title: Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens 9. og 10. årsberetning om strukturfondene (1997 og 1998) EFRU — ESF — EUGFL — FIUF"

eurovoc_concepts:
Structural Funds
activity report
regional policy
report

text: C 226/68 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 Regionsudvalgets udtalelse om »Kommissionens 9. og 10. årsberetning om strukturfondene (1997 og 1998) EFRU — ESF — EUGFL — FIUF« (2000/C 226/18) REGIONSUDVALGET har — under henvisning til Kommissionens 9. årsberetning om strukturfondene (1997) — EFRU — ESF — EUGFL — FIUF (KOM(1998) 562 endelig udg. ), under henvisning til Kommissionens 10. årsberetning om strukturfondene (1998) — EFRU — ESF — EUGFL — FIUF (KOM(1999) 467 endelig udg. ), under henvisning til præsidiets beslutning af 2. juni 1999 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 5, at afgive udtalelse om Kommissionens beretninger og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 1 »Regionalpolitik, Strukturfondene, Økonomisk og Social Samhørighed, Grænseoverskri- dende og Interregionalt Samarbejde«, under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 220/99 rev. 3), som blev vedtaget af Underudvalg 1 den 2. februar 2000 med Willy Burgeon (formand for foreningen af byer og kommuner i Walloniet, B/PSE) som ordfører — på sin 33. plenarforsamling af 12. -13. april 2000 (mødet den 13. april) vedtaget følgende udtalelse. 1. Baggrund Denne udtalelse har to formål. For det første at 1. 1. redegøre for de vigtigste retningslinjer i årsberetningerne og for det andet at foretage en analyse af situationen i 1997 og 1998. 1. 2. Regionsudvalget forsøger at anlægge en analytisk ind- faldsvinkel og så vidt muligt se på, hvilken strategi der ligger i strukturfondsaktiviteterne gennem tiderne, idet man her kun betragter året 1997 som et omdrejningspunkt mellem forud- gående og fremtidige reformer. 1. 5. Derpå fulgte i 1975 oprettelsen af Den Europæiske Fond for Regional Udvikling — EFRU — som indledningsvis kun finansierede en godtgørelse for nationale regionaludvik- lingsforanstaltninger ifølge nationale kvoter fastlagt af Mini- sterrådet (1). Udvidelserne i 1972 (Danmark, Irland og Storbritan- 1. 6. nien), 1981 (Grækenland) og 1986 (Portugal og Spanien) gav Fællesskabet anledning til at se på spørgsmålet om regional konvergens. Derved meldte spørgsmålet sig om balance mel- lem geografiske zoner (nord-syd, periferiske lande) med for- skellige industrielle aktivitetsgrader. Der blev i den forbindelse også taget højde for virkningerne af Tysklands samling og den fremtidige optagelse af nye medlemslande østpå (2). 1. 3. Det synes derfor hensigtsmæssigt i korthed at bringe i erindring, hvilke politiske hensigter der lå bag, da strukturfon- dene oprindelig blev oprettet i 1975, og da de blev underkastet reformer i 1984, 1988 og 1993. 1. 7. Maastricht-traktatens artikel 130 C tillægger EFRU det formål at »bidrage til at udligne de største regionale skævheder i Fællesskabet ved at deltage i udviklingen og strukturtilpasnin- gen af de områder, der er bagefter i udvikling, og i omstillingen af de industriområder, der er i tilbagegang«. Oprettelsen 1. 4. Man skal tilbage til Rom-traktaten og den formålsbe- stemmelse om »at styrke enheden i medlemslandenes økono- fremme disses harmoniske udvikling ved at mier og at formindske ulighederne mellem de forskellige områder og forbedre de mindre begunstigede områders stilling«. (1) Courrier hebdomadaire du CRISP (belgisk ugeskrift fra »Centre de Recherche et d’Information Socio-Politique«) — 1998 nr. 1605- 1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 6. (2) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 7. 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/69 Reformen i 1984 Reformen i 1993 (3) Regionsudvalget ser heri 1. 8. teknisk og en politisk: to vigtige ændringer, en 1. 11. Ud over bekræftelse af de overordnede principper fra 1988, lå der i 1993-reformen en videreudvikling af to af disse principper og tilføjelse af et nyt begreb: (1) afskaffelsen af de faste nationale kvoter til fordel for vejledende rammer for hvert land, (2) bevillingen af 20 % af Regionalfondens midler direkte til EF-programmer fastlagt på Kommissionens initiativ (1). 1. 9. Ministerrådet gav dermed Kommissionen initiativret på det finansielle plan. Denne udvikling er grundstenen i opbygningen af princippet om partnerskab mellem Kommis- sionen og medlemsstaterne. Reformen i 1988 (2) 1. 10. med effektive midler til opfyldelsen af deres målsætninger: I 1988 blev strukturfondene for første gang udstyret (1) Fordobling af de strukturelle udgifter mellem 1987 og 1993, således at disse stiger fra 15 % af EU-udgifterne i 1988 til 31 % i 1993. (2) Nødvendige ændringer i retning af bedre udnyttelse af strukturfondene: — koncentration af interventionerne omkring de mindst begunstigede regioner af EU, — koncentration omkring visse aspekter (infrastruktur, små og mellemstore virksomheders udvikling, uddan- nelse), — forbedret planlægning og koordination af aktionerne. (3) Prioritering af målsætninger og definition af begrebet kvalificeret område. (4) Indførelse af begreberne horisontalt og vertikalt partner- skab samt programmering. (1) K o n c e n t r a t i o n e n Opretholdelse af princippet om koncentration af 1. 12. fondene omkring Unionens mindst begunstigede regioner samt fokusering af interventionerne på seks prioriterede mål (1, 2, 3, 4, 5a, 5b). (2) P a r t n e r s k a b e t Partnerskabet forbliver grundstenen i forvaltningen af 1. 13. strukturfondene. Reformen indebærer en styrkelse af det vertikale partnerskab med det formål at forenkle de formelle procedurer for Kommissionens godkendelse af programmerne. Samtidig bekræftes betydningen af det horisontale partnerskab og nødvendigheden af arbejdsmarkedsparternes deltagelse i det. (3) E v a l u e r i n g e n (4) 1. 14. Regionsudvalget betragter dette som en vigtig udvik- ling. Såvel for medlemsstaterne som for Kommissionen bliver forpligtelsen til såvel før som under og efter programmernes iværksættelse at foretage en systematisk evaluering indskrevet i de for strukturfondene gældende regler. 1. 15. På den europæiske konference om evaluering (Berlin den 2. -3. december 1996) fastlagde man følgende tre hovedele- menter i en kvalitetsevaluering: — evalueringen bør finde sted før, under og efter strukturin- terventionens iværksættelse i marken, — evalueringen bør bygge på ikke blot på de kvantitative og kvalitative informationer, der foreligger hos de forvaltende myndigheder, men også på interviews med modtagersiden, (5) Etablering af princippet om additionalitet (den modtagende stats egen finansiering skal forblive på mindst det niveau, den lå på før strukturfondsbidraget). — evalueringen kræver et teknisk og metodologisk helheds- approach, hvis konklusioner vil kunne anerkendes som gyldige i ekspertkredse. (1) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 8. (2) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 9-14. (3) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 14-19. (4) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 18-19. C 226/70 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 2. Agenda 2000 Efter denne korte gennemgang af strukturfondenes 2. 1. udvikling må man for at kunne se betydningen af de i 1997 gennemførte aktioner betragte fondene i strategisk sammenhæng med den nye reform for 2000-2006. 2. 2. Denne reform, der blev indledt med Agenda 2000, som Kommissionen udsendte den 16. juli 1997, indgår i en både økonomisk og politisk kontekst. For det første er der tale om den budgetmæssige knaphed (resultatet af den budget- stramning, der blev gennemført i forbindelse med iværksættel- sen af Den Økonomiske og Monetære Union), og for det andet er der tale om sammenhængen med udvidelsen af Den Europæiske Union (1). Den nye reform beskrives som bestående af fire søjler (2). (1) Opretholdelsen af strukturfondene og Samhørighedsfonden 2. 3. Opretholdelsen af strukturfondene er led i den fortsatte bestræbelse på regional konvergens i EU. Opretholdelsen af Samhørighedsfonden er efter Regionsudvalgets opfattelse udtryk for et ønske om at fremme social samhørighed og gøre det muligt for samhørighedslandene at gennemføre nationale programmer med henblik på at opfylde konvergenskriterierne i Den Økonomiske og Monetære Unions tredje fase. — EU-init. 1: grænseoverskridende, transnationalt og interre- gionalt samarbejde med henblik på udvikling af harmonisk og afbalanceret fysisk planlægning. — EU-init. 2: udvikling af landdistrikterne. — EU-init. 3: udvikling af de menneskelige ressourcer på grundlag af princippet om lige muligheder. (3) Udvikling af partnerskabet 2. 6. Større effektivitet i strukturfondenes virksomhed vil desuden blive opnået gennem en fornyelse af partnerskabet mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Således decentra- liseres forvaltningen af programmerne ud til medlemsstaterne og regionerne, samtidig med at Kommissionen til gengæld kræver kraftigere udvælgelse og stringens ifølge den overordne- de prioritering. (4) Forbedring af evalueringssystemerne 2. 7. Med henblik på en styrkelse af systemerne for op- følgning, evaluering og tilsyn har Kommissionen derfor i Agenda 2000 varslet forordningsforslag, som skal danne rammen om struktur- og samhørighedsfondsaktionerne i perioden 2000-2006. Disse forslag omfatter: — en generel forordning om strukturfondene, (2) Stærkere koncentration — forordningerne om de enkelte fonde, 2. 4. Princippet om koncentration er fortsat centralt for strukturfondene. Således er det vigtigt yderligere at koncentrere strukturinterventionerne omkring de dårligst stillede befol- kninger og at samle dem omkring tre overordnede behovs- typer: — en revision af samhørighedsfonden, — en forordning om et nyt førtiltrædelsesinstrument. — Mål 1: svagt udviklede regioner, målt efter BNP pr. capita. 3. Strukturfondene i 1997 — Mål 2: økonomisk og social omstilling i regioner med strukturproblemer, især industriregioner med omstillings- behov, storbyområder og landdistrikter. De her anvendte kriterier er bredere defineret end under det tidligere Mål 2. 3. 0. Oplysningerne i dette afsnit bygger på en gennemgang af Kommissionens 9. årsberetning om strukturfondene (1997) — EFRU — ESF — EUGFL — FIUF. — Mål 3: fuldstændig omlagt, idet det nu sigter på specifikke aktioner til udvikling af de menneskelige ressourcer i alle regioner, som ikke er omfattet af mål 1 og 2. A. Status Ligeledes for at forenkle tingene har man besluttet at 2. 5. reducere »EU-initiativerne« til tre: (1) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 20. (2) Courrier hebdomadaire du CRISP — 1998 nr. 1605-1606: »La réforme des fonds structurels européens« af Luc Vandendorpe, s. 22-26. 3. 1. Som led i en samlet vurdering af politikken for økonomisk og social samhørighed via strukturfondene blev der i 1997, inden for rammerne af den kommende reform af strukturfondene (2000-2006), fremsat et forslag om begræns- ning af antallet af mål, forenkling af procedurerne, yderligere koncentration af støtten, nedsættelse af antallet af gennemfø- relsesprogrammer, især hvad angår EU-initiativerne. Det blev ligeledes anført som nødvendigt med en opfølgning af resulta- terne af EU-støtten. Det er i øvrigt ud fra dette perspektiv, at der blev foretaget overvejelser over betydningen af at fastsætte objektive kriterier for at måle udgifternes aktivitet. 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/71 3. 2. Man kan ligeledes konstatere, at regionerne i forbindel- se med målet om bedre økonomisk og social samhørighed i EU bør kunne diversificere deres økonomiske strukturer og øge deres innovationsevne. Det er vigtigt, at strukturfondene mere intensivt støtter erhvervelse af viden og efteruddannelse samt at de på alle måder stimulerer beskæftigelsen og konkur- renceevnen. forbedre forvaltningen af og kontrollen med strukturfondene. Som led heri blev der truffet tre beslutninger i 1997 med følgende overskrifter: 1) udgiftsdækning I ovenstående tekst er nøgleordene således diversifice- 3. 3. ring, innovation, beskæftigelse og konkurrenceevne. 2) forordning (EF 2064/97) om detaljerede ordninger for medlemsstaternes finanskontrol af aktioner, der medfinan- sieres af strukturfondene 3. 4. Det arbejde, der er gennemført i 1997, har ført til seks prioriteter i forbindelse med den kommende tilpasning af strukturfondene indtil udgangen af 1999: 3) Kommissionens interne retningslinjer for nettokorrektio- ner af finansieringen. 1) basisinfrastrukturer 2) erhvervslivets rammevilkår 3) FTU og informationssamfundet 4) miljø og bæredygtig udvikling 5) menneskelige ressourcer og uddannelse 6) lighed mellem mænd og kvinder. Disse seks punkter skal 3. 5. ligeledes opfattes som et incitament til de nationale og regionale partnere med henblik på at sikre programmerne kvalitet og effektivitet. I 1997 vedtog Kommissionen 88 nye programmer. 3. 6. Disse er fordelt på de forskellige mål, men størsteparten af de nye programmer går til mål 2 i perioden 1997-1999. Det står derfor klart, at en af topprioriteterne for de kommende aktioner er bevarelsen af arbejdspladser og beskæftigelsesfrem- me. Desuden hævder Kommissionen i øvrigt igen i de regionale og lokale beskæftigelsespagter sin vilje til ud over den nuværen- de fremgangsmåde på et gunstigt tidspunkt og på en hensigts- mæssig måde at sammenfatte beskæftigelsespagternes indhold og udnytte oplysningerne deri med henblik på at fremme jobskabelsen. 3. 7. Derudover blev der vedtaget 33 nye EU-initiativer. Der er for det første tale om de sidste programmer under den oprindelige allokering og 5 tekniske bistandsprogrammer, og for det andet om de første programmer, der finansieres via den fordeling af reserven, Kommissionen traf beslutning om i 1996. Man kan for første gang anføre, at samtlige EU- initiativer, som oprindeligt var forudset for perioden 1994- 1999, var reelt gennemført i 1997 omend dog i forskellige grader. 3. 8. I betragtning af Kommissionens ambitiøse mål er »SEM 2000«-initiativet uomgængeligt. Målet med dette initiativ er at Inden for rammerne af de tematiske samhørighedsprio- 3. 9. riteter går overvejelserne på fem hovedområder. 1) Udfordringen fra informationssamfundet er inkorporeret i overvejelserne gående ud på, at regionernes evne til at udnytte informationssamfundets værktøjer får stadig større betydning for deres konkurrenceevne på de europæiske og andre internationale markeder. 2) På området dagsorden for byerne er det centrale punkt på dagsordenen at finde en samordnet og konsekvent løsning på det voksende antal problemer i byerne. Det forekommer nødvendigt at give bydimensionen en mere strategisk placering i EU’s fremtidige politikker. Byerne er og bliver drivkraften bag den økonomiske vækst, konkurrenceevnen og beskæftigelsen. 3) Efter 1999 bør der forudses et nyt EU-initiativ til fordel for udviklingen af landdistrikter, som fremmer det private initiativ samtidig med, at den regionale egenart bevares. 4) Regionalpolitik og konkurrencepolitik. Der er forskel mel- lem de regioner, der modtager national støtte, og de regioner der modtager strukturfondsstøtte. Befolkningen i de områder, der har krav på strukturfondsstøtte, er større end befolkningen i de områder, der modtager national støtte. 5) Det er absolut vigtigt at styrke samhørigheden og konkur- renceevnen via FTU og innovation. Derfor er det ligeledes vigtigt, at innovationspolitikken rettes mod og integreres i regionernes erhvervsliv. 3. 10. Fra et mere praktisk synspunkt skete der i 1997 en fuldstændig gennemførelse af programmeringerne. 1997 udgør anden halvdel af den nuværende programmering og er det tredje år med fuld aktivitet for fondene, undtagen for Spanien for så vidt angår mål 2 og Italien for så vidt angår mål 1. C 226/72 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 3. 11. SMV’erne har helt klart fået tildelt en vigtig rolle, idet de modtager mellem 15 og 20 % af fondenes samlede midler. For SMV’ernes vedkommende kan de store overvejelser og politiske konstateringer resumeres som følger. På grund af koncentrationen af fondenes midler på mål 1-regionerne er finansieringen til udvikling af SMV meget lavere i disse regioner end i de andre støtteberettigede områder. En anden konstatering er, at SMV er de virksomheder, der mest rammes af industrielle forandringer, og at det er SMV’erne, der skaber flest arbejdspladser. Under mål 4 er strukturfondenes naturlige potentielle målgruppe alle arbejdstagere, navnlig dem, som risikerer at miste deres job. Der er således tale om en forebyggende aktion i en økonomisk struktur, der væsentligst består af SMV. Et andet vigtigt emne er den dynamiske og uomgængelige rolle, som innovation spiller for udviklingen af SMV. 3. 14. Over en mia. ECU, dvs. 5 % af de foretagne betalinger i løbet af året, svarede til forpligtelsesbevillingerne før 1994, hvoriblandt 40 % gik til interventioner i Italien. 3. 15. Hver af strukturfondene kan finansiere innovative aktioner og tekniske bistandsaktioner, dvs. aktioner, der vedrø- rer research, forsøgsaktioner eller teknisk bistand. I løbet af 1997 blev 49 nye pilotprojekter eller innovative aktioner igangsat til et samlet beløb af 100 mio. ECU i henhold til artikel 10 i regionalfondsforordningen. Der er i dette tilfælde tale om tre typer aktioner: pilotprojekter i byerne, pilotaktioner inden for fysisk planlægning og TERRA-projekter vedrørende interregionalt samarbejde på specifikke områder inden for fysisk planlægning. Afslutningen af programmerne under mål 2 for 3. 12. 1994-1996 førte til overførsler af 848 mio. ECU i ikke- udnyttede bevillinger til perioden 1997-1999. Ved udgangen af 1997 var der 1026 programmer, herunder 580 under de forskellige mål og 446 under EF-initiativerne. Der var ligeledes i 1997 stor finansiel aktivitet. Man indhentede navnlig i stort omfang efterslæbet med udnyttelsen af bevillingerne. Der var disponeret over: — 62 % af EU’s bidrag til perioden 1994-1999 (46 % udbe- talt) 3. 16. Derudover blev 200 andre innovative projekter finan- sieret af Regionalfonden gennemført på følgende områder: de nye beskæftigelseslommer, kultur og kulturarv, strategier for regional innovation (RIS), teknologioverførsel (RTT), informa- tionssamfundet (RISI) og det eksterne (ECOS-Ouverture) og interne interregionale (RECITE II)-samarbejde. 3. 17. Støtten til SMV er det gennemgående tema i beretnin- gen om strukturfondene i 1997. De små og mellemstore virksomheder beskæftiger 66 % af arbejdsstyrken på det private arbejdsmarked og genererer 60 % af EU-virksomhedernes samlede omsætning. Udviklingen af SMV er derfor afgørende for at styrke beskæftigelsen og opnå en større grad af økonomisk og social samhørighed i EU. — 100 % af de nationale initiativprogrammer for samtlige mål i 1997 (for første gang i perioden 1994-1997), undtagen for mål 5a (36 % af forpligtelsesbevillingerne til fiskeridelen). 3. 18. I den nuværende programmeringsperiode 1994- 1999 er 15-20 % af strukturfondenes ressourcer specifikt helliget støtten til SMV, hvilket andrager et samlet beløb på mellem 23 og 30 mia. ECU. Støtten tildeles til en lang række forskelligartede aktioner. Blandt de vigtigste kan nævnes: Der var udbetalt: — investeringsstøtte i form af direkte tilskud eller særlige finansieringsordninger (risikovillig kapital); — 100 % af de disponible betalingsbevillinger for alle mål sidst i 1997 (en klar forbedring i forhold til 1996, hvor kun to mål nåede op på udbetalingen på 100 %) — medfinansiering af infrastrukturer i industriområder; — uddannelsesaktioner (mål 4 og EU-initiativet Adapt); — ved udgangen af 1997 var der kumuleret 46 % af støtten for perioden. — rådgivnings- og informationstjenester; 3. 13. Derimod var der for EU-initiativernes vedkommende kun disponeret over 56 % af den samlede støtte for perioden 1994-1999, mens 31 % var udbetalt. For 1997 var kun 61 % af de disponible forpligtelsesbevillinger udnyttet, mens 90 % af de disponible betalingsbevillinger var udnyttet. Alt dette skyldes den stærkt forsinkede godkendelse af programmerne. Der vil blive indledt en dialog med medlemsstaterne med henblik på at drøfte eventuelle bevillingsoverførsler og således omfordele ressourcerne mellem initiativerne. — aktioner til fremme af FTU og fremme af informationssam- fundet; — støtte til internationalisering. For så vidt angår gennemførelsen af programmerne i 3. 19. medlemsstaterne henvises der til bilag I (Inforegio — Resumé af årsberetningen/17. 12. 1998 »Strukturfondenes virke i 1997«). 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/73 B. Evaluering og analyse af strukturfondenes virkninger 3. 20. defineret: Regionsudvalget konstaterer, at 2 helt klare formål er 4. 2. Ud over det gennemgående tema kan de fire hoved- emner, der er redegjort for i årsberetningen 1998 om struktur- fondene, opsummere aktiviteten for året 1998 på det samhø- righeds- og strukturpolitiske indsatsområde: 1) effektivisering af fondenes anvendelse, (1) V e d t a g e l s e a f d e s i d s t e p r o g r a m m e r 2) forberedelse af de fremtidige programmeringer af struktur- fondsstøtten. Da 1998 var det næstsidste år i den nuværende programme- ringsperiode, understreges det med rette i årsberetningen, at 1998 bør opfattes som et konsolideringsår og det år, hvor de sidste programmer blev vedtaget. 3. 21. Den sidste målsætning må opfyldes gennem fælles overvejelser mellem de forskellige parter, men den første om effektiviseringen af fondenes anvendelse er meget relevant i nærværende sammenhæng. 3. 22. Det påpeges, at EU’s strukturpolitik ofte betegnes som en vigtig kilde til innovation i de politiske og administrative procedurer. En analyse af de regionale forskelle muliggør store teoretiske fremskridt på området. 3. 23. Perspektivet har således ændret sig fra regional vækst til en indfaldsvinkel, ifølge hvilken det er mekanismen for omfordeling af indtægter mellem regionerne, der gør det muligt at mindske de tværregionale skævheder. En regional europæisk analyse skal således tage hensyn til det snævre samspil mellem positive og normative mål (f. eks. BNP pr. capita og arbejdsløshedsprocenten). Så selv om strukturfonde- ne udgør et yderst vigtigt element i den interregionale lige- vægtsmekanisme i EU, så er det de direkte investeringer, iværksætterinitiativer, teknologisk udvikling og videnskabelig forskning, der fortsat er de uomgængelige lokomotiver for, at de mindst velstående medlemsstater kan indhente efterslæbet. 4. Strukturfondene i 1998 Oplysningerne i dette afsnit bygger på en gennemgang 4. 0. af Kommissionens 10. årsberetning om strukturfondene (1998) — EFRU — ESF — EUGFL — FIUF. Hele passager fra denne årsberetning — de vigtigste efter Regionsudvalgets opfattelse — er gengivet i denne udtalelse. (2) E n a c c e l e r e r e n d e f i n a n s i e l g e n n e m f ø - r e l s e Kommissionen konstaterer i sin årsberetning, at indsatsen i 1998 lå i forlængelse af det foregående års indsats. Hovedvæg- ten lagdes på at indhente de forsinkelser, der var opstået i periodens begyndelse. (3) N æ r m e r e a n a l y s e a f v i s s e p r i o r i t e t e r Beskæftigelsen er nu som før en prioritet, som kræver en konstant indsats både for så vidt angår bevarelsen af arbejds- pladser og beskæftigelsesfremme. Derfor bestræbte Kommis- sionen sig som i 1997 også i 1998 på at give visse foranstalt- ninger og prioriteringer nyt liv. Det er derfor vigtigt at påpege, at strukturfondene ifølge årsberetningen gradvis vil lade de nationale beskæftigelsesplaner få indflydelse på interventioner- ne, således at der skabes en samlet referenceramme for indsatsen til fordel for menneskelige ressourcer. Derudover henleder Regionsudvalget opmærksomheden på gennemførelsen af midtvejsevalueringer i 1998 for mål nr. 1 og 6 med henblik på at få et bedre overblik over strukturfonde- nes reale effektivitet og effekt i de pågældende regioner. Visse tematiske prioriteringer blev nærmere analyseret i 1998. Det drejer sig om: — fondenes indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og innovation; — sammenhængen mellem samhørighedspolitik og konkur- rencepolitik; A. Status — synergien mellem samhørighedspolitik og transport; 4. 1. Det gennemgående tema i årsberetningen for 1998 er lokaludviklingsindsatsen. Lokaludvikling har stået på dagsorde- nen i nogle år nu, og der er på samtlige myndighedsniveauer en stigende bevidsthed om fordelene herved. — bæredygtig byudvikling; — fysisk planlægning i Europa via ESDP (Den Europæiske Perspektivplan for Fysisk Planlægning). C 226/74 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 (4) F o r b e r e d e l s e a f p e r i o d e n 2 0 0 0 - 2 0 0 6 Efter vedtagelsen af Agenda 2000 i juli 1997 er det klart, at 1998 var året, hvor de konkrete forberedelser til perioden 2000-2006 fandt sted. Kommissionen vedtog således den 18. marts 1998 forslagene til strukturfondsforordninger for den næste programmeringsperiode. Som det fremgår af årsberetningen for 1998 bekræfter forord- ningen om vedtagelse af generelle bestemmelser for struktur- fondene de principper, der blev fastlagt i Agenda 2000, dvs. : — begrænsning af antallet af prioriterede mål til tre; på ca. 10 % ved udgangen af 1998. Desuden er arbejdsløsheden meget ujævnt fordelt mellem regionerne, idet den ligger på 3-4 % for visse regioner og 20-24 % for andre regioner. 4. 6. Når man taler om beskæftigelse, taler man naturligvis straks om ledighed. Det er dog nødvendigt at bemærke den interessante overvejelse, der gøres i den periodiske rapport. Det hedder i rapporten, at høj regional arbejdsløshed medfører social udstødelse, hvilket gør arbejdsløsheden mere resistent over for økonomisk fremgang. Problemet kan kun løses ved en integreret strategi, som kombinerer foranstaltninger til styrkelse af regionernes økonomiske grundlag med foranstalt- ninger, der forbedrer adgangen til arbejdsmarkedet (især gennem uddannelse). — øget koncentration dvs. færre støttemodtagere og en overgangsstøtte til de regioner, der mister deres støtteberet- tigelse; Det anføres ligeledes i rapporten, at forskellene med 4. 7. hensyn til basisinfrastrukturer og menneskelige ressourcer er ved at blive udvisket. Der henvises ligeledes til fremskridt hvad angår innovationer og administrativ effektivitet. — begrænsning af antallet af EF-initiativer til tre (senere udvidet til fire), som hver finansieres af en fond (EFRU, ESF eller EUGFL); — forenkling af programmeringen og iværksættelse af inter- ventionerne; — klarere fordeling af overvågnings- og evalueringsopga- verne; — forenkling af den finansielle forvaltning af interventionerne (indførelse af et system med automatiske årlige forpligtelser samt refusion af faktisk afholdte udgifter); — styrkelse af finanskontrolforanstaltningerne og indførelse af en resultatreserve. B. Udarbejdelse af et foreløbigt udkast til retningslinjer for struktur- fondene (2000-2006) 4. 3. Regionsudvalget bemærker, at den 6. periodiske rap- port om den økonomiske situation i regionerne for at citere rapporten, har »dannet grundlag for det foreløbige udkast til retningslinjer for fondene for perioden 2000-2006«. 4. 4. Rapporten viser, at de fattigste regioner overraskende hurtigt er i færd med at indhente resten af EU. Hovedårsagen hertil synes at være den voksende økonomiske integration. Rapporten ønsker dog at understrege den vigtige rolle, struk- turfondene har spillet. Det understreges således i rapporten, at går man ud fra de fire anvendte makroøkonomiske modeller, ville ca. en tredjedel af den konstaterede konvergens ikke være opnået uden strukturfondene. 4. 5. Den største bekymring er dog fortsat beskæftigelsen, hvor der endnu er meget arbejde at udføre. Det hedder i årsberetningens afsnit om den periodiske rapport, at arbejds- løsheden i EU som helhed, trods det økonomiske opsving, lå 4. 8. Siden 1993 og 1994 er der konstateret en hurtig udvikling i de central- og østeuropæiske landes (CØEL) situa- tion. Der er nu atter vækst i størsteparten af disse lande. Man bør dog være klar over, at den svage produktion og ringe produktivitet udgør et væsentligt problem for dem, så meget desto mere som infrastrukturernes kvalitet i disse lande generelt ligger langt under EU’s niveau. 4. 9. På den baggrund understreges det, at strukturfondene efter udvidelsen vil få en vigtig rolle at spille i løsningen af disse problemer. Det hedder i årsberetningen for 1998, at der bør gøres en betydelig indsats for at etablere de for forvaltnin- gen af disse fonde nødvendige strukturer, før de central- og østeuropæiske lande er parate til at deltage i EU’s strukturpo- litik. Da forberedelserne til næste generation af program- 4. 10. mer skal påbegyndes i medlemsstaterne i løbet af 1999, har Kommissionen fundet det formålstjenligt at udarbejde et foreløbigt udkast til retningslinjer. Det understreges, at det foreløbige udkast er tænkt som en hjælp til de nationale og regionale myndigheder i arbejdet med at forberede program- meringsstrategierne for mål nr. 1, 2 og 3 under strukturfonde- ne, samt deres sammenkædning med Samhørighedsfonden. 4. 11. bygget op om tre hovedmålsætninger: Nedenfor anføres de vejledende retningslinjer, som er (1) F o r b e d r i n g a f d e n r e g i o n a l e k o n k u r r e n - c e e v n e I årsberetningen for 1998 nævnes i denne forbindelse udvikling af transport-, energi-, informationssamfunds-, forsknings- og miljøstrukturerne, fremme af tilvejebringelsen af integrerede FTU- og innovationsstrategier på regionalt plan og støtte til virksomhederne især SMV’erne bl. a. gennem støtte til innovation og forskning, industrielt samarbejde og etablering af netværk, udvikling af menneskelige ressourcer, tilvejebrin- gelse af venturekapital samt erhvervsstøttetjenester. 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/75 (2) S t y r k e l s e a f b e s k æ f t i g e l s e n ( F æ l l e s s k a - (2) F o r s k n i n g , t e k n o l o g i s k u d v i k l i n g o g i n - b e t s f ø r s t e p r i o r i t e t ) n o v a t i o n Dette skal bl. a. ske inden for rammerne af det nye mål nr. 3 (arbejdsmarkedsforanstaltninger, bekæmpelse af udstødelse, udvikling af tilpassede uddannelser og indførelser af positive særforanstaltninger for kvinder), men også inden for rammerne af de nye mål nr. 1 og 2 ved hjælp af den fælles referenceramme for menneskelige ressourcer. (3) I n t e g r e r e t u d v i k l i n g a f b y o m r å d e r o g l a n d d i s t r i k t e r i n d e n f o r r a m m e r n e a f e n a f b a l a n c e r e t f y s i s k p l a n l æ g n i n g i E U C. Mellemliggende evalueringer I konklusionerne fremhæves behovet for en bedre udnyttelse af den eksisterende FTU-kapacitet, en bedre målretning af aktionerne og mere gennemsigtige udvælgelseskriterier samt nødvendigheden af at indføre mere systematiske evalueringer af resultater og virkninger. Generelt set taler evalueringerne for en højere prioritering af innovation og kvalificering af arbejdskraften og etablering af netværk mellem aktørerne, især SMV’erne på tværregionalt og tværnationalt plan. (3) M i l j ø Det hedder i beretningen, at der er udviklet metoder til vurdering af, hvorledes strukturfondsprogrammerne påvirker miljøet og hvorvidt disse programmer bidrager til en bæredyg- tig udvikling. 4. 12. I de følgende punkter redegør Regionsudvalget for de vigtigste elementer i de mellemliggende evalueringer. Det understreges i årsberetningen, at formålet er at vurdere gen- nemførelsesgraden af programmerne i forhold til de oprindeli- ge mål, således at der om nødvendigt kan foreslås større eller mindre reguleringer afhængigt af gennemførelsesgraden. Det hedder i evalueringens konklusioner, at forhåndsevaluerin- gen af fremtidige programmer kommer til at omfatte en analyse af regionale fortrin, svagheder, muligheder og trusler og at der i denne analyse fokuseres på såvel miljøspørgsmål som økonomiske spørgsmål. 4. 13. I 1998 blev fire tematiske evalueringer, som var iværksat i 1997, afsluttet (SMV, FTU, Miljø, Lige muligheder, ESF). De væsentligste resultater beskrives i det følgende: (1) S M V I programmeringsperioden 1994-1999 har SMV-sektoren modtaget en direkte støtte på ca. 21 mia. euro under mål nr. 1, 2, 5b og 6. Evalueringen konkluderer, at strukturfondsstøtten har haft en positiv virkning på dette område. Det hedder i beretningen, at de gennemførte case studies viser, at finansieringstekniske foranstaltninger har stor værdi som en god og permanent støttefond. I nogle regioner, der endnu har en svag finansiel servicesektor, vil der dog gå nogen tid, før sådanne ordninger kan indføres. Evalueringen afdækker et behov for en bedre målretning af støtten og den fremhæver værdien af lodrette og vandrette SMV-net, samt inddragelsen af partnere fra den private sektor i programforvaltningen. Regionsudvalget ønsker derfor navn- lig at fremhæve, at selv om der generelt anbefales en mere kommerciel indfaldsvinkel til SMV-støtte, så pointeres det i beretningen, at det er nødvendigt, at støtten tager særligt hensyn til regionale og subregionale forhold. (4) L i g e m u l i g h e d e r i i n t e r v e n t i o n e r f o r b i n d e l s e m e d E S F - I forhold til den foregående periode er der konstateret en bedre kønsmæssig opdeling af såvel baggrundsdataene som dataene vedrørende programmeringen og gennemførelsen, dog natur- ligvis med afvigelser fra medlemsstat til medlemsstat og især fra mål til mål. Den anden konstatering vedrører en generel tendens til, at kvinder er underrepræsenteret i ESF-foranstaltningerne. Endelig er der en konstant i forhold til den tidligere program- meringsperiode, nemlig fællesskabsinterventionernes rolle som drivkraft. (5) P a r t n e r s k a b Regionsudvalget bemærker, at partnerskabet også har haft betydning i forvaltnings- og gennemførelsesfasen, idet partner- skabet har øget aktionernes gennemsigtighed og synlighed og forbedret koordineringen på det organisatoriske plan, men også for så vidt angår innovation og fleksibilitet. Det understreges ikke desto mindre, at partnerskabets rolle bør styrkes for så vidt angår overførsel af god praksis, overvåg- nings- og evalueringssystemer og effektivitet i programforvalt- ningen. C 226/76 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 Det konstateres endelig, at de mange partnerskabsformer og -strukturer kan skabe forvaltningsmæssige komplikationer. Det understreges dog, at dette problem kan overvindes, hvis man nøjes med én partnerskabsstruktur pr. program og samtidig differentierer de forskellige partneres rolle og evne til at påvirke beslutningerne i de forskellige programmeringsfaser. 4. 18. Det hedder ligeledes i beretningen, at Regionsudvalget støtter Kommissionens strategi for de tilbagestående regioner og er positivt stemt over for den integrerede model, der er foreslået for det nye mål nr. 2, selv om det dog er noget forbeholdent over for støtteberettigelseskriterierne. D. Finanskontrol — ESF, EFRU, EUGFL-Udviklingssektionen 4. 14. dækket: Hvad angår ESF blev følgende hovedproblemer af- — manglende overholdelse af forskrifterne vedrørende aktio- nernes offentlighed; — for lidt eller slet foranstaltninger; ingen kontrol med medfinansierede — uklare kriterier for programudvælgelse; — manglende overholdelse af de fastsatte frister for overførsel af forskuddene og betalingerne til støttemodtagerne. 4. 15. var følgende: De vigtigste forhold påpeget i forbindelse med EFRU — vanskeligheder med at identificere de angivne udgifter i de endelige støttemodtageres regnskaber; — manglende overholdelse af fællesskabsdirektiverne om offentlige indkøb; Det hedder ligeledes i beretningen, at Regionsudvalget 4. 19. endvidere ønsker partnerskabet styrket til fordel for de regiona- le og lokale myndigheder. 4. 20. Det anføres i rapporten, at Regionsudvalget har afgivet en positiv udtalelse om Kommissionens meddelelse om byer, men at det dog opfordrede Kommissionen til at udvikle en bypolitik, der kan supplere medlemsstaternes politikker på dette område. 4. 21. I årsberetningen om strukturfondene 1998 understre- ges det, at Regionsudvalget på landbrugsområdet har udarbej- det en udtalelse om forslaget til forordning om EUGFL’s støtte til udvikling af landdistrikter. Udtalelsen blev vedtaget den 14. januar 1999. I udtalelsen fremhæves betydningen af forsla- gets mål, lige som principperne i forslaget støttes. Regionsud- valget tvivler dog på muligheden for at opnå målene i den politik for udvikling af landdistrikter, der blev fastlagt på konferencen i Cork, og fremhæver bl. a. de utilstrækkelige bevillinger, den manglende fastlæggelse af kriterier for økono- misk levedygtighed, den utilstrækkelige hensyntagen til den integrerede model og den upræcise angivelse af de regionale og lokale myndigheders rolle i partnerskabet. — utilstrækkeligt revisionsspor, der gør det vanskeligt at følge til de endelige pengestrømme fra fællesskabsbudgettet støttemodtagere. 5. Konklusion 4. 16. lingssektionen gav anledning til følgende konstateringer: Kontrolbesøgene i forbindelse med EUGFL-Udvik- — svagheder i forvaltnings- og kontrolsystemerne; — medfinansiering af ikke-støtteberettigede udgifter; — uberettigede fradrag; — administrative fejl som følge af en overvurdering af de til Kommissionen anmeldte udgifter. E. Dialog med Regionsudvalget 4. 17. For så vidt angår strukturfondenes fremtid hedder det i beretningen, at Regionsudvalget i sine udtalelser har bekræftet den økonomiske og sociale samhørigheds betydning som fundament for den europæiske integration og solidaritet. 5. 1. Det der primært har præget 1997 og 1998 er, at den konstaterede forsinkelse i begyndelsen af perioden i forbindelse med bevillingsudnyttelsen er blevet indhentet. Ud fra en samlet betragtning forekommer gennemførelsen af programmerne i dag tilfredsstillende. Både i 1997 og 1998 bemærkes det, at de medlemssta- 5. 2. ter, der har den bedste bevillingsudnyttelsesgrad, generelt er de mindst velstående EU-lande, som ligeledes er de lande, der er de største støttemodtagere fra fondene, navnlig under mål 1: Spanien, Portugal, Irland. 5. 3. Situationen vedrørende EU-initiativerne ser betydeligt anderledes ud for så vidt angår gennemførelsesraten. Der kan nemlig konstateres et vist omfang af forsinkelser. Forsinkelser- ne skyldes ofte enten den meget sene godkendelse af program- merne (mange programmer blev godkendt i 1996 og 1997 efter fordelingen af reserven), eller de specifikke parametre, der skal tages højde for i visse EU-initiativer, f. eks. partnerskabet i Urban og INTERREG II, eller meget specielle og innovative aktioner inden for EU-initiativet SMV. 8. 8. 2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/77 5. 4. Det, der således har præget strukturfondenes virke, er diversificering, innovation, beskæftigelse og konkurrenceevne. I en ramme, hvor topprioriteten er bevarelse og oprettelse af arbejdspladser, udfolder regionernes, byernes og kommuner- nes partnerskab sig i en lokal økonomi, der skaber varig lokal beskæftigelse, og som i princippet er merværdiskabende. 5. 5. Regionsudvalget har i sin udtalelse vedrørende 1997- beretningen ønsket at illustrere støtteaktioner til SMV i struk- turfondenes interventioner. Strukturfondsstøtten tildeles en lang række forskelligartede aktioner, som er direkte er beregnet på SMV, hvoriblandt de vigtigste er: — investeringsstøtte i form af direkte tilskud eller særlige finansieringsordninger (risikovillig kapital); — medfinansiering af infrastrukturer i industriområder; — uddannelsesaktioner (herunder lederuddannelse); — rådgivnings- og informationstjenester; — lokale erhvervsinfrastrukturer beregnet for små virksom- heder; — støtte til oprettelse eller bevarelse af små og mellemstore virksomheder, der er integreret i lokalområdet; — fremme af forskningen og innovationen i SMV’erne og etablering af netværk mellem disse; — målrettede uddannelsesforanstaltninger, der er beregnet for såvel virksomhedsledere som ansatte; — udvikling af turistressourcer som tager hensyn til det lokale potentiale; — udnyttelse på lokalt plan af landbrugs- og fiskeriressourcer. 5. 9. Ud over emnet lokaludvikling bør de fire andre vigtige aspekter, der kan opsummere aktiviteten for 1998, nævnes. Implementeringen heraf er direkte knyttet til den økonomiske og sociale samhørighedspolitik, som får støtte fra strukturfon- dene. Hovedemnerne er følgende: — aktioner til fremme af FTU; — vedtagelse af de sidste programmer; — fremme af informationssamfundet; — en accelereret finansiel gennemførelse; — støtte til internationalisering gennem innovative foranstalt- ninger som f. eks. Europartenariat eller RECITE II, som har til formål at udvikle det tværnationale handelssamarbejde mellem SMV’er, eller gennem EU-initiativet SMV. — nærmere analyse af visse prioriteter; — forberedelse af perioden 2000-2006. 5. 6. Således tegner der sig i højere og højere grad i EU- strukturpolitikkerne en prioritet til SMV, som i de seneste programmeringsdokumenter udmønter sig i styrket finansiel indsats. 5. 7. Beretningen for 1998 er næsten udelukkende helliget bevidstgørelsen om og styrkelsen af begrebet lokaludvikling. Begrebet har i løbet af nogle år udviklet sig til at blive en egentlig politisk filosofi. Selv om lokaludvikling ikke som sådan er en prioritet på EU-niveau, bemærker man, at der i mange af de seneste beslutninger gives større plads til fysisk planlægning på lokalt plan i strukturpolitikkerne. 5. 8. Regionsudvalget ønsker at understrege, at lokaludvi- kling konstant tillægges betydning, og dette sker i samtlige aspekter af strukturfondenes aktiviteter. Regionsudvalget kan kun glæde sig over denne udvikling, som synes at skulle præge de næste år. Regionsudvalget bemærker i den henseende, at det, selv om det er vanskeligt at sætte tal på lokaludviklingsfor- anstaltningernes andel af støtten, anslås, at lokaludviklingen tegner sig for ca. 10 % af strukturfondsinterventionerne i den nuværende periode, hvis man medregner alle former for indsats. Inden for de støtteberettigede områder under mål nr. 2 anføres det yderligere, at man anslår, at ca. 15 % af EU’s finansieringsandel går til lokaludviklingsaktioner. Regionsud- valget agter at lægge vægt på, at lokaludvikling indgår i programmerne for mål nr. 1-6, hvor interventionerne dækker mange områder, f. eks. : Regionsudvalget konstaterer med tilfredshed, at der 5. 10. stræbes efter større effektivitet i anvendelsen af fondens midler, og navnlig vil en mere udbredt anvendelse af instrumenter beroende på finansielle virkemidler (f. eks. garantier, deltagelse i kapitalen eller støtte der skal tilbagebetales) kunne fremmes via en modulering af de maksimale interventionssatser. Dette vil bidrage til at styrke strukturfondenes påvirkning af de økonomiske og sociale strukturer, samt styrke regionernes og virksomhedernes konkurrenceevne, herunder navnlig SMV. 5. 11. Regionsudvalget ønsker endvidere at pege på 1998- beretningens afsnit om beskæftigelsen, hvor det konstateres, at den gennemsnitlige arbejdsløshed i EU, trods det økonomiske opsving, lå på ca. 10 %. Desuden er arbejdsløsheden meget ujævnt fordelt mellem regionerne. Man bør derfor være bevidst om, at høj regional arbejdsløshed medfører social udstødelse, hvilket gør arbejdsløsheden mere resistent over for økonomisk fremgang. Problemet kan kun løses ved en integreret strategi, som kombinerer foranstaltninger til styrkelse af regionernes økonomiske grundlag med foranstaltninger, der forbedrer adgangen til arbejdsmarkedet. Regionsudvalget ønsker fremhæve bemærk- 5. 12. ningerne i de mellemliggende evalueringer for 1998. Årsberet- ningen for 1998 indeholder fem direkte formulerede bemærk- ninger: at — angående SMV’erne viser evalueringen, at støtten bør målrettes bedre, hvilket kræver oprettelse af specialiserede C 226/78 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 8. 2000 mellemmænd, som fortrinsvis opererer decentraliseret og fra »one stop shops«; at de mange partnerskabsformer og -strukturer kan skabe forvaltningsmæssige komplikationer. — med hensyn til FTU plæderer evalueringerne for en højere prioritering af innovation, kvalificering af arbejdskraften og etablering af netværk mellem aktører, især SMV’erne, på tværregionalt eller tværnationalt plan; — på miljøområdet påpeges det, at forhåndsevalueringen af fremtidige programmer bør omfatte en analyse af regionale fortrin, svagheder, muligheder og trusler, både for så vidt angår miljøspørgsmål, som for økonomiske spørgsmål; — der konstateres en generel tendens til underrepræsentation af kvinder i ESF’s interventioner; — partnerskabets rolle bør styrkes for så vidt angår overførsel af god praksis, overvågnings- og evalueringssystemer og effektivitet i programforvaltningen. Det bør ikke overses, Bruxelles, den 13. april 2000. 5. 13. tion på følgende områder: Regionsudvalget ønsker ligeledes at markere sin posi- — Regionsudvalget ønsker en styrkelse af partnerskaber, hvori de lokale myndigheder indgår; — Regionsudvalget beder om, at der bliver udarbejdet en bypolitik, der supplerer medlemsstaternes bypolitikker; — Regionsudvalget udtrykker forbehold over for mulighe- derne for at nå målsætningerne for den politik for udvikling af landdistrikter, som blev defineret på konferencen i Cork, og understreger navnlig mangelen på budgetmidler, den manglende definition af kriterier for økonomisk bæredyg- tighed, for ringe hensyntagen til den integrerede approach og manglende præcision, for så vidt angår de regionale og lokale myndigheder i partnerskabet. 5. 14. Det ligger endelig Regionsudvalget stærkt på hjerte at afslutte sin udtalelse om »Den 9. og 10. strukturfondsrapport (1997 og 1998) EFRU — ESF — EUGFL — FIUF« med en stærk støtte til samtlige initiativer, som bekræfter behovet for at styrke lokaludviklingen. Jos CHABERT Formand for Regionsudvalget


title: European Union action plan on common action for the Russian Federation on combating organised crime

eurovoc_concepts:
European Union
Russia
action programme
cooperation policy
fight against crime
organised crime

formats: html pdf print

text: 13. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 106/5 EUROPEAN UNION ACTION PLAN ON COMMON ACTION FOR THE RUSSIAN FEDERATION ON COMBATING ORGANISED CRIME (2000/C 106/02) The Council of the European Union IN FULFILMENT of the EU Common Strategy on Russia which was endorsed by the European Council meeting in Cologne in June 1999, TAKING ACCOUNT of the medium-term strategy for development of relations between the Russian Federation and the EU (2000 to 2010), adopted by the Russian Federation, TAKING ACCOUNT of the Union’s action plan on organised crime, approved by the European Council at Amsterdam in June 1997, and in particular recommendation 4 thereof, TAKING ACCOUNT of the European Union drug strategy (2000 to 2004) endorsed by the European Council in December 1999, TAKING FURTHER INTO ACCOUNT that the Agreement on Partnership and Cooperation between the European Communities and their Member States and the Russian Federation entered into force on 1 December 1997, BEARING IN MIND the special federal programme to intensify the fight against crime 1999 to 2000 approved by the Government of the Russian Federation on 10 March 1999, with particular reference to its aspects concerning organised crime, EMPHASISING the commitment of the European Union to democracy, human rights and the rule of law and aware that organised crime constitutes a serious threat to these values because it penetrates, contaminates and corrupts the structure of governments, legitimate commercial and financial business and society at all levels, TAKING ACCOUNT of the requirements of the European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms of 1950 and other international instruments in the field of human rights, DETERMINED to combat organised crime and to improve international cooperation with the Russian Federation to tackle that phenomenon, while fully respecting human rights and various international conventions relating to the protection of those rights, TAKING INTO ACCOUNT the discussions on organised crime which have taken place at the meetings of liaison officers from Member States based in Russia, HAVING CONSIDERED the results of the seminars on EU-Russia cooperation in the fields of migration and judicial cooperation held in Lappeenranta in Juli 1999, ACKNOWLEDGING the work on organised crime already undertaken by the relevant subcommittee established under the EU-Russia Agreement on Partnership and Cooperation, TAKING INTO ACCOUNT the conclusions of the conference between the EU and Russia on organised crime in Helsinki on 15 and 16 December 1999, C 106/6 EN Official Journal of the European Communities 13. 4. 2000 RECALLING the discussion on organised crime which took place at the EU-Russia Summit in Helsinki on 22 October 1999, RECOGNISING that important work on combating organised crime is taking place in other international forums, including the United Nations, the Council of Europe and the Baltic Sea Task Force on Organised Crime, NOTING the conclusions of the Ministerial Conference of the G 8 countries on combating transnational organised crime in Moscow in October 1999, ADOPTS this action plan on common action for the Russian Federation in combating organised crime. A. GENERAL FRAMEWORK I. Introduction and origin of plan To strengthen the partnership between the European Union and the Russian Federation, the European Council, meeting in Cologne in June 1999, underlined its commitment to set up durable and effective cooperation with the Russian Federation in the area of justice and home affairs. In that respect it recognised the need to establish an action plan focused on common action with the Russian Federation in the fight against organised crime. Paragraph 59 of the conclusions of the Tampere European Council on 15 and 16 October 1999 underlined the fact that all competences and instruments, and in particular, in external relations must be used in an integrated and consistent way to build an area of freedom, security and justice throughout the Union. In addition, the European Union action plan to tackle organised crime, which was approved at the Amsterdam Council in June 1997, acknowledged the need to develop relations and closer cooperation with the Russian Federation. This was confirmed in recommendation 4 which called for the development by the Council and the Commission of concrete proposals to ensure improved cooperation, for instance in cooperation with Europol. Moreover, the Agreement on Partnership and Cooperation (PCA) between the European Communities, their Member States and the Russian Federation made reference to cooperation between the Parties to prevent illegal activities, including money laundering and drug trafficking. The importance of developing further and more effective cooperation between the EU and the Russian Federation has also been highlighted at numerous international meetings involving law enforcement and other personnel with an active role in the field of organised crime. Similar conclusions have emerged from work undertaken by other international and regional bodies, including the G 8, the Council of Europe and the Baltic Sea Task Force against Organised Crime. The Russian Federation has adopted a medium term strategy for the development of its relations with the European Union for the period 2000 to 2010. One of the elements of that strategy is concerned with cooperation in the field of law enforcement and it refers specifically to the establishment of operative cooperation with EU bodies in fighting transnational organised crime including money laundering and illegal drug trafficking. 13. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 106/7 II. Basis for plan This action plan gives effect, in part, to the common strategy of the European Union on Russia endorsed by the European Council in Cologne. The common strategy confirmed that the Russian Federation and the European Union have a common interest in stepping up their cooperation in the fight against common scourges, including organised crime. In that context the European Union indicated that it proposed to put increased cooperation in place by creating the necessary tools and forms of cooperation between the competent bodies and by developing exchanges of experts. In addition it made clear its readiness to offer relevant expertise, particularly in the development of legislation and competent institutions. The common strategy also stated that a plan should be established to focus on common action with the Russian Federation in the fight against organised crime, including action to combat corruption, money laundering, trafficking in drugs, human beings and illegal immigration. In addition, a non-exhaustive list of specific issues to be covered by the plan was given. III. General principles As envisaged in the common strategy, this action plan is designed to promote close cooperation between the European Union and its Member States, and the Russian Federation in the fight against organised crime. This is a process in which the relevant activities should be addressed, in particular judicial and law enforcement cooperation, in order to ensure that organised crime can be tackled at the widest possible level. Particular attention should also be paid to the fact that prevention can play a significant role in combating organised crime by reducing the circumstances in which that phenomenon can operate. Furthermore, account should be taken of related work already pursued by individual Member States or carried out in other international forums and of the possible need for coordination in that regard. As indicated in the common strategy, existing actions, programmes, instruments and policies are to be reviewed to ensure their consistency with the strategy and to make the necessary adjustments. Organised crime is increasingly affecting legal business and commercial activities conducted between the Member States and the Russian Federation. In particular, it is using the legitimate commercial environment to conceal its activities, for example through the use of legally registered companies. One tool which it is employing in its activities is double invoicing which causes severe losses to the Russian Federation and at the same time creates conditions for organised crime to infiltrate legitimate businesses both within the European Union and in the Russian Federation. Organised crime groups in the Member States of the European Union and in the Russian Federation are cooperating to a significant extent in all fields of criminal activity and especially in relation to trafficking in people, drugs, arms and stolen property, money laundering, corruption, high-technology crime, financial crime and illegal immigration. This action plan applies, in particular, to these forms of criminal activity. B. AREAS OF COOPERATION I. Judicial cooperation (i) Provision of judicial cooperation Improving international judicial cooperation is a priority for this plan and a prerequisite for its success. Efforts should be made to ensure that a legislative framework suitable for such cooperation exists. This will require: C 106/8 EN Official Journal of the European Communities 13. 4. 2000 (a) adoption of appropriate legislative and other measures for the development of arrangements under which judicial cooperation can be provided for and obtained from other States, and (b) ratification and full implementation of the international instruments to which States are parties and which are of particular importance in combating organised crime. These instruments include: — European Convention on Extradition 1957 (1) and its additional Protocols from 1975 and 1978 — European Convention on Mutual Assistance in Criminal Matters 1959 and its additional Protocol 1978 — Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime, Strasbourg 1990 — Agreement on Illicit Traffic by Sea, implementing Article 17 of the United Nations Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances, Convention against Strasbourg 1995 — UN Convention against Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances 1988 — European Convention on the Suppression of Terrorism 1977 (signed by the Russian Federation on 7 May 1999) — Council of Europe Criminal Law Convention on Corruption 1999 (signed by the Russian Federation on 27 January 1999) — Council of Europe Criminal Law Convention on Corruption 1999 — Council of Europe Convention for the Protection of Individuals with regard to Automatic Processing of Personal Data 1981. Several other Conventions may also be relevant to the fight against organised crime. Among those conventions are the Convention for the Suppression of Counterfeiting Currency, Geneva 1929 as well as the council of Europe Convention on the Protection of the Environment through Criminal Law, Strasbourg 1998. The Russian Federation should be encouraged to become a party to each of the instruments with particular priority to be assigned to the conventions relating to extradition, mutual assistance in criminal matters, money laundering and corruption. The Russian Federation authorities should also be assisted so that they will be in a position to cooperate with other countries in conformity with internationally accepted standards such as those laid down in the 40 recommendations of the financial action task force. (c) ratification and full implementation of international instruments for the protection of human rights. (ii) Framework for judicial cooperation To enhance the effectiveness of Russian Federation judicial cooperation in the field of organised crime, the European union will work with the Federation to encourage efforts to ensure that: (a) special attention can be devoted by the Russian Federation judicial authorities to priority issues. These issues could be identified jointly by the Russian Federation and the European Union, for example on the basis of the EU annual organised crime situation report, and should be reviewed on a regular basis. Examples of possible priority areas include financial crime such as money laundering, trafficking in people for sexual exploitation or other purposes, drugs, arms and explosives, stolen property (including stolen vehicles and works of art), corruption, counterfeiting of money, illegal immigration, high-technology crime such as computer crime, and serious environmental crime; (1) The European Union welcomes the fact that the Russian Federation ratified the Conventions on Extradition and Mutual Assistance and their Protocols on 25 October 1999. 13. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 106/9 (b) central Russian Federation contact points are identified and established for judicial cooperation purposes; (c) links are established by the Russian Federation judicial cooperation authorities with their counterparts in the Member States and, as appropriate, with the European Judicial Network. The European Union will, in this respect, assist the Russian Federation in: (d) developing procedures which conform to the best practices in international judicial cooperation; (e) arranging regular meetings and seminars to promote the adoption of good practice in judicial cooperation; (f) training judicial cooperation practitioners, for example through exchanges of personnel; (g) working with the Member States to provide a manual on judicial cooperation between Member States and the Russian Federation and a statement of good practice in relation to such cooperation; (h) making joint efforts with third country offshore centres to ensure efficient and transparent cooperation in mutual legal assistance on the basis of the relevant recommendations made by the financial action task force. II. Law enforcement cooperation (i) Framework for cooperation For the purpose of further enhancing the training of law enforcement officials and the overall opration of law enforcement, steps will be taken by the European Union to promote the development with the Russian Federation authorities of arrangements under which: (a) special attention can be devoted by the Russian Federation law enforcement authorities to priority issues. These issues could be identified jointly by the Russian Federation and the European Union, for example on the basis of the EU annual organised crime situation report drafted in cooperation with Europol. these issues should be reviewed on a regular basis. Examples of possible priority areas include financial crime such as money laundering, and trafficking in persons for sexual exploitation or other purposes drugs, arms and explosives, stolen property (including stolen vehicles and works of art), corruption, counterfeiting of money, illegal immigration, high-technology crime such as computer crime, and serious environmental crime; (b) technical, operational and strategic information and intelligence can be exchanged between Member States of the EU and Russian Federation law enforcement agencies on the widest range of topics in the field of organised crime, taking into account the need to ensure that legislative and other measures are put in place so that appropriate confidentiality and data-protection requirements are satisfied in relation to operational and strategic information provided to the Russian Federation law enforcement authorities; (c) central Russian Federation contact points will be identified to exchange information with EU Member States law enforcement authorities; C 106/10 EN Official Journal of the European Communities 13. 4. 2000 (d) the development of common principles as appropriate, that would permit the authorities of the Russian Federation and the European Union to use special investigative techniques, such as controlled deliveries, in serious cases involving organised crime; (e) training courses will be held with Russian Federation law enforcement personnel to develop good practice in the field of international cooperation; (f) joint meetings will take place between law enforcement experts from EU Member States, and the Russian Federation operating in the field of organised crime, for instance to promote exchanges of information on trends in organised crime and other relevant matters or to discuss, in appropriate cases, investigations of common interest in relation to the activities of organised crime groups; (g) exchange-programmes involving law enforcement cooperation experts will be organised with EU Member States; (h) border controls should be strengthened to combat illegal trafficking in drugs as effectively as possible; (i) financial institutions will be provided with appropriate rules and guidelines for reporting suspicious transactions to the competent designated Financial Intelligence Unit and fully support investigations by law enforcement authorities into suspected money laundering; (j) exchanges of information about suspicious transactions may, in appropriate cases, take place between the Financial Intelligence Units of EU Member States and the corresponding competent Russian Federation authority, taking into account the need to ensure that legislative and other measures are put in places that appropriate confidentiality and data-protection requirements are satisfied in relation to information provided to the Russian Federation law enforcement authorities; (k) special attention will be devoted to ensuring the integrity of data which can assist law enforcement authorities in combating organised crime (e. g. registers of vehicle ownership); (l) appropriate efforts will be made to encourage individuals to break away from criminal organisations and to ensure the protection of individuals who cooperate with the judicial process; (m) information campaigns and international programmes will be undertaken to promote the prevention and reduction of organised crime, in line with the preparation of the European strategy to prevent organised crime, carried out in cooperation between the European Commission and Europol; (n) academic studies of problems of mutual interest should be encouraged; (o) comparable methods of analysis should be developed. (ii) Liaison officers To further develop cooperation between the EU Member States’ liaison officers in Russia, the European Union will seek to ensure that these officers meet on a regular basis involving Europol and the European Commission as well. Where appropriate, liaison officers from the competent Russian Federation authorities stationed in the EU Member States should be invited to attend such meetings. In addition to exchanging relevant information, the liaison officers should have the opportunity to consider the implementation of the action plan and to put forward proposals for strengthening that process. Favourable consideration should also be given to the deployment of Russian Federation liaison officers in EU Member States. 13. 4. 2000 EN Official Journal of the European Communities C 106/11 Independently of this, meetings to promote information exchange should be held between liaison officers of EU Member States and liaison officers from other countries posted to the Russian Federation. When it is appropriate, the authorities of the Russian Federation should be invited to such meetings. (iii) Europol As provided for in the EU common strategy on Russia, cooperation between Europol and the competent Russian Federation agencies will be developed in accordance with the Europol Convention and the relevant Council decisions and according to agreed priorities. III. Cooperation in other forums The European Union and its Member States should work, in so far as possible, with the Russian Federation authorities to ensure appropriate cooperation in relation to organised crime matters within other international forums. For example, such cooperation could apply in the case of the negotiations on the draft United Nations Convention against Transnational Organised Crime and its protocols and within the Baltic Sea task force on organised crime and the ‘Budapest Group’. It should also apply to possible cooperation in respect of the relevant technical assistance programmes being carried out by other bodies such as the Council of Europe and the United Nations. C. COORDINATION OF ACTIVITIES UNDER THE ACTION PLAN To enable this action plan to operate as successfully and effectively as possible, it will be necessary to ensure that appropriate cooperation takes place between the relevant parties, including the EU Member States, the Council, the Commission and the Russian Federation authorities. It will also be essential that, in accordance with the common strategy, the maximum amount of coordination is achieved in relation to Community and Member States’ bilateral actions, programmes, instruments and policies which have a bearing on the action plan and that any necessary adjustments are made. In particular, the following measures will be put in place. (i) Link between Community programmes and the bilateral initiatives of Member States In the planning of EU (Community and Member State funded) programmes and in order to ensure coherence and avoid duplication, coordination between the Member States and the Commission must be consolidated. In addition, Member States shall make additional efforts to coordinate their actions vis-à-vis Russia. As a first step, an indicative inventory of all relevant EU and Member State programmes, instruments and resources will be established. (ii) EU and Russian Federation activities Steps will be taken to maintain an up-to-date inventory of Community and of Member States’ cooperative activities with the Russian Federation in organised crime matters and of the legal instruments concluded in that field. In addition the opportunity will be provided for the Member States to share with the Russian Federation authorities their experience of implementing measures adopted at EU level to combat organised crime. Similarly, the Russian Federation authorities should be encouraged to supply details of relevant developments with particular reference to the implementation of the international cooperation provisions of the special federal programme against organised crime which was approved by Decree of the Government of the Russian Federation on 10 March 1999 and other relevant Russian Federation legislation. An exchange of information on activities conducted in other (non-EU) forums will also be encouraged. C 106/12 EN Official Journal of the European Communities 13. 4. 2000 (iii) PCA subcommittee The subcommittee which addresses the fight against crime under the framework of the EU-Russia Agreement on Partnership and Cooperation should include in its activities exchanges of information concerning ongoing anti-organised crime projects initiated by international organis- ations and forums other than the EU, for example the United Nations, the Council of Europe and the Baltic Sea task force on organised crime. The subcommittee could also usefully play a role in assessing: (a) the implementation of projects financed by the European Union, and (b) elements of future, coordinated, technical assistance. (iv) Technical programmes All future technical assistance programmes involving the EU, its Member States and the Russian Federation which are concerned with the fight against organised crime or related issues, including matters arising under the Tacis programme, should take due consideration of the objectives and provisions of this action plan. Efforts should be made to provide mutual practical support, including through Community and Member State assistance programmes, to implement the action plan. All future technical assistance programmes in the field of combating organised crime should be consistent with the action plan. D. IMPLEMENTATION OF THE ACTION PLAN The European Union will seek the full and active cooperation of the relevant Russian Federation authorities in the implementation of this action plan. In so far as possible and appropriate, steps will be taken to enable the Russian authorities to be associated with relevant programmes and instruments adopted within the EU. In addition, the countries which are candidates for accession to the EU will be invited to become associated with its provisions. The European Union will also urgently consider the question of developing an agreement under Article 38 TEU with the Russian Federation for the purpose of implementing this action plan. In addition EU Member States should examine closely the possibility of concluding appropriate multilateral and bilateral agreements with the Russian Federation to improve the fight against organised crime within the framework of the action plan. E. MONITORING AND EVALUATION OF THE ACTION PLAN Regular meetings will take place at senior level between the European Union, including the Commission and the Russian Federation to assess the implementation of the action plan. These meetings should also provide the opportunity for the launch of new initiatives. In addition the operational aspects of the action plan should be periodically considered by the appropriate subcommittee established under the EU-Russia Agreement on Partnership and Cooperation. Not later than the end of 2001, the European Council will review the operation of this action plan and may decide to carry out further reviews in relation to this matter


title: Regolamento (CE) n. 768/2000 della Commissione, del 13 aprile 2000, che stabilisce in quale misura possono essere accolte le domande di diritti d'importazione presentate nel mese di marzo 2000 per giovani bovini maschi destinati all'ingrasso

eurovoc_concepts:
CCT duties
fattening
live animal
tariff quota

formats: pdf print

text: 14. 4. 2000 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee L 94/21 REGOLAMENTO (CE) N. 768/2000 DELLA COMMISSIONE del 13 aprile 2000 che stabilisce in quale misura possono essere accolte le domande di diritti d'importazione presentate nel mese di marzo 2000 per giovani bovini maschi destinati all'ingrasso LA COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE, (3) visto il trattato che istituisce la Comunità europea, visto il regolamento (CE) n. 1431/1999 della Commissione, del 30 giugno 1999, relativo all'apertura e alle modalità di gestione di un contingente tariffario per l'importazione di giovani bovini luglio 1999-30 giugno maschi destinati 2000) (1), modificato da ultimo dal regolamento (CE) n. 545/ 2000 (2), in particolare l'articolo 4, paragrafo 3, secondo comma, all'ingrasso (1o I quantitativi per i quali sono stati chiesti diritti d'impor- tazione superano i quantitativi disponibili. In tali condi- zioni, è opportuno ridurre proporzionalmente i quanti- tativi richiesti ai sensi delle disposizioni dell'articolo 8, paragrafo 5 e dell'articolo 4, paragrafo 3, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1431/1999, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: considerando quanto segue: Articolo 1 (1) (2) L'articolo 8, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1431/ 1999 prevede un'altra attribuzione dei quantitativi che non hanno costituito oggetto di domanda di titoli d'im- portazione al 29 febbraio 2000. L'articolo 1 del regolamento (CE) n. 545/2000 ha fissato i quantitativi di giovani bovini maschi destinati all'in- grasso che possono essere importati a condizioni speciali fino al 30 giugno 2000. Ciascuna domanda di diritti d'importazione presentata confor- memente alle disposizioni di cui all'articolo 8 del regolamento (CE) n. 1431/1999 viene accolta limitatamente allo 0,1002 % dei quantitativi richiesti. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il 14 aprile 2000. Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 13 aprile 2000. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 166 dell'1. 7. 1999, pag. 49. (2) GU L 67 del 15. 3. 2000, pag. 6


title: Utkast till Europeiska unionens handlingsplan för gemensamma åtgärder för Ryska federationen i kampen mot organiserad brottslighet

text: 13. 4. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 106/5 UTKAST TILL EUROPEISKA UNIONENS HANDLINGSPLAN FO¨ R GEMENSAMMA ÅTGA¨ RDER FO¨ R RYSKA FEDERATIONEN I KAMPEN MOT ORGANISERAD BROTTSLIGHET (2000/C 106/02) Europeiska unionens råd som I ENLIGHET MED EU:s gemensamma strategi avseende Ryssland som stöddes av Europeiska rådet i Köln i juni 1999, MED BEAKTANDE AV den strategi på medellång sikt för utveckling av förbindelserna mellan Ryska federationen och EU (2000–2010) som antagits av Ryska federationen, MED HA¨ NSYN TILL unionens handlingsplan mot organiserad brottslighet som godkändes av Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997, särskilt rekommendation 4 i denna, MED HA¨ NSYN TILL Europeiska unionens narkotikastrategi (2000–2004) som fick stöd av Europeiska rådet i december 1999, SAMT MED HA¨ NSYN TILL att partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater och Ryska federationen trädde i kraft den 1 december 1997, BEAKTAR det särskilda federala programmet för att intensifiera kampen mot brottslighet 1999–2000 som godkändes av Ryska federationens regering den 10 mars 1999, med särskild hänvisning till delarna om organiserad brottslighet, BETONAR unionens engagemang för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen och är medveten om att organiserad brottslighet är ett allvarligt hot mot dessa värden eftersom den nästlar sig in i, fördärvar och korrumperar regeringar, laglig kommersiell och finansiell verksamhet och samhället på alla nivåer, BEAKTAR vad som krävs enligt Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna av 1950 och andra internationella instrument för mänskliga rättigheter, A¨ R BESLUTEN att bekämpa organiserad brottslighet och förbättra det internationella samarbetet med Ryska federationen för att ta itu med denna företeelse med full respekt för mänskliga rättigheter och olika internationella konventioner som rör skydd av dessa rättigheter, BEAKTAR diskussionerna om organiserad brottslighet vid möten mellan medlemsstaternas sambandsmän i Ryssland, HAR O¨ VERVA¨ GT resultaten av seminarierna i Villmanstrand i juli 1999 om samarbete mellan EU och Ryssland beträffande migration och rättsligt samarbete, VA¨ RDESA¨ TTER det arbete som redan har utförts mot organiserad brottslighet av den berörda underkom- mitté som inrättades i enlighet med partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland, BEAKTAR slutsatserna från konferensen mellan EU och Ryssland om organiserad brottslighet i Helsingfors den 15–16 december 1999, C 106/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 4. 2000 PÅMINNER OM diskussionen om organiserad brottslighet vid toppmötet mellan EU och Ryssland i Helsingfors den 22 oktober 1999, ERKA¨ NNER att viktigt arbete i kampen mot organiserad brottslighet utförs i andra internationella forum, bland annat i Förenta nationerna, Europarådet och Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i O¨ stersjöområdet, NOTERAR slutsatserna från G8-ländernas ministerkonferens i Moskva i oktober 1999 om kampen mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, ANTAR denna handlingsplan för gemensamma åtgärder för Ryska federationen i kampen mot organiserad brottslighet. A. ALLMA¨ N RAM I. Inledning och ursprunget till planen För att stärka partnerskapet mellan Europeiska unionen och Ryska federationen framhöll Europeiska rådet i Köln i juni 1999 sitt åtagande för att inleda ett varaktigt och effektivt samarbete med Ryska federationen inom området för rättsliga och inrikes frågor. Europeiska rådet erkände härvid behovet av att upprätta en handlingsplan inriktad på gemensamma åtgärder med Ryska federationen i kampen mot organiserad brottslighet. I punkt 59 i slutsatserna från Europeiska rådet i Tammerfors den 15–16 oktober 1999 betonas det att alla befogenheter och alla instrument, i synnerhet i de yttre förbindelserna, måste utnyttjas på ett integrerat och enhetligt sätt för att bygga upp området med frihet, säkerhet och rättvisa i hela unionen. Dessutom erkänns i Europeiska unionens handlingsplan för bekämpande av den organiserade brottsligheten, som godkändes vid Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997, behovet av att utveckla förbindelser och närmare samarbete med Ryska federationen. Detta bekräftades i rekommendation 4 där man uppmanade rådet och kommissionen att utarbeta konkreta förslag för att säkerställa ett förbättrat samarbete, t. ex. i samarbete med Europol. Dessutom hänvisas det i partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna, deras medlemsstater och Ryska federationen till samarbete mellan parterna för att beivra olaglig verksamhet, bland annat penningtvätt och narkotikahandel. Vikten av att utveckla ytterligare och effektivare samarbete mellan EU och Ryska federationen har också betonats vid många internationella möten mellan personal som hanterar brottsbekämpning och annan personal som är verksam i kampen mot organiserad brottslighet. Liknande slutsatser har kommit från arbetet inom andra internationella och regionala organ, bland annat G8, Europarådet och Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i O¨ stersjöområdet. Ryska federationen har antagit en strategi på medellång sikt för att utveckla sina förbindelser med Europeiska unionen under perioden 2000–2010. Ett av inslagen i strategin gäller samarbete om brottsbekämpning, och därvid nämns uttryckligen upprättandet av operativt samarbete med EU-organ i kampen mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, inklusive penningtvätt och olaglig narkotikahandel. 13. 4. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 106/7 II. Planens grund Handlingsplanen ingår som en del i genomförandet av Europeiska unionens gemensamma strategi avseende Ryssland som fick stöd av Europeiska rådet i Köln. Genom den gemensamma strategin bekräftades det att Ryska federationen och unionen har ett gemensamt intresse av att intensifiera samarbetet i kampen mot gemensamma gissel, bland annat organiserad brottslighet. I det samman- hanget lade unionen fram ett förslag om att utöka sitt samarbete genom att skapa nödvändiga verktyg och samarbetsformer mellan behöriga organ och genom att utveckla expertutbytet. Dessutom klargjorde unionen sin beredvillighet att erbjuda relevant experthjälp, särskilt när det gäller att utveckla lagstiftning och behöriga institutioner. I den gemensamma strategin angavs det även att det skall utarbetas en plan med inriktning på gemensamma åtgärder med Ryska federationen i kampen mot organiserad brottslighet, bland annat åtgärder för att bekämpa korruption, penningtvätt, narkotikahandel, människosmuggling och olaglig invandring. Dessutom framlades en icke uttömman- de förteckning över särskilda frågor som skall omfattas av planen. III. Allmänna principer Som det anges i den gemensamma strategin är handlingsplanen avsedd att främja ett nära samarbete mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Ryska federationen i kampen mot organiserad brottslighet. I detta arbete bör verksamheten inriktas på relevanta områden, särskilt rättsligt och brottsbekämpande samarbete, så att den organiserade brottsligheten kan bekämpas på bredast möjliga sätt. Särskild uppmärksamhet bör även ägnas åt att förebyggande verksamhet kan spela en väsentlig roll i kampen mot organiserad brottslighet genom att göra det svårare att bedriva sådan verksamhet. Dessutom bör hänsyn tas till näraliggande arbete som medlemsstaterna eller andra internationella forum redan utför och till det eventuella behovet av samordning. Som det anges i den gemensamma strategin bör befintliga åtgärder, program, instrument och politik ses över så att de stämmer överens med strategin och så att nödvändiga ändringar kan göras. Organiserad brottslighet påverkar mer och mer laglig affärsverksamhet och handel som bedrivs mellan medlemsstaterna och Ryska federationen. Särskilt använder den laglig affärsverksamhet för att dölja sin egen verksamhet, t. ex. genom att använda lagligen registrerade bolag. Ett verktyg som den använder är dubbel fakturering som orsakar stora förluster för Ryska federationen och samtidigt skapar möjligheter för den organiserade brottsligheten att infiltrera laglig företagsamhet både i unionen och Ryska federationen. Grupper för organiserad brottslighet i unionens medlemsstater och i Ryska federationen samarbetar i stor utsträckning inom all brottslig verksamhet och särskilt när det gäller människohandel, smuggling av narkotika, vapen och stulen egendom, penningtvätt, korruption, högteknologisk och ekonomisk brottslighet samt olaglig invandring. Handlingsplanen gäller framför allt dessa former av brottslig verksamhet. B. SAMARBETSOMRÅDEN I. Rättsligt samarbete i) Tillhandahållande av rättsligt samarbete Att förbättra det internationella rättsliga samarbetet är prioriterat i handlingsplanen och en förutsättning för att den skall bli framgångsrik. Insatser bör göras för att se till att det finns en rättslig ram som lämpar sig för samarbetet. För detta krävs C 106/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 4. 2000 a) antagande av lämpliga rättsliga och andra åtgärder för att utveckla bestämmelser enligt vilka rättsligt samarbete kan erbjudas med andra stater och erhållas från dem, och b) ratificering och fullständigt genomförande av de internationella instrument där staterna är parter och som är av särskild betydelse för kampen mot organiserad brottslighet, bl. a. : — Europeisk utlämningskonvention, 1957 (1), med tilläggsprotokoll från 1975 och 1978. — Europeisk konvention om inbördes rättshjälp i brottmål, 1959 och tilläggsprotokoll, 1978. — Konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott, Strasbourg 1990. — Avtal om olaglig hantering av narkotika till havs, syftande till att genomföra artikel 17 i Förenta nationernas konvention mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen, Strasbourg 1995. — Förenta nationernas konvention mot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen, 1988. — Europeisk konvention om bekämpande av terrorism, 1977 (undertecknad av Ryska federationen den 7 maj 1999). — Europarådets straffrättsliga konvention om korruption, 1999 (undertecknad av Ryska federationen den 27 januari 1999). — Europarådets civilrättsliga konvention om korruption, 1999. — Europarådets konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter, 1981. Flera andra konventioner kan också vara relevanta när det gäller kampen mot organiserad brottslighet. Bland dem kan nämnas konventionen om kamp mot penningförfalskning, Genève 1929, liksom Europarådets konvention om skydd för miljön genom strafflagen, Strasbourg 1998. Ryska federationen bör uppmuntras att ansluta sig till vart och ett av dessa instrument, och särskild prioritering bör ges till de konventioner som avser utlämning, ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, penningtvätt och korruption. Ryska federationen bör också få stöd för att kunna samarbeta med andra länder enligt internationellt godkända normer, exempelvis de som är inskrivna i Finansiella aktionsgruppens 40 rekommendationer. c) ratificering och fullständigt genomförande av internationella instrument mänskliga rättigheter. för skydd av ii) Ram för rättsligt samarbete För att göra det rättsliga samarbetet med Ryska federationen mer verksamt när det gäller organiserad brottslighet kommer Europeiska unionen att samarbeta med federationen för att uppmuntra ansträngningar som syftar till att: a) Ryska federationens rättsliga myndigheter kan ägna särskild uppmärksamhet åt prioriterade frågor. Dessa frågor skulle kunna fastställas gemensamt av Ryska federationen och Europeiska unionen, t. ex. på grundval av EU:s årliga lägesrapport om organiserad brottslighet, och bör ses över regelbundet. Exempel på områden som kan prioriteras inbegriper ekonomisk brottslighet, t. ex. penningtvätt, människohandel för sexuellt utnyttjande eller andra syften, handel med narkotika, vapen och sprängämnen, stulen egendom (inklusive stulna fordon och konstverk), korruption, penningförfalskning, olaglig invandring, högteknologisk brottslighet som databrott samt allvarliga miljöbrott. (1) Europeiska unionen välkomnar att Ryska federationen har ratificerat konventionerna om utlämning och om inbördes rättshjälp i brottmål med tillhörande protokoll den 25 oktober 1999. 13. 4. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 106/9 b) Centrala kontaktpunkter i Ryska federationen identifieras och upprättas för rättsligt samarbete. c) Ryska federationens myndigheter med ansvar för rättsligt samarbete upprättar förbindelser med motsvarande myndigheter i medlemsstaterna och när så är lämpligt med det europeiska rättsliga nätverket. Europeiska unionen kommer på dessa områden att bistå Ryska federationen med att: d) Ta fram förfaranden som motsvarar de bästa lösningarna inom internationellt rättsligt samarbete. e) Anordna regelbundna internationella möten och seminarier för att främja införandet av goda rutiner i det rättsliga samarbetet. f) Utbilda personer som praktiskt sysslar med rättsligt samarbete genom exempelvis utbyte av personal. g) Tillsammans med medlemsstaterna ta fram en handbok i rättsligt samarbete mellan medlemsstaterna och Ryska federationen och ett uttalande om goda rutiner när det gäller sådan hjälp. h) Tillsammans med offshore-centrum i tredje land säkerställa ett effektivt och öppet samarbete om ömsesidig rättslig hjälp på grundval av Finansiella aktionsgruppens relevanta rekommenda- tioner. II. Samarbete om brottsbekämpning i) Ram för samarbetet I syfte att ytterligare förbättra utbildningen av tjänstemän inom brottsbekämpningen och det övergripande arbetet med brottsbekämpning kommer åtgärder att vidtas av unionen för att tillsammans med Ryska federationens myndigheter främja utvecklingen av överenskommelser enligt vilka: a) Ryskas federationens brottsbekämpande myndigheter kan ägna särskild uppmärksamhet åt prioriterade frågor. Dessa frågor skulle kunna fastställas gemensamt av Ryska federationen och Europeiska unionen, t. ex. på grundval av EU:s årliga lägesrapport om organiserad brottslighet som utarbetas tillsammans med Europol. Dessa frågor bör ses över regelbundet. Exempel på områden som kan prioriteras inbegriper ekonomisk brottslighet, t. ex. penning- tvätt, människohandel för sexuellt utnyttjande eller andra syften, handel med narkotika, vapen och sprängämnen, stulen egendom (inklusive stulna fordon och konstverk), korruption, penningförfalskning, olaglig invandring, högteknologisk brottslighet som databrott samt allvarliga miljöbrott. b) Teknisk, operativ och strategisk information och underrättelseuppgifter kan utväxlas mellan EU:s medlemsstater och Ryska federationens brottsbekämpande organ i största möjliga antal frågor som berör organiserad brottslighet, med beaktande av behovet av att rättsliga och andra åtgärder införs så att relevanta krav på sekretess och uppgiftsskydd uppfylls i fråga om operativ och strategisk information som lämnas till Ryska federationens brottsbekämpande myndigheter. c) Centralt belägna kontaktpunkter i Ryska federationen upprättas för informationsutbyte med brottsbekämpande myndigheter i EU:s medlemsstater. C 106/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 4. 2000 d) Gemensamma principer tas fram när så är lämpligt, så att myndigheterna i Ryska federationen och i EU kan använda särskilda undersökningsmetoder, t. ex. kontrollerade leveranser, i allvarliga fall som gäller organiserad brottslighet. e) Kurser i utbildningssyfte anordnas med personal som arbetar med brottsbekämpning i Ryska federationen för att utveckla goda rutiner på området internationellt samarbete. f) Gemensamma möten hålls mellan experter på bekämpning av organiserad brottslighet från EU:s medlemsstater och Ryska federationen, för att exempelvis främja informationsutbyte om utvecklingstendenser när det gäller organiserad brottslighet och andra relevanta frågor eller intresse med anknytning till att verksamheten inom organiserade brottsliga grupper. lämpliga fall diskutera utredningar av gemensamt i g) Utbytesprogram för experter på samarbete om brottsbekämpning kommer att organiseras med EU:s medlemsstater. h) Gränskontrollerna bör skärpas så att olaglig narkotikahandel bekämpas så effektivt som möjligt. i) Finansinstitut förses med lämpliga regler och riktlinjer för rapportering av misstänkta transaktioner till den behöriga utsedda finansunderrättelseenheten som till fullo stöder brottsbekämpande myndigheters utredningar när det gäller misstänkta fall av penningtvätt. j) Utbyte av information om misstänkta transaktioner i lämpliga fall kan äga rum mellan finansunderrättelseenheterna i EU:s medlemsstater och motsvarande behöriga myndighet i Ryska federationen, med beaktande av behovet av att säkerställa att rättsliga och andra åtgärder införs så att relevant krav på sekretess och uppgiftsskydd uppfylls i fråga om information som lämnas till Ryska federationens brottsbekämpande myndigheter. k) Särskild uppmärksamhet ägnas åt att säkerställa integriteten hos uppgifter som kan hjälpa brottsbekämpande myndigheter i deras kamp mot organiserad brottslighet (t. ex. fordonsregister). l) Lämpliga insatser görs för att uppmuntra enskilda att bryta med kriminella organisationer och för att garantera skydd för enskilda som samarbetar med rättsväsendet. m) Informationskampanjer och internationella program genomförs för att främja förebyggande verksamhet och minska den organiserade brottsligheten i överensstämmelse med den europeiska strategi för att förebygga organiserad brottslighet som utarbetas gemensamt av Europeiska kommissionen och Europol. n) Teoretiska studier av problem av gemensamt intresse bör främjas. o) Jämförbara analysmetoder bör utvecklas. ii) Sambandsmän För att ytterligare utveckla samarbetet mellan EU:s medlemsstaters sambandsmän i Ryska federationen kommer unionen att försöka få till stånd att dessa sambandsmän träffas på regelbunden basis och att Europol och Europeiska kommissionen också deltar. När så är lämpligt bör sambandsmän från de behöriga myndigheterna i Ryska federationen, som är stationerade i EU:s medlemsstater, inbjudas att närvara vid sådana möten. Utöver utbyte av relevant information bör sambandsmännen ha möjlighet att överväga genomförandet av handlingsplanen och lägga fram förslag om en förstärkning av denna process. Utplaceringen av Ryska federationens sambandsmän i EU:s medlemsstater bör också beaktas positivt. 13. 4. 2000 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 106/11 Oberoende av detta bör möten för informationsutbyte hållas mellan sambandsmän i EU:s medlemsstater och sambandsmän från andra länder stationerade i Ryska federationen. När så är lämpligt bör Ryska federationens myndigheter inbjudas till sådana möten. iii) Europol I enlighet med bestämmelserna i EU:s gemensamma strategi avseende Ryssland kommer samarbetet mellan Europol och behöriga myndigheter i Ryska federationen att utvecklas i överensstämmelse med Europolkonventionen och relevanta beslut av rådet och i enlighet med överenskomna prioriteringar. III. Samarbete inom andra forum Europeiska unionen och dess medlemsstater bör så långt möjligt samarbeta med Ryska federationens myndigheter för att säkerställa ett lämpligt samarbete i frågor som rör organiserad brottslighet inom andra internationella forum. Ett sådant samarbete skulle exempelvis kunna tillämpas i förhandlingarna om utkastet till Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och dess protokoll samt inom Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i O¨ stersjöområdet och den s. k. Budapestgruppen. Det bör också tillämpas vid ett eventuellt samarbete när det gäller relevanta tekniska biståndsprogram som genomförs av andra organ som exempelvis Europarådet och Förenta nationerna. C. SAMORDNING AV ÅTGA¨ RDER I HANDLINGSPLANEN För att handlingsplanen skall kunna fungera så framgångsrikt och effektivt som möjligt krävs ett lämpligt samarbete mellan de berörda parterna, inbegripet EU:s medlemsstater, rådet, kommissionen och Ryska federationens myndigheter. Det kommer också att vara av väsentlig betydelse att, i enlighet med den gemensamma strategin, bredast möjliga samordning genomförs beträffande gemenskapens och medlemsstaternas bilaterala åtgärder, program, instrument och politik som påverkar handlings- planen och att alla nödvändiga anpassningar görs. Särskilt kommer följande åtgärder att införas: i) Förbindelselänk mellan gemenskapsprogram och bilaterala initiativ från medlemsstaterna För att säkerställa samstämmighet och undvika dubbelarbete i planeringen av program som finansieras av EU (gemenskapen och medlemsstaterna) måste samordningen mellan medlems- staterna och kommissionen förstärkas. Dessutom skall medlemsstaterna göra ytterligare ansträng- ningar för att samordna sina åtgärder gentemot Ryssland. En första åtgärd blir att upprätta ett vägledande register över EU:s och medlemsstaternas alla berörda program, instrument och resurser. ii) EU:s och Ryska federationens verksamhet Åtgärder kommer att vidtas för att upprätthålla en aktualiserad förteckning över gemenskapens och medlemsstaternas samarbete med Ryska federationen i frågor som berör organiserad brottslighet och över de rättsliga instrument som överenskommits på detta område. Dessutom kommer möjligheten att erbjudas medlemsstaterna att med Ryska federationens myndigheter dela sina erfarenheter av att genomföra åtgärder som antagits inom EU i kampen mot organiserad brottslighet. På samma sätt bör Ryska federationens myndigheter uppmuntras att lämna detaljerade upplysningar om den relevanta utvecklingen som särskilt berör genomförandet av bestämmelserna om internationellt samarbete i det särskilda federala programmet mot organiserad brottslighet som godkändes genom dekret av Ryska federationens regering den 10 mars 1999 samt annan relevant lagstiftning i Ryska federationen. Ett informationsutbyte om verksamhet som bedrivs inom andra (icke-EU) forum kommer också att uppmuntras. C 106/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. 4. 2000 iii) Underkommittén för partnerskaps- och samarbetsavtalet Underkommittén, som ägnar sig åt kampen mot brottslighet inom ramen för partnerskaps- inbegripa och samarbetsavtalet mellan EU och Ryska federationen, bör i sin verksamhet informationsutbyte om pågående projekt mot den organiserade brottsligheten som initierats av internationella organisationer och forum utanför EU, exempelvis Förenta nationerna, Europarådet och Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i O¨ stersjöområdet. Underkommittén skulle också kunna spela en värdefull roll genom att bedöma a) genomförandet av projekt som finansieras av Europeiska unionen och b) inslag av framtida samordnat tekniskt bistånd. iv) Tekniska program Alla framtida tekniska biståndsprogram som involverar EU, dess medlemsstater och Ryska federationen och som avser kampen mot organiserad brottslighet eller angränsande områden, bland annat frågor inom ramen för Tacis-programmet, bör ta vederbörlig hänsyn till mål och bestämmelser i denna handlingsplan. Ansträngningar bör göras för att ge ömsesidigt och praktiskt stöd, för att inbegripet stöd från gemenskapens och medlemsstaternas biståndsprogram, genomföra handlingsplanen. Alla framtida tekniska biståndsprogram som avser kampen mot organiserad brottslighet bör överensstämma med handlingsplanen. D. GENOMFO¨ RANDE AV HANDLINGSPLANEN Unionen kommer att sträva efter att uppnå ett aktivt samarbete med de relevanta myndigheterna i Ryska federationen för att genomföra denna handlingsplan. Så långt möjligt och lämpligt är kommer åtgärder att vidtas för att göra det möjligt för ryska myndigheter att ansluta sig till relevanta program och instrument som överenskommits inom EU. Dessutom kommer de länder som kandiderar för inträde i EU att uppmanas att ansluta sig till dess bestämmelser. Unionen kommer också att som ett brådskande ärende ta upp frågan om att utforma ett avtal i enlighet med artikel 38 i FEU med Ryska federationen i syfte att genomföra denna handlingsplan. Dessutom bör EU:s medlemsstater grundligt undersöka möjligheten att sluta lämpliga multilaterala och bilaterala avtal med Ryska federationen för att stärka kampen mot organiserad brottslighet inom handlingsplanens ram. E. O¨ VERVAKNING OCH UTVA¨ RDERING AV HANDLINGSPLANEN Regelbundna möten kommer att äga rum på högre tjänstemannanivå mellan Europeiska unionen, inklusive kommissionen, och Ryska federationen för att bedöma genomförandet av handlingsplanen. Dessa möten bör också ge tillfälle till att lansera nya initiativ. Dessutom bör den operativa sidan av handlingsplanen med regelbundna mellanrum utvärderas av den behöriga underkommitté som inrättats i enlighet med avtalet om partnerskap och samarbete mellan EU och Ryssland. Europeiska rådet kommer före utgången av 2001 att se över verksamheten inom ramen för denna handlingsplan och får besluta om ytterligare översyn i samband med detta ärende