principes de la sØcuritØ alimentaire doivent aussi s(cid:146)appliquer aux aliments pour le bØtail (point 69). Les incidents des derniŁres annØes justifient que le secteur de l(cid:146)alimentation animale soit considØrØ comme faisant partie de la cha(cid:238)ne alimentaire. Les matiŁres premiŁres pour la production des aliments pour animaux, y compris les sous-produits animaux, doivent Œtre clairement dØfinies. Une liste des matØriaux autorisØs serait prØfØrable, mais la procØdure prØliminaire est complexe et demande du temps. (cid:192) court terme la liste nØgative en vigueur doit donc Œtre complØtØe rapidement. La Commission s(cid:146)engage (cid:224) travailler dans l(cid:146)optique d(cid:146)une liste positive (cid:224) moyen terme. La lØgislation doit Œtre modifiØe en ce sens que les cadavres et les matØriaux condamnØs ne puissent Œtre utilisØs dans l(cid:146)alimentation animale. Les seuls matØriaux autorisØs pour une utilisation dans les aliments pour animaux ne peuvent Œtre que les matØriaux provenant d(cid:146)animaux sains. La procØdure pour l(cid:146)Øtablissement d(cid:146)une liste positive a-t-elle dØj(cid:224) ØtØ engagØe? Dans la nØgative 1. quand la Commission entamera-t-elle la procØdure? 2. Quelle procØdure la Commission suit-elle (suivra-t-elle) pour l(cid:146)Øtablissement de cette liste positive? (2001/C 53 E/102) QUESTION (cid:201)CRITE E-1143/00 posØe par Bart Staes (Verts/ALE) (cid:224) la Commission (11 avril 2000) Objet: Livre blanc sur la sØcuritØ alimentaire et AutoritØ alimentaire europØenne En janvier 2000 paraissait le Livre blanc sur la sØcuritØ alimentaire (COM(1999) 719). Le chapitre 4 concerne la crØation d(cid:146)une AutoritØ alimentaire europØenne tandis que le chapitre 5 examine la lØgislation relative (cid:224) la sØcuritØ alimentaire. Il est nØcessaire d(cid:146)introduire une bonne dØlimitation entre les diffØrents groupes de produits utilisØs dans l(cid:146)alimentation animale. Les zones grises ne sont pas souhaitables. (cid:192) terme, il ne peut-Œtre fait usage dans l(cid:146)UE d(cid:146)antibiotiques comme stimulants de la croissance si ces antibiotiques sont utilisØs comme mØdicament pour l(cid:146)homme et l(cid:146)animal. Les antibiotiques qui ne sont pas utilisØs thØrapeutiquement pour l(cid:146)homme et l(cid:146)animal, contrairement 1. (cid:224) d(cid:146)autres antibiotiques, peuvent-ils Œtre utilisØs dans l(cid:146)alimentation des animaux? La Commission effectuera-t-elle (fera-t-elle effectuer) une recherche complØmentaire sur le risque de 2. l(cid:146)utilisation d(cid:146)antibiotiques dans l(cid:146)alimentation du bØtail? 3. La Commission sengagera-t-elle au niveau international en faveur d(cid:146)une harmonisation de la rØglementation en matiŁre d(cid:146)antibiotiques Øtant donnØ les effets de distorsion de la concurrence qu(cid:146)elle peut entra(cid:238)ner? Dans la nØgative, quelle politique la Commission suivra-t-elle si les producteurs europØens sont dØfavorisØs parce qu(cid:146)ils ne peuvent utiliser certains produits?


title: WRITTEN QUESTION E-1111/00 by Pernille Frahm (GUE/NGL) to the Commission. Advertising campaign for Spanish oranges.

eurovoc_concepts:
Denmark
EU financing
Spain
advertising
citrus fruit
competence of the Member States
pesticide residue

text: C 89 E/12 Official Journal of the European Communities EN 20. 3. 2001 (2001/C 89 E/010) WRITTEN QUESTION E-1111/00 by Pernille Frahm (GUE/NGL) to the Commission (11 April 2000) Subject: Advertising campaign for Spanish oranges In the light of a survey published by the Danish organisation (cid:145)Grłn Information(cid:146) showing that Spanish oranges have an alarmingly high content of poisonous spray residues, will the Commission state why it has chosen to grant EU funding to advertise such oranges and, if the above information from (cid:145)Grłn Information(cid:146) is correct, whether it intends to withdraw its support for the advertising campaign? Answer given by Mr Fischler on behalf of the Commission (16 June 2000) The Commission would remind the Honourable Member that the campaign to promote citrus fruit of Community origin is governed by Council Regulation (EEC) No 1201/90 of 7 May 1990 on measures to increase the consumption of citrus fruit (1), which inter alia deems fruit and vegetables to be healthy products whose consumption should be encouraged as part of a healthy and balanced diet. Article 2 stipulates that the measures provided for in the Regulation must not refer to any Member State. The purpose of the campaign is therefore to promote consumption of citrus fruit harvested in the Community. Since it is not aware of surveys which reveal that oranges originating from one of its regions have a high pesticide content, the Commission would ask the Honourable Member to send it all reliable information on this matter. The Commission would also emphasise that oranges marketed in the Community are required to comply with the Community rules on pesticide residues. The Danish authorities are responsible for ensuring compliance with those rules on Danish territory. The Community early warning system for foodstuffs enables the Commission and the Member States to exchange information quickly when high levels of pesticides or other contaminants are detected in food. Over the past six months the Commission has not received any notification from Denmark regarding pesticides in Spanish oranges. (1) OJ L 119, 11. 5. 1990. (2001/C 89 E/011) WRITTEN QUESTION E-1166/00 by Bart Staes (Verts/ALE) to the Commission (12 April 2000) Subject: White Paper on Food Safety and the European Food Authority The White Paper on Food Safety (COM(1999) 719 final) was published in January 2000. Chapter 4 is concerned with establishing a European Food Authority (EFA). Chapter 5 considers legislation on food safety. The EU requirements on food safety are also applicable to products exported to third countries (Section 112). The Commission is to investigate whether rules are needed for export certification. Will the Commission include this approach in the framework EU food law? If not, why not, given the major impact it has on food production and exports? If so, to what extent will the obligation of reciprocity be included and made compulsory in respect of third countries?


title: 2000/628/EF: Kommissionens beslutning af 11. april 2000 om den statsstøtte, som Italien har ydet til Centrale del Latte di Roma (meddelt under nummer K(2000) 1173) (Kun den italienske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Italy
State aid
control of State aid
dairy industry
privatisation
production aid

text: 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/15 II (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 11. april 2000 om den statsstøtte, som Italien har ydet til Centrale del Latte di Roma (meddelt under nummer K(2000) 1173) (Kun den italienske udgave er autentisk) (2000/628/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (1), særlig artikel 37, efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel (2) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og ud fra følgende betragtninger: I SAGSFORLØB (1) Den 4. december 1996 modtog Kommissionen en klage over kommunalrådet i Roms beslutning af 8. juli 1996 om privatiseringen af den kommunale mælkecentral (Azienda Comunale Centrale del Latte, ACCL) ved bunden licitation. Det fremgik desuden af klagen, at ACCL fra 1992 til 1994 havde haft nogle betydelige driftsunderskud til som var blevet dækket af Roms 156,6 mia. kommune. Ifølge klagen udgør ovennævnte operationer en statsstøtte til ACCL, der er uforenelig med traktatens konkurrenceregler. skulle have beløbet ITL), (der sig (2) Ved brev af 25. marts 1997 anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om yderligere oplysninger om juli 1997, den formodede statsstøtte. Ved brev af 25. (3) (4) (5) (6) registreret den 31. juli 1997, fremsendte Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union de yderligere oplysninger, Kommissionen havde anmodet om. Da Kommissionen ikke havde modtaget nogen statsstøt- teanmeldelse i henhold til traktatens artikel 88, stk. 3, for så vidt angår dækningen af ACCL's underskud eller privatiseringen af ACCL, besluttede den at opføre foran- registeret over staltningen som nr. NN 185/97 i uanmeldt støtte. Ved brev SG (98) D/3692 af 8. maj 1998 underrettede Kommissionen Italien om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for de støtteforanstaltninger, der tager sigte på at dække ACCL's driftsunderskud, regionen Lazios mælkeproducenter, privatiseringen af ACCL samt even- tuel støtte til køberen i privatiseringsprocessen. Beslut- ningen blev opført som nr. C 28/98 i registeret. støtten til offentliggjort Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev Fællesskabers Tidende (3). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til den til at omhandlede støtte. fremsætte deres bemærkninger Europæiske i De Ved brev af 6. juli 1998, registreret den 7. juli 1998, og ved brev af 26. juli 1998, registreret den 28. juli 1998, sendte de italienske myndigheder Kommissionen deres bemærkninger til den omhandlede støtte. Som svar på et yderligere brev fra Kommissionen af 21. september 1999 fremsendte Italien flere oplysninger ved brev af 13. januar 2000, registreret den 19. januar 2000. (1) EFT L 160 af 26. 6. 1999, s. 48. (2) EFT C 206 af 2. 7. 1998, s. 6. (3) Se fodnote 2. L 265/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 (7) Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra andre interesserede parter. II BESKRIVELSE (8) (9) (10) Den kommunale mælkecentral, Azienda Comunale Centrale del Latte, blev oprettet den 10. december 1992 med henblik på fremstilling og salg af emballeret frisk mælk og afledte produkter (fløde, yoghurt, langtids- holdbar UHT-mælk). Centralen blev oprettet som en »offentlig tjeneste«, det vil sige med en ordning om, at alle driftsunderskud ville blive dækket af ejeren (Roms kommune). ACCL var nemlig ikke et privatretligt selskab, men udelukkende en særskilt regnskabsenhed under Roms kommune. ACCL opkøbte frisk mælk fra de lokale producenter og forarbejdede og emballerede denne for herefter at sælge den med mærket »Centrale del Latte«. ACCL fremstillede desuden langtidsholdbar mælk og yoghurt. Produkterne blev solgt på et lokalt marked (Rom og omegn), som dog havde et betydeligt omfang (cirka 4 mio. forbru- gere). Traditionelt bestod ACCL's produktion hovedsageligt af frisk mælk, der i begyndelsen udgjorde næsten 100 % af det samlede salg. Med tiden faldt denne procentdel dog gradvist samtidig med, at man udviklede andre mejeri- produktserier. I 1996 udgjorde frisk mælk 85 % af det samlede salg. I samme periode kunne man registrere en stigning for de sekundære produkters vedkommende (såsom yoghurt og langtidsholdbar UHT-mælk), og selvom de kun udgjorde cirka 6 % af indtægterne i 1994, fordobledes salget af disse produkter i det første halvår af 1995 takket være lanceringen af en ny produktserie. I 1996 gjorde adgangen til nye markeder det muligt at øge salget af langtidsholdbar UHT-mælk med 129 %. I samme periode steg salget af yoghurt og frisk fløde med henholdsvis 45,3 % og 34,8 %. På privatiseringstids- punktet havde ACCL stadig en betydelig markedsandel — som dog hele tiden faldt — på det romerske marked for dens primære produkt, der var frisk mælk, nemlig 60 % af det lokale marked. Hvad de andre produkter angik, var markedsandelen på daværende tidspunkt marginal (den lå f. eks. på 1-2 % for langtidsholdbar mælks vedkommende). (11) Lige fra begyndelsen kunne ACCL betragtes som en kriseramt virksomhed med systematisk negative driftsre- sultater. Hovedårsagerne til den vanskelige økonomiske og finansielle situation lader til at være dens overdimen- sionerede produktionsanlæg samt en alt for ringe udnyt- telse af kapaciteten. Personaleomkostningerne var høje, og arbejdskraften var ikke i besiddelse af de nødvendige kvalifikationer til de specielle aktiviteter, som markedet krævede. Omsætningen og produktiviteten pr. medar- bejder svarede derfor til halvdelen af sektorgennem- snittet. Man var desuden af den opfattelse, at virksom- heden havde ledelsesproblemer og var kendetegnet af stærke fagforeningskonflikter. (12) Dækning af driftsunderskuddene I 1992 havde virksomheden en årsomsætning på cirka 170 mia. ITL, med et nettounderskud på 45,3 mia. i 1992 og 30,7 mia. i 1993. Nettounderskuddene nåede op på 75,6 mia. i 1994 som følge af personaleind- skrænkningen (der blev nedlagt 141 arbejdspladser) og af andre ekstraordinære underskud. De samlede under- skud beløb sig til henholdsvis 30,0 mia. ITL i 1995 og 33,5 mia. ITL i 1996 (hvoraf 23,7 mia. ITL var ekstraor- dinære underskud, som virksomheden led i de pågæl- dende år). Ifølge beregningerne for 1997 (4) ville drifts- underskuddet komme til at ligge på 17,664 mia. ITL. (13) Alle disse driftsunderskud blev hvert år dækket af Roms kommune ifølge bestemmelserne i § 23, stk. 6, i lov nr. 142 af 8. juni 1990 om reglerne for de lokale selvstyrer. På den dato, hvor proceduren efter artikel 88, stk. 2, blev indledt, fastlagde Kommissionen således den samlede dækning af underskuddet til 215,1 mia. ITL for perioden 1992-1997. (14) Da Kommissionen indledte proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, var den af den opfattelse, at den støtte, som Roms kommune ydede ved at dække ACCL's drifts- underskud, udgjorde statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1. Der er tale om støtte, som kan medføre konkurrenceforvridninger, da man har dækket driftsun- derskuddene for en virksomhed inden for en sektor (mejeriprodukter), hvor samhandelen mellem medlems- staterne er omfattende. (15) Hvad indholdet angår, var der efter Kommissionens mening tale om driftsstøtte, som er i modstrid med Kommissionens praksis for gennemførelsen af traktatens artikel 87, 88 og 89, og som i sig selv ikke medfører nogen udvikling af erhvervsgrenen eller regionen (5). (16) ifølge Kommissionen bemærkede, at ACCL i betragtning af sit som »strukturelle« driftsunderskud kunne betragtes »kriseramt« rammebestemmelser Fællesskabets herom, der var gældende på den dato, hvor proceduren efter artikel 88, stk. 2, blev indledt (6). Efter Kommissio- nens mening hang dækningen af disse underskud uløse- ligt sammen med udgifter, der kunne henføres til en omstruktureringsplan (personaleindskrænkning, investe- ringer, omlægning af produktionen). Kommissionen var dog ikke af den opfattelse, at der var tale om en opfyl- delse af to af de tre hovedforudsætninger for at få tilla- delse til en omstruktureringsstøtte ifølge disse rammebe- stemmelser (forhindring af konkurrencefordrejende virk- ninger i forbindelse med støtten samt forholdet mellem omstruktureringens omkostninger og fordele). (17) Ifølge Kommissionens vurdering faldt støtten ind under anvendelsesområdet for traktatens artikel 87, stk. 1. Ingen af undtagelserne i denne artikels stk. 2 og 3 var dog gældende for støtten. (4) Der er tale om de nyeste oplysninger, som forelå på den dato, hvor proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, blev indledt. (5) Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. juni 1995, sag T-459/ 93, Siemens SA mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- skaber, Sml. 1995, s. II-1675. (6) EFT C 283 af 19. 9. 1997, s. 2. 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/17 (18) (19) (20) (21) (22) I sin vurdering af overensstemmelsen med statsstøttebe- stemmelserne mente Kommissionen, at det i dette tilfælde også var nødvendigt at tage højde for, at dækningen af virksomhedens underskud fandt sted i forbindelse med en ordning for »offentlige tjenester«. Roms kommune stod nemlig for forvaltningen af en såkaldt »offentlig tjeneste« bestående i indsamling, forar- bejdning og markedsføring af mælk til konsum gennem en særlig virksomhed. Roms kommune var forpligtet til at dække disse særlige virksomheders såkaldte sociale forvaltningen af en udgifter, eftersom de stod for »offentlig tjeneste«. navnlig konkurrencereglerne, I henhold til traktatens artikel 86, stk. 2, er virksom- heder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, underkastet traktatens bestemmelser, det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Ifølge de oplysninger, der var til rådighed, havde ACCL's opgaver tilsyneladende ikke nogen særlig karakter, som kunne begrunde anvendelsen af en eventuel undtagelse efter traktatens artikel 86, stk. 2 (7). i Kommissionen var desuden af den opfattelse, at virk- somheder, der fremstiller og markedsfører de produkter i som er genstand for en fælles traktatens bilag I, markedsordning, ikke kan betragtes som virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i medfør af artikel 86, stk. 2. Den måde, fællesmarkedet for mejeriprodukter fungerer på, er (ligesom det er tilfældet med andre produkter, som er genstand for fælles markedsordninger) uforenelig med statslige indgreb på markedet via virk- somheder, der forfølger andre målsætninger end økono- misk rentabilitet. Kommissionen konkluderede traktatens artikel 87 og 88 til fulde fandt anvendelse på den støtte, som Roms kommune havde ydet ved at dække ACCL's driftsunderskud. således, at (23) (24) (25) Ifølge bestemmelserne i den fælles markedsordning bliver mælkepriserne fastlagt af markedet. I en sådan situation burde forskellen mellem de priser, som forar- bejdningsvirksomhederne tilbyder, afspejle det frie spil mellem udbud og efterspørgsel, deres handelspolitik og deres finansielle soliditet. I betragtning af, at ACCL hvert år kunne fremvise nogle betydelige driftsunderskud, lader det til, at virksomheden udelukkende var i stand til at fastholde nogle høje priser og sikre de lokale produ- centers afsætningsmarkeder takket være sin status som »offentlig tjeneste«, der hvert år fik staten til at dække underskuddene. Kommissionen er af den opfattelse, at ACCL's opnåelse af status som »offentlig tjeneste« samt den offentlige finansiering af købet af mælk til fordelagtige priser udgør statsstøtte til Lazios mælkeproducenter efter artikel 87, stk. 1. Støtten udgøres kort sagt af en del af de samlede driftsunderskud, som ACCL har lidt siden sin oprettelse i 1992. Af de samme årsager, som er nævnt i punktet om dækningen af ACCL's driftsunderskud, betragtede Kommissionen denne støtte som uforenelig med fællesmarkedet. Efter Kommissionens mening kunne disse foranstaltninger ligeledes udgøre en overtræ- delse af de gældende bestemmelser for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (8). I betragtning af usikkerheden omkring de præcise vilkår og beløbene på denne støtte opfordrede Kommissionen de italienske myndigheder til at fremsende alle de oplys- ninger, der måtte være nyttige for vurderingen af det samlede beløb, som den italienske regering har ydet til Lazios mælkeproducenter siden 1992, hvor ACCL blev oprettet. Kommissionen anmodede navnlig om statistik- kerne for leverancerne fra Lazios mælkeproducenter, for de priser, som ACCL betalte, og for gennemsnitspriserne eller om muligt de priser, de andre markedsdeltagere betalte, samt hele lovgivningen på dette område. Støtte til Lazios mælkeproducenter (26) En af grundene til, at virksomheden havde fået status som »offentlig tjeneste«, var, at den ydede støtte til de lokale mælkeproducenter. Ifølge de oplysninger, der forelå på den dato, hvor proceduren efter artikel 88, stk. 3, blev indledt, havde ACCL indgået leveringskontrakter med producentforeningerne for Lazios mælkeprodu- fik center. På baggrund af disse leveringskontrakter ACCL leveret nogle større mængder mælk end dem, den kunne have solgt på det frie marked, og det til priser, som var forlød desuden, at de italienske regeringsmyndigheder skulle have bedt ACCL om at købe mælken til en højere pris i de ugunstigt stillede områder. fordelagtige for producenterne. Det (7) Domstolens dom af 10. december 1991, sag C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova SpA mod Siderurgica Gabrielli SpA, Sml. 1991 I, s. 5889. Privatisering af ACCL I juni 1995 indledte Roms kommune ACCL's privatise- ringsproces. I november 1995 valgte kommunen JP Morgan som den konsulent, der fik til opgave at udar- bejde en virksomhedsplan. I slutningen af marts 1996 fremlagde konsulenten en vurdering af virksomheden og et forslag til administrationen af salgsproceduren. (27) Den 8. juli 1996 besluttede Roms kommunalråd at ændre ACCL's status som »offentlig tjeneste« og gøre virksomheden til et aktieselskab (SpA) med henblik på dens privatisering. Beslutningen berørte også salgsproce- duren, som skulle finde sted ved hjælp af under- håndsbud og efter visse kriterier for statens kontrol med proceduren og beskyttelsen af arbejdstagernes og de lokale mælkeproducenters interesser. Med denne beslut- ning blev ACCL's aktiver overført til Centrale del Latte di (8) Se fodnote 1. L 265/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 (28) (29) (30) ITL blev Roma SpA, hvis aktiekapital på 200 mio. fordelt med 95 % til Roms kommune og 5 % til virk- somheden Risorse per Roma SpA, som Roms kommune ejede fuldstændigt. Privatiseringen skulle ske ved hjælp af en kapitalforhøjelse fra køberens eller købernes side. Azienda Speciale Centrale del Lattes passiver stod fortsat opført i formueopgørelsen for denne virksomhed, som ville blive genstand for en likvidationsprocedure. I forbindelse med salgsproceduren blev der den 2. og 3. oktober 1996 offentliggjort en bekendtgørelse i to af Italiens største dagblade, hvor man opfordrede de inte- resserede virksomheder til at deltage i salget af en aktie- andel af Centrale del Latte SpA. Konsulenten modtog inden fristens udløb 25 forslag, der var indgivet af både enkeltvirksomheder og joint ventures. Den 30. december 1996 opfordrede konsulenten alle de interesserede virk- somheder til at byde. Konsulenten modtog fire fuldstæn- dige forslag og fremlagde en rapport med en anbefaling om at modtage underhåndsbud fra alle fire kandidater. Fra den 5. marts til den 6. maj 1997 modtog konsu- lenten den sidste række bud fra de virksomheder, der var tilbage på listen. I mellemtiden blev der den 22. maj 1997 foretaget en vurdering af virksomhedens værdi af en uafhængig sagkyndig, som var blevet udpeget af præsidenten for Roms domstol (i overensstemmelse med § 2343 i den italienske civillovbog). Ifølge vurderingen havde Centrale del Latte di Roma SpA en økonomisk værdi af 75,272 mia. ITL. Efter den sidste række bud fremlagde konsulenten en rapport for Roms kommune, hvor den blev anbefalet at sælge Centrale del Latte di Roma SpA til selskab A* (9), som havde givet det højeste bud. Dette selskab havde budt 75,472 mia. for 75 % af aktierne i Centrale del Latte di Roma SpA og 106,6 mia. for 100 % af aktieka- pitalen. De andre tilbudsgiveres bud var meget lavere. Selskab bød 55,105 mia. , 43,944 mia. , og selskab D* bød 37,5 mia. for 75 % af aktierne i Centrale del Latte di Roma SpA. Med hensyn til den andel på 20 %, der var forbeholdt de lokale producenter af frisk mælk, besluttede Roms kommune, at der for disse producenter skulle gælde de samme prisbetingelser som dem, hovederhververen af de 75 % af aktierne havde tilbudt. Konsulenten gør desuden opmærksom på, at: selskab C* bød B* — selskab A* agter at bevare 200 arbejdspladser ud af 392 i de følgende fem år, mens selskab B* vil bevare 300 arbejdspladser, selskab C* 256 og selskab D* 142 — selskab A* forpligter sig til at købe mindst 80 % af råvarerne af Lazios mælkeproducenter (en af virk- somhederne er ikke villig til at indgå en sådan forpligtelse). Selskab A* forpligter sig desuden til ikke at flytte virksomheden fra dens nuværende hjemsted i Rom. (31) Den 26. juni 1997 besluttede Roms kommune at sælge 75 % af aktierne i Centrale del Latte di Roma SpA til selskab A* for et samlet beløb på 75,472 mia. ITL. De resterende 25 % blev efterfølgende solgt til samme virk- somhed, og den samlede pris beløb sig til 106,6 mia. ITL. (32) Ifølge Kommissionens faste praksis udgør privatiseringen af et offentligt selskab ikke statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1, når: — salget sker via en åben, gennemsigtig og betingel- tilsvarende sesløs offentlig udbudsprocedure eller procedurer — selskabet bortliciteres til den højstbydende — alle kandidater har tilstrækkeligt med tid og informa- tioner til rådighed til at kunne foretage en korrekt vurdering af de aktiviteter, de skal basere deres tilbud på (10). (33) Kommissionen bemærker, at Roms kommune besluttede ikke at afholde et offentligt udbud. Dette var tilsynela- dende et bevidst valg, der tog sigte på at beskytte produktionens kontinuitet, sikre de lokale producenters leverancer og virksomhedens stabilitet. I det foreliggende tilfælde gør Kommissionen opmærksom på, at bekendt- to nationale gørelserne kun blev offentliggjort dagblade. Da det ikke kan udelukkes, at andre europæ- iske virksomheder kunne have været interesserede i privatiseringen, er Kommissionen af den opfattelse, at en sådan procedure måske ikke var tilstrækkelig til at sikre en bred deltagelse af virksomheder, som opererer i udlandet. i (34) Hvad informationsproceduren konkluderede Kommissionen, at de potentielle købere i privatiserings- processen havde tilstrækkeligt med tid og informationer til rådighed til at udarbejde deres tilbud. angår, — budet fra selskab A* omfatter en virksomhedsplan med investeringer for 59,409 mia. , der skal fore- tages i de følgende fem år (21,003 mia. til investe- ringer i virksomhedsmodernisering og 38,406 mia. til marketing). De andre tilbudsgivere planlægger at investere et lavere beløb i samme periode. Selskab B* har til hensigt at investere 58,014 mia. , selskab C* 55,405 mia. og selskab D* 41,345 mia. (35) Med hensyn til accepten af det mest fordelagtige tilbud bemærker Kommissionen, at det selskab, der fik tilslag, bød et meget højere beløb end de andre tilbudsgivere (106,6 mia. ITL). Budet var desuden meget højere end uafhængig værdi, virksomhedens sagkyndig havde anslået til 75,272 mia. ITL, når man ser bort fra, at det selskab, der fik tilslag, også indgik en række omkostningskrævende forpligtelser. som en reelle (9) Af diskretionsgrunde er navnene på selskaber og joint ventures erstattet af bogstaver efterfulgt af en stjerne. (10) 23. beretning om konkurrencepolitikken (1993), punkt 402 ff. 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/19 (36) (37) (38) Selvom virksomheden blev solgt til højstbydende til en pris, der lå langt over den anslåede værdi, kan der efter Kommissionens mening være statsstøtteelementer, hvis den private investor har betalt en lavere pris, end han ville have gjort uden sådanne klausuler. Kommissionen mener tværtimod, at virksomhedens markedsværdi var den pris, den private investor ville have betalt uden alle salgsbetingelserne, og navnlig betingelserne om opret- holdelsen af et vist beskæftigelsesniveau og købet af råvarer hos de lokale producenter. på forelå På baggrund af ovenstående og ud fra de oplysninger, der kunne daværende Kommissionen ikke udelukke, at der var blevet ydet støtte til virksomhedens køber via privatiseringspro- cessen. tidspunkt, for havde Foruden spørgsmålet om den eventuelle støtte, der blev ydet til køberen via privatiseringsprocessen, undersøgte Kommissionen de konsekvenser, som de favorable salgs- Lazios mælkeproducenter. betingelser skulle kandidaterne Kommissionen bemærkede, forpligte sig til at købe mindst 80 % af råvarerne hos Lazios mælkeproducenter (eller en anden i procentsats, der eventuelt er taget højde for i den gældende lovgivning), og det til en pris, der var justeret efter markedspriserne. fem år at (39) Når det gælder en virksomhed, som først og fremmest leverandø- producerer frisk mælk, synes afstanden til rerne af råvarer at have indflydelse på fremstillings- og markedsføringsprocessen. Lazios mælkeproducenter nyder godt af denne »naturlige« fordel i konkurrencen med andre producenter fra Italien og EU. Denne konkur- rencefordel er ikke nok til at kompensere for andre ulemper, og Kommissionen var af den opfattelse, at disse producenter generelt var mindre effektive end andre EU- producenter. Medtagelsen af en klausul, der tvinger virk- somheden til at købe mindst 80 % af sine leverancer hos Lazios mælkeproducenter, giver således indtryk af, at dette ikke ville være sket på de normale markedsvilkår. (40) Muligheden for at sætte procentsatsen på 80 % af mælkeleverancerne ned til »en anden procentsats, der eventuelt er taget højde for i den gældende lovgivning« forekommer desuden Kommissionen at være uklar, da Kommissionen ikke er bekendt med, at den fælles markedsordning skulle indeholde sådanne bestemmelser. Kommissionen opfordrede de italienske myndigheder til at fremsende alle de oplysninger, som måtte være nyttige for vurderingen af denne bestemmelse, og til at sende Kommissionen den lovgivning, der eventuelt måtte eksi- stere på området. (41) Det krav, der stilles til køberen om at anvende de lokale producenter som leverandører til mindst 80 % af råva- rerne, medfører en fortrinsbehandling, som både udgør statsstøtte til disse producenter og en overtrædelse af den pågældende produkter. fælles markedsordning for de III ITALIENS BEMÆRKNINGER (42) De italienske myndigheder fremsatte deres bemærk- ninger ved brev af 6. juli 1998, ved brev af 26. juli 1998 januar 2000. og ved brev af 13. (43) Dækning af driftsunderskuddene Italien gør indsigelse mod, at det samlede beløb på de dækkede underskud vurderes til 215,1 mia. ITL, og mod, at Kommissionen har medtaget perioden 1992- 1997 i sine beregninger. For det første bør året 1992 ikke medregnes (ACCL blev oprettet i december 1992), og man skal være opmærksom på, at den likvidation, der fandt sted, havde en betydelig indflydelse på udgif- terne for 1997. På samme måde var der en væsentlig andel af de samlede underskud (99,25 mia. ITL), som blev dækket af ACCL's egenkapital, og 5 mia. ITL blev aldrig dækket. Italien er derfor af den opfattelse, at det samlede beløb på de dækkede underskud kun bør være 96,654 mia. ITL, og det for perioden 1993-1996. (44) Ifølge de italienske myndigheder tog den dækning af underskuddene, der blev foretaget af Roms kommune, sigte på at genskabe ACCL's finansielle soliditet med henblik på en kommende privatisering. Princippet om den private investor i en markedsøkonomi blev således overholdt. (45) De italienske myndigheder gør opmærksom på, at foran- Italien staltningerne ikke ændrer samhandelsvilkårene. hævder i den forbindelse, at ACCL først og fremmest var aktiv på markedet for frisk mælk, der er et marked, hvor salget på grund af lovbestemmelserne for produktets markedsføring (som senest skal finde sted fire dage efter emballeringen) i praksis kun kan ske til lokaliteter, som er relativt tæt på produktionsområderne. Markedet for frisk mælk i Italien er således et typisk regionalt marked, og der finder ingen samhandel sted med andre medlems- stater, undtagen i visse norditalienske regioner. (46) (47) Såfremt Kommissionen er af den opfattelse, at den nævnte dækning af underskuddene udgør statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1, opfylder denne støtte efter Italiens mening betingelserne for en undtagelse i medfør af artikel 87, stk. 3, litra c), da der er tale om en støtte, som er forenelig med Fællesskabets rammebe- stemmelser for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (11). Italien hævder, at støtten til ACCL fuldt ud opfyldte betingelserne i de gældende rammebestemmelser, da den blev ydet i forbindelse med en omstruktureringsplan, som tog sigte på at gøre virksomheden sund og rentabel uden samtidig at fordreje konkurrencen samt i respekt for proportionalitetskriteriet. (48) ACCL var en kriseramt virksomhed i henhold til ramme- bestemmelserne på dette område. Dette er efter Italiens mening den uundgåelige konklusion, når man tager i betragtning, at det hvert år var nødvendigt at dække driftsunderskuddene. (11) EFT C 283 af 19. 9. 1997, s. 2. L 265/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 (49) Med henblik på en kommende privatisering af virksom- heden udarbejdede en gruppe af eksperter inden for denne sektor en omstruktureringsplan (kaldet »virksom- hedsplan«) for perioden 1995-1997 med det formål at omstrukturere og udvikle virksomheden samt forbedre I virk- produktionen og markedsføringsbetingelserne. somhedsplanen var der taget højde for tre på hinanden følgende faser: omstrukturering i 1995, konsolidering i 1996 og diversificering af produktionen i 1997. (54) (55) (50) Planen omfattede nogle interne omstruktureringsforan- staltninger, der tog sigte på at gøre ACCL sund og rentabel på længere sigt. De vigtigste foranstaltninger var følgende: — rationalisering af generalomkostninger og virksom- hedsomkostninger — en kraftig personaleindskrænkning (fra 610 ansatte i 1993 til 402 i 1997) (56) — genanskaffelsesinvesteringer for at forbedre effektiviteten og mindske indvirkningen på miljøet uden at øge kapaciteten (10 mia. ITL) — omstrukturering og genskabelse af distributionskæ- dens effektivitet Ifølge de italienske myndigheder blev omstrukturerings- processens gyldighed bekræftet af den private køber, som fulgte rammebestemmelserne og virksomheds- planen efter at have overtaget virksomheden. at Såfremt Kommissionen ikke mener, støtten er forenelig med traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), skal det bemærkes, at det er ACCL under likvidation og ikke Centrale del Latte di Roma SpA, der er støttemodta- geren. Da salgsproceduren efter Italiens opfattelse fuldt ud opfyldte markedsbetingelserne, mener Italien ikke, at Centrale del Latte di Roma SpA og dennes køber har fået nogen fordel af den tidligere støtte. Støtten skal derfor kræves tilbagebetalt af ACCL og ikke af Centrale del Latte di Roma SpA. Støtte til Lazios mælkeproducenter til priser, der var højere Italien hævder, at ACCL aldrig har købt mælk fra de lokale producenter end markedspriserne, og at virksomheden heller aldrig har købt større mængder mælk, end den havde behov for. Hvad angår priserne til producenterne, understreger Italien, at ACCL har fulgt bestemmelserne i Italiens lov nr. 88 af 16. marts 1988 om brancheaftaler og aftaler om dyrkning og salg af landbrugsprodukter. — omlægning på produkter med en større merværdi (langtidsholdbar mælk, specialmælk, yoghurt, frugtsaft osv. ). produktserien, med fokus af (51) Disse interne foranstaltninger havde til formål at gøre virksomheden sund og rentabel inden for et rimeligt tidsrum og gøre det muligt at genskabe dens finansielle ligevægt. Omstruktureringsplanens gennemførelse gav virksomheden mulighed for et overskud (1,5 mia. ITL ifølge regnskabet for 1998). at opnå at italienske myndigheder, (52) Hvad angår hindringen af konkurrenceforvridninger, støtten understreger de udelukkende skulle gøre ACCL sund og rentabel, og at den ikke havde nogen skadelig indvirkning på konkur- renternes stilling. Alle de vedtagne foranstaltninger medførte udelukkende en betydelig personaleindskrænk- ning, en større effektivitet i produktionsanlæggene og en diversificering af produktserien i produkter med en større merværdi. Til støtte for denne argumentation gør Italien gældende, at de italienske antitrustmyndigheder, der vurderede købet af ACCL i henhold til traktatens artikel 81 og 82, konkluderede, at støtten til virksom- heden ikke havde nogen skadelig indvirkning på konkur- rencen på mælkemarkedet. Italien understreger ligeledes, at ACCL hverken førte en aggressiv markedsføringspo- litik eller skabte en stærk binding af kunderne. (57) Til støtte for denne påstand har Italien fremsendt stati- stikker for de priser, ACCL har betalt, og sammenlignet dem med de priser, en privat virksomhed har betalt i regionen Lazio. År 1993 1994 1995 1996 1997 (ITL/kg) ACCL 661 700 700 700 725 Privat virksomhed 677 687 772 742 725 (58) Med hensyn til de råvaremængder, ACCL købte, hævder Italien, at købet af råvarer skete i overensstemmelse med leveringskontrakterne med producentforeningerne. Italien har fremsendt oplysninger som dokumentation for, at den samlede mængde mælk, der blev købt af ACCL, faldt konstant fra 1993 til 1997, og at forholdet mellem færdigvarer og mælkeleverancer forblev konstant (mellem 90 % og 93 %) inden for samme periode. Privatisering af ACCL (53) De italienske myndigheder tilføjer, at omstrukturerings- planen stod i forhold til det forfulgte mål, nemlig at sælge ACCL på de bedst mulige betingelser, og de frem- fører desuden, at ACCL gav et betydeligt bidrag til omstruktureringsprocessen med egne midler (44 mia. ITL). Italien gør desuden opmærksom på, at hvis Roms kommune havde valgt at likvidere virksomheden, havde den skullet afholde nogle meget større udgifter. (59) Ifølge de italienske myndigheder fandt privatiseringen af ACCL sted i henhold til Italiens lov nr. 474/94 om salg af offentlig ejendom. Denne lov giver mulighed for at foretage et sådant salg ved hjælp af underhåndsbud. De italienske myndigheder mener ikke, at der i disse tilfælde er noget krav om en offentlig udbudsprocedure i fælles- skabslovgivningen på dette område, men dette går ikke ud over procedurens gennemsigtighed. 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/21 (60) Privatiseringsprocessen blev foretaget med bistand fra en konsulent, som var udpeget i overensstemmelse med den procedure, der er omhandlet i Rådets direktiv 92/ 50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangs- måderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaf- taler (12). Den valgte konsulent var JP Morgan, som er en anerkendt international investeringsbank. (65) (61) De italienske myndigheder er af den opfattelse, at en offentliggørelse af bekendtgørelsen om ACCL's privatise- ring i to nationale dagblade var fuldt tilstrækkelig til at give et bredt publikum besked herom. Til støtte for denne påstand understreger Italien, at konsulenten modtog 25 forslag. Hvad angår de manglende bekendt- gørelser i den internationale presse, anfører Italien, at man på grund af de særlige kendetegn for markedet for frisk mælk og på grund af privatiseringens aspekter gik ud fra, at det kun var italienske virksomheder og uden- landske virksomheder, der allerede opererer på italiensk område, som ville være interesserede. De italienske myndigheder udelukker, at virksomheder, der endnu ikke var etableret i Italien, kunne have været interesse- rede, og de understreger, at det ville være mærkeligt, om de udenlandske virksomheder, der eventuelt var interes- serede i at etablere sig i Italien, ikke regelmæssigt læste det vigtigste finansielle dagblad, hvor en af bekendtgørel- serne var blevet offentliggjort. end virksomhedens (62) Når det gælder bortlicitationen til den højstbydende, citerer de italienske myndigheder Kommissionens beslut- ning om at indlede proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2: »Kommissionen bemærker, at det selskab, der fik tilslag, bød et meget højere beløb end de andre tilbudsgivere (106,6 mia. ITL). Budet var desuden meget højere som en uafhængig sagkyndig havde anslået til 75,272 mia. ITL, når man ser bort fra, at det selskab, der fik tilslag, også indgik en række omkostningskrævende forpligtelser«. Efter de italienske myndigheders opfattelse er denne vurdering sammen med udbudets grad af åbenhed og gennemsigtighed fuldt ud tilstrækkelig til at sikre, at køberen ikke har modtaget nogen statsstøtte efter trakta- tens artikel 87, stk. 1. værdi, reelle Italien gør desuden gældende, at Kommissionen ikke råder over nogen empiriske oplysninger som dokumen- tation for, at de betingelser, der blev stillet ved privatise- ringen, havde indflydelse på virksomhedens markeds- værdi, og slet ikke for, at de havde væsentlig indflydelse på virksomhedens markedsværdi. De italienske myndig- heder understreger, at den vurdering, der blev foretaget for at bestemme markedsværdien, blev foretaget uden hensynstagen til nogen af betingelserne, og at den ende- lige pris viste sig at være 29 % højere end den vurderede pris. Italien understreger ligeledes, at den endelige pris, som køberen bød (106,6 mia. ITL), svarede til den pris, der blev budt af en tilbudsgiver, som ikke var villig til at acceptere sådanne betingelser. (66) De italienske myndigheder hævder, at en af betingelserne for anvendelsen af traktatens artikel 87, stk. 1, ikke er til stede. De er tværtimod af den opfattelse, at køberen ikke har haft nogen fordel af privatiseringsprocessen. (67) Herudover er de italienske myndigheder af den opfat- telse, at selvom der efter Kommissionens mening var tale om en støtte til køberen i forbindelse med privatiserings- processen, skal denne støtte betragtes som værende forenelig med traktaten i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), da det drejede sig om en støtte til privatiseringen og om et fjerne de instrument, der tog sigte på at konkurrenceforvridninger, som offentlige virksomheder normalt er skyld i. (68) Med hensyn til klausulen om, at køberen af Centrale del Latte di Roma SpA skal købe mindst 80 % af råvarerne Italien, at hos de lokale mælkeproducenter, hævder denne betingelse ikke udgør statsstøtte, da det fremgår af de samme klausuler, at købet af mælk skal ske på markedsvilkårene. IV VURDERING (63) (64) Kommissionen er af den opfattelse, at selvom ACCL blev solgt til højstbydende til en meget højere pris end den anslåede værdi, kunne der være et statsstøtteelement i salgsprisen, hvis den private investor havde betalt en lavere pris, end han ville have gjort uden de nævnte klausuler. Denne opfattelse er efter Italiens mening baseret på nogle rent abstrakte og spekulative betragt- ninger, der ikke har nogen som helst praktisk betydning. Endelig mener de italienske myndigheder, at det gene- relle princip om, at en privatisering ikke må være afhængig af bestemte betingelser, ikke bør betragtes som ufravigeligt. De betingelser, der stilles, kan godt være forenelige med princippet om den private investor i en markedsøkonomi (Italien nævner f. eks. salget af Rolls Royce, der fandt sted mellem to private virksomheder). Anvendelse af traktatens artikel 87, stk. 1 (69) I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. (70) Det fastlægges i artikel 37 i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsord- ning for mælk og mejeriprodukter (13), at medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på produktion af og handel med de i artikel 1 nævnte produkter. Artikel 1 omhandler praktisk taget alle ACCL's produkter (frisk mælk, langtidsholdbar mælk, yoghurt og andre mejeri- produkter). (12) EFT L 209 af 24. 7. 1992, s. 1. (13) Se fodnote 1. (71) (72) (73) L 265/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 Traktatens artikel 87, 88 og 89 gælder således til fulde for den støtte, Roms kommune har ydet til ACCL. For at vurdere, hvorvidt der var tale om statsstøtte efter trakta- tens artikel 87, stk. 1, undersøgte Kommissionen tre foranstaltninger hver for sig, nemlig dækningen af drifts- underskuddene, støtten til Lazios mælkeproducenter og den støtte, der blev ydet i forbindelse med privatiserings- processen. stater uden selv at deltage i eksporten. Der kan opstå en lignende situation, selvom der ikke er overkapacitet i den pågældende sektor. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan den indenlandske produktion nemlig forblive uændret eller stige som følge heraf, med det resultat, at virksomhederne i de andre medlemsstater får færre muligheder for at eksportere deres produkter til denne medlemsstats marked. En sådan støtte kan således påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen (15). Dækning af driftsunderskuddene (77) Kommissionen godkender de italienske myndigheders argumentation om, at de dækkede driftsunderskud beløber sig til 96,6 mia. ITL i alt. For det første skal 1992 og 1997 ikke medregnes, da ACCL blev oprettet i december 1992 og blev solgt i juni 1997). For det andet er Kommissionen enig i, at en væsentlig andel af ACCL's underskud blev dækket af egenkapitalen (99,25 mia. ITL), og at 5 mia. ITL aldrig blev dækket. Fra 1993 til 1996 dækkede Roms kommune således systematisk ACCL's driftsunderskud, der nåede op på et ITL. Denne dækning af samlet beløb på 96,6 mia. underskuddene skal følgelig betragtes som en støtte, der ydes ved hjælp af offentlige midler (Roms kommune er en offentlig myndighed) til en bestemt landbrugsindu- striel virksomhed, som unægtelig har fået en uretmæssig økonomisk og finansiel fordel til skade for de andre konkurrenter i Italien og medlemsstaterne, der ikke har modtaget den samme støtte. (74) De pågældende foranstaltninger påvirker utvivlsomt samhandelen mellem medlemsstaterne, da medlemssta- ternes samhandel med mælk er omfattende. I 1998 importerede Italien 4,34 mio. tons mælk fra EU's andre medlemsstater, mens Italien eksporterede 20 391 tons til EU's andre medlemsstater. Samme år mælk i alt producerede Italien mælk for 4,2 mia. ECU, mens EU's samlede produktion havde en værdi af 38,5 mia. ECU (14). (75) Der foreligger ingen specifikke oplysninger på EU-plan om den samhandel, som ACCL's primære produkt (frisk mælk) var genstand for. I 1997 havde ACCL en markedsandel på 60 % af det romerske marked for dette produkt. Alligevel mener Italien, at de pågældende foran- staltninger ikke påvirker samhandelen mellem medlems- staterne på grund af de særlige karakteristiska, der gør sig gældende for markedet for frisk mælk (strenge krav til holdbarhedsdatoen samt markedsføring på regionalt plan). (76) Kommissionen er dog af den opfattelse, at det marked, der skal tages i betragtning i det foreliggende tilfælde, er sin helhed. Denne definition EU's mælkemarked i omfatter alle de former for mælk, som er eller kunne være konkurrenter samt til ACCL's markedet for de produkter, der kan erstatte mælk i forbrugsvanerne (navnlig langtidsholdbar UHT-mælk). Domstolen har desuden fastslået, at støtte til en virk- somhed kan påvirke samhandelen mellem medlemssta- terne og fordreje konkurrencen, selvom denne virk- somhed konkurrerer med produkter fra andre medlems- friske mælk, (14) Kilde: Eurostat. Kommissionen konkluderer således, at de foranstalt- ninger, der tog sigte på at dække ACCL's driftsunder- skud, for det forbud, som er omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. ind under anvendelsesområdet falder Støtte til Lazios mælkeproducenter (78) Da Kommissionen indledte proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, i betragtning af påstandene i klagen om, at de lokale producenter havde modtaget nogle højere priser og leveret nogle større mængder, var Kommissionen af den opfattelse, at ACCL's drift som en offentlig tjeneste, hvis driftsunderskud ville blive dækket hvert år, udgjorde statsstøtte til Lazios mælkeprodu- center. (79) (80) Ifølge de italienske myndigheder eksisterer der ikke nogen specifik lovgivning om, at ACCL skal købe mælk hos Lazios producenter. Kommissionen bemærker desuden, at den prispolitik, som ACCL fulgte tidligere, bestod i at rette sig efter det niveau, der var fastsat i brancheaftalerne om mælk. Det fremgår klart af en række statistiske oplysninger, som er blevet fremsendt til Kommissionen, at de priser, som ACCL betalte, systema- tisk var lavere end dem, som en stor privat virksomhed inden for samme sektor betalte. De statistiske oplys- ninger viser ligeledes, at de mængder, der blev købt, altid var proportionale med ACCL's produktion. På baggrund af de oplysninger, de italienske myndig- heder har fremsendt, og i mangel af dokumentation for eksistensen af en sådan gunstig prispolitik til fordel for Lazios producenter, konkluderer Kommissionen således, at ACCL's aktiviteter fra 1993 til 1997 ikke udgjorde statsstøtte til Lazios mælkeproducenter efter EF-trakta- tens artikel 87, stk. 1. Privatisering af ACCL (81) Da proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, blev indledt, kunne Kommissionen på baggrund af de oplys- ninger, der ikke udelukke, at der var blevet ydet støtte til køberen i forbindelse med privatiseringsprocessen. forelå på daværende tidspunkt, (82) Kommissionens tvivl vedrører to forskellige aspekter. For det første blev bekendtgørelsen om ACCL's privatisering kun offentliggjort i to italienske dagblade, og det kan ikke udelukkes, at andre europæiske virksomheder kunne have været interesserede i privatiseringen. For det (15) Domstolens dom af 13. juli 1998 i sag 102/87, Den Franske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Sml. 1988, s. 4067. 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/23 andet fandt salget sted på visse betingelser, selvom virk- somheden blev solgt til højstbydende til en væsentligt højere pris end den vurderede værdi. Der kan være statsstøtteelementer, hvis den pris, som den private investor har betalt, er lavere, end den ville have været uden sådanne klausuler, navnlig klausulerne om beva- relsen af et vist beskæftigelsesniveau og om købet af råvarer hos de lokale producenter. (88) Det fremgår af ovennævnte meddelelse, at når det gælder salgsprocedurer for offentlig ejendom, er medlemssta- terne hverken forpligtede til at afholde formelle udbuds- procedurer eller til at følge bestemmelserne i direkti- verne om offentlige udbud. Uafhængigt af, om der har fundet en aktiv og bred offentliggørelse sted eller ej, er salget af offentlig ejendom ved hjælp af underhåndsbud således acceptabelt i henhold til fællesskabslovgivningen. (83) Italien bestred Kommissionens synspunkt, da den indledte proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2. Italien er af den opfattelse, at privatiseringen ikke udgjorde statsstøtte til køberen efter traktatens artikel 87, stk. 1. (84) Hvad angår de specifikke årsager til Kommissionens tvivl, hævder de italienske myndigheder, at de offentlig- gjorte bekendtgørelser var mere end tilstrækkelige til at oplyse et bredt publikum om privatiseringsprocessen, og man havde i øvrigt også modtaget 25 forslag. Efter Italiens mening er argumentationen om, at privatise- ringsbetingelserne skulle have haft indflydelse på virk- somhedens markedsværdi, desuden abstrakt og speku- lativ, og Italien benægter, at der skulle foreligge nogen objektiv dokumentation for, at disse betingelser havde indflydelse på prisen. Italien er således af den opfattelse, at der ikke blev anvendt statsmidler. (85) (86) (87) af Ved den indledende undersøgelse støtten tog Kommissionen udelukkende højde for sin faste praksis for salget af offentlig ejendom (se betragtning 32). I denne fase bør den indledende undersøgelse efter Kommissionens mening suppleres med en vurdering af privatiseringsprocessen i henhold til Kommissionens meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger (16). Ifølge denne meddelelse indeholder salg af jord og bygninger efter et tilstrækkelig publiceret, offentligt og betingelsesløst udbud, ingen statsstøtte. Denne bestem- melse gælder ikke for det foreliggende tilfælde, eftersom salget af virksomheden ikke var betingelsesløst. Samme meddelelse indeholder bestemmelser for fastlæg- gelsen af, hvorvidt der er tale om statsstøtte, når salget sker uden en betingelsesløs udbudsprocedure. Et aktivs markedsværdi skal i så fald bestemmes ved hjælp af en uafhængig vurdering, der foretages af en vurderingssag- kyndig, før salgsforhandlingerne indledes. En afvigelse på op til 5 % fra den fastsatte værdi kan anses for at være i overensstemmelse med markedsvilkårene. Desuden kan særlige forpligtelser, som er i offentlighedens interesse, og som er knyttet til jorden og bygningerne og ikke til køberen eller hans økonomiske aktiviteter, pålægges ved salget, forudsat at enhver potentiel køber skal og er i stand til at opfylde dem. (16) EFT C 209 af 10. 7. 1997, s. 3. (89) Med hensyn til virksomhedens salgspris og i tilfælde af salg, der finder sted uden en formel udbudsprocedure, forlanger Kommissionen som regel kun, at salgsprisen er i overensstemmelse med aktivernes markedsværdi, sådan som den er vurderet af den uafhængige sagkyndige. (90) Det skal først og fremmest bemærkes, at der i henhold til § 2343 i Italiens civillovbog allerede var blevet fore- taget en uafhængig vurdering før de endelige forhand- linger. Den sagkyndige, der var blevet udpeget af præsi- denten for Roms domstol, havde anslået den samlede værdi af Centrale del Latte di Roma SpA til 75,272 mia. ITL. Kommissionen bemærker, at salget skete til den højstbydende. Dette bud (106,6 mia. ITL) var desuden 29 % højere end virksomhedens vurderede markeds- værdi. (91) Med til bemærker salgsbetingelserne hensyn Kommissionen for det første, at salget af offentlig ejendom på særlige betingelser kan godkendes ifølge fællesskabslovgivningen, såfremt disse betingelser ikke er diskriminerende set ud fra køberens synspunkt. Ved det pågældende salg var der faktisk ingen af betingelserne (bevarelse af arbejdspladser, udarbejdelse af en virksom- hedsplan, pligt til at købe mindst 80 % af råvarerne hos de lokale producenter og til ikke at flytte produktions- stedet i fem år), som var diskriminerende set ud fra køberens synspunkt. Kommissionen er ligeledes af den opfattelse, at nogle af disse betingelser kan have indfly- delse på virksomhedens reelle markedsværdi. Hvad angår bevarelsen af arbejdspladserne, noterede Kommissionen sig, at køberen forpligtede sig til kun at bevare 200 arbejdspladser ud af de 392 eksisterende. I betragtning af de andre tilbud og af virksomhedsplanens vurderinger lader dette antal arbejdspladser til at være passende til virksomhedens normale drift. Køberen forpligtede sig også til at udarbejde en virksomhedsplan til et samlet beløb på 59,409 mia. ITL, hvilket er et større beløb end det, de andre kandidater tilbød. Med hensyn til de andre betingelser har de tilsyneladende det formål at sikre fort- sættelsen produktionsmodel. Kommissionen er derfor enig med de italienske myndig- heder i, at det ikke er muligt at beregne disse betingel- sers indflydelse på markedsprisen, og at denne indfly- delse kan neutraliseres af, at den valgte kandidats bud er væsentligt højere end den uafhængige vurdering af virk- somhedens værdi (42 %). virksomhedens af L 265/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 (92) (93) Kommissionens oprindelige tvivl om, hvorvidt der var tale om statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1, til køberen i privatiseringsprocessen, er således blevet fjernet. På baggrund af ovennævnte konklusion var Kommis- sionen af den opfattelse, at det ikke længere var nødven- digt med en yderligere undersøgelse af salgsbetingelserne i henhold til traktatens artikel 87, 88 og 89. (101) Kommissionen bemærker først, at ACCL fra slutningen af 1992 til salget i midten af 1997 udførte sine aktivi- teter inden for rammerne af en ordning for offentlige tjenester, hvor de eventuelle driftsunderskud ville blive dækket af Roms kommune. Med hensyn hertil ville Kommissionen normalt betragte en sådan dækning af underskuddene som driftsstøtte, der ikke medfører nogen udvikling af erhvervsgrenen eller regionen (17). Eventuelle undtagelser i traktatens artikel 87 (94) I betragtning af den forudgående vurdering konklude- rede Kommissionen, at der udelukkende er tale om stats- støtte efter traktatens artikel 87, stk. 1, når det gælder et af de tre aspekter, der oprindeligt blev taget i betragt- ning, da man indledte proceduren efter artikel 88, stk. 2, nemlig dækningen af ACCL's driftsunderskud. (95) Det forbud mod at yde statsstøtte, som er indeholdt i artikel 87, stk. 1, er dog ikke ubetinget. På grund af de pågældende støtteforanstaltningers karakter og formål gælder undtagelserne i samme artikels stk. 2 tydeligvis ikke. Italien har i øvrigt heller ikke påberåbt sig, at artikel 87, stk. 2, skulle være gældende for disse foran- staltninger. (96) I artikel 87, stk. 3, præciseres de omstændigheder, under hvilke statsstøtte kan betragtes som forenelig med fælles- markedet. Denne forenelighed skal vurderes ud fra Fællesskabets synspunkt og ikke ud fra den enkelte medlemsstats synspunkt. Undtagelserne fra forbudet mod at yde statsstøtte skal fortolkes snævert af hensyn til fællesmarkedets funktion. (97) Artikel 87, stk. 3, litra a), gælder ikke, eftersom støtten ikke tager sigte på at fremme den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig under- beskæftigelse. tydeligvis (98) Med hensyn til artikel 87, stk. 3, litra b), har støtten hverken til fremme virkeliggørelsen af et vigtigt projekt af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Italiens økonomi. formål at (99) Støtten hverken kan eller skal opfylde de målsætninger, som er nævnt i artikel 87, stk. 3, litra d). (100) I henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når den ikke ændrer samhandelsvilkå- rene på en måde, der strider mod den fælles interesse. (102) statsstøtte rammebestemmelser Italien hævder dog, at denne støtte opfylder betingel- serne i den undtagelse, som er omhandlet i traktatens litra c), da den er forenelig med artikel 87, stk. 3, til for Fællesskabets redning og omstrukturering af kriseramte virksom- heder (18). Kommissionen havde først vurderet disse bestemmelser i lyset af de EF-rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, og hvor proceduren efter traktatens artikel 87, stk. 2, blev indledt. De pågældende rammebestemmelser blev herefter kodificeret i midten af 1999 (19). I overensstem- melse med punkt 7. 5 b) i de nye rammebestemmelser undersøger Kommissionen foreneligheden med fælles- markedet, når det gælder enhver rednings- og omstruk- tureringsstøtte, som er ydet før disse rammebestem- melser trådte i kraft, på grundlag af de rammebestem- melser, der gjaldt på tidspunktet for støttens ydelse. (103) Eftersom ACCL systematisk havde underskud hvert år, må det siges, at virksomheden opfyldte betingelserne for som en kriseramt virksomhed i at blive betragtet henhold til punkt 2. 1 i de gældende rammebestem- melser. (104) Efter Kommissionens opfattelse er den dækning af underskuddene, der blev foretaget af Roms kommune, ikke i overensstemmelse med den generelle målsætning for redning af kriseramte virksomheder, som ganske enkelt er at give disse virksomheder et kort pusterum, mens man forsøger at finde en langsigtet løsning. For at kunne godkendes skal redningsstøtte: — bestå af tilførsel af likviditet i form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente — være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte beståen (f. eks. rutinemæssige leverancer dækning af osv. ) lønudgifter, — kun ydes i det tidsrum, der er nødvendigt for at få fastlagt de fornødne og gennemførlige saneringsfor- anstaltninger (normalt ikke over seks måneder) — være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og ikke have uacceptable virkninger for industrien og landbruget i andre medlemsstater — principielt være en engangsforanstaltning. (17) Se fodnote 5. (18) Se fodnote 11. (19) EFT C 288 af 9. 10. 1999, s. 2. 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/25 (105) Ovennævnte årlige dækning af underskuddene består ikke af lån til normal markedsrente og udgør ikke engangsforanstaltninger. Dækningen af underskuddene kan derfor ikke siges at opfylde de betingelser, der er fastsat i rammebestemmelserne for statsstøtte til redning af kriseramte virksomheder. e) Tilsyn og årlige rapporter Der skal føres regelmæssigt tilsyn med bevillingen af omstruktureringsstøtte nogle på passende rapporter. baggrund af (106) I henhold til de gældende rammebestemmelser er godkendelsen af en omstruktureringsstøtte udelukkende er mulig, opfyldt: almindelige betingelser følgende såfremt a) Genoprettelse af virksomhedens rentabilitet Alle omstruktureringsplaner skal inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering af virk- somhedens fremtidige driftsvilkår kunne gøre virk- somheden sund og rentabel på længere sigt. Rentabi- litetsperspektiverne skal primært bedømmes ud fra de interne reorganiseringsforanstaltninger og må kun baseres på eksterne faktorer, hvis forventningerne om disse faktorers udvikling er generelt anerkendte. For at opfylde rentabilitetskriteriet skal omstrukturerings- planen kunne sikre virksomheden tilstrækkeligt store avancer til at dække alle omkostninger, herunder også afskrivninger og finansielle omkostninger, og samtidig sikre en minimumsforrentning af kapitalen, således at virksomheden kan gøre sig gældende i konkurrencen udelukkende ved hjælp af egne midler. b) Forhindring af konkurrencefordrejende virkninger i forbin- delse med tildeling af støtte Der skal træffes foranstaltninger for i videst muligt omfang at opveje eventuelle skadelige virkninger på konkurrenterne. Hvis en objektiv vurdering af efter- spørgsels- og udbudssituationen viser, at der er over- kapacitet, i forhold til den modtagne støtte rimeligt bidrag til omstruktureringen af det pågældende marked i Fællesskabet gennem en definitiv nedskæring eller nedlukning af kapaciteten. skal omstruktureringsplanen yde et c) Støtte fordele i forhold til omstruktureringsomkostninger- og Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det nødvendige minimum og stå i forhold til de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Støttemodtagerne vil derfor skulle yde et betydeligt egne til omstruktureringsprogrammet bidrag midler eller gennem finansiering udefra på markeds- vilkår. For at støtten ikke skal få alt for store konkur- rencefordrejende virkninger, må det undgås blot at stille en sum penge til rådighed for virksomheden, der kan anvendes til aggressive, markedsfordrejende aktiviteter. af d) Fuldstændig gennemførelse af omstruktureringsplanen og overholdelse af betingelserne Virksomheden skal gennemføre den omstrukture- ringsplan, Kommissionen har godkendt, fuldstændigt og opfylde alle de betingelser, der er stillet i Kommis- sionens beslutning. »offentlige (107) Almindeligvis er der ikke nogen naturlig sammenhæng mellem en ordning for tjenester« med dækning af driftsunderskuddene og eventuelle omstruk- tureringsforanstaltninger, der foretages internt i virksom- heden. Dækningen af underskuddene blev tværtimod påbegyndt i 1992, mens omstruktureringsplanen (kaldet »virksomhedsplan for 1995-1997«) først tog sin begyn- delse i 1995. (108) Hvad angår genoprettelsen af rentabiliteten inden for et tidsrum, var virksomhedsplanen baseret på rimeligt følgende foranstaltninger: — Virksomhedsomkostningerne skulle reduceres med industriproduktionen mere gøre 5,6 % ved at effektiv. — De generelle produktionsomkostninger skulle redu- ceres med 37,5 %, hovedsagelig ved hjælp af en personaleindskrænkning og en reduktion af de gene- relle administrationsudgifter. Den personaleind- skrænkning, der var taget højde for i virksomheds- planen, omfattede næsten 200 ansatte (fra 488 ansatte før virksomhedsplanen til en målsætning på 280 ansatte i 1997). Den hermed forbundne reduk- tion af driftsomkostningerne blev anslået til 15 mia. ITL om året. — Der skulle iværksættes en investeringsplan på 9,8 mia. ITL årligt indtil 1997, med det hovedformål at modernisere de eksisterende produktionslinjer og navnlig produktionslinjen til langtidsholdbar UHT- mælk. — Virksomhedsplanen en omlægning af indebar produktserien, og det var planlagt, at salget af embal- lerede mælkeprodukter skulle stige med 6 % i alt. Denne procentsats svarer overordnet set til en reduk- tion på 5 % af produktionen af frisk mælk og til en andre mælkeprodukters betydelig vedkommende, nemlig fløde (+ 60 %), yoghurt og langtidsholdbar mælk (300 %). Indtil 1997 skulle virksomhedens omsætning stige med 37 %. stigning for — Distributionskæden, der blev anset for ineffektiv, skulle udvikles en ny skulle omlægges, og der markedsføringspolitik. (109) ACCL's virksomhedsplan indeholder en vigtig række nøgleforanstaltninger på internt plan, der kan betragtes som en saneringsplan ifølge Fællesskabets rammebe- stemmelser. I planen var der dog lige fra begyndelsen ikke taget højde for en reel genskabelse af rentabiliteten, men derimod for en stigning i nettoresultaterne (fra – 13 mia. ITL i 1995 til – 5,9 mia. ITL i 1997), der udelukkende ville have lagt grunden til opnåelsen af et overskud. I planen var der således ikke taget højde for en genskabelse af rentabiliteten, sådan som det er fastlagt i L 265/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 rammebestemmelserne, det vil sige at sikre virksom- heden tilstrækkeligt store avancer til at dække alle omkostninger og sikre en minimumsforrentning af kapi- talen. Selvom virksomheden reelt opnåede et overskud i 1998 (1,5 mia. ITL), efter at den var blevet privatiseret, er Kommissionen af den opfattelse, at den nye enhed ikke længere kan opfattes som en kriseramt virksomhed på grund af virksomhedens salg (se betragtning 125 og punkt 7 i Fællesskabets nye rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (20)). Nævnte overskud lader desuden til at skyldes gennemførelsen af en yderligere række foran- staltninger. Selvom der var visse ekstraordinære udgifter forbundet med ACCL's likvidationsproces, er driftsresul- (nemlig tatet – 57,1 mia. ITL), og dette giver grund til at tro, at virksomhedsplanen ikke blev gennemført fuldstændigt (hvilket blev bekræftet af Italien). Kommissionen kan derfor ikke anse den første betingelse i rammebestem- melserne for omstrukturering for at være opfyldt. for 1997 faktisk tydeligvis negativt (110) Med hensyn til opfyldelsen af den anden betingelse inde- holder ACCL's virksomhedsplan for 1995-1997 ikke nogen bestemmelse om foranstaltninger, der skal træfffes for i videst muligt omfang at opveje eventuelle skadelige virkninger på konkurrenterne. Desuden skal omstruktureringsstøtte inden for sektorer, der lider af strukturel overkapacitet på europæisk plan, bidrage til omstruktureringen af denne sektor gennem en definitiv nedskæring eller nedlukning af kapaciteten. ACCL var aktiv inden for sektoren for mælke- og mejeriprodukter, hvor der er en væsentlig overkapacitet på europæisk plan. Dette kan påvises af, at der i den periode, hvor omstruktureringsprocessen fandt sted, var nogle strenge sektorbegrænsninger investeringerne, både med hensyn til primærproduktionen (artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 950/97 af 20. maj 1997 om forbed- ring af landbrugsstrukturernes effektivitet (21)) og med hensyn til forarbejdning og afsætning af mælkeprodukter (punkt 2. 3 i bilaget til Kommissionens beslutning 94/ 173/EF (22)). Hverken de italienske myndigheders indeholder nogen angivelse af en nedskæring af produktions- eller markedsføringskapaciteten. Kommissionen mener derfor ikke, at den anden betingelse i rammebestemmelserne for omstrukturering er opfyldt. virksomhedsplanen bemærkninger eller for (111) Den tredje betingelse er, at omstruktureringsstøttens omkostninger skal stå i forhold til de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Denne betingelse er ikke overholdt, da Kommissionen på grund af støttens form (dækning af driftsunderskuddene) ikke kan anse støtten for at være begrænset til det strengt nødvendige minimum for omstruktureringen. Virksomhedens system med en dækning af underskuddene fortsatte tværtimod (20) EFT C 288 af 9. 10. 1999, s. 2. (21) EFT L 142 af 2. 6. 1997, s. 1. (22) Beslutning om fastlæggelse af udvælgelseskriterier for investeringer vedrørende forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugs- og skovbrugsprodukter og om ophævelse af beslut- ning 90/342/EØF (EFT L 79 af 23. 3. 1994, s. 29). med at omstruktureringsprocessen (se betragtning 107). tilføre mere likviditet end nødvendigt til (112) Kommissionen er derfor af den opfattelse, at støtteforan- staltningen ikke overholder de gældende rammebestem- melser for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Anvendelse af traktatens artikel 86, stk. 2 (113) Da Kommissionen indledte proceduren efter traktatens artikel 88, stk. 2, var den af den opfattelse, at ACCL's aktiviteter ikke havde en særlig karakter, der kunne begrunde anvendelsen af en eventuel undtagelse efter traktatens artikel 86, stk. 2 (23). Kommissionen mente desuden, at virksomheder, som beskæftiger sig med fremstilling og markedsføring af de produkter i trakta- tens bilag I, som er genstand for en fælles markedsord- ning, ikke kan betragtes som virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økono- misk interesse i medfør af traktatens artikel 86, stk. 2. (114) De italienske myndigheder bestred ikke Kommissionens synspunkt i deres svar. (115) Kommissionen bekræfter derfor det synspunkt, den tidli- gere har givet udtryk for, nemlig at traktatens artikel 87, ikke finder anvendelse på en virksomhed, der stk. 2, fremstiller og markedsfører mejeriprodukter. V KONKLUSIONER (116) Kommissionen er af den opfattelse, at bestemmelserne om en dækning af de driftsunderskud, som ACCL led fra 1992 til 1997, udgør statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1. (117) På den anden side er Kommissionen af den opfattelse, at de ovennævnte bestemmelser ikke udgør statsstøtte til Lazios mælkeproducenter efter traktatens artikel 87, stk. 1. Kommissionen mener ligeledes, at ACCL's privatise- ringsproces ikke udgør statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1. (118) Kommissionen beklager, at Italien ulovligt har ydet den omhandlede støtte i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. (119) På baggrund af ovenstående falder den støtte, der opfylder betingelserne i traktatens artikel 87, stk. 1, ikke ind under nogen af undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og ikke 3. Undtagelsen i artikel 86, stk. 2, er heller gældende for denne støtte, der således er uforenelig med fællesmarkedet. (120) Ovennævnte udelukker konklusion at Kommissionen i henhold til traktatens artikel 87, 88 og 89 eventuelt tager stilling til de pågældende bestem- melser i Italiens lov nr. 142 af 8. juni 1990 om reglerne for de lokale selvstyrer. ikke, (23) Se den retspraksis, der er nævnt i fodnote 7. 19. 10. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 265/27 (121) I tilfælde som dette, hvor der ydes uanmeldt støtte uden at afvente Kommissionens endelige beslutning, må der ikke ses bort fra de procedurebestemmelser, der er fastsat i traktatens artikel 88, stk. 3, hvilket Domstolen slog fast ved dom af 19. juni 1973 (sag 77/72, Carmine Capolongo mod Azienda Agricola Maya) (24), dom af 11. december 1973 (sag 120/73, Gebr. Lorenz GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland) (25) og dom af 22. marts 1977 (sag 78/76, Steinicke og Weinlig mod Forbundsre- publikken Tyskland) (26), og hvilket forhindrer enhver lovliggørelse af støtten med tilbagevirkende kraft (dom af 21. november 1991 i sag C-354/90, Fédération natio- nale du commerce extérieur des produits alimentaires m. fl. mod Frankrig (27)). (122) I artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/ 1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88 (28) fastsættes det, at i negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren. Tilbagebeta- lingen er nødvendig for at genskabe den tidligere situa- tion ved at fjerne alle de økonomiske fordele, som støt- temodtageren uretmæssigt har fået efter den dato, hvor støtten blev ydet. (123) i I artikel 14, stk. 2, forordning (EF) nr. 659/1999 fastsættes det, at den støtte, der skal tilbagebetales, skal indeholde renter beregnet på grundlag af en passende sats, der fastsættes af Kommissionen. Renterne betales fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte var til støtte- modtagerens rådighed, og indtil den tilbagebetales. (124) Tilbagesøgningen af støtten skal ske i overensstemmelse med procedurebestemmelserne i italiensk ret. Støttebe- tidspunkt, støtten blev løbet pålægges renter fra det udbetalt, og indtil den reelt er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes ud fra markedssatsen og på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventi- onsækvivalenten for regionalstøtte (29). (125) I dette tilfælde er det også nødvendigt at specificere, hvilken virksomhed der skal tilbagebetale beløbet. Fra 1992 til 1997 modtog ACCL støtte til et samlet beløb på 96,6 mia. ITL til dækningen af driftsunderskuddene. Ved beslutning fra Roms kommune af 8. juli 1996 blev ACCL's aktiver overført til Centrale del Latte di Roma SpA. Sidstnævnte virksomhed blev herefter solgt på normale markedsvilkår. Takket være dette salg opnåede staten det bedst mulige finansielle resultat i forhold til en (24) Sml. 1973, s. 611. (25) Sml. 1973, s. 1417. (26) Sml. 1977, s. 595. (27) Sml. 1991 I, s. 5505. (28) EFT L 83 af 27. 3. 1999, s. 1. (29) EFT C 74 af 10. 3. 1998, s. 9. I en sådan situation likvidation. er klassisk Kommissionen af den opfattelse, at det pågældende salg kan sidestilles med en »asset deal«, hvor Centrale del Latte di Roma SpA udelukkende var et instrument. Desuden fik køberen (en stor privat industrikoncern) ikke nogen fordel af den tidligere støtte, eftersom køberen ikke længere har status som juridisk person, og denne har således ikke pligt tilbagebetale den pågældende støtte. Støtten skal derfor tilbagebetales af ACCL. til at (126) Denne beslutning berører ikke eventuelle konklusioner, som Kommissionen måtte drage med hensyn til den finansiering af den fælles landbrugspolitik, der foretages af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Land- bruget (EUGFL) — VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Foranstaltningerne til dækning af de driftsunderskud, som 1. Azienda Comunale Centrale del Latte di Roma led fra 1992 til 1997, udgør ikke statsstøtte til Lazios mælkeproducenter efter traktatens artikel 87, stk. 1. 2. Privatiseringsprocessen for Azienda Comunale Centrale del Latte di Roma udgør ikke statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1. 3. Bestemmelserne om en dækning af driftsunderskuddene for Azienda Comunale Centrale del Latte di Roma fra 1992 til 1997 er uforenelige med fællesmarkedet. Artikel 2 De italienske myndigheder træffer senest to måneder efter 1. meddelelsen af denne beslutning alle nødvendige foranstalt- ninger for at tilbagesøge den i artikel 1, stk. 3, omhandlede støtte, som ulovligt er udbetalt til støttemodtagerne. 2. Tilbagesøgningen skal ske i overensstemmelse med proce- durebestemmelserne i italiensk ret. Den støtte, der skal tilbage- betales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil den reelt er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte. Artikel 3 Italien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen. L 265/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 10. 2000 Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik. Artikel 4 Udfærdiget i Bruxelles, den 11. april 2000. På Kommissionens vegne Franz FISCHLER Medlem af Kommissionen


title: INTERROGAZIONE SCRITTA E-1149/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione. Libro bianco sulla sicurezza alimentare e Autorità alimentare europea.

eurovoc_concepts:
European social policy
food safety
nuclear accident
radioactive pollution

text: 20. 2. 2001 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee C 53 E/89 (2001/C 53 E/118) INTERROGAZIONE SCRITTA E-1162/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione (12 aprile 2000) Oggetto: Libro bianco sulla sicurezza alimentare e Autorit(cid:224) alimentare europea Nel gennaio 2000 Ł apparso il Libro bianco sulla sicurezza alimentare (COM(1999) 719), il cui capitolo 4 verte sull(cid:146)istituzione di una Autorit(cid:224) alimentare europea (AAE) e il capitolo 5 tratta degli aspetti normativi della sicurezza alimentare. Diversi consumatori vogliono conoscere la provenienza dei generi alimentari (paragrafo 103). Si hanno pochi dati sul costo di sistemi in grado di farlo o sulle possibilit(cid:224) pratiche. Pu(cid:242) la Commissione far sapere se intende proporre l(cid:146)etichettatura degli additivi identici a base di 1. organismi geneticamente modificati (OGM)? In caso di risposta negativa, per quale motivo non giudica necessaria l(cid:146)etichettatura di tali additivi a base di OGM, tenuto conto della loro «affinit(cid:224)» con gli OGM e il diritto all(cid:146)informazione dei consumatori? In caso di risposta positiva, in che modo intende rendere tale obbligo giuridicamente vincolante? A che ulteriore etichettatura intende ricorrere la Commissione per gli additivi e gli aromi prodotti da adottata ad integrazione della simili prodotti, gi(cid:224) sull(cid:146)etichettatura di regolamentazione 2. OGM, nel gennaio 2000? Risposta comune data dal sig. Byrne in nome della Commissione alle interrogazioni scritte E-1122/00, E-1127/00, E-1128/00, E-1140/00, E-1141/00, E-1142/00, E-1143/00, E-1144/00, E-1145/00, E-1146/00, E-1147/00, E-1148/00, E-1150/00, E-1151/00, E-1152/00, E-1153/00, E-1155/00, E-1156/00, E-1157/00, E-1158/00, E-1160/00, E-1161/00 e E-1162/00 (9 giugno 2000) La problematica sollevata dall(cid:146)onorevole parlamentare viene studiata al normative secondo le scadenze indicate nel Libro bianco sulla sicurezza alimentare. fine di presentare proposte In questa fase non sarebbe opportuno anticipare i particolari di ciascuna proposta. (2001/C 53 E/119) INTERROGAZIONE SCRITTA E-1149/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione (11 aprile 2000) Oggetto: Libro bianco sulla sicurezza alimentare e Autorit(cid:224) alimentare europea Nel gennaio 2000 Ł stato pubblicato il Libro bianco sulla sicurezza alimentare (COM(1999) 719). Il capitolo 4 tratta dell(cid:146)istituzione di un(cid:146)Autorit(cid:224) alimentare europea e il capitolo 5 della legislazione in materia di sicurezza alimentare. ¨ previsto, a livello UE, un quadro di misure da applicare in caso di incidente nucleare all(cid:146)interno o in prossimit(cid:224) dell(cid:146)UE? In caso affermativo, quali sono le direttrici di tali misure? In caso negativo, intende la Commissione elaborare un programma d(cid:146)azione per questo tipo di incidenti? Risposta data dalla sig. ra Wallstr(cid:246)m a nome della Commissione (14 giugno 2000) I prodotti alimentari di origine animale e vegetale comportano rischi di contaminazione microbiologica, chimica e radioattiva. Il Libro bianco sulla sicurezza alimentare (1) conferma l(cid:146)importanza di affrontare il problema a monte piuttosto che a valle nei confronti di ogni tipo di contaminazione e di continuare a seguire attentamente l(cid:146)evoluzione della situazione dopo l(cid:146)incidente nucleare di Chernobyl. C 53 E/90 Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee IT 20. 2. 2001 Fra le disposizioni comunitarie adottate a seguito dell(cid:146)incidente di Chernobyl, nel 1987 la Comunit(cid:224) si Ł dotata di una normativa comunitaria che stabilisce i livelli massimi ammissibili di radioattivit(cid:224) per la vendita e l(cid:146)esportazione dei prodotti alimentari e degli alimenti per animali a seguito di un incidente nucleare o in qualsiasi altro caso di emergenza radioattiva. Si tratta del regolamento (Euratom) n. 3954/87 del Consiglio, del 22 dicembre 1987, che fissa i livelli massimi ammissibili di radioattivit(cid:224) per i prodotti alimentari e per gli alimenti per animali in caso di livelli anormali di radioattivit(cid:224) a seguito di un incidente nucleare o in qualsiasi altro caso di emergenza radioattiva (2), modificato dal regolamento (Euratom) n. 2218/89 del Consiglio, del 18 luglio 1989 (3) e completato da altri regolamenti (4). L(cid:146)articolo 2 del regolamento (Euratom) n. 3954/87 stabilisce che la Commissione, qualora riceva (cid:129) in particolare in virtø istituito nel quadro della decisione del sistema comunitario per un rapido scambio di 87/600/Euratom (decisione del Consiglio del 14 dicembre 1987, concernente le modalit(cid:224) comunitarie di in caso di emergenza radioattiva2), o in base alla convenzione uno scambio rapido d(cid:146)informazioni dell(cid:146)AIEA del 26 settembre 1986 sulla notifica tempestiva di un incidente nucleare (cid:129) comunicazione ufficiale di incidente o di qualsiasi altro evento di emergenza radioattiva comprovante che i livelli massimi ammissibili di cui all(cid:146)allegato del regolamento (Euratom) n. 3954/87 possono essere raggiunti, adotta immediatamente un regolamento che rende applicabili detti livelli massimi ammissibili. Il regolamento ha un periodo di validit(cid:224) limitato (non supera i tre mesi). Nel frattempo la Commissione presenta al Consiglio una proposta di regolamento che conferma le disposizioni istituite o adegua, se necessario, i livelli alle esigenze specifiche successive agli incidenti, tenendo conto, se del caso, dei fattori economici e sociali. informazioni, (1) COM(1999) 719 def. (2) GU L 371 del 30. 12. 1987. (3) GU L 211 del 27. 7. 1989. (4) (Euratom) n. 944/89 della Commissione, del 12 aprile 1989 che fissa i livelli massimi ammissibili di contamina- zione radioattiva per i prodotti alimentari secondari a seguito di un incidente nucleare o di qualsiasi altro caso di emergenza radioattiva (cid:129) GU L 101 del 13. 4. 1989. Regolamento (CEE) n. 2219/89 del Consiglio, del 18 luglio 1989, relativo alle condizioni particolari d(cid:146)esportazione dei prodotti alimentari e degli alimenti per gli animali dopo un incidente nucleare o in qualsiasi altro caso di emergenza radioattiva. Regolamento (Euratom) n. 770/90 della Commissione, del 29 marzo 1990, che fissa i livelli massimi di radioattivit(cid:224) ammessi negli alimenti per gli animali contaminati a seguito di incidenti nucleari o di altri casi di emergenza da radiazione (cid:129) GU L 83 del 30. 3. 1990. (2001/C 53 E/120) INTERROGAZIONE SCRITTA P-1168/00 di Helena Torres Marques (PSE) alla Commissione (10 aprile 2000) Oggetto: Accompagnamento del processo di liberalizzazione del trasporto aereo La liberalizzazione del trasporto aereo realizzata per iniziativa comunitaria si poneva sostanzialmente l(cid:146)obiettivo di migliorare l(cid:146)accesso dei cittadini dell(cid:146)UE a questo mezzo di trasporto. Si presupponeva che la liberalizzazione avrebbe comportato un sensibile incremento della concorrenza tra operatori del trasporto aereo il che avrebbe avuto come conseguenza: (cid:129) un maggiore numero di compagnie operanti su ogni tratta (aumento della possibilit(cid:224) di scelta da parte dell(cid:146)utente) (cid:129) un maggior numero di frequenze (maggiore facilit(cid:224) ad optare per un orario piø favorevole) (cid:129) generalizzata riduzione dei prezzi e miglioramento della qualit(cid:224) del servizio. Dopo una prima fase promettente per quanto riguarda il conseguimento di questi obiettivi, mi risulta che gradualmente si stanno verificando inconvenienti che compromettono i risultati auspicati. La logica delle alleanze tra operatori, attraverso fusioni, code-sharing o altre intese commerciali, Ł venuta progressivamente a creare situazioni di posizione dominante piø onerose del passato, con conseguenze altamente lesive dell(cid:146)interesse dei passeggeri