title: Kommissionens rapport till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av direktivet om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994)

eurovoc_concepts:
European undertaking
labour law
worker consultation
worker information
works council

formats: html pdf

text: EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 04. 04. 2000 KOM(2000)188 slutlig KOMMISSIONENS RAPPORT TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet av direktivet om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994) 1. INLEDNING Direktivet 94/45/EG om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare antogs av rådet den 22 september 1994. Direktivets rättsliga grund är artikel 2. 2 i avtalet om socialpolitik i bilagan till protokoll 14 om socialpolitik, bilaga till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Direktivet skall således tillämpas på samtliga medlemsstater i Europeiska unionen utom Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland. Den 15 december 1997 antogs rådets direktiv 97/74/EG. Detta dokument utvidgar tillämpningen av direktiv 94/45/EG till att omfatta även Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland. Förenade Direktiv 94/45/EG skulle införlivas i medlemsstaternas lagstiftning, med undantag för den 22 september 1996, medan direktiv 97/74/EG skulle införlivas av såväl Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland som alla medlemsstaterna senast den 15 december 1999. och Nordirland, Storbritannien kungariket senast Följaktligen behandlas i denna rapport endast tillämpningen av direktiv 94/45/EG. En annan rapport om tillämpningen av direktiv 97/74/EG kommer att läggas fram senare. I den del som behandlar de rättsliga tillämpningsåtgärderna följer rapporten logiken och ordningen i själva direktivet. 2. INFÖRLIVANDE I LAGSTIFTNINGEN OCH PRAKTISK UTVÄRDERING Man bör betona den avsevärda ansträngning som gjorts av de flesta medlemsstater, inte enbart för att försöka respektera tidsfristen för införlivande som gick ut den 22 september 1996, utan också för att troget integrera direktivet i den nationella lagstiftningen. Tidsfristen för införlivandet av direktivet har respekterats av fem stater (Danmark, Finland, Irland, Sverige och delvis av Belgien)1, som har antagit bestämmelser för införlivande som trädde i kraft den 22 september 1996. Dessa följdes kort därefter av Österrike (17 oktober 1996), Italien (partiellt införlivande den 6 november 1996), Frankrike (12 november 1996) och Tyskland (1 november 1996). Nederländernas införlivande (5 februari 1997), liksom Greklands (1 mars 1997) och Spaniens (24 april 1997) dröjde något längre. Portugal har antagit en lag för offentliggjordes den 9 juni 1999 och trädde i kraft den 9 juli 1999). införlivande med betydande försening (lagen 1 I rapporten kommer följande förkortningar att användas för de berörda länderna: A: Österrike, B: Belgien, D: Tyskland, DK: Danmark, EL: Grekland, E: Spanien, FIN: Finland, F: Frankrike, IRL: Irland, I: Italien, L: Luxemburg, NL: Nederländerna, P: Portugal, S: Sverige. 2 Luxemburgs text håller på att införlivas. till viss del införlivat direktivet genom att man den I Italien har man endast 6 november 1996 undertecknade ett förbundsövergripande avtal. Detta måste kompletteras med en lag som utvidgar avtalsbestämmelserna till att omfatta hela arbetsmarknaden och genom vilken man, bland annat, antar bestämmelser om påföljd och om domstolsbehörighet. Det förbundsövergripande avtalet innebär endast ett ofullständigt införlivande eftersom både dess innehåll och dess tillämpningsområde är begränsat (alla branscher omfattas inte). I Belgien har kollektivavtalet kompletterats med två lagtexter. De olika länderna har valt former för införlivande som är karakteristiska för landets rättsordning. Oftast har man valt ett införlivande i form av lagar som antagits av parlamentet. I Italien och Belgien har man valt att införliva direktivet genom kollektivavtal, som i Belgien kompletteras genom ett utvidgningsförfarande. Arbetsmarknadens parter har ofta kommit att delta i arbetet med införlivandet, formellt eller informellt. 2. 1. Utvärdering av införlivandet av direktivet i den nationella lagstiftningen Utvärderingen av hur väl direktivet genomförts mycket snart efter införlivandet. införlivats är över lag positiv, trots att den Man bör betona den nya och betydande roll som, med kommissionens samordning, spelats av den expertgrupp som haft till uppgift att genomföra direktivet. Denna metod att följa upp arbetet med införlivandet bör generaliseras med tanke på de positiva resultat som erhållits under genomförandet av detta direktiv, vilket är synnerligen komplext på grund av direktivets gränsöverskridande karaktär och den parallella användningen av gemenskapsbegrepp och internationella privaträttsliga bestämmelser. För att resultatet skall bli fullständigt måste man dock invänta att samtliga länder slutför införlivandet (Luxemburg och Italien). Överträdelseförfaranden för underlåtelse att införliva direktivet har inletts mot Luxemburg och Portugal. I det senare fallet har kommissionen dragit tillbaka sin talan till följd av att lagen om införlivande trätt i kraft. Kommissionen kommer att inleda ett överträdelseförfarande för ofullständigt införlivande mot Italien om denna medlemsstat inte på lämpligt sätt kompletterar det förbundsövergripande avtalet som slöts 1996. I rapporten betonas ett antal mindre punkter på vilka direktivets text och lagarna om införlivande skiljer sig åt (hur man beräknar antalet deltidsanställda, ett större antal representanter i det särskilda förhandlingsorganet än vad som föreskrivs i direktivet osv. ) eller där det råder brist på precision (till exempel för de förberedande sammanträdena). Under alla omständigheter bör dessa avvikelser tolkas utifrån direktivets syfte. Integreringen i de nationella systemen har skett utan svårighet, dels för att man inom ramen för direktivet mycket ofta har hänvisat till de interna mekanismerna i varje 3 medlemsstat, dels för att man i direktivet stöder sig på den princip om det kollektiva oberoendet som ett antal viktiga arbetsrättsliga bestämmelser i Europeiska unionen grundar sig på. Även i ett land som Irland, där representationen är frivillig, har direktivet mottagits utan konflikter. Vilken kvalitet tolkningsfrågor i direktivet som redan har kartlagts och som huvudsakligen rör införlivandet än håller kvarstår dock några relativt känsliga - begreppet kontrollerande företag, - de geografiska kriterierna och proportionalitet, - villkoren för förnyelse av förhandsavtalen (artikel 13), - förändringar i gruppens struktur, - själva begreppet expert. En betydande del av dessa frågor har lösts eller kommer att lösas av de berörda parterna. Andra mycket speciella tolkningsfrågor måste lösas från fall till fall i domstol. När det gäller den juridiska analysen uppstår problem i fråga om fastställande av kommittén som juridisk person i flertalet länder, beslut om vilken lag som skall tillämpas på avtalen och, förstås, dessa avtals rättsliga status, vilket får direkta konsekvenser för bestämmelserna om internationell domsrätt. 2. 2. Utvärdering av den praktiska tillämpningen av direktivet och framtidsutsikter 2. 2. 1. Allmänna överväganden Det är förstås mycket svårt att göra en riktig sammanfattning av den praktiska tillämpningen av direktivet eftersom det har genomförts så nyligen och eftersom bilagan, som innehåller tilläggsföreskrifterna, ännu inte har tillämpats. Mot bakgrund av de aktuella erfarenheterna är det dock möjligt att göra några allmänna observationer. Såsom redan betonats har system för näringslivsrelationer hittills fortskridit utan problem, tack vare möjligheten för varje medlemsstat att följa sina egna representationsmekanismer. integreringen i de olika ländernas Sökandet efter en harmonisk organisation mellan arbetstagarrepresentationen på nationell och på gränsöverskridande nivå har varit ett av de största problemen vid lagstiftningen för införlivandet av direktivet. I de allra flesta länder har en plats getts åt fackföreningarna, i förgrunden eller i bakgrunden, för att låta dem behålla den roll de spelar i de nationella relationerna. väl fungerar länderna tillsammans Det gränsöverskridande representationsorganet har all anledning att se till att det i de olika befintliga arbetstagarorganisationerna, men det bör betonas att det förutom positiva även finns negativa effekter av inrättandet av en gränsöverskridande organisation. Givetvis kan man hoppas återupprätta samrådsdynamiken och att det skapas en ny dialog mellan folkvalda organ, fackföreningar och gemenskapsorgan. Man kan också frukta att det vid konflikter med gränsöverskridande verkan över gränserna, som t. ex. vid nedläggning av verksamhet, kanske uppstår konflikter mellan de inhemska och de europeiska arbetstagarrepresentanternas åsikter. företagsrådet bidrar europeiska att det med till att de 4 Vissa länder har försökt stärka den roll som arbetsmarknadens parter spelar. I synnerhet bestämmelsen i direktivet om att en expert kan utses för att bistå det särskilda förhandlingsorganet och det europeiska företagsrådet har underlättat för arbetsmarknadens parter att delta. När det gäller sammanhållning och samråd kan man dessutom nämna de praktiska fördelarna med nationella bestämmelser enligt vilka information om det särskilda förhandlingsorganets och det europeiska företagsrådets sammansättning måste lämnas till gruppens samtliga decentraliserade nivåer, de lokala styrelserna och nationella arbetstagarrepresentanter. Fördelarna med en öppning i arbetsrelationerna på gränsöverskridande nivå betonas ofta, både när det gäller arbetstagarnas representation och kollektivförhandlingar. Rent begreppsmässigt är det också viktigt att understryka att de berörda staterna har accepterat att respektera de ibland nya begrepp som antogs genom direktivet. När det gäller arbetstagarrepresentationen, som fortfarande är en känslig fråga på europeisk nivå, är det viktigt med ett klargörande. När det gäller de gemensamma principerna kan det bekräftas att direktivet och texterna europeiska arbetsmarknadsrelationerna upprätta en bestämmelse om god tro i förhandlingarna som bygger på parternas vilja att samarbeta. det möjligt införlivande gör för att de i Inom ramen för den europeiska uppbyggnaden skapas tydliga fördelar genom utbyte av kunskaper, ömsesidiga influenser, strategier samt upprättande av samverkan mellan de intressen som arbetstagare i en och samma grupp har. Information och arbetstagarrepresentation över gränserna är ett nytt och viktigt svar på de konsekvenser som ekonomins globalisering har för Europa. Rent konkret är genomförandet av den gränsöverskridande representationen redan ett faktum, eftersom närmare 600 av de viktigaste grupperna av gemenskapsföretag före den 22 september 1996 hade undertecknat förhandsavtalet eller slutit avtal i enlighet med bestämmelserna i artikel 6 i direktivet. Undertecknandet av förhandsavtalen har underlättats genom direktivets artikel 13 där de förklaras giltiga. Bestämmelsen har gjort att de gränsöverskridande företagen och europeiska arbetsmarknadens fackföreningarna har i detta första skede av avtalsförhandlingarna. I nuläget är tvisten kring dessa förhandsavtal inte av någon större betydelse. sköter för övrigt spelat en viktig roll förhandlingar. De parter själva sina 2. 2. 2. Särskilda överväganden Noteras bör att en stor konferens, "Europeiska företagsråd: praxis och utveckling", anordnades av arbetsmarknadsparterna EFS, UNICE och CEEP, med stöd från Europeiska kommissionen, i Bryssel den 28–30 april 1999. Detta arrangemang utgjorde en unik möjlighet för närmare 650 aktörer (representanter för företag som företagsråd, upprättat ett europeiskt representanter för arbetsgivare eller arbetstagare på nationell eller europeisk nivå samt representanter för medlemsstaterna) att sammanställa de olika erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av direktivet. företagsråd, medlemmar i ett europeiskt 5 Även om varken UNICE, CEEP eller EFS begärt en omedelbar översyn av direktivet har den debatt som förts gjort det möjligt att urskilja ett visst antal rättsliga och praktiska problem kring tillämpningen av direktivet. Betonas bör att listan över de problem som nämns nedan inte på något sätt kan betraktas som uttömmande. a) Direktivet bygger på principen om arbetsmarknadens parters näst intill oinskränkta företräde och frihet att förhandla fram lämpliga avtal. Denna strategi har visat sig effektiv och har lett till att ett stort antal viktiga avtal har undertecknats till dags dato. Vissa ingångna avtal verkar dock endast kunna säkerställa en mycket låg nivå vad gäller information och gränsöverskridande samråd. b) Det kan hända att det efter en sammanslagning av företag eller grupper av företag finns två eller flera europeiska företagsråd i det nya företaget eller den nya gruppen av företag. I direktivet föreskrivs för närvarande inte att de befintliga avtalen skall innehålla en bestämmelse om anpassning då förändringar sker inom företaget eller gruppen av företag. Enligt den tanke som ligger bakom direktivet skall dock avtalen alltid täcka in samtliga arbetstagare. Dessutom kan noteras att vissa medlemsstater redan har planerat att införa bestämmelser om anpassning i de befintliga avtalen. c) Från det att direktivet antogs den 22 september 1994 till dess att det införlivades, dvs. den 22 september 1996, slöts ungefär 450 avtal. Efter den 22 september 1996 minskade frekvensen och antalet ingångna avtal avsevärt. Framgången med dessa avtal kan utan tvivel förklaras av att de europeiska fackföreningarna var mycket engagerade i förhandlingsprocessen för de flesta av dessa avtal, vilket inte var fallet i fråga om de avtal som förhandlats fram i enlighet med artiklarna 5 och 6 i direktivet. En annan anledning som kan förklara minskningen i antalet förhandlingar och avtal kan vara att de flesta stora företag redan undertecknat ett avtal och att det nu är de små och medelstora multinationella företagens tur att upprätta ett europeiskt företagsråd. Dessa företag har särskilda egenskaper och krav och har ofta endast en liten andel fackföreningsanslutna. d) Antalet kontroverser kring direktivet om europeiska företagsråd är lågt med tanke på att de gränsöverskridande bestämmelserna som syftar till att upprätta ett system för information och samråd över gränserna är så pass nya. Trots detta har dock framför allt en händelse lett till att man undrat om den nuvarande texten är tillräckligt tydlig för att kunna garantera att informationen och samrådet utövas "snarast möjligt" och i alla fall innan beslutet fattas. e) Vid diskussionerna kring den praktiska tillämpningen av direktivet åberopades vid flera tillfällen hur viktigt det är med utbildning av ledamöterna i det särskilda förhandlingsorganet och det europeiska företagsrådet. Det huvudsakliga argumentet är att direktivet om europeiska företagsråd är ett instrument för gränsöverskridande representation som öppnar nya möjligheter för representationen av olika intressen och för den gränsöverskridande kommunikationen. Följaktligen kräver det att ledamöterna i det europeiska företagsrådet har en viss kompetensnivå. f) Ett annat problem som ofta kommer upp under diskussionerna om den praktiska tillämpningen av texten rör hur effektivt informationsflödet är mellan de olika nivåerna för arbetstagarrepresentation. För ett effektivt utbyte av information och samråd på gemenskapsnivå är det nödvändigt att det på nationell nivå finns bra 6 system för arbetstagarrepresentation i företagen eller grupper av företag är knutna till varandra. information nivåerna samråd olika och och att de för I artikel 15 i rådets direktiv 94/45/EG om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare fastställs följande: "Senast den 22 september 1999 skall kommissionen, i samråd med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter på europeisk nivå, granska direktivets tillämpning och särskilt undersöka om trösklarna för antalet anställda är relevanta för att vid behov föreslå kommissionen lämpliga ändringar. " I enlighet med bestämmelserna i denna artikel har kommissionen samrått med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter på europeisk nivå. Utvärderingen av den praktiska tillämpningen av direktivet kommer att fullföljas med beaktande av den pågående behandlingen i rådet och Europaparlamentet av ärenden knutna till denna fråga (Förslag till rådets direktiv om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen KOM(1998) 612 slutlig, 11. 11. 1998; Förslag till direktiv om arbetstagarinflytande i Europabolag). Med utgångspunkt i resultatet av denna utvärdering och utvecklingen i dessa andra frågor kommer kommissionen vid lämpligt tillfälle att fatta ett beslut om eventuell ändring av direktivet. 3. ANALYS AV ÅTGÄRDERNA FÖR GENOMFÖRANDE I LAGSTIFTNINGEN 3. 1. Tillämpningsområde 3. 1. 1. Materiellt och geografiskt tillämpningsområde a) I samtliga medlemsstater fastställs att det geografiska tillämpningsområdet är Europeiska unionen och Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Vissa av dem har uttryckligen uteslutit Förenade kungariket, men dessa bestämmelser måste ändras före den 15 december 1999 sedan direktiv 94/45/EG utvidgats till att omfatta Förenade kungariket genom direktiv 97/74/EG av den 15 december 1997. i är vissa länder b) Handelsflottan i tillämpningsområdet för texten för införlivande (B, E, IRL, FIN, S, D, A, P), medan andra länder (GR, I) inte ger denna sektor de rättigheter som framgår av direktivet. I Danmark och i Nederländerna är anställda inom handelsflottan inte uteslutna från tillämpningen av texten för införlivande, men de kan inte väljas eller utses till ledamöter av ett särskilt förhandlingsorgan eller ett europeiskt företagsråd. inbegripen implicit explicit eller c) Samtliga länder respekterar det materiella tillämpningsområde som fastställs i direktivet, såväl i fråga om antalet arbetstagare som gemenskapsföretagen eller grupperna av gemenskapsföretag skall ha (sammanlagt 1 000 och minst 150 i två dotterbolag eller verksamheter) som i fråga om kravet på att inbegripa enheter i åtminstone två medlemsstater. 7 d) För att beräkna antalet anställda använder sig samtliga länder av den definition av arbetstagare som ges i det nationella rättssystemet, i enlighet med vad som fastställs i direktivet. De gäller huvudsakligen kravet på ersättning och ett beroendeförhållande. arbetsförhållandet känneteckna som skall kriterier För själva bedömningen av antalet anställda hänvisas direkt eller indirekt till en beräkning över två år. Det finns vissa skillnader i hur man tagit med deltidsanställda i beräkningen. I Belgien tillämpas till exempel en beräkning som avviker något från regeln om prorata temporis. 2 I Irland tar man i beräkningen inte med arbetstagare som sedan mindre än 13 veckor arbetar mindre än åtta timmar i veckan. När man beräknar antalet arbetstagare i Spanien, beaktas de deltidsanställda på olika sätt beroende på vad de har för typ av kontrakt. 3 Antalet arbetstagare räknas om till heltidsanställda i sju länder (A, D, EL, F, FIN, NL, P) eller i annat fall enligt regeln prorata temporis (I). Vissa grupper är uteslutna som t. ex. IRL), hemarbetande (I), säsongsarbetande och tillfälligt anställda (FIN) eller ledningspersonalen (A, D, IRL). lärlingar (I, i för sina texter e) Alla länder utom Frankrike, Finland, Danmark, Nederländerna och Sverige föreskriver införlivande att de europeiska företagsrådens befogenheter och det tillämpningsområde för informations- och samrådsförfaranden som fastställts, i fråga om ett gemenskapsföretag, skall gälla samtliga verksamheter i medlemsstaterna och, fråga om en grupp av gemenskapsföretag, alla dess verksamheter i medlemsstaterna. Dock kan ett bredare tillämpningsområde föreskrivas i avtalet i enlighet med artikel 6 i direktivet. i 3. 1. 2. Begreppet företag eller grupp av företag a) Begreppet företag definieras inte av en rad länder som explicit (EL, IRL, I) eller implicit hänvisar till den definition som arbetats fram av EG-domstolen. Begreppet verksamhet preciseras i Irland utifrån ett kriterium av geografisk uppdelning. I Belgien har termen "verksamhet" definierats som den del av förtaget som inte är en juridisk person. I Österrike hänvisas till paragraf 34 i lagen om arbetsorganisation. Endast i de spanska och svenska texterna för införlivande nämns uttryckligen de offentliga företagen. I Italien och Belgien där direktivet har införlivats i den nationella lagstiftningen genom kollektivavtal (kompletterat för Belgiens del med en kunglig förordning om utvidgning som inte omfattar offentliga företag) täcks de inte in. Denna brist måste ännu avhjälpas. 2 3 Om de anställda arbetar 3/4 av heltid räknas de fullt ut, annars bara till hälften. Deltidsanställda med tillsvidareanställning eller med kontrakt på längre än två år innefattas i antalet fast anställda i företaget. Visstidsanställningar för kortare tid än två år tas med i beräkningen utifrån antalet dagar som personen i fråga arbetat under de två åren innan förhandlingsförfarandet inleddes. Ytterligare en arbetstagare beräknas för fyra hundra dagar som arbetats helt eller delvis. 8 i direktivet, b) Begreppet kontrollerande företag är tillräckligt utförligt beskrivet vilket gör att det inte funnits anledning att förändra det i texterna för införlivande. Texten återges ordagrant i Italien, Grekland, Sverige, Irland, Belgien, Österrike, Danmark och i Portugal, eller med en ordalydelse som skiljer sig något från direktivets men som följer direktivets antaganden och deras inbördes rangordning (i Irland, Tyskland och Spanien) och i Frankrike med vissa förtydliganden. I lagarna för införlivande hänvisas också ofta till den allmänna bolagsrätten, antingen för att klargöra eller för att göra tillägg till direktivets allmänna mekanismer. I Nederländerna respekteras de presumtioner som ställs upp genom direktivet liksom deras inbördes ordning, men vid bedömningen av kapital och rösträtt utelämnas i texten de tillfällen då ett företag förfogar över dessa på någon annans vägnar (indirekt deltagande). För övrigt tillskrivs de vidtagna åtgärderna fordringsägarna. I Finland ger hänvisningen till bolagsrätten anledning att tro att de antaganden som görs i direktivet också har bibehållits, liksom kriteriet "controlling interest" för att beteckna kontroll över dotterbolag. Den irländska texten har förtjänsten att där tas upp den svårighet som uppkommer av införlivande av samriskföretag (där vardera parten förfogar över 50 %). 3. 2. Begäran om förhandling Samtliga länder respekterar de förpliktelser som åläggs dem genom direktivet, såväl i fråga om de förpliktelser som gäller för den centrala ledningen som i fråga om fastställande av vilka enheter som är behöriga att begära att förhandling inleds (100 arbetstagare eller deras representanter i åtminstone två medlemsstater). I den italienska lagstiftningen fastställs dessutom att de fackföreningar som särskilt undertecknat förhandlingsorgan upprättas. kollektivavtalet gällande begära kan det att ett Vilka förpliktelser som åläggs den centrala ledningen preciseras i den svenska lagstiftningen och de förstärks i Nederländerna, Tyskland och Österrike i fråga om spridning av information till den lokala ledningen och till fackföreningarna. I Österrike har de som efterfrågar informationen rätt att av den centrala eller den lokala ledningen få uppgifter om antalet arbetstagare i företaget eller verksamheten. Dessa tydliggöranden är av stor betydelse eftersom informationen om upprättandet av ett särskilt förhandlingsorgan då når ut till samtliga berörda i gruppen av gemenskapsföretag. 3. 3. Det särskilda förhandlingsorganet 3. 3. 1. Geografiska och proportionella kriterier Samtliga länder respekterar direktivets bestämmelser i fråga om den geografiska fördelningen av det särskilda förhandlingsorganets ledamöter (en per land) samt fördelningen av de ytterligare ledamöterna i förhållande till antalet arbetstagare i varje land. Flera medlemsstater har vidareutvecklat fördelningen inom grupper av anställda och i Danmark fastställs tröskelnivåer för ytterligare ledamöter (en tröskel 9 vid 2 000 och därefter 5 000) men i samtliga fall tycks principen om proportionalitet efterlevas. 3. 3. 2. Antalet representanter i det representanter särskilda förhandlingsorganet ibland Antalet uttryckligen angivet (DK, EL, FIN, I, IRL, NL) medan det ibland inte omnämns alls (B, D, E, S, A, P). inte maximigränsen på 17 ledamöter som fastställs i direktivet (A, D, E, F) men förhandlingsorganet måste finnas i fler än 14 medlemsstater för att maximigränsen på 17 skall överskridas i dessa länder. fördelningen av ledamöter I vissa fall motsvarar (3-17) är 3. 3. 3. Ändring av förhandlingsorganets struktur under förhandlingens gång De flesta medlemsstaterna föreskriver särskilda förhandlingsorganets sammansättning under förhandlingens gång (A, F, FIN, I). Särskilda bestämmelser har dock införts i Spanien, Nederländerna, Portugal och Grekland om gemenskapsföretagets eller gruppen av gemenskapsföretags struktur skulle förändras. inte någon ändring av det 3. 3. 4. Representanter för tredje land De flesta länder har föreskrivit om möjligheten att integrera representanter för tredje land men i olika former. Dessa kan antingen delta som observatörer utan rösträtt (EL, E, F, NL, P) eller genom att landet tillåter att de väljs eller utses till fullvärdig ledamot enligt nationell lagstiftning (DK). Andra möjligheter är att man fastställer att frågan om hur de skall utses och vilken deras ställning skall vara bestäms genom ett särskilda avtal förhandlingsorganet (A, D, EL). I Portugal är den centrala ledningen inte tvungen att bära de kostnader som gäller dessa observatörer. som undertecknats ledningen centrala och den det av I Finland, Danmark, Italien och Belgien finns inga bestämmelser angående länder utanför EES-området. 3. 3. 5. Information om det gemensamma förhandlingsorganets sammansättning I de allra flesta medlemsstater föreskrivs att den centrala ledningen skall informeras om det särskilda förhandlingsorganets sammansättning, men i vissa länder, som t. ex. i Finland, fastställs att denna upplysningsskyldighet skall utvidgas till att gälla hela personalen, fackföreningarna och de lokala ledningarna (I) eller de lokala ledningarna (A). I Tyskland skall den centrala ledningen informera de lokala ledningarna, den befintliga arbetstagarrepresentationen samt fackföreningarna i den verksamhet som är belägen där. 3. 3. 6. Det särskilda förhandlingsorganets sammansättning Utnämningen av representanter till det särskilda förhandlingsorganet organiseras i varje land i enlighet med och beroende på vilka organisationer för representation som finns i landet. 10 Valet görs av medlemmarna i företagsrådet eller av det råd som Belgien: handhar frågor som rör hälsa och säkerhet. I annat fall kan den partssammansatta kommissionen tillåta de fackliga förtroendemännen att välja ledamöterna till det särskilda förhandlingsorganet för Belgien. Danmark: Valet görs förtroendemän eller av arbetstagarna. av ledamöterna i samarbetskommittén, av fackliga utser Tyskland: De representanterna: företagsråd på gruppnivå, centrala företagsråd, företagsråd på företagsnivå respektive på verksamhetsnivå. organisationerna, befintliga ordning, följande i Grekland: Representanterna väljs av fackföreningarna och när sådana inte finns av företagsrådet, därefter av arbetstagarna. efter Utnämning sker Spanien: representanterna för ledamöterna i företagsrådet eller personalombuden, ledamöterna i företagsråden och ombuden. en gemensam överenskommelse mellan fackföreningarna, som tillsammans utgör majoriteten av i förekommande fall av av genom överenskommelser mellan majoriteten företagsråden, eller eller företagsrådet Frankrike: Fackföreningarna utser representanterna bland de valda ledamöterna från bland inte finns någon företagsgruppen och om det fackföreningsrepresentanterna i fackförening i företagsgruppen i Frankrike så väljer arbetstagarna. verksamhetsnivå företagsrådet eller eller på Irland: överenskommelse mellan den centrala ledningen och arbetstagarna finns. Representanterna utses eller väljs av arbetstagarna, möjlighet till De Italien: utser representanterna. Om sådana inte finns, görs en överenskommelse mellan fackföreningarna och den centrala ledningen om utnämning av ledamöterna. som undertecknat kollektivavtalet fackföreningar Nederländerna: Representanterna väljs av företagsrådet på närmast högre nivå: företagsråd på gruppnivå, på central nivå, företagsråd. Om inte alla företagsråd finns representerade i dessa övriga råd, skall utnämningen göras gemensamt av de råd som inte finns representerade och företagsrådet på gruppnivå. Om en del av arbetstagarna inte är representerade i företagsrådet skall de ha möjlighet att uttala sig om valet av ledamöter till det särskilda förhandlingsorganet. Om det inte finns något företagsråd väljer arbetstagarna. Österrike: Representanterna utses av de befintliga organisationerna i följande ordning: företagsråd på gruppnivå, företagsråd, företagsråd på verksamhetsnivå. Fackföreningsrepresentanterna kan utnämnas särskilda förhandlingsorganet även om de inte är ledamöter av ett företagsråd. ledamöter i det till Portugal: Utnämning sker efter gemensam överenskommelse mellan, i tur och ordning, de valda organen och fackföreningarna, mellan de valda organen om det inte finns några fackföreningar representerade i företaget eller inom verksamheten, mellan de fackföreningar som företräder minst 2/3 av arbetstagarna, mellan de fackföreningar arbetstagarna. Om ingen överenskommelse kan nås, om ingen utnämning görs, om inget valt organ eller som företräder minst 5 % av 11 fackförening finns representanterna till det särskilda förhandlingsorganet utifrån listor som läggs fram av minst 100 eller 10 % av arbetstagarna. eller om minst 1/3 av arbetstagarna begär det, väljs i direkta och hemliga val, Val ingen Finland: överenskommelse skall valet organiseras av skyddsombuden och de personalombud som företräder flest arbetstagare. genom överenskommelse. Når man anordnas Valet görs av den fackförening som undertecknat det kontrollerande Sverige: företagets kollektivavtal. Om det finns flera fackföreningar, skall de förhandla fram en överenskommelse för att organisera valet. Når man ingen överenskommelse görs en utnämning av den fackförening som företräder flest arbetstagare. I alla de länder där företagsrådet eller företagets interna representanter utgör en stor del av arbetstagarrepresentationen, i synnerhet på området för information till och samråd med arbetstagarna (eller för medbeslutande), görs utnämningen av ledamöter till det särskilda förhandlingsorganet genom dem. Den centrala rollen ges alltså företagsrådet (eller det centrala företagsrådet eller företagsrådet på gruppnivå) i Tyskland, Österrike, Danmark, Finland, Frankrike, Nederländerna och Belgien, och en mindre roll ges till personalombuden eller de fackliga förtroendemännen i Danmark och i Belgien. Fackföreningarna spelar en viktig roll i utnämningen i Italien, Grekland, Portugal och i Spanien tillsammans med företagsrådet. Men de spelar även en indirekt roll, dels för att fackföreningarna utarbetar listorna med de valdas namn (F, S), dels för att de spelar en viktig roll vid utformningen av företagsråd eller företagsråd på gruppnivå. Andra anledningar är att ledamöterna i det särskilda förhandlingsorganet måste väljas från de listor som utarbetats av fackföreningarna (F) eller ha utsetts av dem som sköter utnämningen i andra hand (B). De val som anordnas i Sverige bland representanterna för de fackföreningar som undertecknat det gällande kollektivavtalet gör också att fackföreningarna spelar en viktig roll. Valsystemet i Irland kan på grund av att representationen är frivillig i landet inte grunda sig på redan befintlig representation. Valet av samtliga arbetstagare kan också ersättas av en undertecknad överenskommelse mellan arbetstagarna och ledningen i varje företag som berörs av den gränsöverskridande representationen. I brist på ett organ som huvudsakligen sköter utnämning och val av ledamöter till det särskilda förhandlingsorganet har medlemsstaterna vitt skilda system. Antingen sköts utnämningen av personalombud (B, DK) eller av skyddsombud (B, FIN) eller också utses ledamöterna genom överenskommelser mellan den centrala ledningen och fackföreningarna (I) eller arbetstagarna (IRL). Ännu ett alternativ är att man organiserar ett val som inbegriper samtliga arbetstagare (F, NL, P). I Sverige är det, om det inte finns någon fackförening som är bunden till det kontrollerande företaget genom kollektivavtal, den lokala arbetstagarorganisation som företräder flest arbetstagare som i andra hand ansvarar för utnämningen. 12 Det är endast tre medlemsstater som inte har föreskrivit några tilläggsmekanismer, nämligen Spanien, Tyskland och Österrike. I dessa länder har arbetstagarna rätt till en arbetstagarrepresentation och det faktum att det inte finns något företagsråd på verksamhetsnivå kan tillskrivas dem. Dessutom är tröskeln för att upprätta ett sådant råd låg (fem anställda i Österrike och i Tyskland, sex i Spanien). Slutligen bör det betonas att alla medlemsstater haft avsikten att säkerställa att arbetstagarna blivit representerade samt att upprätta ett system för utnämning av ledamöter till det särskilda förhandlingsorganet som står i överensstämmelse med de interna representationsstrukturerna som följer den roll som fackföreningarna spelar i medlemsstaterna. 3. 4. Avtal – artikel 6 De flesta medlemsstater respekterar vad som sägs i direktivet i fråga om innehållet i avtalet som är ett resultat av förhandlingen mellan den centrala ledningen och det särskilda förhandlingsorganet. Flera av dem har dock i sina nationella texter lagt till vissa bestämmelser som inte föreskrevs i direktivet: - I lagstiftningen i Spanien, Finland, Frankrike, Irland och Italien finns bestämmelser om valet av arbetstagarrepresentanter förhandlingsförfaranden och till det för europeiska företagsrådet. - Vad gäller innehållet i avtalet om ett europeiskt företagsråd finns i spansk och grekisk lagstiftning krav på fullständiga uppgifter om de parter som ingår avtalet. I det italienska förbundsövergripande avtalet krävs att innehållet i informationen och samrådet fastställs i avtalet. Enligt den irländska lagen skall det i avtalet fastställas dels hur informationen till arbetstagarrepresentanterna skall vidarebefordras till arbetstagarna i den berörda medlemsstaten, dels hur arbetstagarnas åsikter rörande informationen som lämnats skall registreras. Enligt den portugisiska lagstiftningen kan parterna bestämma vilken lag som skall tillämpas på avtalet samt vilka uppgifter som skall behandlas konfidentiellt. i gäller former avtalen innehållet om inrättande - Vad och samrådsförfarande kräver man i Frankrike, Irland och Nederländerna att det i avtalet fastställs på vilka tillämpas, hur informationen till och samrådet med arbetstagarna eller deras representanter skall ske för gränsöverskridande frågor som har en betydande inverkan på arbetstagarna, hur länge avtalet skall gälla samt hur det skall omförhandlas. I Österrike stadgas att avtalet även skall fastställa konsekvenserna av omstruktureringar för det europeiska företagsrådet. av verksamhet informations- förfarandet skall av I de flesta texter för införlivande hänvisas det till principen om kollektivavtalets självständighet. I de övriga antyds det implicit. I samtliga länder fastställs alltså genom avtalet alla villkoren för inrättandet av det valda gränsöverskridande representationsorganet och dess verksamhet. 13 I flera texter föreskrivs i princip skyldigheten att förhandla i god tro eller i en samarbetsvillig anda4. I Spanien föreskrivs uttryckligen att förhandlingarna kan avbrytas om ena parten uppträder i ond tro, vilket jämställs med en vägran att inleda förhandlingarna. I Belgien fastställs, utöver de obligatoriska faktorer som föreskrivs i direktivet, att ett protokoll skall sammanställas, i vilket alla konkreta åtgärder för det europeiska företagsrådets verksamhet fastställs. Dessa åtgärder specificeras i de andra länderna i företagsrådets arbetsordning. Vad gäller det europeiska företagsrådets arbetssätt och funktionssättet för informations- och samrådsförfarandet för arbetstagare i deras förbindelser med den centrala ledningen, fastställs i de danska, franska, finska och nederländska texterna inte uttryckligen att de är skyldiga att arbeta i en samarbetsvillig anda med vederbörlig hänsyn till ömsesidiga rättigheter och förpliktelser. En majoritet på två tredjedelar av rösterna krävs i flera länder (A, D, F, I, E, P) för att besluta att inte inleda förhandlingar eller för att avbryta pågående förhandlingar. Detta sägs inte uttryckligen i de övriga medlemsstaternas bestämmelser för införlivande. 3. 5. Tilläggsföreskrifter Samtliga medlemsstater respekterar villkoren för tillämpning av tilläggsföreskrifterna (vägran att inleda förhandlingar under sex månader eller om förhandlingarna efter tre år inte lett till något avtal), ibland med vissa ändringar. Finland, Italien och Sverige föreskriver att tilläggsföreskrifterna skall tillämpas om ett avtal som slöts innan direktivet trädde i kraft och som har löpt ut inte har förnyats inom sex månader efter det att det hävts (FIN) eller löpt ut (S). Spanien och Sverige föreskriver att tilläggsföreskrifterna skall tillämpas om ett avtal som slöts efter det att direktivet trädde i kraft inte har förnyats inom sex månader efter det att det löpt ut. 3. 5. 1. Om sammansättningen av ledamöter i det europeiska företagsrådet Samtliga medlemsstater antar bestämmelser om utnämning av ledamöterna i det europeiska företagsrådet som helt överensstämmer med bestämmelserna rörande sammansättningen av det särskilda förhandlingsorganet. Bestämmelserna om den geografiska fördelningen är också identiska med land). bestämmelserna för det särskilda förhandlingsorganet Detsamma gäller fördelningen av ledamöter i förhållande till antalet arbetstagare. (en ledamot per 4 I genomförandetexterna i Finland, Frankrike, Nederländerna och Sverige saknas bestämmelser om att förhandla i en samarbetvillig anda. I vissa stater, som Nederländerna, är principen att förhandla i en samarbetsvillig anda en allmän civilrättslig princip. Med tanke på motiveringens rättsverkan samt nationell rättspraxis på området begränsas inte begreppets rättsverkan av att det saknas i vissa texter. 14 Möjligheten att inrätta en särskild kommitté med tre ledamöter säkerställs av samtliga medlemsstater. I vissa medlemsstater (B, E, IRL) kan denna kommitté utvidgas till att omfatta fler ledamöter under särskilda omständigheter. ledamöter i Majoriteten av medlemsstaterna föreskriver uttryckligen att antalet kommittén som minst skall vara tre och som mest trettio (preciseras inte i B, NL och P). Österrike och Danmark tillåter att fackföreningsrepresentanter deltar, om dessa redan är ledamöter av ett nationellt företagsråd. 3. 5. 2. Om information och samråd Samtliga medlemsstater föreskriver information till och samråd med arbetstagarna i enlighet med vad som sägs i direktivet. I Italien, Frankrike, Spanien, Grekland, Österrike och Portugal inbegriper detta rätten att avge ett yttrande under särskilda omständigheter. I Nederländerna kan man avge ett yttrande om detta sammanställs inom rimlig tid efter mötet. I vissa medlemsstater (t. ex. IRL) preciseras att information och samråd med arbetstagarna inom ramen för det europeiska företagsrådet skall göras i god tro. Även om det i texterna inte uttryckligen nämns att man skall arbeta i en samarbetsvillig anda, kan denna förpliktelse betraktas som implicit, som ett resultat av texternas syfte eller allmänna rättsprinciper. Österrike och Tyskland utesluter delvis företag som intar en särskild ideologisk ståndpunkt från information och samråd genom det europeiska företagsrådet. I Sverige omfattas de inte på grund av verksamhetens mål och inriktning. 3. 5. 3. Om det europeiska företagsrådets befogenheter Det europeiska företagsrådets befogenheter i enlighet med vad som sägs i direktivet, såväl i fråga om det årliga mötet som under särskilda omständigheter, har införlivats troget i samtliga medlemsstater. Vad gäller den gränsöverskridande dimensionen i de frågor som behandlas skiljer sig ibland ordalydelsen i den nationella lagstiftningen något från direktivets. I fråga om det årliga mötet har samtliga medlemsstater, utöver kravet på en informationsrapport som sammanställts i förväg, behållit den allmänna behörigheten. Italien har lagt till lika möjligheter och Nederländerna miljön. Liksom i direktivet är förteckningen över ämnen inte uttömmande. De särskilda omständigheter som omnämns i direktivet (eller i närliggande ordalag, som i Italien, där det talas om betydande konsekvenser för arbetstagarnas intressen) föranleder i samtliga medlemsstater extra möten. Värt att notera är också de förberedande möten som uttryckligen föreskrivs i vissa länders lagstiftning (A, B, IRL, P) för att det europeiska företagsrådet skall kunna sammanträda före mötet med den centrala ledningen. I de andra medlemsstaterna sägs ingenting om denna möjlighet, trots att sådana förberedande möten uttryckligen föreskrivs i direktivet. Att det inte finns någon sådan bestämmelse gör dock inte att den centrala ledningen kan vägra att hålla ett sådant möte, eller andra lösningar, eftersom de är nödvändiga för att det europeiska företagsrådet skall fungera väl. 15 3. 5. 4. Om den tidsmässiga organisationen av information och samråd De uttryck som används i vissa texter för att fastställa när samrådet skall äga rum under särskilda omständigheter skiljer sig åt sinsemellan men är samtliga inspirerade av principen om "inom rimlig tid" (på franska: "en temps utile") som fastställts av EG-domstolen. Samrådet skall äga rum så snart som möjligt (IRL, FIN, NL, P) eller tillräckligt snart för att vara till nytta (E). Det faktum att det inte finns någon uttrycklig bestämmelse befriar inte den centrala ledningen från förpliktelsen rörande information och samråd "inom rimlig tid" eftersom det framgår av den tolkning som domstolen gjort av förpliktelsen att ge verkan åt gemenskapsbestämmelserna. Denna tolkning skall tillämpas av de nationella domarna. I flera medlemsstater (A, I, F, NL, P) föreskrivs dessutom att nya förhandlingar skall inledas inom fyra år efter genomförandet av tilläggsföreskrifterna. I Tyskland och i Österrike skall det europeiska företagsrådet besluta om huruvida förhandlingar skall inledas på nytt på grundval av artikel 6 i direktivet. 3. 5. 5. Om förändringar i gruppens struktur Förändringar i företagsrådets sammansättning fastställs i Danmark, Tyskland och Portugal beroende på antalet arbetstagare i de olika länderna, i Frankrike när företagsrådets ledamöter förnyas (vartannat år), i Nederländerna om det skett förändringar som motiverar en förändring (ytterligare ledamöter). 3. 5. 6. Om ordförandeskapet i företagsrådet Särskilda bestämmelser har antagits i vissa medlemsstater för att fastställa hur ordföranden i det europeiska företagsrådet skall utses. Antingen utses ordföranden genom en överenskommelse som skall träffas mellan den centrala ledningen och företagsrådet (EL, E, IRL) eller så växlar ordförandeskapet mellan ledningen och företagsrådet (NL). Andra möjligheter är att det framgår av inrättandeprotokollet (B), att ordföranden väljs av företagsrådets ledamöter (A, D) eller att ordförandeposten innehas av chefen för det kontrollerande företaget (F). 3. 6. Förhandsavtal (artikel 13) I samtliga medlemsstater återfinns de villkor för giltigförklarande av förhandsavtalen som ställs upp i artikel 13 i direktivet. I flera länder skiljer sig det datum som föreskrivs i direktivet (22. 9. 1996) från det datum då texterna för införlivande trädde i kraft och avtalen förklaras giltiga (D, F). I Österrike har lagen retroaktiv verkan, innebär att avtalen blir giltiga från och med det datum som fastställs i vilket direktivet. som undertecknats efter den 22 september 1996: Avtalet är giltigt om det undertecknats fram till november 1996 (Italien) eller fram till februari 1997 (Nederländerna). Italien och Nederländerna föreskrivs följande avtal för I 16 Enligt portugisisk rätt erkänns uttryckligen de avtal som slutits i ett tredje land, om de respekterar uppställda villkor, då nationell rätt är tillämplig. Villkoren i artikeln uttrycks klart i den belgiska lagstiftningen, där man beaktat samtliga situationer där undertecknandet medför att avtalet blir giltigt. 5 Detsamma gäller i Tyskland och i Nederländerna, där det krävs att lämpligt antal arbetstagare deltar, liksom i Spanien, där man kontrollerar om de som undertecknar avtalet är behöriga. 6 Vissa medlemsstater har infört fler kriterier än dem som föreskrivs i direktivets artikel 13 som villkor för dessa förhandsavtals giltighet. I Irland måste avtalet ha godkänts av majoriteten av de arbetstagare som omfattas av avtalet. I Österrike tillämpas skyddet av arbetstagarrepresentanterna enligt lag också i fråga om avtal inom ramen för artikel 13 och samtliga organ för arbetstagarrepresentation skall informeras om vad som sägs i avtalet. I Danmark skall avtalet gälla information om samråd i frågor som rör företag eller verksamhet i flera medlemsstater. Vissa medlemsstater (A, B, D, FIN) har tillåtit en översyn av de gällande avtalen under de närmaste sex månaderna efter den 22 september 1996 för att bringa dem i överensstämmelse med de krav som ställs upp i artikel 13. I Grekland och i Belgien har man lagt till villkor rörande avtalens skriftliga form för att tillåta att de förklaras giltiga. Möjligheten att förnya avtalen fastställs i Irland, Österrike, Frankrike, Tyskland, Belgien, Spanien och Nederländerna. För detta finns olika bestämmelser beroende på om avtalen har slutits för en bestämd eller obestämd tid. Slutligen har man i vissa medlemsstater valt att i det system som inrättats genom förhandsavtalen införliva förändringar i gruppens struktur (NL efter fem års tid). 3. 7. Experter det vilka enligt länder samtliga fastställs I särskilda bestämmelser förhandlingsorganet och det europeiska företagsrådet får biträdas av experter. I de flesta länder fastställs att det är obligatoriskt att biträdas av en expert (EL, DK, FIN, S) eller att den centrala ledningen kan begränsa finansieringen till att täcka utgifterna för en enda expert (A, B, D, EL, F, IRL, NL, P). I Nederländerna preciseras att det rör sig om en expert för varje punkt på dagordningen. Rätten att biträdas av flera experter, även om endast utgifterna för ett uppdrag finansieras av den centrala ledningen, gör det möjligt för det särskilda förhandlingsorganet och det europeiska företagsrådet att biträdas av fackföreningsrepresentanter tillhörande nationella eller som de kan anlita en expert på europeiska centralorganisationer fackområdet. samtidigt 5 6 Underskrift av de fackliga organisationer som har ingått kollektivavtal och som finns representerade i företagsgruppen, av majoriteten av personalrepresentanterna i den berörda medlemsstaten, av majoriteten av arbetstagarna, av en EU-organisation som är bemyndigad till detta av verksamhetens fackliga organisationer. Dessa presumtioner om vissa typer av undertecknares behörighet finns också i Tyskland, Frankrike och Italien. Finland och Nederländerna kräver också att behörigheten för den som undertecknar skall kontrolleras. 17 I de avtal som slutits i enlighet med artikel 6 är det tydligt att rätten att biträdas av en expert måste förhandlas fram liksom exakt hur utgifterna skall finansieras. 3. 8. Andra bestämmelser för organisationen 3. 8. 1. Ekonomiska och materiella resurser I samtliga länder fastställs att det åligger den centrala ledningen att stå för de utgifter som uppkommer av det gränsöverskridande representationsorganets verksamhet. När det gäller det särskilda förhandlingsorganet preciseras i allmänhet att det är de ekonomiska och materiella resurser som behövs för att det skall kunna utföra sina uppgifter som är föremål för denna finansiering (DK, FIN, P, A). Även om syftet inte är specificerat är det tydligt att de kostnader som skall bäras av den centrala ledningen fastställs konkret, utifrån de påvisbara behov verksamheten har. Ibland finns en detaljerad uppräkning av sådana behov (I, IRL, P, A), som t. ex. möten, material, resor, översättningar, logi, expertkostnader. I Sverige och i Spanien nämns även kostnaderna för att det särskilda förhandlingsorganet skall kunna bildas. För det europeiska företagsråd som inrättats enligt tilläggsföreskrifterna återfinns samma allmänna formulering, dvs. att de nödvändiga kostnaderna för det europeiska företagsrådets verksamhet skall bäras av den centrala ledningen. Dessa kostnader är i och stort sammanträdeskostnader, logi, material (utan förtydliganden om fax, telefon och datorer). I den tyska lagstiftningen nämns att lokaler måste tillhandahållas. översättningar, organisations- specificerade: resor, alltid sett I samtliga länder kan man förutse tvister om huruvida de kostnader som det europeiska företagsrådet ådragit sig är nödvändiga eller skäliga, vilket är upp till de nationella domarna att bedöma utifrån om dessa kostnader för verksamheten objektivt sett är nödvändiga för den gränsöverskridande representationen. 3. 8. 2. Resurser till representanterna I samtliga länder har representanterna rätt till frånvaro för att utföra sina uppdrag och denna frånvaro ger rätt till ersättning. Men antalet timmar som de har rätt till varierar kraftigt: 20 timmar per månad i Frankrike, 8 timmar var fjärde månad i Italien, 2 timmar per vecka i Grekland, 60 timmar per år i Spanien, nödvändig frånvaro tillåten i Österrike, skälig frånvaro tillåten i Irland, allmänna rättigheter som inte nämns i Nederländerna eller, fastställas i avtal mellan arbetsgivare och arbetstagarorganisationer. rättighet som skall i Sverige, 3. 9. Sekretess 3. 9. 1. Allmän tystnadsplikt införlivande har samtliga länder Med undantag för Belgien som endast har fastställt tystnadsplikt i ett tillägg till lagen för införlivande fastställt tystnadsplikt representanterna i det särskilda förhandlingsorganet och det europeiska företagsrådet samt för experterna. i sina texter för för Tystnadsplikten är allmän och fortlöpande, oftast utan tidsbegränsning men ibland tre år i Italien). med en tidsgräns (slut på samtliga mandatperioder i Irland, 18 Tystnadsplikten styr givetvis representanternas och experternas relationer med tredje man, men i Sverige och i Österrike preciseras också att tystnadsplikten inte gäller representanterna sinsemellan, detta för att undvika att rörande informationsflödet inom det europeiska företagsrådet. tvister uppstår 3. 9. 2. Rätten att inte vidarebefordra förtrolig information Rätten för den centrala ledningen att inte vidarebefordra information som den betraktar som förtrolig (artikel 8. 2 i direktivet) har införts i Danmark, Sverige, Italien, Grekland, Irland, Spanien, Nederländerna och i Portugal. Frankrike och Österrike har inte använt sig av denna möjlighet, och Tyskland har inte använt sig av den för det särskilda förhandlingsorganet. Om informationen är att betrakta som förtrolig bör kunna bedömas utifrån objektiva kriterier. Utöver de allmänrättsliga förfarandena föreskrivs ibland särskilda förfaranden i Grekland, Belgien samt i Portugal och i Finland kan frågan tas upp i skiljenämnd. 3. 9. 3. Påföljder vid brott mot tystnadsplikten I samtliga länder föreskrivs påföljder, vilka skiljer sig åt från land till land: ibland civilrättsliga (F, P), men oftast straffrättsliga påföljder (Irland "offence"), Tyskland, Finland, Frankrike (för företagshemligheter). I Spanien och i Grekland föreskrivs inga specifika påföljder. I Danmark finns de i en annan text än lagen för införlivande. Flera länder har särskilda förfaranden (ofta påskyndat förfarande) för de tvister som rör brott mot företagshemligheter (framför allt Frankrike, Tyskland och Belgien). 3. 10. Skydd för arbetstagarrepresentanter I samtliga länder skyddas de som har ett uppdrag som arbetstagarrepresentant. Principen om likabehandling nämns uttryckligen i vissa länder (D, EL, IRL) som en grundläggande säkerhet då de utövar sitt uppdrag. i skydd säkerställs Detta hur arbetstagarrepresentationen är organiserad. I vissa länder är detta skydd ett resultat av kollektivavtalet (DK), men oftast görs i texten för införlivandet en hänvisning till arbetstagarrepresentanternas, eller fackföreningsrepresentanternas allmänna ställning i landet (B, E, F, I, NL, S, A, P). förtroendemännens utgångspunkt land med fackliga varje de i För att avskeda representanterna krävs antingen en skälig grund som inte hänger samman med deras verksamhet eller ett allvarligt fel (FIN, F). De grunder som arbetsgivaren inte kan åberopa preciseras i Finland (sjukdom, strejk, religiösa uppfattningar osv. ). Särskilda förfaranden för förhandstillstånd angående uppsägning finns i Frankrike, Tyskland och Finland. 19 3. 11. Påföljder Samtliga länder har föreskrivit ett system för påföljder som skall tillämpas om någon bryter mot de förpliktelser som fastställs i direktivet, både när det gäller förpliktelsen att inrätta ett särskilt förhandlingsorgan och i fråga om att respektera de förpliktelser som rör det gränsöverskridande representationsorganets verksamhet. Systemen varierar: påföljderna härrör antingen från bestämmelser om brott mot kollektivavtal (DK, S) eller från arbetsrättens allmänna mekanismer. leder I vissa länder föreskrivs som påföljd olika typer av böter: DK (kompensatoriska böter), FIN (villkorade böter). Det kan också röra sig om straffrättsliga påföljder som IRL ("offence"), EL, E eventuellt (förvaltningsbrott), B (förvaltningsrättsliga böter), A och D (förvaltningsbrott), F ("délit d'entrave", dvs. en överträdelse bestående i att arbetsgivaren hindrar utnämnande P (vårdslöshetsbrott). till utdömande av diverse straff: arbetstagarerepresentant arbete), dennes eller en av Inte i alla länder preciseras om dessa påföljder skall tillämpas vid brott mot förpliktelserna då dessa härrör från ett förhandsavtal, vilket antyder att de gäller även för detta antagande, utom i Danmark och i Sverige, där förhandsavtalen inte täcks av påföljdssystemet. Överlag är det allmän domstol som skall utdöma dessa påföljder. I Grekland rör det sig om länsstyrelsen. Dessutom betalas böterna i Grekland till en fond för arbetstagarnas välbefinnande. 3. 12. Möjligheter till överklagan De behöriga domstolarna är i samtliga länder de som handlägger tvister som rör arbetstagarrepresentation. I de flesta fall (A, B, D, E, EL, F, I, S, NL och P) rör det sig om arbetsdomstolar (för individuella för kollektivavtalstvister) eller också domstol som dömer i bolagsrättsliga frågor (NL). (DK, FIN, F – domstolar allmänna och/eller tvister) I Irland har man valt skiljedomstol, vilket bör betonas med tanke på tvisternas gränsöverskridande karaktär (möjligt att överklaga endast i fråga om rättssak). Slutligen kan följande särdrag konstateras: I Finland har arbetsministeriet fått en övervakningsroll och i Italien föreslås i det förbundsövergripande avtalet att det skapas en särskild kommission som skall handlägga de specifika frågor som rör det gränsöverskridande organet. 20 BILAGA Hänvisningar till åtgärder för införlivande av direktiv 94/45/EG om de europeiska företagsråden – Rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare - Offentliggörande: Europeiska gemenskapernas officiella tidning, L 254, 30. 9. 1994, s. 64. – Rådets direktiv 97/74/EG av den 15 december 1997 om att utvidga rådets företagsråd eller ett direktiv 94/45/EG om inrättandet av ett europeiskt förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, till att avse Förenade kungariket- Offentliggörande: Europeiska gemenskapernas officiella tidning, L 10, 16. 1. 1998, s. 22. Belgien – Arrêté royal du 22. 03. 1996 rendant obligatoire la convention collective de travail n° 62, conclue le 6 Février 1996 au sein du Conseil national du Travail, concernant l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d'entreprises de dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs. Offentliggörande: Moniteur Belge, 11. 4. 1996, s. 8465. – Arrêté royal du 27. 11. 1998 rendant obligatoire la convention collective de travail n° 62bis du 6 octobre 1998 modifiant la convention collective de travail n° 62 du 6 février 1996, conclue au sein du Conseil national du Travail, concernant l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d'entreprises de dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs. Offentliggörande: Moniteur Belge, 16. 12. 1998, s. 935. – Arrêté royal portant exécution de l'article 8 de la loi du 23 avril 1998 portant des mesures d'accompagnement en ce qui concerne l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d'entreprises de dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs. Offentliggörande: Moniteur Belge, 17. 10. 1998, s. 1252. – Loi du 23 avril 1998 portant des mesures d'accompagnement en ce qui concerne l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les entreprises de dimension communautaire et les groupes d'entreprises de dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs Offentliggörande: Moniteur Belge, 21. 5. 1998, s. 2192. – Loi du 23 avril 1998 portant des dispositions diverses en ce qui concerne l'institution d'un comité d'entreprise européen ou d'une procédure dans les les groupes d'entreprises de entreprises de dimension communautaire et 21 dimension communautaire en vue d'informer et de consulter les travailleurs Offentliggörande: Moniteur Belge, 21. 5. 1998, s. 2192. Danmark Lov N. 371 af 22. 05. 1996 om europæiske samarbejdsudvalg - Offentliggörande: Ministerialtidende, j. nr. 1996-534-8. Tyskland Gesetz über Europäische Betriebsräte (EBRG) vom 28. 10. 1996 - Offentliggörande: Bundesgesetzblatt del I av 31. 10. 1996, s. 1548. Grekland Presidentdekret nr 40/97, 18. 3. 1997 - Offentliggörande: FEK A nr 39, 20. 3. 1997, s. 599 Spanien Ley 10/1997, de 24 de abril, sobre derechos de información y consulta de los trabajadores en las empresas y grupos de empresas de dimensión comunitaria N 10/97, 24. 4. 1997 - Offentliggörande: Boletín oficial del Estado N 99, 25. 4. 1997, s. 13258. Frankrike Loi N. 96-985 du 12. 11. 1996 relative à l'information et à la consultation des salariés dans les entreprises et les groupes d'entreprises de dimension communautaire, ainsi qu'au développement de la négociation collective - Offentliggörande: Journal Officiel de la République Française, 13. 11. 1996, s. 16527 Integrerad i Code du Travail i artiklarna L 439-1 med ändringar, L 439-6 till L 439-24, L 483-1-2 Irland Information and Consultation of Employees Act of 1996, Transnational Transnational of 1996 Information and Consultation of Employees Act (Commencement) Order of 1996, 3. 7. 1996 - Offentliggörande: Statutory Instruments n° 20 of 1996, Statutory Instruments n° 276 of 1996 Italien Accordo Interconfederale per il Recepimento della direttiva 94/45 CE del 22. 9. 1994, 06. 11. 1996 Nederländerna Wet van 23. 1. 1997 op de Europese ondernemingsraden tot uitvoering van richtlijn nr. 94/45/EG - Offentliggörande: Staatsblad 1997/32, s. 1–15, 4. 2. 1997 22 Portugal Lei n° 40/99 de 9 de Junho que assegura a informação e consulta dos trabalhadores em empresas ou grupos de empresas transnacionais e regula a instituição de conselhos de empresa europeus ou de procedimentos simplificados de informação e consulta em empresas e grupos de empresas de dimensão comunitária. DR n° 133 de 9 de Junho de 1999, p. 3237 e ss. Ikraftträdande: 9 juli 1999. Österrike Bundesgesetz vom 17. Oktober 1996, mit dem das Arbeitsverfassungsgesetz, das Arbeits- und Sozialgerichtsgesetzes und das Bundesgesetz über die Post- Betriebsverfassung geändert werden - Offentliggörande: Bundesgesetzblatt für die Republik Österreich Nr. 601/96, 31. 10. 1996 Finland Laki yhteistoiminnasta yrityksissä annetun lain muuttamisesta/Lag om ändring av lagen om samarbete inom företag 614/96, 9. 8. 1996 Sverige Lag (1996:359) om europeiska företagsråd, utfärdad den 9 maj 1996 Luxemburg Försenat införlivande 23


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1061/00 van Karin Riis-Jørgensen (ELDR) aan de Commissie. Ongelijke behandeling van eigen burgers door een lidstaat.

eurovoc_concepts:
Denmark
anti-discriminatory measure
infringement of EU law
paid leave
wage earner

formats: html pdf print

text: 28. 12. 2000 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 374 E/203 Is de Commissie van oordeel dat dit artikel strijdig is met de regelgeving betreffende de eenheidsmarkt? Is dit artikel volgens haar strijdig met de geest van de EU-regelgeving betreffende de eenheidsmarkt en/of met het beginsel van de eenheidsmarkt? Is artikel 19 eventueel strijdig met de richtlijn inzake e-commerce (in de veronderstelling dat deze wordt goedgekeurd volgens de recente overeenstemming in de Raad over een gemeenschappelijk standpunt)? Ondermijnt de benadering van de Britse regering het (cid:132)thuisland/land van herkomst(cid:148) controlebeginsel van de eenheidsmarkt? Welke maatregelen denkt de Commissie tegen de Britse regering te nemen indien zij van oordeel is dat dit artikel 19 inderdaad strijdig is met EU-wetten of beginselen? Heeft de Commissie klachten van burgers ontvangen in verband met dit artikel 19? Antwoord van de heer Bolkestein namens de Commissie (19 mei 2000) De Commissie is op de hoogte van het wetsvoorstel betreffende de financiºle diensten en markten (Financial Services and Markets Bill). De Commissie wil ervoor zorgen dat artikel 19, wanneer dit in werking treedt, in overeenstemming is met de beginselen van de interne markt en in het bijzonder met de ontwerp-richtlijn over een wettelijk kader voor de elektronische handel. (1) De Commissie en de Britse autoriteiten zijn hierover met elkaar in overleg. De Commissie heeft nog geen officiºle klachten over artikel 19 ontvangen, maar dit is ook nog niet in werking. (1) COM(98) 586 def. (2000/C 374 E/240) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1061/00 van Karin Riis-Jłrgensen (ELDR) aan de Commissie (4 april 2000) Betreft: Ongelijke behandeling van eigen burgers door een lidstaat Ik verwijs naar mijn schriftelijke vraag met voorrang aan de Europese Commissie (P-0555/00) (1) en meen dat ze niet beantwoord is. De Deense regering heeft een wetsontwerp tot wijziging van de vakantiewet ingediend. Het probleem is dat daarmee een verschillende behandeling van werknemers met een collectieve overeenkomst ingevoerd wordt, in vergelijking met werknemers zonder contract. Mijn vraag was: vindt de Europese Commissie het in overeenstemming met het verdrag dat een lidstaat zijn eigen burgers niet gelijk behandelt (cid:129) werknemers dus die onder een collectieve overeenkomst vallen tegenover werknemers zonder collectieve overeenkomst (cid:129) zodat degenen die onder een collectieve overeenkomst vallen, moeilijkheden krijgen om verlofdagen naar een volgend jaar over te brengen, terwijl die moeilijkheid niet geldt voor degenen die zonder overeenkomst in dienst genomen zijn? Vindt de Europese Commissie het te verantwoorden dat een lidstaat zijn eigen burgers discrimineert naargelang ze wel of niet onder een collectieve arbeidsovereenkomst vallen? (1) PB C 303 E van 24. 10. 2000. C 374 E/204 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 28. 12. 2000 Antwoord van mevrouw Diamantopoulou namens de Commissie (15 mei 2000) Zoals de Commissie al geantwoord heeft op de schriftelijke vraag P-0555/00 (1) van de geachte afgevaar- digde, valt die kwestie onder de bevoegdheid van de Deense autoriteiten, voor zover de Deense wetgeving in haar gewijzigde versie garandeert dat artikel 7 van Richtlijn 93/104/EG van de Raad van 23 november 1993 betreffende een aantal aspecten van de organisatie van de arbeidstijd (2), wordt nageleefd. In het algemeen stellen wij evenwel vast dat de wettelijke regelingen van de lidstaten dikwijls en op diverse gronden een onderscheid maken tussen de rechten en plichten van hun burgers. Voor zover die ongelijke behandeling niet berust op grondslagen die in strijd zijn met het communautair recht, moet de redelijkheid van die bepalingen op nationaal niveau worden beoordeeld. (1) PB C 303 E van 24. 10. 2000. (2) PB L 307 van 13. 12. 1993. (2000/C 374 E/241) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1063/00 van Hiltrud Breyer (Verts/ALE) aan de Commissie (4 april 2000) Betreft: Het Eid-el-Kabir-ritueel (cid:129) een veronachtzaming van EU-richtlijnen en Franse wetgeving Het zou de Commissie bekend moeten zijn dat het religieuze slachten van schapen bij het jaarlijks bij Parijs plaatsvindende Eid-el-Kabir-festival gewelddadig en illegaal is. Het schendt op eclatante wijze niet alleen Franse wetgeving, maar ook richtlijn 93/119/EG van de Raad (1), die met name ritueel slachten in de openlucht verbiedt. Bovendien worden de dieren voor het slachten vaak ernstig mishandeld, hetgeen indruist tegen richtlijn 93/119/EG. 1. Waarom heeft de EU-Commissie als hoedster van de Verdragen en wetgeving tot nu toe niets ondernomen? 2. Wanneer zal de Commissie tegen Frankrijk (overeenkomstig artikel 226) een inbreukprocedure openen wegens niet-omzetting van richtlijn 93/119/EG? (1) PB L 340 van 31. 12. 1993, blz. 21. Antwoord van de heer Byrne namens de Commissie (11 mei 2000) De lidstaten zijn verantwoordelijk voor de tenuitvoerlegging van de communautaire wetgeving betreffende het slachten en doden van dieren, in overeenstemming met de bepalingen van richtlijn 93/119/EG van de Raad van 22 december 1993 inzake de bescherming van dieren bij het slachten of doden. De Commissie is op de hoogte van de manier waarop de dieren tijdens dit evenement worden behandeld. De ontoereikende capaciteit van de slachthuizen in sommige stedelijke gebieden in Frankrijk lijkt een van de redenen te zijn voor de klachten over de behandeling van de dieren tijdens dit festival. De Commissie is van oordeel dat de Franse overheden een praktische oplossing moeten vinden voor het probleem van de capaciteit van hun slachthuizen. Anderzijds is het onaanvaardbaar dat men de dieren tijdens het fixeren en slachten nodeloos doet lijden. De Commissie heeft de Franse autoriteiten erop gewezen dat er dringend iets aan deze toestand moet worden gedaan. Zij hebben de Commissie verzekerd dat zij voor de aanvang van het festival een groot aantal maatregelen nemen, en dat er onder meer nauwe contacten worden gelegd om de verschillende religieuze en culturele Islamitische groeperingen te betrekken bij de discussies, om verbeteringen aan te brengen op het gebied van dierenwelzijn en hygiºnische omstandigheden


title: Luonnos: EY-Turkki-tulliyhteistyökomitean päätös tiettyjen yhteisön tai Turkin kanssa etuuskohtelusopimuksen allekirjoittaneiden maiden antamien yhteisön tai Turkin alkuperän osoittavien EUR.1-tavaratodistusten tai kauppalaskuilmoitusten hyväksymisestä

eurovoc_concepts:
Türkiye
association agreement (EU)
common customs tariff
competition
customs union
free movement of goods


title: INTERROGAZIONE SCRITTA E-1040/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione. Aiuti finanziari all'industria petrolifera britannica.

eurovoc_concepts:
EU aid
United Kingdom
aid to industry
oil industry

text: 13. 2. 2001 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee C 46 E/109 Tenendo conto del disposto della direttiva quadro sull(cid:146)acqua, attualmente all(cid:146)esame del Comitato di conciliazione, e della buona volont(cid:224) ivi conclamata di ridurre l(cid:146)impatto delle attivit(cid:224) umane sulla situazione ecologica dei vari bacini idrografici, si chiede alla Commissione se ritiene che il sistema di prosciugamento utilizzato per la costruzione di questi appartamenti di lusso potrebbe, ai sensi della legislazione comuni- taria, costituire un reato contro l(cid:146)ambiente. Non ritiene la Commissione che sia stata manifestamente violata la direttiva 85/337/CEE (1) (riv. 97/11/ CE) (2) concernente la valutazione delle ripercussioni di determinati progetti pubblici e privati sull(cid:146)ambiente, relativamente alla quale Ł pendente una procedura di infrazione dinanzi alla Corte di giustizia europea per trasposizione scorretta e fuori termine della direttiva (Causa C-474/99)? (1) GU L 175 del 5. 7. 1985, pag. 40. (2) GU L 73 del 14. 3. 1997, pag. 5. Risposta data dalla sig. ra Wallstr(cid:246)m a nome della Commissione (23 maggio 2000) La direttiva quadro sulle acque non Ł ancora entrata in vigore. Per quanto concerne la qualifica di «attentato all(cid:146)ambiente» per i fatti comunicati dall(cid:146)onorevole parlamen- tare, si precisa che la nozione di «attentato all(cid:146)ambiente» non esiste attualmente nel diritto comunitario. Spetta alle giurisdizioni penali dei singoli Stati membri valutare se sussista. In riferimento alla direttiva 85/337/CEE del Consiglio, del 27 giugno 1985, concernente la valutazione delle ripercussioni di determinati progetti pubblici e privati sull(cid:146)ambiente (1), si fa osservare che l(cid:146)articolo 2 prevede che i progetti per i quali si prevede un impatto ambientale importante, segnatamente per la loro natura, le loro dimensioni o la loro ubicazione, formino oggetto di una valutazione dell(cid:146)impatto prima del rilascio dell(cid:146)autorizzazione. Tale disposizione si applica ai progetti elencati negli allegati I e II della direttiva. Nell(cid:146)ipotesi in cui il progetto di cui trattasi sia contemplato dalla direttiva 85/337/CEE, potrebbe rientrare solo in una delle categorie dell(cid:146)allegato II della direttiva (il punto 10, lettera b) riguardante i lavori di sistemazione urbana e il punto 11, lettera a) relativo ai villaggi di vacanza e ai complessi alberghieri). Ai sensi dell(cid:146)articolo 4, paragrafo 2, i progetti appartenenti alle classi elencate nell(cid:146)allegato II, formano oggetto di una valutazione quando gli Stati membri ritengono che le loro caratteristiche lo richiedano. Si fa inoltre osservare che la Commissione ha avviato una procedura di infrazione nei confronti della Spagna, a causa del recepimento incorretto della direttiva 85/337/CEE. La Commissione ha deciso di adire la Corte di giustizia per tale motivo (2). La Commissione, nella sua qualit(cid:224) di custode dei trattati, prender(cid:224) in ogni modo i provvedimenti necessari a garantire che nel caso in presenza il diritto comunitario sia rispettato. (1) GU L 175 del 5. 7. 1985. (2) Causa C-474/99. (2001/C 46 E/115) INTERROGAZIONE SCRITTA E-1040/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione (4 aprile 2000) Oggetto: Aiuti finanziari all(cid:146)industria petrolifera britannica In risposta all(cid:146)interrogazione E-0218/00 (1) la commissaria de Palacio comunica che dal 1975 la Commis- sione ha concesso aiuti finanziari al Regno Unito per un importo totale di 189,05 milioni di euro. C 46 E/110 Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:224) europee IT 13. 2. 2001 Pu(cid:242) la Commissione indicare la ripartizione di tale importo su base annuale e per impresa beneficiaria nel Regno Unito? (1) GU C 330 E del 21. 11. 2000, pag. 104. (2001/C 46 E/116) INTERROGAZIONE SCRITTA E-1041/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione (4 aprile 2000) Oggetto: Aiuti finanziari all(cid:146)industria petrolifera francese In risposta all(cid:146)interrogazione E-0218/00 (1) la commissaria de Palacio comunica che dal 1975 la Commis- sione ha concesso aiuti finanziari alla Francia per un importo totale di 270,49 milioni di euro. Pu(cid:242) la Commissione indicare la ripartizione di tale importo su base annuale e per impresa beneficiaria in Francia? (1) GU C 330 E del 21. 11. 2000, pag. 104. (2001/C 46 E/117) INTERROGAZIONE SCRITTA E-1042/00 di Bart Staes (Verts/ALE) alla Commissione (4 aprile 2000) Oggetto: Aiuti finanziari all(cid:146)industria petrolifera italiana In risposta all(cid:146)interrogazione E-0218/00 (1) la commissaria de Palacio comunica che dal 1975 la Commis- sione ha concesso aiuti finanziari all(cid:146)Italia per un importo totale di 119,36 milioni di euro. Pu(cid:242) la Commissione indicare la ripartizione di tale importo su base annuale e per impresa beneficiaria in Italia? (1) GU C 330 E del 21. 11. 2000, pag. 104. Risposta comune data dalla sig. ra de Palacio in nome della Commissione alle interrogazioni scritte E-1040/00, E-1041/00 e E-1042/00 (16 maggio 2000) Dal 1975 esistono programmi comunitari di sostegno finanziario a favore della tecnologia innovativa per l(cid:146)esplorazione, la produzione e il trasporto di idrocarburi. In risposta all(cid:146)interrogazione scritta E-0218/00 (1) dell(cid:146)onorevole parlamentare, la Commissione ha fornito una ripartizione per anno e per Stato membro di questo sostegno. Circa la richiesta di una ripartizione dettagliata per societ(cid:224), la Commissione pu(cid:242) fornire i dati relativi al periodo 1990-1998. Queste informazioni sono trasmesse direttamente all(cid:146)onorevole parlamentare e alla segreteria del Parlamento. Va notato comunque che l(cid:146)assegnazione del sostegno ad alcuni Stati membri pu(cid:242) talvolta trarre in inganno in quanto i contratti collegati al contraente principale spesso coinvolgono diversi partecipanti di diversi Stati membri. Circa i dati richiesti per il periodo 1975-1990, va notato che ci(cid:242) richiederebbe, a causa della mancanza di supporto elettronico per i dati a tale periodo, una ricerca lunga e difficile che la Commissione non Ł in grado di svolgere. (1) GU C 330 E del 21. 11. 2000, pag. 104


title: SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1036/00 van María Sornosa Martínez (PSE) aan de Commissie. Daling van het grondwaterpeil in het gewest Les Marínes (Valencia ‐ Spanje).

eurovoc_concepts:
Community of Valencia
Spain
building industry
environmental impact
groundwater
infringement of EU law

text: C 46 E/108 Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen NL 13. 2. 2001 Methyl-tertiair-butylether (MTBE) staat op de derde, in 1997 gepubliceerde lijst van prioriteitsstoffen voor beoordeling, zoals vastgesteld in het kader van Verordening (EEG) nr. 793/93 van de Raad van 23 maart 1993 inzake de beoordeling en de beperking van de risico(cid:146)s van bestaande stoffen (1) (Verordening (EG) nr. 143/97 van de Commissie van 27 januari 1997 betreffende de derde lijst van prioriteitsstoffen krachtens Verordening (EEG) nr. 793/93 van de Raad (2)). De communautaire risicobeoordeling zal betrek- king hebben op de mogelijke problemen op het gebied van milieu en volksgezondheid, rekening houdend met de Amerikaanse bevindingen. Het voltooide risicobeoordelingsverslag zal voor een onafhankelijke beoordeling door vakgenoten aan het Wetenschappelijk ComitØ voor de toxiciteit, de ecotoxiciteit en het milieu worden voorgelegd. De Commissie heeft de lidstaten in augustus 1999 per brief gevraagd of zij problemen met verontreiniging (onder meer van water) door MTBE hebben ondervonden. Aangezien de meeste lidstaten tot nu toe geen enkele informatie hebben doorgestuurd, is de Commissie niet bij machte een grondige beoordeling van de situatie te geven. Voor zover de Commissie momenteel weet (cid:129) hetgeen op beperkte informatie gebaseerd is (cid:129) zijn er op communautair niveau geen significante problemen met MTBE in het water. Wat drinkwater betreft, zij erop gewezen de lidstaten krachtens de nieuwe drinkwaterrichtlijn (Richtlijn 98/83/EG van de Raad van 3 november 1998 betreffende de kwaliteit van voor menselijke consumptie bestemd water (3)) waarden moeten vaststellen voor aanvullende parameters die niet in de richtlijn zijn opgenomen indien de bescherming van de volksgezondheid op hun grondgebied of een deel daarvan dit vereist (artikel 5, lid 3). Indien nodig zullen op die gebieden waar problemen zijn opgetekend maatregelen ter vermindering van het risico worden aanbevolen en wetgevende maatregelen worden genomen. In dit stadium zal de Commissie nagaan of er alternatieven voor MTBE moeten worden onderzocht. In het kader van de braakleggingsregeling voor niet voor voedingsdoeleinden bestemde producten van de landbouw is de productie van grondstoffen zoals suikerbieten of granen voor het produceren van duurzame energie in elk geval toegelaten, waardoor de verwerkende industrie tegen relatief lage prijzen toegang tot de grondstoffen krijgt. (1) PB L 84 van 5. 4. 1993. (2) PB L 25 van 28. 1. 1997. (3) PB L 330 van 5. 12. 1998. (2001/C 46 E/114) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1036/00 van Mar(cid:237)a Sornosa Mart(cid:237)nez (PSE) aan de Commissie (4 april 2000) Betreft: Daling van het grondwaterpeil in het gewest Les Mar(cid:237)nes (Valencia (cid:129) Spanje) Inwoners, eigenaars en landbouwers van het plaatsje DŁnia, in het gewest Les Mar(cid:237)nes (Valencia), hebben klacht ingediend tegen het bouwbedrijf Blau Verd S. L. , dat een terrein aan het droogleggen is om te kunnen beginnen aan de funderingswerken met het oog op de bouw van luxeappartementen. Het grondwaterpeil is daardoor met meer dan 1,2 meter gedaald. De werkzaamheden worden zonder de wettelijk voorgeschreven milieueffectrapportage uitgevoerd op een voormalig kampeerterrein, waar voor- noemd bedrijf verscheidene pompmachines heeft ge(cid:239)nstalleerd die dag en nacht het water uit de grond pompen, teneinde zo spoedig mogelijk de funderingswerken te kunnen aanvatten. Het uit de grond gehaalde water wordt rechtstreeks in de riolering overgepompt en komt vervolgens in de zee terecht, zodat enorme hoeveelheden water verloren gaan in een zone die nochtans te lijden heeft van de droogte. De indieners van de klacht wijzen erop dat verscheidene waterputten reeds helemaal zijn verdroogd, hetgeen nog nooit was gebeurd. De werkzaamheden bemoeilijken niet alleen de bevloeiing van de sinaasappelboomgaarden, die kenmerkend zijn voor de autochtone landbouw, maar kunnen op middellange termijn ook een milieucatastrofe veroorzaken. De indieners van de klacht beschouwen de verspilling van het onmisbare water als een (cid:132)aanslag op het milieu(cid:148). 13. 2. 2001 NL Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen C 46 E/109 In de naar het bemiddelingscomitØ verwezen kaderrichtlijn inzake water wordt gesteld dat het effect van de menselijke activiteiten op de milieusituatie van de stroom- en neerslaggebieden moet worden beperkt. Is de Commissie dan ook niet van oordeel dat het voor de bouw van de luxeappartementen toegepaste droogleggingssysteem een inbreuk vormt op de communautaire milieuwetgeving? Gaat het hier niet om een duidelijk geval van schending van richtlijn 85/337/EEG (1) (rev. 97/11/EG (2)) betreffende de milieueffectbeoordeling van bepaalde openbare en particuliere projecten, die Spanje niet tijdig en correct omgezet heeft, zodat tegen dit land een inbreukprocedure bij het Europese Hof van Justitie werd ingeleid (zaak C-474/99)? (1) PB L 175 van 5. 7. 1985, blz. 40. (2) PB L 73 van 14. 3. 1997, blz. 5. Antwoord van mevrouw Wallstr(cid:246)m namens de Commissie (23 mei 2000) Er zij op gewezen dat de kaderrichtlijn water tot dusver nog niet in werking is getreden. Op de vraag of de door het geachte parlementslid medegedeelde feiten een milieudelict kunnen vormen volgens de communautaire wetgeving, dient te worden geantwoord dat het begrip milieudelict in het huidige Gemeenschapsrecht niet voorkomt. Het zijn de rechtbanken van de diverse lidstaten die moeten beoordelen of er sprake is van een dergelijk delict. Wat Richtlijn 85/337/EEG van de Raad van 27 juni 1985 betreffende de milieueffectbeoordeling van bepaalde openbare en particuliere projecten (1) betreft, zij erop gewezen dat in artikel 2 is bepaald dat projecten die een aanzienlijk milieueffect kunnen hebben, met name gezien hun aard, omvang of ligging, worden onderworpen aan een beoordeling van die effecten voordat een vergunning wordt verleend. Deze bepaling is van toepassing op de in de bijlagen I en II van de richtlijn vermelde projecten. Indien het betrokken project zou vallen onder Richtlijn 85/337/EEG, zou het slechts kunnen gaan om een van de categorieºn van bijlage II van de richtlijn (punt 10, sub b) omvat werken voor stadsprojecten en punt 11 sub a) omvat vakantiedorpen en hotelcomplexen). Volgens artikel 4, lid 2, moeten projecten van de in bijlage II genoemde categorieºn worden onderworpen aan een beoordeling indien de betrokken lidstaat van oordeel is dat hun kenmerken zulks noodzakelijk maken. Er zij op gewezen dat de Commissie een inbreukprocedure tegen Spanje is begonnen wegens de onjuiste omzetting van Richtlijn 85/337/EEG in het Spaanse recht. De Commissie heeft derhalve besloten een beroep in te stellen bij het Hof van Justitie (2). De Commissie zal in elk geval, in haar hoedanigheid van hoedster van de Verdragen de nodige maatregelen nemen om erop toe te zien dat in dit geval het Gemeenschapsrecht wordt nageleefd. (1) PB L 175 van 5. 7. 1985. (2) Zaak C-474/99. (2001/C 46 E/115) SCHRIFTELIJKE VRAAG E-1040/00 van Bart Staes (Verts/ALE) aan de Commissie Betreft: Financiºle steun aan de Britse petroleumindustrie (4 april 2000) In antwoord op vraag E-0218/00 (1) deelt mevrouw de Palacio mee dat de Commissie sinds 1975 steun heeft verstrekt aan het Verenigd Koninkrijk voor een totaalbedrag van 189,05 miljoen euro


title: Verordnung (EG) Nr. 712/2000 der Kommission vom 4. April 2000 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 500/2000 und zur Erhöhung der Dauerausschreibung für den Wiederverkauf auf dem Binnenmarkt von Gerste aus Beständen der spanischen Interventionsstelle auf 200 000 Tonnen

eurovoc_concepts:
Spain
award of contract
barley
intervention agency
single market

formats: pdf print

text: L 84/12 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 5. 4. 2000 VERORDNUNG (EG) Nr. 712/2000 DER KOMMISSION vom 4. April 2000 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 500/2000 und zur Erhöhung der Dauerausschreibung für den Wiederverkauf auf dem Binnenmarkt von Gerste aus Beständen der spanischen Interventions- stelle auf 200 000 Tonnen DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN — gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für 30. Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EG) Nr. 1253/1999 (2), insbesondere auf Artikel 5, (3) (4) Angesichts der heutigen Marktlage aus zum Beständen der Verkauf auf dem Binnenmarkt angebotene Menge auf 200 000 Tonnen Gerste erhöht werden. spanischen Interventionsstelle sollte die Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsaus- schusses für Getreide — in Erwägung nachstehender Gründe: (1) (2) Die bei einem Weiterverkauf von Getreide aus Beständen der Interventionsstellen einzuhaltenden Verfahren und Regeln sind durch die Verordnung (EWG) Nr. 2131/93 der Kommission (3), zuletzt geändert durch die Verord- nung (EG) Nr. 39/1999 (4), festgelegt. Mit der Verordnung (EG) Nr. 500/2000 der Kommis- sion (5) wurde eine Dauerausschreibung für den Wieder- verkauf auf dem Binnenmarkt von 100 000 Tonnen spanischen Interventionsstelle Gerste im Besitz der eröffnet. HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN: Artikel 1 In Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 500/2000 wird die Angabe von „100 000 Tonnen“ durch „200 000 Tonnen“ ersetzt. Artikel 2 Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amts- blatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitglied- staat. Brüssel, den 4. April 2000 Für die Kommission Franz FISCHLER Mitglied der Kommission (1) ABl. L 181 vom 1. 7. 1992, S. 21. (2) ABl. L 160 vom 26. 6. 1999, S. 18. (3) ABl. L 191 vom 31. 7. 1993, S. 76. (4) ABl. L 5 vom 9. 1. 1999, S. 64. (5) ABl. L 61 vom 8. 3. 2000, S. 3


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-1061/00 af Karin Riis-Jørgensen (ELDR) til Kommissionen. Forskelsbehandling af en medlemsstats egne borgere.

text: 28. 12. 2000 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 374 E/203 indre marked? Strider Mener Kommissionen, at denne paragraf strider mod lovgivningen om det paragraffen efter Kommissionens opfattelse mod (cid:229)nden i EU(cid:146)s lovgivning om det indre marked og/eller mod princippet om det indre marked? Er der sandsynlighed for, at paragraf 19 vil v(cid:230)re i strid med direktivet om e-handel (hvis man g(cid:229)r ud fra, at det gennemfłres i overensstemmelse med den f(cid:230)lles holdning, som R(cid:229)det for nylig har fastlagt)? Underminerer den britiske regerings indfaldsvinkel det indre markeds princip om, at det er virksomhe- dernes eget hjemland/oprindelsesland, der varetager kontrollen? Kan Kommissionen, hvis det er dens opfattelse, at paragraf 19 strider mod en EU-lov eller et EU-princip, oplyse, hvilke foranstaltninger den agter at tr(cid:230)ffe over for den britiske regering? Har Kommissionen modtaget klager over paragraf 19 fra offentligheden? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Frederik Bolkestein (19. maj 2000) Kommissionen er opm(cid:230)rksom p(cid:229) lovforslaget om finansielle tjenesteydelser og finansielle markeder. Kommissionen słger at sikre at paragraf 19, n(cid:229)r den tr(cid:230)der i kraft, er i overensstemmelse med principperne for det indre marked, herunder navnlig bestemmelserne i direktivforslaget om visse retlige i det indre marked (1). Kommissionen og de britiske myndigheder er i aspekter af elektronisk handel lłbende kontakt desang(cid:229)ende. Kommissionen har ikke modtaget nogen officielle klager vedrłrende paragraf 19, som endnu ikke er tr(cid:229)dt i kraft. (1) KOM(98) 586 endelig udg. (2000/C 374 E/240) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1061/00 af Karin Riis-Jłrgensen (ELDR) til Kommissionen Om: Forskelsbehandling af en medlemsstats egne borgere (4. april 2000) Under henvisning til mit prioriterede skriftlige spłrgsm(cid:229)l til Kommissionen (P-0555/00) (1), mener jeg ikke Kommissionen besvarede mit spłrgsm(cid:229)l. Den danske regering har fremsat et lovforslag til (cid:230)ndring af den danske ferielov. Problemet er, at denne lov forskelsbehandler arbejdstagere med kollektiv overenskomst i forhold til arbejdstagere uden overenskomst. Mit spłrgsm(cid:229)l var fłlgende: Finder Kommissionen det i overensstemmelse med Traktaten, at et medlems- land forskelsbehandler egne borgere, (cid:129) alts(cid:229) ansatte der er omfattet af kollektiv overenskomst kontra ansatte uden kollektiv overenskomst (cid:129) s(cid:229)ledes at de, der er omfattet af en kollektiv overenskomst f(cid:229)r mulighed for at overfłre feriedage til et nyt ferie(cid:229)r, mens de der ikke er omfattet af en overenskomst ikke bliver tilbudt denne mulighed? Finder Kommissionen det rimeligt, at et medlemsland diskriminerer egne borgere afh(cid:230)ngig af om man er omfattet af en kollektiv overenskomst eller ej? (1) EFT C 303 E af 24. 10. 2000. C 374 E/204 De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende DA 28. 12. 2000 Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Anna Diamantopoulou (15. maj 2000) Som Kommissionen n(cid:230)vnte i sit svar p(cid:229) det (cid:230)rede medlems skriftlige forespłrgsel P-0555/00 (1), er det de danske myndigheder, som er ansvarlige for det spłrgsm(cid:229)l, som det (cid:230)rede medlem rejser, under foruds(cid:230)t- ning af at det sikres, at dansk lovgivning efter en eventuel (cid:230)ndring overholder artikel 7 i R(cid:229)dets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettel(cid:230)ggelse af arbejdstiden (2). Det kan dog i al almindelighed siges, at lovgivningen i medlemsstaterne ofte af flere (cid:229)rsager skelner mellem forskellige borgeres rettigheder og pligter. S(cid:229)fremt denne skelnen ikke sker af (cid:229)rsager, som overtr(cid:230)der f(cid:230)llesskabsretten, m(cid:229) s(cid:229)danne bestemmelsers rimelighed imidlertid vurderes p(cid:229) nationalt plan. (1) EFT C 303 E af 24. 10. 2000. (2) EFT L 307 af 13. 12. 1993. (2000/C 374 E/241) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-1063/00 af Hiltrud Breyer (Verts/ALE) til Kommissionen (4. april 2000) Om: Eid-el-Kabir-ritualet (cid:129) en kr(cid:230)nkelse af EU-direktiver og fransk lovgivning Det turde v(cid:230)re Kommissionen bekendt, at den religiłse f(cid:229)reslagtning under den (cid:229)rlige Eid-el-Kabir-festival ved Paris er brutal og ulovlig. Det er ikke kun p(cid:229) eklatant vis i modstrid med fransk lov, men ogs(cid:229) med R(cid:229)dets direktiv 93/119/EF (1), der bl. a. forbyder rituel slagtning i det fri. Desuden pines og mishandles dyrene ofte meget inden slagtningen, hvilket er i modstrid med artikel 3 i direktiv 93/119/EF. Hvorfor har Kommissionen som traktaternes og den europ(cid:230)iske lovgivnings vogter ikke hidtil grebet 1. ind? Hvorn(cid:229)r indleder Kommissionen traktatbrudsprocedure (jf. art. 226) mod Frankrig p(cid:229) grund af 2. manglende gennemfłrelse af direktiv 93/119/EF? (1) EFT L 340 af 31. 12. 1993, s. 21. Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af David Byrne (11. maj 2000) Medlemsstaterne er ansvarlige for h(cid:229)ndh(cid:230)velsen af f(cid:230)llesskabslovgivningen vedrłrende slagtning og aflivning af dyr i henhold til bestemmelserne i R(cid:229)dets direktiv nr. 93/119/EF af 22. december 1993 om beskyttelse af dyr p(cid:229) slagte- eller aflivningstidspunktet. Kommissionen er orienteret om behandlingen af dyr under dette arrangement. Den utilstr(cid:230)kkelige slagt- erikapacitet i visse byomr(cid:229)der i Frankrig synes at v(cid:230)re en af (cid:229)rsagerne til de bem(cid:230)rkninger, der er fremkommet med hensyn til behandlingen af dyr under festivalen. Kommissionen finder, at de franske myndigheder m(cid:229) finde en praktisk lłsning p(cid:229) problemet vedrłrende slagterikapacitet. P(cid:229) den anden side er behandling af dyr, der p(cid:229)fłrer dem lidelser under immobilisering og slagtning ikke acceptabel. De franske myndigheder er blevet kontaktet vedrłrende behovet for at forbedre foranstaltningerne. Ved denne lejlighed modtog man forsikringer inden festivalen om, at de franske myndigheder ville tr(cid:230)ffe en lang r(cid:230)kke foranstaltninger, herunder tage kontakt til de forskellige islamiske religiłse og kulturelle grupper for at inddrage dem mere indg(cid:229)ende i drłftelserne af dette spłrgsm(cid:229)l med henblik p(cid:229) at forbedre situationen og opn(cid:229) bedre dyrevelf(cid:230)rd og hygiejneforhold