title: Dictamen del Comité Económico y Social sobre la «Propuesta de Recomendación del Parlamento Europeo y del Consejo relativa a la cooperación europea en materia de evaluación de la calidad de la educación escolar»

eurovoc_concepts:
European cooperation
education
level of education

text: C 168/30 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 6. 2000 Dictamen del Comité Econo´ mico y Social sobre la «Propuesta de Recomendacio´ n del Parlamento Europeo y del Consejo relativa a la cooperacio´ n europea en materia de evaluacio´ n de la calidad de la educacio´ n escolar» (2000/C 168/09) El 29 de febrero de 2000, de conformidad con los artı´culos 149 y 150 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, el Consejo decidio´ consultar al Comité Econo´ mico y Social sobre la propuesta mencionada. La Seccio´ n de Empleo, Asuntos Sociales y Ciudadanı´a, encargada de preparar los trabajos en este asunto, aprobo´ su dictamen el 11 de abril de 2000 (ponente: Sr. Rupp). En su 372o Pleno (sesio´ n del 27 de abril de 2000) el Comité Econo´ mico y Social ha aprobado por 108 votos a favor, 1 en contra y 4 abstenciones el presente Dictamen. 1. Introduccio´ n 2. Observaciones generales El proyecto piloto europeo sobre la evaluacio´ n de la 1. 1. calidad de la ensen˜ anza escolar se inicio´ a comienzos del an˜ o escolar de 1997 y termino´ oficialmente con una conferencia de clausura celebrada en Viena en noviembre de 1998. Ciento una escuelas secundarias de dieciocho paı´ses (los Estados miembros de la Unio´ n Europea, Noruega, Islandia y Liechtenstein) participaron en el proyecto. El nu´ mero de escuelas seleccionadas en cada paı´s fue aproxima- damente proporcional a la dimensio´ n relativa del paı´s: los paı´ses grandes estuvieron representados por nueve escuelas, los medianos por cinco y los pequen˜ os por dos. La seleccio´ n de las escuelas corrio´ a cargo de un comité nacional. La Comisio´ n Europea (antigua Direccio´ n General XXII: Educa- cio´ n, Cultura y Juventud) presento´ un informe sobre la ejecucio´ n del proyecto titulado: «Evaluacio´ n de la calidad de la ensen˜ anza escolar», compuesto por las siguientes partes: — Guı´a para los centros escolares participantes; — Guı´a pra´ctica de autoevaluacio´ n; — Informe intermedio; — Informe final. 1. 1. 1. los siguientes puntos: En particular, el informe final se articula en torno a — presentacio´ n del proyecto; — proceder de las escuelas; — evaluacio´ n del trabajo de las escuelas; — seguimiento nacional; — condiciones para el éxito del proyecto piloto; — perspectivas para las escuelas participantes. 2. 1. La calidad de la educacio´n y su importancia La calidad de la educacio´ n es sin duda alguna un indicador importante de la madurez e independencia de cada uno de los individuos de una sociedad, e igualmente del dinamismo social y econo´ mico de ésta. Desde el nacimiento del Estado moderno, la calidad de la educacio´ n y las competencias cognitivas y sociales son —individual y globalmente consideradas— el fundamento esencial de la vida en sociedad, el bienestar y la democracia de un Estado. «El conocimiento es poder»: este lema, propio de una sociedad civil organizada y orientada al rendimiento, esta´ ma´s vigente que nunca; ahora bien, cabe observar al respecto que «educa- cio´ n» no es sino´ nimo, en este contexto, de «acumulacio´ n de conocimiento», sino de una aplicacio´ n del conocimiento reflexivo en una determinada direccio´ n. 2. 1. 1. E d u c a c i o´ n y g l o b a l i z a c i o´ n El desarrollo de la comunidad nacional y de las libertades individuales obliga a garantizar una educacio´ n de calidad que se adapte a los cambios en la economı´a y el mercado de trabajo; en la ciencia, la investigacio´ n y la técnica; en la polı´tica y la administracio´ n pu´ blica. La educacio´ n de calidad tiene que servir para promover y asegurar la empleabilidad (la capacidad de insercio´ n profesional), ası´ como para encauzar el proceso de aprendizaje permanente. No se trata de un asunto que interese u´ nicamente al sistema educativo pu´ blico (también hay que dar entrada a las familias, las instituciones educativas extraescolares y las empresas), sino que constituye ante todo una tarea de las escuelas, dado que la educacio´ n es responsabilidad nacional. En un contexto de creciente globalizacio´ n, lo anterior no vale ya para cada Estado por separado, sino que requiere un esfuerzo conjunto y —sobre todo— coordinado tendente a garantizar una educacio´ n de calidad e impulsar ası´ decisiva- mente la movilidad de las personas de unos paı´ses a otros, ası´ como la transferencia de educacio´ n. 16. 6. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 168/31 2. 1. 2. U n c a n o n e d u c a t i v o e u r o p e o 2. 1. 5. A c e p t a c i o´ n p o r p a r t e d e l o s i n t e r e - s a d o s Para evaluar la educacio´ n y contrastar su calidad es preciso interrogarse sobre la educacio´ n misma, sobre sus contenidos, dimensiones y metas, sobre su canon. A fin de cuentas, también en la UE debe tratarse de construir —sin perjuicio de las particularidades nacionales y culturales y la soberanı´a de cada Estado— un canon educativo europeo, en el sentido de un plan troncal de estudios, cuya calidad o evaluacio´ n de la calidad deben garantizarse por igual en todos los Estados. Un plan troncal de estudios, comu´ n y basado en niveles ma´ximos de calidad educativa, no so´ lo es condicio´ n de movilidad y bienestar, sino que asegura la comparabilidad de resultados y, en consecuencia, la igualdad de oportunidades para los individuos. Constituye un pilar ba´sico de la democracia y el Estado social de Derecho en Europa. 2. 1. 3. E l r e n d i m i e n t o , m e d i d a d e l a c a l i d a d La calidad de la educacio´ n esta´ relacionada con el rendimiento y, consecuentemente, también con la supervisio´ n y el control de éste. Y ello porque la calidad se mide segu´ n criterios de evaluacio´ n y normas que han experimentado una evolucio´ n cultural y se reflejan en los planes de estudios. Contrastar la calidad no es nada nuevo para las escuelas, puesto que los resultados del aprendizaje han sido y son evaluados constantemente, como también —lo´ gicamente— los niveles de éxito de la ensen˜ anza. Lo que sı´ resulta nuevo es, por una parte, que la calidad de la educacio´ n y su evaluacio´ n se deban referir a mu´ ltiples sistemas educativos y paı´ses (condicio´ n necesaria para poder comparar la calidad globalmente) y por otra, que ello deba realizarse en el marco de una mayor autonomı´a de las escuelas, esto es, segu´ n las condiciones de la descentralizacio´ n de la polı´tica escolar. 2. 1. 4. L a d e s c e n t r a l i z a c i o´ n e n l a o r g a n i z a - c i o´ n e s c o l a r Sirven a lo anterior medidas de evaluacio´ n tanto externa como interna. Ası´ se crea un nuevo equilibrio entre la influencia del «poder central» y las competencias decisorias transferidas a los niveles descentralizados inferiores (en u´ ltimo término, las escuelas mismas). El aglutinante de toda esta estructura lo constituyen los criterios de evaluacio´ n, que deben permitir la comparabilidad y —dependiendo del curso— la uniformiza- cio´ n de la calidad de la educacio´ n escolar y, consecuentemente, del nivel de los diplomas sancionados por las escuelas. Para ello, las escuelas necesitan un apoyo continuado. Son precisas distintas medidas compensatorias para que las escuelas estén en condiciones de incorporarse a un programa de garantı´a de la calidad como el que se esta´ considerando. Tal apoyo debe venir del departamento gubernamental responsa- ble de la polı´tica educativa, pero sobre todo del encargado de la presupuestaria. Y es que el presupuesto ba´sico de la calidad educativa sigue siendo una dotacio´ n suficiente de recursos. Por ello, el Parlamento Europeo y el Consejo deberı´an insistir sobre este aspecto ante los Estados miembros. El éxito de todas las iniciativas relativas a la evaluacio´ n de la calidad de la educacio´ n escolar depende de la aceptacio´ n de los interesados. Con esto no se alude a quienes sean en cada caso responsables polı´ticos de las escuelas (con frecuencia en funcio´ n de las particularidades culturales y de polı´tica educativa de cada Estado), sino a los propios educadores y educandos, sus representaciones de intereses y sindicatos, e igualmente las familias y las comunidades locales en las que esta´n integradas las escuelas. Todos, en efecto, necesitan unas condiciones previas indispensables y un mayor margen de actuacio´ n para garantizar y evaluar la calidad educativa. Un programa de evaluacio´ n y garantı´a de la calidad educativa si pretende alcanzar unilateralmente un mayor fracasara´ rendimiento —entendido como «eficiencia econo´ mica»— con los mismos recursos presupuestarios y, al mismo tiempo, impone a las escuelas la administracio´ n de unos recursos escasos so pretexto de cambios estructurales de signo descen- tralizador. En efecto, los centros educativos —como, por ejemplo, las escuelas— no son comparables con explotaciones econo´ micas, como tampoco lo es el aprendizaje con los procesos productivos industriales. La calidad de la educacio´ n en Europa es sin lugar a dudas un factor clave para la viabilidad de la comunidad; ası´ pues, es justo que garantizarla sea una prioridad (como se sen˜ ala en la exposicio´ n de motivos de la Recomendacio´ n). Por tanto, la Recomendacio´ n merece ser apoyada, tanto en el plano de los principios como en la mayorı´a de sus aspectos concretos. Puesto que el principio aplicable es el de coopera- cio´ n y adaptacio´ n voluntarias, corresponde a los Estados miembros decidir si quieren una igualdad de oportunidades a escala europea para sus ciudadanos ma´s jo´ venes y si asignan los medios y los recursos financieros necesarios a tal fin. Cabrı´a afirmar que ello es un presupuesto indispensable para que Europa asuma el papel que le corresponde en el mundo. 2. 2. Observaciones sobre el contexto de la propuesta de Recomenda- cio´n 2. 2. 1. El que la calidad de la educacio´ n escolar se considere prioritaria permite colegir que la polı´tica educativa deberı´a tener mayor importancia en toda la UE, algo con lo que se puede estar de acuerdo. La Recomendacio´ n objeto del presente documento deberı´a servir a tal propo´ sito. No hay duda de que todo educador tiene un objetivo priorita- rio: asegurar la calidad de su ensen˜ anza; ahora bien, es necesario también a tal fin asignar los recursos necesarios (vid. supra). El proyecto piloto europeo sobre la evaluacio´ n de la calidad de la ensen˜ anza escolar, mencionado en la Introduccio´ n, puede calificarse de éxito de la Comisio´ n. La presentacio´ n, en este contexto, de propuestas de evaluacio´ n pra´cticas aparece como un presupuesto importante de dicho éxito. Cabe considerar, pues, que el proyecto piloto ofrece una base so´ lida para un proyecto ma´s ambicioso de garantı´a de la calidad. C 168/32 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas 16. 6. 2000 2. 2. 2. La contribucio´ n europea a la calidad de la educacio´ n en la Comunidad es de tipo compensatorio; con ella se trata de sistemas educativos nacionales apoyar y completar mediante iniciativas especı´ficas tendentes a favorecer el naci- miento de una norma educativa europea. Esto no significa uniformizar la educacio´ n, sino apoyar la igualdad de oportuni- dades educativas en la Comunidad. los Como también se apunta en el texto de la propuesta, la calidad de la educacio´ n no se corresponde con una norma impuesta desde arriba, sino que es una variable dina´mica del desarrollo social, cuyo rumbo esta´ marcado por otras polı´ticas, principal- mente la financiera. Por tal motivo, sin una dotacio´ n suficiente de recursos no se puede garantizar la calidad educativa. Antes al contrario, la escasez de recursos termina sobrecargando tanto a los interesados como al propio sistema, lo cual —precisamente por la creciente descentralizacio´ n— socava la aceptacio´ n del programa de evaluacio´ n de la calidad. 2. 2. 3. La descentralizacio´ n y el aumento de la autorrespon- sabilizacio´ n en el sistema escolar brindan a la polı´tica educativa una excelente oportunidad para aumentar la calidad de la educacio´ n y el potencial del sistema escolar. Ello es ası´ cuando impera el principio de que las decisiones pedago´ gicas y académicas se tomen, gracias a una mayor descentralizacio´ n, en el nivel en el que deben ejecutarse. Naturalmente, las decisiones ba´sicas que afecten al sistema en su conjunto siguen estando sometidas a la reserva de examen parlamentario propia de un Estado democra´tico. Por lo dema´s, la descentralizacio´ n so´ lo surtira´ efectos positivos si no lleva a imponer la gestio´ n de unas deficiencias que no pueden ser resueltas en los niveles inferiores de la organizacio´ n educativa. Esto rige principalmente para la prestacio´ n de servicios educativos, el equipamiento de las escuelas y la disponibilidad de educadores. 2. 2. 4. De los dos métodos principales de evaluacio´ n cualita- tiva —la externa y la interna— conviene dar la prioridad a la evaluacio´ n interna, no so´ lo en atencio´ n a la descentralizacio´ n, sino también al principio democra´tico. Sin que esta prioriza- cio´ n menoscabe el valor de la evaluacio´ n externa, es en la interna donde deberı´a poner el acento un programa de la UE en este campo. Ello quiere decir que hay que brindar a cada escuela la posibilidad efectiva de autoevaluar y elevar ella misma la calidad educativa. A tal efecto habrı´a que establecer una serie de incentivos, en cooperacio´ n con cada Estado miembro, que crearan la aceptacio´ n necesaria para conseguir que participen todos los interesados. La recopilacio´ n y archivo de indicadores y para´me- 2. 2. 5. tros cualitativos puede coadyuvar de manera importante a la evaluacio´ n cualitativa individual de las escuelas, puesto que sirven de apoyo a la evaluacio´ n interna en las tareas de comparacio´ n y supervisio´ n. El establecimiento, por tanto, de una base de datos especı´fica a la que tengan acceso las escuelas («servidor educativo») debe ser un elemento integrante del programa europeo para la garantı´a de la calidad de la educacio´ n. 3. Observaciones particulares 3. 1. Sobre la exposicio´n de motivos de la Recomendacio´n 3. 1. 1. Aunque los recursos destinados a la educacio´ n han aumentado en los distintos paı´ses, la cuantı´a absoluta de los recursos no es un exponente suficientemente expresivo de la importancia relativa adquirida por la educacio´ n. Los gastos en educacio´ n deben verse en relacio´ n con el producto interior bruto. So´ lo la mejora de esta relacio´ n permite concluir que los recursos han aumentado realmente. Existe una relacio´ n directa entre educacio´ n y empleo. La mejora de la educacio´ n se traduce —entre otros efectos— en mejores posibilidades de empleo. Ello no quiere decir que con la educacio´ n se consiga automa´ticamente un empleo. No cabe duda de que la educacio´ n puede contribuir sustancialmente a solucionar problemas de polı´tica social y de empleo, mas no resolverlos por sı´ misma. No es bueno ponderar en exceso la importancia de la educacio´ n en la solucio´ n de los problemas sociales en general. En este contexto deberı´a especificarse el concepto de «forma- cio´ n permanente», en el sentido —por ejemplo— de que una fase educativa ya no es bastante para ejercer una profesio´ n a lo largo de toda la vida, sino que cada profesio´ n requiere, paralelamente, perfeccionamiento y formacio´ n continua. Para ello es preciso crear condiciones marco adecuadas. Los minusva´lidos, los nin˜ os y jo´ venes (potencial- 3. 1. 2. mente) discapacitados y socialmente desfavorecidos y también los que abandonan prematuramente la escuela necesitan una asistencia especı´fica y particular en el marco de las medidas destinadas a garantizar la calidad de la educacio´ n. A este respecto debe tenerse en cuenta que, durante los u´ ltimos an˜ os, el nu´ mero de jo´ venes que abandonan prematuramente la escuela se ha revelado extraordinariamente resistente a los ma´s diversos programas de apoyo pedago´ gico. Por consiguiente, son necesarias otras medidas y, sobre todo, nuevas medidas de gran alcance social para ayudar a estos grupos a recibir una educacio´ n adecuada o terminar sus estudios escolares. En un contexto marcado por el desarrollo de las tecnologı´as de la informacio´ n y los esta´ndares que en materia de comunica- cio´ n existen ya hoy en el mundo econo´ mico, conectar las escuelas a Internet y facilitar (econo´ micamente) el acceso de los estudiantes a la Red es efectivamente un presupuesto esencial para aumentar la calidad de la educacio´ n y de los intercambios educativos. 3. 1. 3. El Comité hace hincapié en que en la elevacio´ n de la calidad educativa no so´ lo es importante maximizar el conocimiento, sino también ampliar las competencias sociales y afectivas. 3. 1. 4. El éxito del proyecto piloto sobre la evaluacio´ n de la calidad de la ensen˜ anza escolar de 1997-1998 puede servir de base para todas las medidas que se adopten como consecuencia de la Recomendacio´ n. 16. 6. 2000 ES Diario Oficial de las Comunidades Europeas C 168/33 3. 2. Sobre las medidas recomendadas Se debe salvaguardar la calidad de la educacio´ n 3. 2. 1. escolar y, teniendo en cuenta la dimensio´ n europea, desarrollar un canon educativo europeo, empleando a tal fin sistemas transparentes de calidad. El objetivo no es simplemente alcanzar una determinada cualificacio´ n en la educacio´ n y la actividad profesional, sino principalmente lograr la codecisio´ n democra´tica en el seno de la sociedad civil organizada y mejorar ası´ las condiciones de vida. Es preciso recurrir a un sistema especı´fico de incenti- 3. 2. 2. vos diversos para aumentar el nu´ mero de escuelas que puedan aprovechar las ensen˜ anzas de la evaluacio´ n interna, si se quiere evitar que las escuelas «buenas» sean cada vez mejores en relacio´ n con unas escuelas «malas» cada vez peores. Ası´, por ejemplo, es necesario ofrecer a los educadores incentivos en términos de promocio´ n, carrera y perfeccionamiento; a su vez, los educadores deben incentivar el rendimiento de los educandos. 3. 2. 3. La evaluacio´ n externa debe ser realizada por organis- mos especializados segu´ n criterios especı´ficos para las escuelas. Un esquema simplista de signo economicista, basado en los flujos de «entradas» y «salidas», no se adecu´ a al control de la calidad. Los indicadores educativos de la UE proporcionan una Bruselas, 27 de abril de 2000. base importante —cuando no los para´metros— para la evaluacio´ n. Esto vale también para la letra b) de la segunda de las medidas propuestas en la Recomendacio´ n objeto de examen. 3. 2. 4. La implicacio´ n de los interesados, entendida como codecisio´ n y participacio´ n en el conjunto del proceso de evaluacio´ n y a todos sus niveles, constituye un presupuesto imprescindible del éxito de las iniciativas. 3. 2. 5. El «fomento de la formacio´ n para la gestio´ n y utilizacio´ n de la autoevaluacio´ n» deberı´a comprender también el intercambio de educadores y docentes que hayan descollado en la autoevaluacio´ n de los procesos de educacio´ n escolar. Puede aplicarse igualmente tanto en el marco de la formacio´ n del profesorado como en el del perfeccionamiento extra e intraescolar de los educadores. La cooperacio´ n entre las autoridades competentes 3. 2. 6. debe realimentarse continuamente a partir de la pra´ctica pedago´ gica en las escuelas y de las aportaciones de los profesores encargados de garantizar la calidad de la educacio´ n. 3. 2. 7. Es indispensable que las autoridades competentes faciliten a las escuelas —por ejemplo, a través de la base de datos prevista— los nuevos conocimientos especializados que en Europa se vayan adquiriendo en relacio´ n con esta materia. La Presidenta del Comité Econo´mico y Social Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di raccomandazione del Parlamento europeo e del Consiglio sulla collaborazione europea per la valutazione della qualità dell'insegnamento scolastico»

formats: html pdf print

text: C 168/30 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 16. 6. 2000 Parere del Comitato economico e sociale in merito alla «Proposta di raccomandazione del Parlamento europeo e del Consiglio sulla collaborazione europea per la valutazione della qualità dell’insegnamento scolastico» (2000/C 168/09) Il Consiglio, in data 29 febbraio 2000, ha deciso, conformemente al disposto degli articoli 149 e 150 del Trattato CE, di consultare il Comitato economico e sociale in merito alla proposta di cui sopra. La Sezione «Occupazione, affari sociali, cittadinanza», incaricata di preparare i lavori in materia, ha formulato il parere sulla base del rapporto introduttivo del relatore Rupp, in data 11 aprile 2000. Il Comitato economico e sociale ha adottato il 27 aprile 2000, nel corso della 372a sessione plenaria, con 108 voti favorevoli, 1 voto contrario e 4 astensioni, il seguente parere. 1. Introduzione 2. Osservazioni generali 1. 1. Il Progetto pilota europeo «La valutazione della qualità dell’istruzione scolastica» è stato avviato all’inizio dell’anno scolastico 1997/1998 ed è terminato ufficialmente con una conferenza conclusiva svoltasi a Vienna nel novembre 1998. Hanno partecipato al progetto 101 scuole secondarie di 18 paesi, ovvero gli Stati membri dell’Unione europea, più la Norvegia, l’Islanda ed il Liechtenstein. Il numero di istituti scolastici selezionati per ciascun paese era approssimativamente proporzionale alle dimensioni del paese stesso: i paesi più grandi erano rappresentati da 9 scuole, quelli di media grandezza da 5 e quelli più piccoli da 2 scuole ciascuno. Le scuole erano state selezionate da un comitato nazionale. La Commissione europea/Istruzione, formazione professionale e gioventù ha presentato una relazione, suddivisa in più parti, sull’attuazione del progetto intitolata: La valutazione della qualità dell’istruzione scolastica 2. 1. La qualità dell’istruzione e la sua importanza La qualità dell’istruzione è indubbiamente un indicatore impor- tante della maturità e dell’autonomia dell’individuo nella società, ma anche dell’efficienza sociale ed economica della società stessa. Dalla nascita dello Stato moderno, la qualità dell’istruzione, le competenze cognitive e sociali costituiscono, sul piano individuale o globale, il fondamento essenziale del tessuto sociale, del benessere e della democrazia di un paese. «Knowledge itself is power!» (la conoscenza è potere), questo principio fondamentale della società civile organizzata impo- stata sul rendimento è più che mai attuale. Va tuttavia osservato che, in tale contesto, istruzione non è sinonimo di accumulazione di conoscenze, bensı` di applicazione mirata di conoscenze ponderate. — Linee guida per le scuole partecipanti al progetto 2. 1. 1. I s t r u z i o n e e g l o b a l i z z a z i o n e — Guida pratica all’autovalutazione — Relazione intermedia — Relazione finale. 1. 1. 1. punti: La relazione finale comporta in particolare i seguenti — presentazione del progetto; — esposizione del modo di procedere delle scuole; — dichiarazioni sulla valutazione del lavoro delle scuole; — monitoraggio a livello nazionale; — condizioni per il successo del progetto pilota; — prospettive per le scuole partecipanti. Lo sviluppo della comunità di Stati e delle libertà individuali necessità un insegnamento di qualità che stia al passo con le mutazioni dinamiche dell’economia e del mercato del lavoro, delle scienze, della ricerca e della tecnica, della politica e dell’amministrazione statale. Occorre in tal modo incentivare ed assicurare l’occupabilità e introdurre il processo di istruzio- ne e formazione lungo tutto l’arco della vita. La questione riguarda non solo i sistemi pubblici di istruzione e formazione, i dal momento che occorre coinvolgere anche la famiglia, fornitori d’istruzione extrascolastici e l’economia; tuttavia, alla luce della responsabilità dello Stato in materia d’istruzione, si tratta essenzialmente di un compito che spetta alle scuole. In un contesto di crescente globalizzazione, tale osservazione non si applica più a singoli Stati, bensı` richiede uno sforzo comune e soprattutto coordinato, al fine di garantire la qualità dell’istruzione e quindi anche di dare un impulso determinante alla mobilità transfrontaliera delle persone e al trasferimento delle conoscenze. 16. 6. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 168/31 2. 1. 2. I l c a n o n e p e d a g o g i c o e u r o p e o 2. 1. 5. A c c e t t a z i o n e d e g l i i n t e r e s s a t i Per valutare l’insegnamento ed esaminarne la qualità occorre interrogarsi sull’insegnamento stesso, sui suoi contenuti, sulle sue dimensioni e sui suoi obiettivi, ovvero sul suo canone. Per quanto riguarda l’istruzione nell’UE, occorre infine anche elaborare, nel pieno rispetto delle specificità nazionali e culturali e della sovranità dei singoli Stati, un canone pedagogi- co europeo nel senso di una piattaforma comune europea, in cui la qualità e la valutazione della qualità vanno garantite in maniera omogenea in tutti gli Stati. Una piattaforma comune, fondata su un livello di qualità pedagogica più elevato possibile, non solo crea le condizioni per la mobilità e la prosperità, bensı` garantisce anche la comparabilità delle prestazioni e quindi la parità di opportunità per gli individui. Diviene cosı` uno dei pilastri della democrazia e dello stato sociale in Europa. 2. 1. 3. Q u a l i t à f o n d a t a s u l r e n d i m e n t o La qualità dell’istruzione è legata al rendimento e di conseguen- za anche alla valutazione e al controllo dei risultati. Infatti la qualità si misura secondo criteri di valutazione e norme collegati all’evoluzione culturale e riflessi nei programmi scolastici. La valutazione della qualità dell’insegnamento in questo contesto non è un elemento nuovo; al contrario, è sempre esistita e continua ad esistere la valutazione permanen- te del processo di apprendimento, e quindi della qualità dei risultati. fatto che, da un lato, La novità consiste nel la qualità dell’istruzione e la relativa valutazione vanno impostate in base a sistemi scolastici transnazionali, rendendo cosı` possibili per la prima volta delle comparazioni qualitative e, dall’altro, che tale processo si svolge nel quadro di una maggiore autonomia degli istituti scolastici, e quindi nelle condizioni di una politica scolastica decentrata. 2. 1. 4. D e c e n t r a m e n t o s c o l a s t i c a d e l l ’ o r g a n i z z a z i o n e in tale contesto. La valutazione interna e quella esterna costituiscono strumenti utili In questo modo si crea un nuovo equilibrio tra l’influenza del «potere centrale» ed il potere decisionale delle istanze decentrate verso il basso, fino alle scuole stesse. Gli elementi che tengono insieme tale struttura sono i criteri di valutazione che devono consentire di mettere a confronto la qualità e, secondo il livello scolastico, l’omoge- neità dell’istruzione scolastica e di conseguenza il livello dei diplomi conferiti dalle scuole. A tal fine le scuole hanno bisogno di un sostegno costante. Per consentire alle scuole di prendere parte ad un tale programma inteso a garantire la qualità, sono necessarie misure di compen- Il sostegno deve provenire dal sazione di vario genere. Ministero dell’istruzione ma anche e soprattutto dal Ministero del bilancio. La disponibilità di risorse sufficienti costituisce infatti tuttora ancora la condizione essenziale per garantire la qualità dell’istruzione. Il Parlamento europeo ed il Consiglio dovrebbero pertanto ricordare espressamente tale aspetto della questione ai singoli Stati. Il successo di tutte le misure per la valutazione della qualità dell’istruzione e della formazione scolastica è indissolubilmen- te legato all’accettazione degli interessati. Con questo termine non s’intende designare i responsabili politici dell’insegnamen- to (che fanno spesso riferimento all’autonomia dei singoli Stati sul piano culturale e pertanto dell’istruzione), bensı` i docenti ed i discenti stessi, i loro organi di rappresentanza e sindacati, nonché le famiglie e le comunità locali in cui le scuole si inseriscono. Essi necessitano infatti tutti delle condizioni necessarie nonché di un più ampio margine di manovra per garantire e valutare la qualità dell’istruzione. Un programma che si prefigge la valutazione e la garanzia della qualità dell’istruzione è destinato a fallire se si propone, esclusivamente in nome dell’efficienza economica e senza aumentare le risorse, di aumentare il rendimento imponendo contemporaneamente agli istituti scolastici di far fronte all’in- sufficienza delle risorse attraverso delle modifiche strutturali nel quadro del decentramento. Un istituto d’istruzione, come ad esempio una scuola, non è infatti paragonabile ad un’impre- sa, né l’apprendimento è assimilabile a un processo produttivo industriale. La qualità dell’istruzione in Europa costituisce indubbiamente un fattore essenziale per garantire la sostenibilità futura della Comunità; il fatto di garantirla costituisce pertanto giustamente (come sottolineato nella relazione introduttiva della raccoman- dazione) una priorità. E` pertanto necessario appoggiare la raccomandazione in esame, sia nei principi, sia nella maggior parte dei punti concreti. Dal momento che vale il principio della cooperazione e dell’adeguamento volontario, spetta ai singoli Stati stabilire se hanno la volontà di offrire ai loro giovani cittadini pari opportunità a livello europeo e se sono disposti a mettere a disposizione i mezzi e le risorse necessari a tal fine. Per la posizione dell’Europa nel mondo questa sarebbe una premessa irrinunciabile. 2. 2. Osservazioni in merito al contesto della proposta di raccoman- dazione 2. 2. 1. Dall’urgenza di garantire la qualità dell’istruzione scolastica si puo` dedurre che l’Unione europea nel suo complesso debba accordare maggiore importanza alla politica in materia di istruzione, e tale affermazione va condivisa. La raccomandazione in esame potrebbe contribuire a realizzare tale obiettivo. Indubbiamente per ogni insegnante è prioritario garantire la qualità del proprio insegnamento. A tal fine egli deve tuttavia poter disporre delle risorse necessarie (vedi sopra). Il progetto pilota europeo sulla valutazione della qualità dell’insegnamento scolastico puo` essere annoverato tra i successi della Commissione. Il fatto che il documento riporti anche delle proposte pratiche in materia di valutazione costitui- sce una delle principali condizioni di tale successo. Il progetto pilota costituisce pertanto una solida base per un più ambizioso progetto di garanzia di qualità. C 168/32 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 16. 6. 2000 2. 2. 2. Il contributo europeo alla qualità dell’istruzione nella Comunità è di tipo compensativo. Esso si prefigge di sostenere integrare i sistemi d’insegnamento nazionali offrendo e di servizi specifici al fine di creare in tal modo una norma educativa a livello europeo. Cio` non significa l’unificazione dell’insegnamento, bensı` il sostegno di pari opportunità nella Comunità in materia di istruzione. La qualità dell’istruzione non corrisponde quindi (come viene del resto precisato nel progetto di documento) ad una norma imposta dall’alto, bensı` costituisce una variabile dinamica dello sviluppo sociale determinata da altre politiche. Cio` vale in particolare per il finanziamento. Quindi, senza le risorse necessarie, non è possibile assicurare la qualità dell’istruzione. L’insufficienza delle risorse determina invece un sovraccarico per gli interessati nonché per il sistema medesimo, pregiudicando cosı`, visto il crescente decentramento, l’accettazione del programma di valutazione della qualità. 2. 2. 3. Va precisato che il decentramento ed una maggiore responsabilità personale nel contesto del sistema scolastico offrono alla politica in materia di istruzione un’opportunità decisiva per migliorare la qualità dell’istruzione e l’efficienza del sistema scolastico. Cio` si realizza quando vale il principio secondo il quale le decisioni in materia pedagogica e scolastica vengono prese al livello in cui vanno anche applicate, grazie ad una maggiore autonomia determinata dal decentramento. In uno Stato democratico il Parlamento conserva naturalmente il diritto di esaminare con attenzione le decisioni essenziali che riguardano il sistema nel suo complesso. L’effetto positivo del decentra- mento si fa sentire solamente nella misura in cui esso non costringe a gestire delle carenze che non possono essere risolte ai livelli inferiori del sistema educativo. Cio` riguarda in modo particolare la prestazione dei servizi educativi, la dotazione degli istituti scolastici e la disponibilità di insegnanti. 2. 2. 4. Quanto alla valutazione esterna ed interna, che costituiscono i due metodi fondamentali della valutazione della qualità, occorre accordare la preferenza alla valutazione interna, alla luce non solo del decentramento ma anche del principio democratico. Tale priorità non sminuisce il valore della valutazione esterna. Un programma comunitario dovreb- be pero` vertere sulla valutazione interna. Cio` significa che ad ogni istituto scolastico vengono offerte possibilità pratiche di valutare e di migliorare da sé la qualità in dell’istruzione. A tal fine dovrebbero essere predisposti, collaborazione con i singoli Stati, diversi incentivi in grado di assicurare l’accettazione necessaria per realizzare la partecipa- zione di tutti gli operatori. 2. 2. 5. La raccolta e l’archiviazione degli indicatori e dei valori di riferimento della qualità possono costituire un aiuto prezioso per la valutazione della qualità dei singoli istituti, poiché servono di appoggio alla valutazione interna nei compiti di comparazione e di supervisione. La creazione di specifica accessibile alle scuole («server una banca dati pedagogico») deve quindi essere parte integrante del program- ma europeo per la garanzia della qualità dell’istruzione. 3. Osservazioni particolari 3. 1. Elementi fondamentali della motivazione della raccomanda- zione 3. 1. 1. Le risorse destinate all’istruzione sono sı` aumentate nei vari paesi, tuttavia il loro valore assoluto riflette solo in maniera imperfetta l’importanza accordata all’istruzione. Le spese legate all’istruzione vanno considerate in rapporto al prodotto interno lordo. Solo il miglioramento di questo rapporto consente di accrescere effettivamente le risorse destinate all’istruzione. Esiste una diretta connessione tra istruzione e occupazione. Una migliore istruzione determina anche migliori possibilità di occupazione. Ma l’istruzione non incide direttamente sul- l’occupazione. L’istruzione puo` certamente contribuire note- volmente alla soluzione dei problemi che sorgono nell’ambito della politica dell’occupazione e della politica sociale, pero` da sola non è in grado di risolverli. Non si deve sopravvalutare il ruolo dell’istruzione nella soluzione dei problemi sociali. A questo punto occorre specificare il concetto di apprendimen- to lungo tutto l’arco della vita: un’unica fase di istruzione non è più sufficiente per esercitare una professione per tutta la vita; ogni professione esige parallelamente una formazione permanente ed un perfezionamento professionale. A tal fine vanno quindi create le condizioni quadro adeguate. I disabili, i bambini ed i ragazzi a rischio di handicap 3. 1. 2. e quelli socialmente svantaggiati, nonché i giovani che abban- donano prematuramente gli studi hanno bisogno di un appoggio più mirato e specifico nel quadro di tutte le misure intese a garantire la qualità nell’ambito dell’istruzione. Occorre tenere conto del fatto che negli ultimi anni il numero dei giovani che abbandonano prematuramente gli studi ha resistito con pervicacia ai vari programmi di sostegno pedagogico. In questo contesto sono necessarie misure diverse, essenzialmente di natura complementare e di politica sociale di vasta portata, allo scopo di aiutare questi gruppi a conseguire un’istruzione adeguata e a concludere il ciclo di formazione scolastica. La connessione delle scuole ad Internet e il fatto di agevolare l’accesso degli studenti costituisce (in termini economici) effettivamente una condizione essenziale per migliorare la qualità dell’istruzione e degli scambi pedagogici, nella prospet- tiva dello sviluppo delle tecnologie dell’informazione e degli standard in materia di comunicazione che esistono già oggi nel mondo economico. 3. 1. 3. Il Comitato sottolinea espressamente che il migliora- mento della qualità dell’istruzione non comporta solamente la massimizzazione delle conoscenze, ma anche l’ampliamento delle competenze sociali ed affettive. 3. 1. 4. Visto il successo ottenuto, il Progetto pilota sulla valutazione della qualità dell’insegnamento scolastico del 1997/1998 puo` costituire la base per tutte le misure che saranno adottate nel quadro della raccomandazione in esame. 16. 6. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 168/33 3. 2. Elementi fondamentali delle raccomandazioni (nel dettaglio) La qualità dell’istruzione scolastica va conseguita 3. 2. 1. attraverso sistemi di qualità trasparenti e, alla luce della dimensione europea, va sviluppata con l’ausilio di un canone pedagogico europeo. L’obiettivo non è solo quello della qualificazione sul piano della formazione e della professione, bensı` soprattutto quello di una migliore organizzazione della vita nel senso della codecisione democratica nella società civile organizzata. Occorre creare un sistema mirato che preveda diversi 3. 2. 2. incentivi al fine di aumentare il numero delle scuole in grado di trarre profitto dalla valutazione interna, se si vuole evitare che le scuole «buone» continuino a migliorare e che quelle «scadenti» continuino a peggiorare. Bisogna quindi creare incentivi in termini di possibilità di promozione, avanzamento e formazione permanente per gli insegnanti che, a loro volta, devono offrire incentivi agli studenti al fine di migliorarne il rendimento. La valutazione esterna va effettuata da organismi 3. 2. 3. competenti secondo criteri adeguati agli istituti scolastici. Uno schema semplicistico del tipo «input/output» fondato sull’efficienza economica non è adeguato alla valutazione della indicatori dell’UE per l’istruzione costituiscono qualità. Gli Bruxelles, 27 aprile 2000. un’importante base per la valutazione, e rispettivamente per il quadro di valutazione. Tale osservazione vale anche per il punto 2, lettera b) della proposta di raccomandazione del Parlamento europeo e del Consiglio. 3. 2. 4. Il coinvolgimento degli operatori nel senso della codecisione e partecipazione al processo di valutazione globale livelli costituisce la condizione essenziale per il a tutti successo dell’iniziativa. i 3. 2. 5. L’offerta di corsi di formazione con metodi per l’autovalutazione e il suo uso dovrebbe contemplare altresı` lo scambio di insegnanti e di formatori che abbiano partecipato con successo all’autovalutazione del processo educativo scola- stico. Essi possono essere inseriti sia nel contesto della formazione professionale che in quello della formazione permanente scolastica ed extrascolastica degli insegnanti. 3. 2. 6. La collaborazione delle autorità competenti deve essere costantemente accompagnata dalla pratica pedagogica negli insegnanti incaricati di assicurare la qualità dell’istruzione. in collaborazione con gli istituti scolastici Oltre alle autorità competenti, è indispensabile che 3. 2. 7. gli istituti scolastici abbiano immediatamente accesso alle nuove conoscenze tecniche nel settore in Europa, ad esempio tramite la banca dati prevista. La Presidente del Comitato economico e sociale Beatrice RANGONI MACHIAVELLI


title: Verordening (EG) nr. 867/2000 van de Commissie van 27 april 2000 houdende vaststelling van de restituties die worden toegepast voor bepaalde producten van de sector granen en de sector rijst, uitgevoerd in de vorm van niet in bijlage I bij het Verdrag vermelde goederen

eurovoc_concepts:
cereals
export refund
rice
sorghum

formats: pdf print

text: 28. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 103/67 VERORDENING (EG) Nr. 867/2000 VAN DE COMMISSIE van 27 april 2000 houdende vaststelling van de restituties die worden toegepast voor bepaalde producten van de sector granen en de sector rĳst, uitgevoerd in de vorm van niet in bĳlage I bĳ het Verdrag vermelde goederen DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeen- schap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 1766/92 van de Raad van 30 juni 1992 houdende een gemeenschappelĳke ordening der markten in de sector granen (1), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Veror- dening (EG) nr. 1253/1999 (2) en met name op artikel 13, lid 3, Gelet op Verordening (EG) nr. 3072/95 van de Raad van 22 december 1995 houdende een gemeenschappelĳke ordening van de rĳstmarkt (3), gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 2072/ 98 (4), en met name op artikel 13, lid 3, Overwegende hetgeen volgt: (1) (2) (3) (4) Overeenkomstig artikel 13, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 1766/92 en artikel 13, lid 1, van Verordening (EG) nr. 3072/95 kan het verschil tussen de noteringen of de prĳzen op de wereldmarkt voor de in artikel 1 van deze beide verordeningen bedoelde producten enerzĳds en de prĳzen in de Gemeenschap anderzĳds door een restitutie bĳ de uitvoer worden overbrugd. In Verordening (EG) nr. 1222/94 van de Commissie van 30 mei 1994 tot vaststelling van de gemeenschappelĳke uitvoeringsbepalingen voor de regeling aangaande de toekenning van restituties bĳ uitvoer en de criteria voor de vaststelling van het restitutiebedrag betreffende bepaalde landbouwproducten, uitgevoerd in de vorm van goederen die niet onder bĳlage I van het Verdrag laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. vallen (5), 701/2000 (6), is omschreven voor welke van die producten een restitutie dient te worden vastgesteld bĳ uitvoer in de vorm van goederen, bedoeld naar gelang van het geval in bĳlage B bĳ Verordening (EEG) nr. 1766/92 of bĳlage B bĳ Verordening (EG) nr. 3072/95. Overeenkomstig artikel 4, lid 1, eerste alinea, van Veror- dening (EG) nr. 1222/94 moet de restitutie per 100 kg van elk van de betrokken basisproducten voor iedere maand worden vastgesteld. De naleving van de verplichtingen die zĳn aangegaan met betrekking tot de restitutie die kan worden toege- kend bĳ uitvoer van landbouwproducten die zĳn verwerkt in niet onder bĳlage I bĳ het Verdrag vallende goederen, kan in het gedrang komen door de vaststelling In deze situatie moeten vooraf van hoge restituties. genomen derhalve vrĳwaringsmaatregelen worden (1) PB L 181 van 1. 7. 1992, blz. 21. (2) PB L 160 van 26. 6. 1999, blz. 18. (3) PB L 329 van 30. 12. 1995, blz. 18. (4) PB L 265 van 30. 9. 1998, blz. 4. (5) PB L 136 van 31. 5. 1994, blz. 5. (6) PB L 83 van 4. 4. 2000, blz. 6. zonder dat daardoor de sluiting van langetermĳncon- tracten wordt verhinderd. De vaststelling van een speci- fieke restitutie voor de voorfixatie van restituties is een maatregel die aan deze verschillende doelstellingen beantwoordt. Ingevolge de regeling tussen de Europese Gemeenschap en de Verenigde Staten van Amerika met betrekking tot de uitvoer van deegwaren uit de Gemeenschap naar de Verenigde Staten, goedgekeurd bĳ Besluit 87/482/EEG van de Raad (7), dient de restitutie voor goederen van de GN-codes 1902 11 00 en 1902 19 00 naar gelang van de bestemming te worden gedifferentieerd. Overeenkomstig artikel 4, lid 5, onder b), van Verorde- ning (EG) nr. 1222/94, indien het onder artikel 4, lid 5, onder a) van deze verordening bedoelde bewĳs niet wordt geleverd, wordt aan de goederen een verlaagde restitutievoet toegekend rekening houdend met het bedrag van de productierestitutie, al naar gelang krach- tens Verordening de Commissie (8), laatstelĳk gewĳzigd bĳ Verordening (EG) nr. 87/1999 (9), van toepassing op het verwerkte basis- product, dat van kracht was tĳdens de veronderstelde periode waarin de goederen werden vervaardigd. 1722/93 (EEG) van nr. Een strikt beheer moet gewaarborgd blĳven, waarbĳ rekening wordt gehouden met enerzĳds de ramingen van de uitgaven en anderzĳds de beschikbaarheid van de begrotingsmiddelen. Het Comité van beheer voor granen heeft geen advies uitgebracht binnen de door zĳn voorzitter bepaalde termĳn, (5) (6) (7) (8) HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De restituties die worden toegepast voor de in bĳlage A van Verordening (EG) nr. 1222/94 genoemde basisproducten die tevens zĳn bedoeld in artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 1766/92 of artikel 1, lid 1, van de gewĳzigde Verordening (EG) nr. 3072/95 en die worden uitgevoerd in de vorm van goederen vermeld in bĳlage B van Verordening (EEG) nr. 1766/ 92, respectievelĳk bĳlage B van Verordening (EG) nr. 3072/95, worden vastgesteld zoals in de bĳlage is opgenomen. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 28 april 2000. (7) PB L 275 van 29. 9. 1987, blz. 36. (8) PB L 159 van 1. 7. 1993, blz. 112. (9) PB L 9 van 15. 1. 1999, blz. 8. L 103/68 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen 28. 4. 2000 Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat. Gedaan te Brussel, 27 april 2000. Voor de Commissie Erkki LIIKANEN Lid van de Commissie 28. 4. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen L 103/69 bĳ de verordening van de Commissie van 27 april 2000 houdende vaststelling van de restituties die worden toegepast voor bepaalde producten van de sector granen en de sector rĳst, uitgevoerd in de vorm van niet in bĳlage I bĳ het Verdrag vermelde goederen BĲLAGE GN-code Omschrĳving (1) (EUR/100 kg) Restitutievoet per 100 kg basisproduct Bĳ vaststelling vooraf van de restituties Overige gevallen 1001 10 00 Harde tarwe: – in geval van uitvoer van goederen van de GN-codes 1902 11 en 1902 19 naar de Verenigde Staten van Amerika – in andere gevallen — — — — 1001 90 99 Zachte tarwe en mengkoren: – in geval van uitvoer van goederen van de GN-codes 1902 11 en 1902 19 naar de Verenigde Staten van Amerika 1,975 1,975 – in andere gevallen: – – in aanmerking genomen op grond van artikel 4, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1222/94 (2) – – in andere gevallen 1002 00 00 Rogge 1003 00 90 1004 00 00 1005 90 00 Gerst Haver Maïs, gebruikt in de vorm van: – zetmeel: – – in aanmerking genomen op grond van artikel 4, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1222/94 (2) – – in andere gevallen – glucose, glucosestroop, maltodextrine, maltodextrinestroop van de GN-codes 1702 30 51, 1702 30 59, 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50, 1702 90 75, 1702 90 79, 2106 90 55 (3): – – in aanmerking genomen op grond van artikel 4, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1222/94 (2) – – in andere gevallen – andere (als zodanig) Aardappelzetmeel van GN-code 1108 13 00 gelĳkgesteld aan een verwerkingsproduct van maïs: – in aanmerking genomen op grond van artikel 4, lid 5, van Verordening (EG) nr. ex 1006 30 1222/94 (2) – in andere gevallen Volwitte rĳst: – rondkorrelig – halflangkorrelig – langkorrelig 1006 40 00 Breukrĳs 1007 00 90 Graansorgho 1,516 3,039 4,233 1,968 3,353 1,783 3,686 1,621 3,524 3,686 1,783 3,686 14,421 14,421 14,421 3,247 1,968 1,516 3,039 4,233 1,968 3,353 1,783 3,686 1,621 3,524 3,686 1,783 3,686 14,421 14,421 14,421 3,247 1,968 (1) Voor de landbouwproducten verkregen door verwerking van het basisproduct en/of gelĳkgesteld, moeten de coëfficiënten vermeld in bĳlage E bĳ de gewĳzigde Verordening (EG) nr. 1222/94 bĳ de Commissie (PB L 136 van 31. 5. 1994, blz. 5), worden gebruikt. (2) De goederen die in aanmerking komen, zĳn aangeduid in bĳlage I bĳ de gewĳzigde Verordening (EEG) nr. 1722/93 van de Commissie (PB L 159 van 1. 7. 1993, blz. 112). (3) Voor stropen van de GN-codes 1702 30 99, 1702 40 90 en 1702 60 90, verkregen door het mengen van glucose- en fructosestropen, geeft alleen glucosestroop recht op uitvoerrestitutie


title: Commission Regulation (EC) No 864/2000 of 27 April 2000 fixing the maximum reduction in the duty on maize imported in connection with the invitation to tender issued in Regulation (EC) No 756/2000

eurovoc_concepts:
Portugal
award of contract
import
maize
tariff quota
tariff reduction

text: 28. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities L 103/63 COMMISSION REGULATION (EC) No 864/2000 of 27 April 2000 fixing the maximum reduction in the duty on maize imported in connection with the invitation to tender issued in Regulation (EC) No 756/2000 THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 1766/92 of 30 June 1992 on the common organisation of the market in cereals (1), as last amended by Regulation (EC) No 1253/ 1999 (2), and in particular Article 12(1) thereof, Whereas: (1) (2) an invitation to tender for the maximum reduction in the duty on maize imported into Spain was opened pursuant to Commission Regulation (EC) No 756/ 2000 (3). Pursuant to Article 5 of Commission Regulation (EC) No 1839/95 (4), as amended by Regulation (EC) No 1963/ 95 (5), the Commission, acting under the procedure laid down in Article 23 of Regulation (EEC) No 1766/92, may decide to fix maximum reduction in the import duty; in fixing this maximum the criteria provided for in Articles 6 and 7 of Regulation (EC) No 1839/95 must be taken into account; whereas a contract is awarded to any tenderer whose tender is equal maximum reduction in the duty. to or less than the (3) (4) The application of the abovementioned criteria to the current market situation for the cereal in question results in the maximum reduction in the import duty being fixed at the amount specified in Article 1. The Management Committee for Cereals has not deliv- ered an opinion within the time limit set by its chairman, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 For tenders notified from 21 to 27 April 2000, pursuant to the invitation to tender issued in Regulation (EC) No 756/2000, the maximum reduction in the duty on maize imported shall be 57,87 EUR/t and be valid for a total maximum quantity of 130 740 tonnes. This Regulation shall enter into force on 28 April 2000. Article 2 This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 27 April 2000. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission (1) OJ L 181, 1. 7. 1992, p. 21. (2) OJ L 160, 26. 6. 1999, p. 18. (3) OJ L 92, 13. 4. 2000, p. 8. (4) OJ L 177, 28. 7. 1995, p. 4. (5) OJ L 189, 10. 8. 1995, p. 22


title: Commission Regulation (EC) No 856/2000 of 27 April 2000 fixing the export refunds on products processed from cereals and rice

eurovoc_concepts:
cereals
export refund
rice

text: L 103/52 EN Official Journal of the European Communities 28. 4. 2000 COMMISSION REGULATION (EC) No 856/2000 of 27 April 2000 fixing the export refunds on products processed from cereals and rice THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, (4) Having regard to the Treaty establishing the European Community, Having regard to Council Regulation (EEC) No 1766/92 of 30 June 1992 on the common organization of the market in cereals (1), as last amended by Commission Regulation (EC) No 1253/1999 (2), and in particular Article 13(3) thereof, Having regard to Council Regulation (EC) No 3072/95 of 22 December 1995 on the common organization of the market in rice (3), as last amended by Regulation (EC) No 2072/98 (4), and in particular Article 13(3) thereof, Whereas: (1) (2) (3) Article 13 of Regulation (EEC) No 1766/92 and Article 13 of Regulation (EC) No 3072/95 provide that the difference between quotations or prices on the world market for the products listed in Article 1 of those Regulations and prices for those products within the Community may be covered by an export refund. Article 13 of Regulation (EC) No 3072/95 provides that when refunds are being fixed account must be taken of the existing situation and the future trend with regard to prices and availabilities of cereals, rice and broken rice on the Community market on the one hand and prices for cereals, rice, broken rice and cereal products on the world market on the other. The same Articles provide that it is also important to ensure equilibrium and the natural development of prices and trade on the markets in cereals and rice and, furthermore, to take into account the economic aspect of the proposed exports, and the need to avoid disturbances on the Community market. Article 4 of Commission Regulation (EC) No 1518/ 95 (5), as amended by Regulation (EC) No 2993/95 (6), on the import and export system for products processed from cereals and from rice defines the specific criteria to be taken into account when the refund on these prod- ucts is being calculated. The refund to be granted in respect of certain processed products should be graduated on the basis of the ash, crude fibre, tegument, protein, fat and starch content of the individual product concerned, this content being a particularly good indicator of the quantity of basic product actually incorporated in the processed product. (5) (6) (7) (8) tropical roots and tubers or There is no need at present to fix an export refund for manioc, other flours obtained therefrom, given the economic aspect of poten- tial exports and in particular the nature and origin of these products. For certain products processed from cereals, the insignificance of Community participation in world trade makes it unnecessary to fix an export refund at the present time. The world market situation or the specific requirements of certain markets may make it necessary to vary the refund for certain products according to destination. The refund must be fixed once a month; whereas it may be altered in the intervening period. Certain processed maize products may undergo a heat treatment following which a refund might be granted that does not correspond to the quality of the product; whereas it should therefore be specified that on these products, containing pregelatinized starch, no export refund is to be granted. (9) The Management Committee for Cereals has not deliv- ered an opinion within the time limit set by its chairman, HAS ADOPTED THIS REGULATION: Article 1 (1) OJ L 181, 1. 7. 1992, p. 21. (2) OJ L 160, 26. 6. 1999, p. 18. (3) OJ L 329, 30. 12. 1995, p. 18. (4) OJ L 265, 30. 9. 1998, p. 4. (5) OJ L 147, 30. 6. 1995, p. 55. (6) OJ L 312, 23. 12. 1995, p. 25. The export refunds on the products listed in Article 1(1)(d) of Regulation (EEC) No 1766/92 and in Article 1(1)(c) of Regula- tion (EC) No 3072/95 and subject to Regulation (EC) No 1518/95 are hereby fixed as shown in the Annex to this Regulation. 28. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities L 103/53 This Regulation shall enter into force on 28 April 2000. Article 2 This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States. Done at Brussels, 27 April 2000. For the Commission Franz FISCHLER Member of the Commission to the Commission Regulation of 27 April 2000 fixing the export refunds on products processed from cereals and rice ANNEX (EUR/tonne) (EUR/tonne) Product code 1102 20 10 9200 (1) 1102 20 10 9400 (1) 1102 20 90 9200 (1) 1102 90 10 9100 1102 90 10 9900 1102 90 30 9100 1103 12 00 9100 1103 13 10 9100 (1) 1103 13 10 9300 (1) 1103 13 10 9500 (1) 1103 13 90 9100 (1) 1103 19 10 9000 1103 19 30 9100 1103 21 00 9000 1103 29 20 9000 1104 11 90 9100 1104 12 90 9100 1104 12 90 9300 1104 19 10 9000 1104 19 50 9110 1104 19 50 9130 1104 21 10 9100 1104 21 30 9100 1104 21 50 9100 1104 21 50 9300 1104 22 20 9100 1104 22 30 9100 Refund 54,04 46,32 46,32 30,92 21,02 63,20 63,20 69,48 54,04 46,32 46,32 44,32 31,95 32,46 21,02 30,92 70,22 56,18 32,46 61,76 50,18 30,92 30,92 41,22 32,98 56,18 59,69 Product code 1104 23 10 9100 1104 23 10 9300 1104 29 11 9000 1104 29 51 9000 1104 29 55 9000 1104 30 10 9000 1104 30 90 9000 1107 10 11 9000 1107 10 91 9000 1108 11 00 9200 1108 11 00 9300 1108 12 00 9200 1108 12 00 9300 1108 13 00 9200 1108 13 00 9300 1108 19 10 9200 1108 19 10 9300 1109 00 00 9100 1702 30 51 9000 (2) 1702 30 59 9000 (2) 1702 30 91 9000 1702 30 99 9000 1702 40 90 9000 1702 90 50 9100 1702 90 50 9900 1702 90 75 9000 1702 90 79 9000 2106 90 55 9000 Refund 57,90 44,39 32,46 31,82 31,82 7,96 9,65 56,64 36,69 63,64 63,64 61,76 61,76 61,76 61,76 51,68 51,68 0,00 77,13 59,05 77,13 59,05 59,05 77,13 59,05 80,82 56,10 59,05 (1) No refund shall be granted on products given a heat treatment resulting in pregelatinisation of the starch. (2) Refunds are granted in accordance with Council Regulation (EEC) No 2730/75 (OJ L 281, 1. 11. 1975, p. 20), amended. NB: The product codes and the footnotes are defined in Commission Regulation (EEC) No 3846/87 (OJ L 366, 24. 12. 1987, p. 1), amended


title: Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Julkisten ja yksityisten liikennevälineiden käyttö taajamissa ja niiden lähialueilla"

eurovoc_concepts:
environmental protection
means of public conveyance
public transport
urban transport

text: 16. 6. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 168/3 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Julkisten ja yksityisten liikennevälineiden käyttö taajamissa ja niiden lähialueilla” (2000/C 168/02) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 21. lokakuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta ”Julkisten ja yksityisten liikennevälineiden käyttö taajamissa ja niiden lähialueilla”. Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -jaosto antoi lausun- tonsa 6. huhtikuuta 2000. Esittelijä oli Bill Tosh. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. huhtikuuta 2000 pitämässään 372. täysistunnossa seuraavan lausunnon yksimielisesti. 1. Johdanto Tämä oma-aloitteinen lausunto on vastaus komitean 1. 1. huoleen käytännöllisesti katsoen kaikkien taajamien ja niiden lähialueiden jonkinasteisesta ruuhkautumisesta, vilkkaan lii- kenteen ratkaisevasta vaikutuksesta, suhteellisen satunnaisista auton käyttötottumuksista sekä julkisten palvelujen asianmu- kaisuudesta ja reaktiokyvystä. Erityisen huolestuttavia ovat seuraavat seikat: – päästöjen vaikutukset, läheisyys ja melu tiheimmin asutuil- la alueilla, joilla ne pilaavat sekä asukkaiden että kyseisillä alueilla työssä käyvien ilmanlaatua – – taloudelliset vaikutukset, kun sekä matkaan käytetty aika että liikenteen tukkeutuminen ovat lisänneet matkustus- kustannuksia ja alentaneet suorituskykyä sekä huononta- neet tosiasiassa kilpailukykyä vaikutukset yksilöiden liikkumismahdollisuuksiin, kun työ- ja vapaa-ajanmatkoihin käytetty aika pitenee, mitä nykyi- sissä liikennemuodoissa ei ole otettu huomioon. 1. 2. Komitean mielestä oikeus kaupunkiliikenteeseen on kaikkien ihmisten perusoikeus (1). Jos liikennettä on rajoitettava sosiaalisista, taloudellisista, ympäristö- tai muista syistä, vaihto- ehdot on suunniteltava siten, että myönnetään tarve parantaa kaupunkiympäristöä ja luoda sellainen ympäristö, jossa elin- keinoelämä voi elää ja toimia, ihmisten elämänlaatu paranee selvästi. Kaikkien ulottuvilla oleva mah- dollisuus liikkua ei välttämättä tarkoita rajoittamatonta au- toilua. ja samanaikaisesti Komitea ilmaisee lausunnossaan huolensa ja esittää 1. 3. huomioitaan ja ehdotuksiaan, jotka tulisi ottaa huomioon suunniteltaessa niin jäsenvaltioiden kuin ehdokasmaiden lii- kennetoimia ja talousarvion painopistealoja seuraavaksi bud- jettikaudeksi. 2. Nykytilanteen taustaa 2. 1. Komitea toteaa, että taajamien ja niiden lähialueiden nykyisten liikennemuotojen ja liikennevirtojen taustalla on monimutkaisia tekijöitä, kuten ennen kaikkea seuraavat seikat: – Henkilöautojen määrä on lisääntynyt, ja autoa käytetään yhä enemmän henkilökohtaisena kulkuvälineenä, koska siitä on huomattavaa etua. – Eräät jäsenvaltiot ovat investoineet liian vähän perusraken- teisiin ja julkiseen liikenteeseen, mikä toisinaan johtuu suunnittelun puutteesta. Tavaroiden ja ihmisten liikkumis- ta koskevat logistiikkajärjestelmät olisi optimoitava kai- kissa jäsenvaltioissa, jotta luotaisiin todellisia vaihtoehtoja vastaamaan muuttunutta kysyntää. – Aluesuunnittelun luonne on muuttunut. On syntynyt uudenlaisia käsitteitä, joiden ansiosta kaupunkialueita on hiljalleen alettu määritellä uudelleen siellä missä tähän asti on vallinnut suunnittelematon kasvu. On ensiarvoisen tärkeää myöntää, että alue- ja liikennesuunnittelu ovat riippuvaisia toisistaan. – Monien alueellisten asutuskeskusten asukasmäärä on kas- vanut, minkä ansiosta myös asukkaiden elämäntyylin valintamahdollisuudet ovat lisääntyneet ja liikkumista kos- kevat vaatimukset vastaavasti kasvaneet. (1) Ks. myös TSK:n lausunto ”Yleishyödylliset palvelut”, EYVL C 368, 20. 12. 1999. – Taajamissa ollaan huolissaan ihmisten turvallisuudesta, ja pelkoa lisää rikostilastojen ja tutkimustulosten määrän kasvu. C 168/4 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 16. 6. 2000 – Maata on niukasti käytettävissä, kun tarjontaa rajoitetaan. On otettava käyttöön hintajärjestelmiä ja/tai verotustoi- menpiteitä, joilla varmistetaan maantie- tai rautatieyhteyk- siä varten käytettävissä olevien maa-alueiden käytön, ky- synnän ja tarjonnan välinen tasapaino. Ajoneuvojen turvallisuusstandardit 3. 2. ja moottoriteho ovat selvästi parantuneet, koska uusien autojen on täytettävä entistä tiukemmat saaste- ja CO2-päästörajat (esim. hiilidioksi- din päästörajaksi on asetettu 140 mg/km vuoteen 2008 men- nessä). Päästörajojen tiukentaminen parantaa vähitellen taaja- mien ilmanlaatua, vaikka tulos ei olekaan riittävä. 2. 2. Komitean on vaikea mitata, missä määrin ja millä tavoin alueet ovat ruuhkautuneet sekä millaisia seurauksia ja kustannuksia ruuhkat aiheuttavat. Eri eturyhmät arvioivat tilannetta eri tavoin: esimerkiksi Britannian työnantajien kes- kusliitto väittää, että ruuhkista aiheutuu Yhdistyneen Kuningas- kunnan elinkeinoelämälle vuosittain 16 mrd:n punnan lisäkus- tannukset. 2. 3. Olisi myönnettävä, ettei ruuhkia aiheudu pelkästään tieverkon ylikuormituksesta, joka on syypää ainoastaan kol- mannekseen ruuhkista (joskin taajamissa ja niiden lähialueilla lähes kaikkiin ruuhkiin) vaan myös liikenteen epätyydyttävästä hallinnoinnista, tietöistä, onnettomuuksista, erityistapahtumis- ta, sääolosuhteista, mielenosoituksista jne. 2. 4. Komitea on selvillä siitä, että ratkaisut on räätälöitävä kunkin alueen asutuskeskuksille erikseen, eikä ole olemassa mitään yleispätevää ihmelääkettä. Tästä syystä päätöksiin olisi vaikutettava alue- ja paikallistason vuoropuhelun avulla. Lau- sunnossa tarkastellaan sellaisia painopistealoja, joiden komitea katsoo olevan merkittäviä, mutta siinä ei pyritä hahmottamaan kaikkia asioita seikkaperäisesti. 3. Liikenne Uusien ajoneuvojen rekisteröintien määrä lisääntyi 3. 1. 1960-luvulta aina 1990-luvulle jäsenvaltioissa vuosittain yh- teensä 6 %:lla, ja on nyt pudonnut 4 %:iin. Komission ennustei- den mukaan luku laskee edelleen 1–2 %:iin seuraavien kymme- nen vuoden aikana. Lasku ei ole tasaista, ja siinä on suuria poikkeamia. Nopeimmin kasvavissa maissa kuten Kreikassa, Espanjassa ja Irlannissa henkilöautojen rekisteröintien määrä kasvoi 1990-luvulla vuosittain 12 prosenttia 1 000:ta asukasta kohden. Yhdistyneessä Kuningaskunnassa ja Saksassa autojen määrän kasvu jäi 4–6 %:n vuositasolle vuoteen 1997 mennessä (ks. liite). 3. 1. 1. Todisteet siitä, että ajoneuvotiheys on vakiintumassa 500 autoksi 1 000 asukasta kohden, eivät ole lainkaan vakuut- tavia. Rekisteröityjen ajoneuvojen määrä on kasvanut 30 vuo- dessa vuoteen 1999 mennessä 250 %, ja EU:n ennusteiden mukaan määrä kasvaa vuoteen 2020 mennessä yhteensä 30 %. Nykyiset ruuhkaongelmat eivät ehkä lisäänny, mutta ovat edelleenkin vakavia, koska eurooppalaiset asuvat taajamissa ja niiden lähialueilla. 3. 3. Melutason nousu ja autojen ruuhkauttamat tiet erityi- sesti edelleen epämiellyttävää nähtävää ja kuultavaa. taajamien lähistöllä ovat 3. 4. Komitea on vakavasti huolissaan julkisen liikenteen vaihtoehdoista, mutta sen sijaan että niiden avulla ennakoitai- siin taajamien välisiä ja sisäisiä liikkumismahdollisuuksia, niillä on käytännössä taipumus toimia säteittäisillä reiteillä. Ainoastaan minibussit ja taksit näyttävät vastaavan kysyntään, mikä myös houkuttelee käyttämään yksityisautoa. Julkiset järjestelmät voisivat olla samaan tapaan joustavampia ja vastata kysyntään. GPS:n ja Galileon kaltaisten navigointijärjestelmien tarjoamia mahdollisuuksia hyödynnetään niukalti, vaikka nii- den avulla voitaisiin lisätä keskimääräistä matkanopeutta ja antaa julkiselle liikenteelle etusija tienkäytössä. Kokeiluhank- keita on käynnissä Münchenissä, Torinossa, Zürichissä, Wie- nissä, Grenoblessa, Kööpenhaminassa ja Amsterdamissa. 4. Maankäytön suunnittelu 4. 1. Kaupunkien kasvu on monimutkaistanut matkustus- käyttäytymistä huomattavasti, ja liikenne suuntautuu nyt esi- kaupungeista esikaupunkeihin, mikä ei vastaa olemassa olevia julkisen liikenteen reittejä. 4. 2. Maankäyttöä koskevasta päätöksenteosta tai sen puut- teesta johtuen taajamien hallitsemattoman kasvun on todettu osaltaan synnyttäneen ja lisänneen asukkaiden tarpeita päästä kouluihin, sairaaloihin, kauppakeskuksiin ja uusille asuinalueil- le. Suunnittelun, liikennetiheyden, erilaisten maankäyttöyhdis- telmien, energiankulutuksen ja liikkuvuuden väliset yhteydet on ymmärretty huonosti. Tiiviisti rakennetut kaupungit tai taajamat useine omavaraisine keskustoineen sitä vastoin ly- hentävät matkoja ja vähentävät yksityisautoilua huomattavasti. Suositukset 5. Ympäristösuositukset Komitea katsoo seuraavaa: Taajamien ilmanlaatua ja melutasoa koskevia standar- 5. 1. deja on entisestään tiukennettava, ja poikkeamia on käsiteltävä asianmukaisiin esikuva-analyyseihin pohjautuvin keinoin. 16. 6. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 168/5 5. 2. Liikenteen on oltava kaupunkien keskustojen onnistu- neen hallinnan avaintekijä. Nykyistä laajempi televisiovalvonta ja korttelipoliisi parantavat osaltaan turvallisuutta. suunnittelevat realistisia vaihtoehtoja siten, että tietyt 6. 7. matkat ovat kuljettavissa jalan ja polkupyörällä. 5. 3. Olisi harkittava mahdollisuutta suosia taajamissa julkis- ta liikennettä ja vähäpäästöisiä ajoneuvoja, joiden kokonaisvai- kutukset energiankulutukseen ja päästötasoihin ovat ratkaise- via valintatekijöitä, ja/tai rajoittavat ajoneuvojen pääsyä kau- punkeihin. 6. Ruuhkat Komitea katsoo, että EU:n olisi pyrittävä vaikuttamaan jäsen- valtioihin siten, että ne luovat yhtenäisen mittausjärjestelmän, 6. 1. jonka avulla taajamien ja niiden lähialueiden ruuhkat määritellään, ja asetta- vat sekä julkiselle että yksityiselle liikenteelle alueittaisia vähim- mäispalvelun tasoja. Jos elinkeinoelämälle aiheutuvia kustan- ilmanlaatua ja melutasoa mitataan nuksia, määrällisesti, kansalaisten on helpompi tiedostaa mainittujen pyrkimysten arvo. liikkumisastetta, 6. 2. laajentavat parhaisiin käytänteisiin pohjautuvia nykyi- siä aloitteita kehittämällä telematiikkaa (1) sekä parantamalla taajamien ja niiden kautta kulkevan maantie- ja rautatieliiken- teen hallintaa. 6. 3. pyrkivät herättämään paikallisyhteisöjen kiinnostuksen ja saamaan ne rohkaisemaan ihmisiä muuttamaan työ- ja koulumatkakäyttäytymistään, jotta resurssien käyttö olisi tasa- puolisempaa. 6. 4. tasapainottavat tiealueiden käyttöä kaikkien käyttäjien kannalta (autot, jakeluajoneuvot, bussit, moottoripyörät, pol- kupyörät ja jalankulkijat) sekä pyrkivät päivittäisliikenteen porrastukseen ja optimoimaan julkisten kulkuvälineiden käytön. 6. 5. käyttävät taajamissa tehokkaita jakelujärjestelmiä ja turvautuvat kaikessa tavarankuljetuksessa materiaalihallin- toon. hyväksyvät 6. 8. ja toteuttavat ensisijaisia toimenpiteitä, joihin sisältyvät joukkoliikennekaistat ja muut kaistojen järjes- telyä koskevat toimenpiteet moottoriteillä. Ne saattavat olla vaihtoehto tienkäyttömaksuille, koska ne helpottavat rajallisen tiealan käyttöä suosimalla kaikkein tehokkaimpia liikenne- muotoja. harkitsevat paikoitusaluemaksujen ja pysäköintiajan 6. 9. rajoittamisen käyttöönottoa. 6. 10. tutkivat, onko kaupunkien keskustoihin mahdollista sijoittaa julkiselle liikenteelle ja/tai ainoastaan jalankulkijoille tarkoitettuja alueita, koska ne ovat ainoa kestävän kehityksen mukainen vaihtoehto. 7. Aluesuunnittelu Komitea tuntisi olevansa helpottunut, mikäli alueet 7. 1. reagoisivat herkästi kaupunkialueiden kehittämiseen ja elvyttämiseen ja mahdollistaisivat marginaalisten, käytöstä poistettujen teollisuusmaiden pelastamisen seuraavalle suku- polvelle. kehittäisivät taajamien eri keskuksia ja edistäisivät 7. 2. taajamien lähialueiden sisäistä kehitystä yhdistämällä asumis-, virkistys- ja vapaa-ajan palvelut sekä kaupat ja yleispalvelut sekä muodostaisivat pitkälti omavaraisia taajamia ja lähialueita, jotka olisi suunniteltu julkiselle liikenteelle. 7. 3. pohtisivat taajamien ulkopuolella, etenkin moottori- tien varsilla olevilla viheralueilla sijaitsevien liikkeiden vapaa- ajanviettokeskusten leviämistä, koska ne edellyttävät luonnolli- sesti yksityisautoilun käyttöä ja niille on vaikea järjestää bussikuljetusta, mikä merkitsee sitä, ettei autottomia oteta huomioon. Tällainen kehitys on peräisin amerikkalaisilta suun- nittelemattomilta alueilta, se aiheuttaa huomattavaa energian- kulutusta ja ympäristöä vahingoittavaa maankäyttöä. Taaja- mien ulkopuolella sijaitsevien kauppakeskusten tuntumassa myytävä huokea polttoaine lisää entisestään niiden houkutta- vuutta. 6. 6. käyttävät parhaita mahdollisia rakennus- ja päällysma- teriaaleja sekä huoltavat niitä asianmukaisesti. Jalkakäytävät olisi suunniteltava ”älykkäiksi” niin että niiden julkisen palve- lun tehtävä pääsee arvoonsa. 8. Ympäristöä säästävät liikennevälineet Komitean mielestä jäsenvaltioissa voidaan toteuttaa yksinker- taisia ja halpoja parannuksia seuraavasti: (1) Ks. TSK:n lausunto aiheesta ”Telemaattiset sovellukset Euroopan liikenteessä”, EYVL C 18, 22. 1. 1996. Rakennetaan pyöräteitä ja parannetaan kävelyteitä, 8. 1. jotka on mahdollisuuksien mukaan sijoitettu erilleen mootto- riajoneuvoväylistä. C 168/6 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti 16. 6. 2000 Rohkaistaan lapsia ja vanhempia kävelemään esimer- 8. 2. kiksi kouluun, silloin kun se on todistetusti turvallista. 10. Loppuhuomiot 8. 3. Rohkaistaan työnantajia palkitsemaan työntekijöitä tai soveltamaan parhaiden käytänteiden mukaisia menetelmiä niin että henkilöautoja käytetään yhteisesti tai käytetään julkista liikennettä. Samoin heitä rohkaistaan rajoittamaan työpaikko- jen paikoitustilaoikeuden antamista vain yhdelle autolle. Esi- merkiksi Iˆle de Francen alueella Ranskassa työnantajien osara- hoittamat seutuliput näyttävät toimivan hyvin. 9. Julkinen liikenne Tässä lausunnossa keskitytään sellaisiin aloitteisiin, joilla es- tetään ruuhkia ja parannetaan liikkumismahdollisuuksia. Mai- nittakoon, että aiemmissa lausunnoissa (1) on todettu, että julkisen 9. 1. liikenteen laadun parantaminen on juuri liikkumismahdolli- suuksien kehittämisen kannalta välttämätöntä, minkä vuoksi siihen on kiinnitettävä yhä enemmän huomiota. 9. 2. on harkittava vakavasti tiettyjen rajoitusten käyttöön- ottoa, kuten selkeitä sääntelytoimenpiteitä autojen pääsylle kaupunkien keskustoihin, sekä parannettava paikoitusalueiden syöttöliikennettä erityistapauksia lukuun ottamatta. Myös muut intermodaaliset liikennemuodot, kuten ”sekamuotorat- kaisut” ja uudenlaiset, Saksassa ja Edinburghissa kokeillut auton omistusmuodot, ovat tärkeitä. 9. 3. on luotava bussi- tai muita julkisia kulkuvälineyhteyk- siä, joissa otetaan huomioon entistä monimutkaisempi mat- kustuskäyttäytyminen. tehokkaasti ainoastaan järjestelmänä. Operaattorien ja/tai liikennemuoto- jen on toimittava koordinoidusti ja yhteistyössä tarjotakseen potentiaalisille asiakkaille yhtä korkealuokkaista palvelua kuin henkilöauto. Julkinen liikenne toimii 9. 4. etuajo-oikeutettujen reittien ja bussikaistojen rakenta- minen ja niiden valvonta taajamien laitamilla ja sisääntulorei- teillä varmistaisi julkisen liikenteen luotettavuuden ja ennustet- tavissa olevan toimivuuden ja parantaisi sen mahdollisuuksia vaihtoehtoisena liikennemuotona. Jos taajamien kauttakulku- väylät olisivat etuajo-oikeutetussa asemassa, niitä käytettäisiin varmasti parhaalla mahdollisella tavalla. (1) Ks. TSK:n lausunto aiheesta ”Kansalaisten verkon kehittäminen – Paikallisen ja alueellisen henkilöliikenteen tärkeys ja Euroopan komission keinot edistää sitä” (KOM(1998) 431 lopull. ), EYVL C 138, 18. 5. 1999. Komitea toteaa, että 2000-luvulla tarvitaan sellaisia 10. 1. taajamaliikenneratkaisuja, joissa otetaan huomioon, miten yhteiskunta haluaa määrittää asemansa ja mihin se tähtää ja jossa kiinnitetään huomiota kilpailukykyisen, kestävän elinkei- noelämän lisäksi ennen kaikkea liikkuvuuteen sekä ilman ja elämän laatuun. Sellaisilla alueilla, joilla on vaikeasti ratkaista- via ruuhkia tai joiden ympäristö on pahasti pilaantunut ja joilla poliittiset, rahoitukselliset tai taloudelliset esteet rajoittavat tiekapasiteettia, on ryhdyttävä perimään yksityisautoilta vali- koidusti tienkäyttö- ja paikoitusmaksuja. Tällaisiin alueisiin kuuluisivat sekä kauppa- että asutuskeskukset, historialliset kaupungit jne. 10. 2. On kiinnitettävä huomiota yleispalveluille asetettaviin velvoitteihin tuottaa liikennepalveluita. Ratkaisuissa on tehtävä ero auton omistuksen ja käytön välillä, jotta auton käyttöä ei tuomita silloin, kun se tarjoaa vammaisille ja maaseudulla asuville mahdollisuuden päästä työpaikalle, jos julkista liiken- nettä ei ole käytettävissä, ja kun yksityisautoiluun yhdistyvät sosiaalisuusnäkökohdat. Tällaisista syistä luottaminen yksin- omaan hinnoittelujärjestelmiin ei liene oikeudenmukaista eikä tehokasta. 10. 3. Komitea toteaa niin ikään, että jos ja kun tiemaksut otetaan käyttöön, tällä tavoin kerätty ylijäämä olisi sijoitettava paikkakunnan liikenteeseen, jolloin varmistetaan mahdollisim- man monelle kaupunkilaiselle maksujärjestelmästä koituva hyöty ja estetään varojen hupeneminen ja käyttö muihin tarkoituksiin. Saksan S-Bahn (lähiliikennejunat) on tästä hyvä esimerkki. 10. 4. On tullut jo liiankin tavaksi todeta, että julkinen liikenne on epämukava tapa liikkua, se on alikehittynyttä, huonosti kannattavaa ja epäonnistunut tehtävässään ensisijai- sena matkustusvälineenä. Tilanteen korjaamiseksi tarvitaan yhtä lailla poliittista tahtoa kuin julkisen ja yksityisen tahon rahoituskumppanuutta tukemaan investointeja aluetasolla ke- hitettävään infrastruktuuriin ja järjestelmiin. Ne puolestaan nivoutuvat tiiviisti valtakunnallisiin ja EU:n laajuisiin suunnitel- miin, jotka edistävät johdonmukaisesti ympäristöystävällistä liikennettä. Hallintoeliminä voisivat olla yhteiskunta- ja talous- elämän kehittämisestä huolehtivat nykyiset aluetason fooru- mit. Komitea kannattaa tässä yhteydessä komission suunnitel- mia tarkistaa asetusta N:o 1191/69 ja ottaa käyttöön julkisen liikenteen laatukriteerit. Tämän lausunnon on niin ikään tarkoitus toimia komission tausta-asiakirjana saatettaessa ko- mission ”Kansalaisten verkko” -aloitetta ajan tasalle. Huomiota tulee kiinnittää erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan maiden tilan- teeseen. 16. 6. 2000 FI Euroopan yhteiso¨ jen virallinen lehti C 168/7 10. 5. Kokonaisvaltaisista aluesuunnittelua koskevia päätök- siä tehtäessä on arvioitava tarkoin julkisen liikenteen käytölle suunnittelukaudella asetetut määräykset ja standardit, käyttöta- son analyysit ja standardit mukaan lukien. 10. 6. Komitea katsoo, että tutkimus, Internet-kaupan vai- kutusten määrittely, etätyöskentely, vapaa-ajan matkustuksen lisääntyminen, ”just-in-time”-jakelu, sosiaalisen tietoisuuden ke- hittyminen ja ympäristöä säästävät liikennearvot, erityisesti kaupunkiliikennettä koskevat arvot, ovat olennaisia, mikäli EU haluaa toimia tulevaisuudessa myönteisesti. Ei voisi kuvitella- kaan, että laajentumisen yhteydessä liikenteeseen sovellettaisiin ”vanhoja” kokemuksia. On ennakoitava ja torjuttava ajatus hyperliikkuvuudesta, joka kehittyy suunnittelemattomasti hir- viön lailla ja tukkii tärkeimmät taajamat. Bryssel 27. huhtikuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Autoistuminen Henkilöautojen lukumäärä 1 000 asukasta kohden B DK D EL E F IRL I L NL A P FIN S UK Indeksi EU 15 1970 = 100 1970 214 218 194 1980 321 271 330 26 89 70 234 133 189 212 197 160 202 341 217 313 353 322 298 49 94 155 284 214 184 100 257 347 277 291 158 1990 388 309 447 171 309 466 227 483 480 368 387 187 389 421 360 401 218 1991 397 309 460 173 322 474 233 501 496 369 397 204 384 420 360 410 223 1992 400 310 471 177 336 476 241 518 512 373 410 205 384 414 360 418 227 1993 408 312 479 189 344 479 249 520 523 376 421 224 370 409 366 423 231 1994 422 312 488 199 351 478 262 540 540 383 433 242 368 409 372 432 235 1995 428 319 495 211 362 478 265 553 559 364 447 258 372 411 374 437 238 1996 435 330 500 223 376 477 272 571 558 370 458 277 379 413 388 447 243 1997 441 338 504 238 389 478 310 577 565 372 469 297 377 419 399 454 247 Lähde: Liikenteen PO:n laskelmat