title: Forslag til Rådets forordning (EF) om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af polyethylen eller polypropylen med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand og endelig opkrævning af den indførte midlertidige told

eurovoc_concepts:
ASEAN
anti-dumping duty
import
packaging product
plastics

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER. *, it. *. it" ' *. A, A Bruxelles, den 1. 10. 1997 KOM(97) 484 endelig udg Forslag til RÅDETS FORORDNING (EF) om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af polyethylen eller polypropylen med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand og endelig opkrævning af den indførte midlertidige told (forelagt af Kommissionen) ! \ - i XlK, BEGRUNDELSE Ved forordning (EF) nr. 47/971 indførte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold på importen af sække og tasker fra Indien, Indonesien og Thailand henhorende under KN-kode6305 32 81 og 6305 33 91. Herefter fik de berorte parter lejlighed til at fremsætte deres bemærkninger skriftligt og til at anmode om at blive hørt. Deres bemærkninger blev taget i betragtning, hvor det var påkrævet. Kommission fortsætter med indhente alle de oplysninger, den anser for påkrævet til den endelige fastlæggelse af de faktiske forhold. ?. • • • • •" *" Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, blev det klart at det omhandlede produkt i nogle tilfælde også kunne henhøre under andre KN-koder end dem nævnt i forordningen om midlertidig told. Det foreslås derfor, at forordningen om indførelse af en endelig told også kommer til at omfatte disse koder. Som et resultat af de tilstrækkelige oplysninger, der blev indgivet af nogle af producenterne/eksportørerne i de berørte lande, blev de endelige dumpingmargener fastsat på et lavere niveau end dem, der blev fastsat midlertidigt. De endelige margener for Indonesien og Thailand ikke var særlig forskellige fra de midlertidige, jf. betragtning 27 og 29, hvorimod de indiske eksportører havde indgivet oplysninger, som tillod en væsentlig nedskæring i deres endelige dumpingmargener, jf. betragtning 24. Ud fra den kendsgerning at der, hvad angår skade, årsagssammenhæng og ikke blevet indgivet nyt bevismateriale, der kan føre til en Fællesskabets interesser, ændring af de midlertidige konklusioner, bekræftes det hermed at Fællesskabets erhversgren led væsentlig skade på grund af importen til dumpingpriser, og at det er i Fællesskabets interesse at indføre endelige antidumpingforanstaltninger. Da de konstaterede skadesmargener for eksportørerne i alle de berørte lande i alle tilfælde var højere end de konstaterede dumpingmargener, foreslås det, at antidumpingtolden bliver indført på samme niveau som de endelige dumpingmargener som nedenfor: margener fra 0,0% til 36,0% - Indien: - Indonesien: margener fra 23,5% til 56,0% - Thailand: margener from 13,2% til 60,8% EFTnr. L 12 af 15. 01. 1997, s. 8. A RÅDETS FORORDNING (EF) NR. af om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af polyethylen eller polypropylen med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand og endelig opkrævning af den indførte midlertidige told RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab1, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2331/962, særlig artikel 9, under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter konsultationer i det rådgivende udvalg, og ud fra følgende betragtninger: I. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER (1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 45/973 (i det følgende benævnt forordningen om midlertidig told) blev der indført en midlertidig told på importen til Fællesskabet af sække og poser henhørende under KN-kode 6305 32 81 og 6305. 33 91 og med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. Gyldighedsperioden for den midlertidige antidumpingtold blev ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1168/974 forlænget med maksimalt tre måneder. 1 EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. 2 EFT nr. L 317 af 6. 12. 1996, s. 1. 3 EFT nr. L 12 af 15. 1. 1997, s. 8. 4 EFT nr. L 169 af 27. 6. 1997, s. 14. /I CL II. EFTERFØLGENDE PROCEDURE (2) Efter at der var truffet midlertidige antidumpingforanstaltninger, fremsatte en række interesserede parter skriftlige bemærkninger. (3) De parter, der anmodede om at blive hørt af Kommissionen, fik lejlighed dertil. (4) Kommissionen vedblev med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige til brug for sine endelige konklusioner. (5) Parterne blev underrettet om de væsentlige forhold og betragtninger, der dannede grundlag for ønsket om at henstille, at der blev opkrævet en endelig antidumpingtold og foretaget endelig opkrævning af de beløb, der var sikret ved hjælp af midlertidig told. Desuden blev der indrømmet dem en frist efter meddelelsen herom til at fremsætte deres bemærkninger. (6) De mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter blev taget i betragtning, og der blev taget hensyn til dem i de endelige konklusioner, forudsat at de blev anset for relevante. III. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE (7) Nogle eksportører bestred den konklusion i forordningen om midlertidig told, at "leno bags" skulle anses for omfattet af antidumpingtolden. De fremførte på ny argumentet i betragtning (8) i forordningen om midlertidig told. Det skal i -den sammenhæng bemærkes, at det forhold, at "leno bags" ikke helt kan udskiftes med alle de andre typer af den pågældende vare, ikke udgør nogen hindring for, at de kan betragtes som én vare. Det må snarere anses for tilstrækkeligt, at disse varetyper har samme grundlæggende fysiske karakteristika og samme grundlæggende anvendelse. Dette er klart tilfældet for "leno bags" sammenholdt med andre typer polyolefinsække, som er omfattet af undersøgelsen. De foreløbige konklusioner vedrørende beskrivelsen af den pågældende vare bekræftes derfor. (8) Desuden er de pågældende eksportørers påstand om, at erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke fremstiller "leno bags", urigtig. Selv om det ikke er nødvendigt, at en varetype fremstilles af erhvervsgrenen i Fællesskabet, for at den kan være dækket af en antidumpingprocedures dækningsområde, har undersøgelsen vist, at tre af de samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet også fremstiller og sælger "leno bags". Erhvervsgrenen i Fællesskabet fremstiller således samme vare som fastlagt i artikel 1, stk, 4, i Rådets forordning nr. 384/96 (i det følgende benævnt grundforordningen). (9) En importør anmodede om, at fleksible mellemstore bulkbeholdere af vævet stof af vægt 120 g/m2 og derunder (såkaldte "big bags") ikke skulle være omfattet af proceduren. Det blev i den sammenhæng hævdet, at "big bags" indtil begyndelsen af 1995 kun kunne fremstilles ved hjælp af vævet stof af vægt 120 g/m2 og derover. Den teknologiske udvikling har imidlertid i mellemtiden ført til, at vævet stof af vægt kun 100 g/m2 nu kan benyttes til fremstilling af "big bags". Desuden oplyste den pågældende importør, at "big bags" af vægt 120 g/m2 og derunder er lette at identificere, fordi de er omfattet af en separat KN-kode. (10) Denne anmodning kunne ikke imødekommes. For det første omfattede klagen alle sække fremstillet af strimler af polyethylen eller polypropylen, ikke af trikotage, af vævet stof af vægt 120 g/m2 og derunder. Der sondredes ikke mellem "big bags" og andre typer sække. For det andet har "big bags" og andre typer sække, som er omfattet af undersøgelsen, samme grundlæggende fysiske/kemiske karakteristika og samme anvendelse, idet de består af samme råstof og anvendes til emballering og forsendelse af varer. Det skal i den sammenhæng bemærkes, at definitionen af varen - selv om en bestemt type af den pågældende vare ikke fandtes eller ikke blev anvendt i særlig vid udstrækning i undersøgelsesperioden - også omfatter varetyper, som er udviklet senere, forudsat at disse typer har de samme grundlæggende fysiske/kemiske/teknologiske karakteristika og samme anvendelse. (11) Det blev i betragtning (6) i forordningen om midlertidig told nævnt, at den pågældende vare henhører under KN-kode 6305 3181 og 6305 3391. Det er imidlertid blevet klart for Kommissionen, at de af denne undersøgelse omfattede ' sække og poser kan henhøre under KN-kode 3923 21 00, 3923 29 10 og 3923 29 90 og samtidig være dækket af beskrivelsen af den pågældende vare, hvis de er fremstillet af et vævet stof, som enten har form af en strimmel, der er bredere end 5 mm eller lamineret på begge sider i et sådant omfang, at det er synligt med det blotte øje. Sække og poser, der falder ind under beskrivelsen af den pågældende vare og henhører under andre KN-koder end de foreløbigt angivne, er derfor også omfattet af denne undersøgelse. Konklusionerne i den midlertidige forordning om told vedrørende definitionen af den pågældende vare og samme vare bekræftes derfor. IV. DUMPING 1. Normalværdi a. Indien (12) Tre indiske eksporterende producenter har rejst indsigelse mod den metode, der er benyttet ved fastlæggelsen af, om deres salg fandt sted i normal handel. De hævdede, at der skulle have været benyttet månedlige produktionsomkostninger frem for årlige omkostninger ved fastlæggelsen af omfanget af det tabsgivende salg, eftersom udgifterne til råstoffer steg kraftigt i undersøgelsesperioden. Da råstofferne tegner sig for den største del af de samlede produktionsomkostninger for den pågældende vare, blev omfanget af salg under enhedsomkostningerne beregnet på ny på grundlag af de månedlige produktionsomkostninger for de selskaber, der fremlagde disse oplysninger. (13) En række indiske eksporterende producenter rejste indsigelse mod den måde, hvorpå Kommissionen havde anvendt artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. De anmodede om, at de vejede gennemsnitlige salgspriser blev sammenlignet med de vejede gennemsnitsomkostninger for den pågældende varetype uden udelukkelse af de salg, der blev foretaget med tab. Selv om nogle priser var lavere end omkostningerne på salgstidspunktet, lå den gennemsnitlige salgspris for den pågældende vare over de vejede gennemsnitsomkostninger. Det skal bemærkes, at det i henhold til artikel 2, stk. 4, tredje afsnit, i grundforordningen er fast praksis, at den normale værdi kun baseres på alle salg, dvs. også de tabsgivende, hvis begge følgende betingelser er opfyldt: - de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger er lavere end den vejede gennemsnitlige salgspris for en given vare, og - den indenlandske tabsgivende solgte mængde er på mindre end 207c af den samlede solgte mængde. Da enhver anden fremgangsmåde ville have stredet mod artikel 2, stk. 4, måtte de indiske eksportørers anmodning afvises. (14) En indisk eksporterende producent, som solgte den pågældende vare i utilstrækkelige mængder på sit hjemmemarked, og som eksporterede varetyper, der blev solgt af andre producenter/eksportører i det pågældende land, hævdede, at beregningen af den normale værdi snarere skulle have været fastsat ved en bogholderimæssig kalkule end baseret på de priser, som blev forlangt af andre producenter i Indien. I henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen baseres den normale værdi normalt på de indenlandske priser. Hvis en eksportør ikke har tilstrækkelig store indenlandske salg i normal handel, skal den normale værdi fastsættes på grundlag af andre eksportørers salgspriser for samme vare, fordi det må antages, at brugen af andre eksportørers priser giver en mere nøjagtig normal værdi end den, der fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule baseret på produktionsomkostningerne. Kun hvis der ikke finder noget repræsentativt indenlandsk salg sted fra andre producenter, eller hvis sådanne salgspriser ikke er egnede, kan den normale værdi fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen. De pågældende eksportører fremlagde dog ikke nogen begrundelse for, at brugen af andre eksportørers priser ikke skulle være egnet. b. Indonesien (15) En indonesisk eksporterende producent hævdede, at det vejede gennemsnit af de normale værdier, der var fastlagt for de øvrige indonesiske producenter, ikke skulle anvendes på ham, fordi den ikke var repræsentativ for en bestemt type sække, og foreslog, at denne varetype holdes uden for beregningen af den normale værdi, eller at den normale værdi fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule. Dette ønske kunne ikke imødekommes af de samme årsager som de i betragtning (10) i forordningen om midlertidig told fastsatte. c. Konklusion (16) De øvrige konklusioner i betragtning (14) til (24) i forordningen om midlertidig told vedrørende fastsættelsen af den normale værdi bekræftes. 2. Eksportpris (17) Der blev ikke fremført nogen nye argumenter vedrørende fastsættelsen af eksportpriser. Konklusionerne i betragtning (20) i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor. 3. Sammenligning a. Indien (18) Fire indiske eksporterende producenter bestred, at der skulle medtages bankomkostninger i låneomkostningerne med henblik på tilpasning af eksportprisen. De hævdede, at de ikke tog hensyn dertil ved fastsættelsen af eksportprisen. Det skal bemærkes, at bankomkostningerne i disse sager er nøje forbundet med låneomkostningerne og derfor skal medregnes ved fastlæggelsen af disse. Dette ønske kunne derfor ikke imødekommes. (19) De fleste producenter/eksportører hævdede, at der var taget utilstrækkeligt hensyn til toldgodtgørelser med den begrundelse, at der var opkrævet importafgift, for hvilken der skulle have været givet toldgodtgørelse, af alle i indlandet erhvervede råstoffer, og at de modtog toldgodtgørelse ved eksporten af den pågældende vare, uanset om råstofferne havde oprindelse på de pågældende landes hjemmemarkeder eller blev importeret fra tredjelande. Det skal i den sammenhæng bemærkes, at producenterne/eksportørerne ikke fremlagde noget afgørende bevis til underbygning af påstanden om, at al polyethylen og polypropylen, som blev benyttet til fremstilling af sække og poser, herunder de i indlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke der var betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. Som fastsat i betragtning (24) i forordningen om midlertidig told vedrørende indførelse af en midlertidig antidumpingtold blev der kun indrømmet en tilpasning som følge af toldgodtgørelse, hvor det var dokumenteret, at der rent faktisk var opkrævet importafgifter for samme vare og de materialer, der fysisk var indarbejdet deri, og som de pågældende producenter/eksportører havde solgt på deres hjemmemarkeder med henblik på forbrug i disse lande. b. Indonesien (20) De indonesiske eksporterende producenter hævdede, at der skulle tages hensyn til en toldgodtgørelse på grundlag af den hidtidige praksis og det forhold, at toldfritagelsen for polyethylen- og polypropylenharpiks, som benyttes til fremstilling af sække, der eksporteres, påstås at give sig udslag i, at importafgifterne overvæltes på den harpiks, som fysisk indarbejdes i de sække, der sælges på hjemmemarkedet. De eksporterende producenter har ikke fremlagt noget afgørende bevis på, at al den polyethylen- og polypropylenharpiks, der blev anvendt til fremstilling af sække og poser, herunder de i indlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke der blev betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. Der blev derfor ikke foretaget nogen tilpasning for toldgodtgørelser. c. Thailand (21) De thailandske eksporterende producenter hævdede, at der som følge af de store prisforskelle mellem de råstoffer, der havde oprindelse på hjemmemarkedet og blev anvendt til salg i indlandet af den pågældende vare, og de råstoffer, der havde oprindelse på eksportmarkedet og blev anvendt til eksport til tredjelande, skulle indrømmes en godtgørelse i henhold til artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen. De thailandske eksporterende producenter hævdede, at den toldgodtgørelsesordning, der blev benyttet i Thailand, gav sig udslag i store forskelle mellem udgifterne til råstoffer til eksportvaren og udgifterne til råstoffer til den vare, der blev solgt i indlandet, og derfor øvede indflydelse på sammenligneligheden mellem de indenlandske salgspriser og eksportpriserne. Det skal bemærkes, at den tilpasning, hvorom der anmodes, har tilknytning til toldgodtgørelser og importafgifter, og at den udtømmende reguleres af artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. De eksporterende producenter har imidlertid ikke fremlagt noget afgørende bevis for, at al den polyethylen og polypropylen, der anvendes til fremstilling af sække og poser, herunder de i indlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke der blev betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen. 4. Dumpingmargen a. Generelt (22) Da der ikke er fremført nogen nye argumenter vedrørende fastlæggelsen af dumpingmargenen, bekræftes den metode, der er fastsat i betragtning (25) til (36) i forordningen om midlertidig told. b. Indien (23) En enkelt indisk eksporterende producent bestred konklusionerne i betragtning (27) i forordningen om midlertidig told gående ud på, at der kun skulle fastsættes én dumpingmargen for to forbundne selskaber. Det blev hævdet, at selskabet er en særskilt økonomisk enhed med separat produktion, administration og marketing, og at det fremstillede en helt anden vare. På baggrund af forholdene i henhold til forordningen om midlertidig told, der for det meste ikke blev anfægtet af selskabet, og for at undgå en risiko for omgåelse af antidumpingforanstaltningerne blev beslutningen om kun at fastsætte én dumpingmargen for de pågældende to indiske producenter/eksportører imidlertid opretholdt. (24) De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, som endeligt fastsættes for de samarbejdsvillige indiske producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse er følgende: Gilt Pack Neo Sack Ltd. Buildmet Private Ltd. Kanpur Plastipack Polyspin Export Ltd. og Polyspin Private Ltd. Shankar Packaging Ltd. 0,0% 0,0% 15,6% 4,3% 13,8% 6,1 % (25) Den endeligt fastsatte dumpingmargen for andre indiske eksportører end dem, der udviste samarbejdsvilje i forbindelse med denne undersøgelse, udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse er på 36,0%. (26) Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India bestred bemærkningen i betragtning (29) i forordningen om foreløbig told om, at der i høj grad var tale om manglende samarbejdsvilje. Da de samarbejdsvillige eksportører tegnede sig for rundt regnet 57% af den samlede eksport, var der altså 43% af eksportørerne, som ikke udviste samarbejdsvilje. I overensstemmelse med gældende praksis anses dette for høj grad af manglende samarbejdsvilje. Denne anmodning kunne derfor ikke accepteres, og metoden i betragtning (29) i forordningen om midlertidig told blev som følge heraf opretholdt. 10 c. Indonesien (27) De dumpingmargener, der blev beregnet for indonesiske producenter/eksportører i betragtning (31) til (33) i forordningen om midlertidig told, bekræftes endeligt. Dumpingmargenerne udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse er derfor følgende: (i) for samarbejdsvillige producenter/eksportører i stikprøven: PT Budi Indoplast Indah PT Hardo Soloplast FT Kemilau Indah Permana Ltd. PT Poliplas Indah Sejahtera PTSimoplas 56,0% 28,47c 31,0% 38,07c 23,5% (ii) for samarbejdsvillige producenter uden for stikprøven: 28,37c (iii) for andre indonesiske producenter/eksportører end dem, der deltog i denne undersøgelse 56,07c. d. Thailand (28) En enkelt thailandsk eksporterende producent rejste indsigelse mod sammenligningen af den vejede gennemsnitlige normale værdi og eksportprisen for enkelttransaktioner ud fra den betragtning, at der kun var få transaktioner, der afveg føleligt fra den vejede gennemsnitlige salgspris, og at disse få transaktioner vedrørte priser, der var mærkbart højere end den vejede gennemsnitlige eksportpris. En fornyet gennemgang af beregningerne bekræftede dette, og den vejede gennemsnitlige normale værdi blev derfor sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris. Sammenligningsmetoden blev også ændret for de øvrige thailandske eksportørers vedkommende, og da der blev konstateret en lignende situation for yderligere to selskaber, blev det besluttet også at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris for disse selskabers vedkommende. 11 (29) De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, som endeligt fastsættes for de samarbejdsvillige thailandske producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse er følgende: Bangkok Polysack Co. Ltd. CP Poly-Industry Public Co. Ltd. Laemthong Industry Co. Ltd. Pacific Polysack Co. Ltd. 13,27c 43,2% 60,87c 47,8% Thai Coating Industrial Public Co. Ltd. 21,5% Thai Plastic Products Co. Ltd. 15,87c Den endeligt fastsatte dumpingmargen for andre thailandske eksportører end dem, der udviste samarbejdsvilje i forbindelse med denne undersøgelse, udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse er på 60,87c. e. Nye eksportører i Indien (30) Tre indiske selskaber, som ikke eksporterede den pågældende vare til Det Europæiske Fællesskab i undersøgelsesperioden, har anmodet om at blive behandlet som nye eksportører. Efter at have sikret, at alle betingelserne i artikel 11, stk. 4, var opfyldt, nåede Kommissionen til den konklusion, at den vejede gennemsnitlige dumpingmargen der var beregnet for de samarbejdsvillige indiske selskaber, 10,5 %, skulle anvendes på disse tre nye eksportører. 12 V. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET (31) Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India (PLEPCI) satte spørgsmålstegn ved klagernes adkomst med den begrundelse, at kun fire af de oprindelige otte klagere plus en yderligere klager, der senere tilsluttede sig klagen, udfyldte Kommissionens spørgeskema, og hævdede, at Kommissionen ikke fremlagde et grundlag for sin konklusion om den klagende erhvervsgrens repræsentativitet som fastsat i betragtning (37) i forordningen om midlertidig told. (32) Denne kritik blev ikke støttet med noget afgørende bevis for, at Kommissionens konklusioner på dette område var forkerte. Som nævnt i betragtning (37) i forordningen om midlertidig told var det i løbet af undersøgelsen blevet undersøgt, om de samarbejdsvillige klagende producenter i Fællesskabet stadig tegnede sig for en betydelig del af Fællesskabets samlede produktion af den pågældende vare i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen. Det fremgik af denne undersøgelse, at de samarbejdsvillige producenter, som var nævnt i betragtning (4) i forordningen om midlertidig told, tegnede sig for ca. 757c af den anslåede samlede produktion af samme vare i Fællesskabet. Definitionen af den klagende erhvervsgren som erhvervsgrenen i Fællesskabet i forbindelse med denne procedure som angivet i betragtning (37) i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor. 13 VI. SKADE (33) PLEPCI satte spørgsmålstegn ved det forhold, at der ikke i forordningen om midlertidig told var fremlagt nogen tal for antallet af ansatte, som var beskæftiget med fremstilling af den pågældende vare, og anmodede om nærmere oplysninger om den i betragtning (51) i samme forordning nævnte beskæftigelsesnedgang på 16,97c. Det skal i forbindelse med dette krav blot nævnes, at beskæftigelsestallet var opgjort på grundlag af de svar som erhversgrenen i Fællesskabet havde givet på spørgeskemaet. Beskæftigelsen i Fællesskabet inden for fremstilling af samme vare faldt fra 767 i 1992 til 637 i undersøgelsesperioden, dvs. med 16,97c. (34) Da der ikke er fremført noget andet argument vedrørende skaden for erhvervsgrenen i Fællesskabet, bekræfter Rådet konklusionen vedrørende skaden og den konklusion, at denne erhvervsgren som anført i betragtning (38) til (52) i forordningen om midlertidig told har lidt væsentlig skade i henhold til artikel 3 i grundforordningen, navnlig på baggrund af den negative udvikling med hensyn til produktion, kapacitetsudnyttelse, markedsandel, priser, rentabilitet, investeringer og beskæftigelse i hele den periode, der er omfattet af undersøgelsen af skaden. VII. ÅRSAGEN TIL SKADE (35) PLEPCI hævdede, at Kommissionen havde registreret en nedgang på 3,97c i den vejede gennemsnitlige salgspris for erhvervsgrenen i Fællesskabet i undersøgelsesperioden, men ikke havde gjort rede for den rolle, som prisfaldet for råstoffer til fremstilling af samme vare havde spillet for denne negative prisudvikling, og at priserne på råstofferne faldt med mere end en tredjedel fra 1991 til 1993. Desuden hævdede det, at der er et sammenfald mellem det drastiske fald i priserne på råstoffer i 1993 og de tab, som erhvervsgrenen i Fællesskabet led i løbet af det pågældende år. 14 (36) I løbet af undersøgelsen viste de foreliggende oplysninger ikke, at den påståede udvikling i priserne på råstoffer spillede en vigtig rolle for udviklingen i salgspriserne på fællesskabsmarkedet fra 1992 til første kvartal 1995, dvs. den samlede undersøgelsesperiode. Da PLEPCI ikke fremlagde overbevisende dokumentation eller oplysninger, som kunne tyde på noget andet, kan denne påstand ikke tages i betragtning. (37) Desuden skal det bemærkes, at enhver nedgang i omkostningerne ved råstofferne - modsat hvad erklæringen fra PLEPCI antyder - på den ene eller den anden måde ville have haft gunstig indvirkning på rentabiliteten for erhvervsgrenen i Fællesskabet, navnlig fordi råstoffer kan tegne sig for op til en tredjedel af de samlede omkostninger for erhvervsgrenen i Fællesskabet ved fremstillingen af den pågældende vare. Konklusionerne i betragtning (49) i forordningen om midlertidig told viser imidlertid, at dette ikke var tilfældet. (38) PLEPCI anmodede også om nærmere oplysninger om Kommissionens konklusioner vedrørende de klagende producenters lagre, salg og produktion fra 1994 til undersøgelsesperioden, idet det hævdede, at det var inkonsistent at påstå, at salgsmængde og produktion for erhvervsgrenen i Fællesskabet var vokset, medens lagrene i samme periode var faldet. Hvad angår dette argument, bekræftes det, at lagrene var svagt faldende fra 1994 til undersøgelsesperioden. Dette skyldtes, at erhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet var nogenlunde stabilt (ca. 46 tons), medens eksporten til lande uden for Fællesskabet i samme periode var voksende. (39) Endelig hævdede PLEPCI, at den af undersøgelsen omfattede import ikke kunne anses for at have forvoldt nogen væsentlig skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet, fordi fællesskabsproducenternes priser og markedsandel fra 1994 til undersøgelsesperioden var vokset, medens der var konstateret faldende markedsandel for de af undersøgelsen omfattede importører som følge af svagt stigende importpris. 15 (40) Det skal i den sammenhæng påpeges, at undersøgelsen af skaden dækkede perioden fra den 1. januar 1992 til den 31. marts 1995, dvs. en periode på mere end tre år. En partiel trend i en del af denne periode skal derfor ses i lyset af den overordnede trend i hele den af undersøgelsen omfattede periode. Da PLEPCI's konklusioner kun baseres på en begrænset periode inden for den af skadesundersøgelsen omfattede periode, har dets argumentation kun begrænset værdi. (41) Det bekræftes, at markedsandelen for erhvervsgrenen i Fællesskabet voksede med 0,2% - og at priserne steg svagt - i undersøgelsesperioden sammenholdt med 1994. Alligevel mistede erhverv. -grenen i Fællesskabet markedsandel - ligesom dens salgspriser faldt - i den periode, der er taget i betragtning ved undersøgelsen af skaden, dvs. fra 1992 til afslutningen på undersøgelsesperioden som angivet i betragtning (47) og (48) i forordningen om midlertidig told. Skønt markedsandelen for den pågældende import faldt med 1,8%, medens priserne for den steg med 2,57c i undersøgelsesperioden sammenholdt med 1994, henledes opmærksomheden desuden på, at importens markedsandel fra 1992 til undersøgelsesperioden, dvs. hele den periode, der blev taget i betragtning ved vurderingen af skaden, voksede med 13,8 procentpoint, dvs. med 46%, medens importprisen faldt med 3,3%. Dets argument kunne derfor ikke accepteres. (42) Da der ikke er fremført nye væsentlige argumenter vedrørende konklusionerne i betragtning (53) til (72) i forordningen om midlertidig told, bekræftes de foreløbige konklusioner om det forhold, at der er forvoldt væsentlig skade på erhvervsgrenen i Fællesskabet. 16 VIII. FÆLLESSKABETS INTERESSER (43) Der mindes om, at det i betragtning (73) ff. i forordningen om midlertidig told blev oplyst, at der var foretaget en vurdering af de forskellige interesser, herunder interesserne for erhvervsgrenen, brugerne og importørerne i Fællesskabet, og at der ikke var noget særligt forhold, der gjorde det bydende nødvendigt ikke at træffe antidumpingforanstaltninger. Tværtimod blev det konkluderet, at det af hensyn til Fællesskabets rimelige interesser er nødvendigt, at erhvervsgrenen i Fællesskabet beskyttes mod illoyal handelspraksis i form af import til dumpingpris af varer med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. (44) Da der ikke er fremført nye argumenter vedrørende den analyse af Fællesskabets interesser, der blev foretaget i forordningen om midlertidig told, bekræftes de foreløbige konklusioner. IX. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER A. Toldens niveau og form (45) På grundlag af de ovenstående konklusioner vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser er det overvejet, hvilken form og hvilket niveau antidumpingforanstaltningerne skal have for at fjerne de handelsfordrejende virkninger af den skadelige dumping og genskabe effektive konkurrencevilkår på fællesskabsmarkedet. (46) Da de prisniveauer, ved hvilke de skadelige virkninger af importen ville være fjernet, var højere end dumpingmargenen for alle de af undersøgelsen omfattede lande, blev dumpingmargenen benyttet ved fastlæggelsen af foranstaltningernes omfang. ' O' (47) På det ovennævnte grundlag bør der indføres endelig told i form af værditold. 17 (48) I henhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen kan der ikke som led i denne procedure indledes en undersøgelse vedrørende nye eksportører med henblik på at fastlægge individuelle dumpingmargener vedrørende Indonesien, da der blev benyttet stikprøver som led i den oprindelige undersøgelse. For at sikre ligebehandling af eventuelle nye eksportører og de selskaber, der deltog i denne undersøgelse, skal det dog fastslås, at der skal åbnes mulighed for at anvende den vejede gennemsnitlige told, som opkræves af de sidstnævnte selskaber, på alle nye eksportører, der ellers ville være berettiget til en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 4. X. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD (49) På baggrund af størrelsen af de dumpingmargener, der blev fastlagt for de eksporterende producenter, og den alvorlige skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, anses det for nødvendigt endeligt at opkræve de beløb, som er sikret ved hjælp af midlertidig antidumpingtold for transaktioner med den pågældende vare, på den endelige tolds niveau - 18 UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: Artikel 1 1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af sække og poser af den art, der anvendes til emballage, ikke af trikotage, fremstillet af strimler af polyethylen eller polypropylen, af vævet stof af vægt 120 g og derunder pr. m2 og med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. Varen, som er beskrevet ovenfor, henhører under KN-kode 6305 32 81, 6305 33 91, ex 3923 21 00 (Taric kode : 39232100*10), ex 3923 29 10 (Taric kode : 39232910*10) og ex 3923 29 90 (Taric kode: 39232990*10). 2. Î denne forordning fastsættes tolden til nedenstående satser beregnet af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet: (a) 36,07o for sække og poser med oprindelse i Indien (Taric-tillægskode 8900) med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles af nedenstående selskaber, for hvilke tolden fastsættes således: Indien: Toldsats Taric-tillægskode Buildmet Private Ltd. Gilt Pack Kanpur Plastipack Neo Sack Ltd. Polyspin Export Ltd. og Polyspin Private Ltd. Shankar Packaging Ltd. Aditya Bags (India) Limited TPI India Limited Virgo Polymers (India) Limited (%) 75,6 0,0 4,3 0,0 75,8 6,1 10,5 10,5 10,5 19 8944 8945 8946 8947 8948 8949 8424 8424 8424 (b) 56,07c for sække og poser med oprindelse i Indonesien (Taric-tillægskode 8900) med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles af nedenstående selskaber, for hvilke tolden fastsættes således: Indonesien: PT. Adhi Kara Suryatama PT. Aster Dharma Industri P. T. Hardo Soloplast PT. Kemilau Indah Permana Ltd. P. T. Peiasnal P. T. Poliplas Indah Sejahtera P. T. Simoplas P. T. Wirapetro Toldsats Taric-tillægskode (%) 28,3 28,3 28,4 31,0 28,3 38,0 23,5 28,3 8950 8950 8951 8952 8950 8953 8954 8950 (c) 60,87c for sække og poser med oprindelse i Thailand (Taric-tillægskode 8900) med undtagelse af import af den pågældende vare, som fremstilles af nedenstående selskaber, for hvilke tolden fastsættes således: Thailand: Toldsats Taric-tillægskode Bangkok Polysack Co. Ltd. CP Poly-Industry Public Co. Ltd. (%) 13,2 43,2 Thai Coating Industrial Public Co. Ltd. 27,5 Thai Plastic Products Co. Ltd. Pacific Polysacks Co. Ltd. 15,8 47,8 8955 8956 8958 8959 8094 20 3. Medmindre andet er angivet, finder gældende bestemmelser for told anvendelse. 4. Dersom en indonesisk part forelægger Kommissionen fyldestgørende bevis for, at den ikke eksporterede de i artikel 1, stk. 1, beskrevne varer i undersøgelsesperioden, at den ikke har forbindelse med nogen eksportør eller producent, der er omfattet i de i denne forordning fastsatte foranstaltninger, og at den har eksporteret de pågældende varer efter undersøgelsesperioden eller har indgået en uigenkaldelig kontraktlig forpligtelse til at eksportere en betydelig mængde til Fællesskabet, kan Rådet med simpelt flertal på forslag af Kommissionen efter konsultationer i det rådgivende udvalg ændre artikel 1, stk. 2, litra b), ved for den pågældende part at fastsætte den told, der anvendes på samarbejdsvillige producenter/eksportører, der ikke indgår i stikprøven, dvs. 28,37c Artikel 2 Det beløb, der er sikret ved hjælp af den midlertidige antidumpingtold i henhold til forordning (EF) nr. 45/97, opkræves endeligt til den endeligt fastsatte toldsats. Beløb, der er sikret ud over satsen for den endelige antidumpingtold, og som vedrører import af sække og poser, frigives. Artikel 3 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vesne 21 ISSN 0254-1459 KOM(97) 484 endelig udg. DOKUMENTER DA 02 li Katalognummer : CB-CO-97-494-DA-C ISBN 92-78-24872-X Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg c


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3038/97 af Amedeo AMADEO til Kommissionen. Diskriminering på grund af alder

eurovoc_concepts:
anti-discriminatory measure
competition (EU)
elderly person
job access
older worker
recruitment

formats: html print


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3041/97 dell'on. Amedeo AMADEO alla Commissione. Programma PHARE

eurovoc_concepts:
Central and Eastern European Countries
EU financing
EU programme
contract
invitation to tender
operating cost
services contract
supplies contract
technical cooperation
works contract

formats: html pdf print

text: C 117/134 IT Gazzetta ufficiale delle Comunita‘ europee 16. 4. 98 destinati a mercati di servizi (assistenza tecnica) di fornitura o di lavori. La loro stipulazione e‘ retta dall(cid:146)articolo 188 del regolamento finanziario e dall(cid:146)articolo 7 del regolamento Phare. Il regolamento finanziario prevede che questi mercati siano stipulati «tramite bandi di gara limitati»; l(cid:146)articolo 7 del regolamento Phare invece stipula che nei casi di appalti di importo superiore a 50. 000 ecu, la partecipazione ai bandi di gara e di appalto rimane aperta «a parita‘ di condizioni» a tutte le persone fisiche e giuridiche dei paesi Phare. E‘ vero che la Commissione avrebbe deciso che i mercati di servizi superiori a 50. 000 ecu siano sottoposti a bandi di gara ristretti facendo in modo che l(cid:146)accesso «a parita‘» per tutti non sia sempre stato rispettato? (98/C 117/181) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3041/97 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (1o ottobre 1997) Oggetto: Programma PHARE In relazione alla realizzazione del programma Phare la Corte di conti, dopo aver valutato le liste delle aziende di servizio nel 1993 e 1994, ha rivelato che le aziende provenienti da alcuni Stati membri sono state scelte molto piu‘ frequentemente di quelle di altri paesi. In alcuni paesi Phare la regola de «L(cid:146)equilibrio geografico ragionevole» dei fornitori di servizi e‘ particolarmente evidente, osserva la Corte. Ad esempio, in Polonia e in Ungheria le aziende con uffici in questi paesi sono di gran lunga i piu‘ consultati. La frequenza con la quale le aziende sono scelte dalla lista limitata dimostra anch(cid:146)essa degli squilibri: un piccolo gruppo di 24 imprese (che rappresenta circa il 3% del totale delle imprese sollecitate) e‘ stato consultato tra 10 e 31 volte piu‘ sovente di altre. Puo‘ la Commissione spiegare il perche· di questa mancanza di trasparenza e quali provvedimenti intende prendere? Risposta comune data dal sig. Van den Broek a nome della Commissione alle interrogazioni scritte E-3039/97, E-3040/97 e E-3041/97 (11 novembre 1997) Nelle interrogazioni l’Onorevole Parlamentare riprende alcune constatazioni e critiche sollevate dalla Corte dei conti nella relazione speciale sul funzionamento del sistema decentrato di attuazione (DIS) del programma Phare, in particolare riguardo al funzionamento delle unita‘ di gestione dei programmi (UGP), alla procedura di stipulazione dei contratti di servizi e all’equilibrio nella scelta degli offerenti. La Commissione ricorda che ha ampiamente risposto alle osservazioni della Corte nel quadro di tale relazione, in modo piu‘ circostanziato di quanto non consenta il contesto della presente interrogazione. La Commissione tiene a confermare di aver rispettato le procedure e le norme in vigore in un contesto in cui occorreva perseguire nel contempo gli obiettivi a volte difficilmente conciliabili di efficacia, responsabilizzazione del paese partner, concorrenza e apertura nella stipulazione dei contratti. A questo proposito non va dimenticato che i contratti di servizi esaminati dalla Corte (relativi agli anni 1993 e 1994) riguardavano essenzialmente l’assistenza tecnica fornita a un processo unico di transizione verso un modello di democrazia e di economia di mercato. Con il progressivo avanzamento del programma e la fine delle prime emergenze e con la crescente esperienza dei servizi dei paesi partner e della Commissione, i settori giudicati insoddisfacenti nella relazione della Corte sono stati o sono sul punto di essere oggetto dell’esame della Commissione. Le principali decisioni prese e le correzioni introdotte riguardano: › le misure d’applicazione dell’articolo 118 riveduto del regolamento finanziario del 21 dicembre 1977 applicabile al bilancio generale delle Comunita‘ europee (1); oltre alla pubblicazione prescritta sulla Gazzetta ufficiale, i contratti di servizi Phare sono annunciati su Internet e tutte le manifestazioni d’interesse d’ora in poi sono oggetto di una prequalificazione (procedura introdotta a meta‘ del 1996);


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3043/97 dell'on. Amedeo AMADEO alla Commissione. Libro bianco ferrovie

eurovoc_concepts:
EC Directive
EU law - national law
common transport policy
modernisation aid
national implementing measure
rail transport

text: 16. 4. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunita‘ europee C 117/135 › › › l’adozione di una modifica delle licitazioni private per l’assegnazione di contratti di servizi Phare (e Tacis): la regolamentazione delle gare viene migliorata informando maggiormente gli offerenti, precisando la composizione dei comitati di valutazione e favorendo una maggiore diversificazione dei contraenti; i nuovi orientamenti Phare, elaborati dalla Commissione nel marzo 1997, che hanno per obiettivo una migliore integrazione delle strutture di attuazione del programma nelle strutture «normali» dei paesi partner, un decentramento e una deconcentrazione maggiori verso i paesi e le delegazioni della Commissione, di cui sarebbero aumentati gli effettivi, la mobilitazione di nuove fonti di consulenza oltre ai gabinetti di consulenti, come i gemellaggi tra le istituzioni e le amministrazioni; l’aggiornamento del manuale DIS e la sua introduzione prevista entro la fine del 1997, consolidando in un unico documento le nuove disposizioni relative alla trasparenza dei contratti, precisando inoltre le modalita‘ di sostegno (degressivo) ai costi di funzionamento delle UGP e prevedendo un modello di trasferimento del know-how in materia di gestione dei programmi volti a ridurre efficacemente la dipendenza dall’assistenza tecnica in materia. La Commissione si aspetta che tutte queste misure correggano i principali punti deboli messi in risalto nelle sezioni della relazione della Corte dei conti alle quali si riferisce l’Onorevole Parlamentare. (1) GU L 356 del 31. 12. 1977. (98/C 117/182) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3043/97 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (1o ottobre 1997) Oggetto: Libro bianco ferrovie Nel parere del Comitato economico e sociale in merito al Libro bianco «Strategie di rilancio delle ferrovie comunitarie» (Doc. COM(96) 421 def. ) (1) si ritiene indispensabile tagliare i rami secchi in materia di direttive e regolamenti e analizzare con chiarezza se le direttive siano state recepite nelle legislazioni nazionali. Cio‘ renderebbe possibile verificare l(cid:146)effettiva attuazione e i risultati degli strumenti utilizzati nel settore ferroviario, in modo che i singoli Stati possano trarre reciprocamente profitto dalle rispettive esperienze ed esplorare futuri campi di applicazione. In particolare, puo‘ la Commissione verificare la misura in cui l(cid:146)effettiva attuazione dei singoli Stati tende a convergere o a divergere? (1) GU C 206 del 7. 7. 1997, pag. 23. Risposta data dal sig. Kinnock a nome della Commissione (3 novembre 1997) Il principale atto legislativo comunitario in materia di sviluppo delle ferrovie (1) e‘ la direttiva 91/440 CEE relativa allo sviluppo delle ferrovie comunitarie, che ha avuto un impatto considerevole sulla riorganizzazione delle ferrovie negli ultimi anni, e che costituisce il fondamento della strategia elaborata dalla Commissione per il loro rilancio. Tale strategia e‘ stata definita nel libro bianco del 1996 «Strategia di rilancio delle ferrovie comunitarie». Tuttavia, la Commissione comprende l’importanza di analizzare con precisione il modo in cui la direttiva e‘ stata attuata in ogni Stato membro, e quali sono i risultati finora conseguiti. La Commissione ha inoltre avviato un ampio studio sull’attuazione e sui risultati della direttiva e intende presentare al Consiglio e al Parlamento una relazione in materia all’inizio del prossimo anno. Per quanto riguarda l’attuazione della direttiva nelle legislazioni nazionali, la Commissione ha rilevato che tre Stati membri non hanno ancora attuato l’articolo sui diritti di accesso e ha avviato procedimenti nei loro confronti ai sensi dell’articolo 169 del trattato CE. (1) GU L 237 del 24. 8. 1991


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3027/97 do Deputado Amedeo AMADEO à Comissão. Futura política de ruído (Livro Verde)

eurovoc_concepts:
EU programme
EU publication
European Commission
machinery
noise pollution
pollution control measures
prevention of pollution
proposal (EU)
resolution of parliament
tax relief

text: 16. 4. 98 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 117/131 (98/C 117/174) PERGUNTA ESCRITA E-3027/97 apresentada por Amedeo Amadeo (NI) a‘ Comissa(cid:152)o (1 de Outubro de 1997) Objecto: Futura pol(cid:14)·tica de ru(cid:14)·do (Livro Verde) Tendo em conta o Livro Verde da Comissa(cid:152)o Europeia «Futura pol(cid:14)·tica de ru(cid:14)·do» (COM(96)0540 final); Considerando que, devido ao ru(cid:14)·do causado por instrumentos e ma·quinas em obras no exterior, o Comite· Econo·mico e Social considera que limitar, tal como e· proposto, a determina(cid:231)a(cid:152)o de valores-limite unicamente aos sectores ja· regulamentados coloca problemas, devido ao facto de as medidas existentes na(cid:152)o terem sido adoptadas de forma sistema·tica ou com base em prioridades objectivas, mas sim de forma irregular; Pode, por conseguinte, a Comissa(cid:152)o adoptar um programa global para a redu(cid:231)a(cid:152)o da polui(cid:231)a(cid:152)o sonora e incentivar prioritariamente (eventualmente, adoptando medidas fiscais) a ra·pida introdu(cid:231)a(cid:152)o de ma·quinas menos ruidosas? (98/C 117/175) PERGUNTA ESCRITA E-3028/97 apresentada por Amedeo Amadeo (NI) a‘ Comissa(cid:152)o (1 de Outubro de 1997) Objecto: Futura pol(cid:14)·tica de ru(cid:14)·do (Livro Verde) Tendo em conta o Livro Verde da Comissa(cid:152)o Europeia «Futura pol(cid:14)·tica de ru(cid:14)·do» (COM(96)0540 final); Considerando que o Comite· Econo·mico e Social aprova a prioridade dada a‘s medidas de avalia(cid:231)a(cid:152)o e redu(cid:231)a(cid:152)o do ru(cid:14)·do causado pelos caminhos-de-ferro, afirmando, todavia, que as medidas de redu(cid:231)a(cid:152)o propostas no Livro Verde podem ser melhoradas, utilizando, por exemplo, os chamados «low noise trains»; Pode a Comissa(cid:152)o envidar esfor(cid:231)os no sentido de evitar o eventual recurso a taxas varia·veis em fun(cid:231)a(cid:152)o da utiliza(cid:231)a(cid:152)o das diferentes linhas ferrovia·rias, uma vez que o aumento dos custos da(cid:14)· resultante provocaria uma desloca(cid:231)a(cid:152)o do tra·fego para outros meios de transporte ainda menos compat(cid:14)·veis com o ambiente? Resposta comum a‘s perguntas escritas E-3023/97, E-3024/97, E-3025/97, E-3026/97, E-3027/97 e E-3028/97 dada pelo Comissa·ria Bjerregaard em nome da Comissa(cid:152)o (5 de Novembro de 1997) A Comissa(cid:152)o esta· bastante sensibilizada para os diferentes assuntos evocados pelo Senhor Deputado. Com base em numerosos pareceres emitidos na seque(cid:136)ncia da publica(cid:231)a(cid:152)o do Livro Verde relativo ao ru(cid:14)·do e, em especial, da resolu(cid:231)a(cid:152)o adoptada pelo Parlamento, a Comissa(cid:152)o conclui actualmente as futuras ac(cid:231)o(cid:152)es em mate·ria de luta contra o ru(cid:14)·do. Esta· previsto que estas ac(cid:231)o(cid:152)es se integrem num programa coerente e realista. Um dos elementos-chave do referido programa sera·, bem entendido, a coordena(cid:231)a(cid:152)o e a concerta(cid:231)a(cid:152)o entre os diferentes actores implicados na problema·tica do ru(cid:14)·do. A Comissa(cid:152)o na(cid:152)o preve(cid:136) privilegiar uma medida particular. Esta· previsto um recurso equilibrado aos diferentes instrumentos dispon(cid:14)·veis. A Comissa(cid:152)o na(cid:152)o tenciona substituir o recurso aos instrumentos econo·micos pela fixa(cid:231)a(cid:152)o de normas de emissa(cid:152)o. Ale·m disso, a Comissa(cid:152)o velara· tambe·m por evitar solu(cid:231)o(cid:152)es suscept(cid:14)·veis de provocar um deslocamento do tra·fego para meios de transporte com maior impacte ambiental. Por fim, a fixa(cid:231)a(cid:152)o de objectivos constitui a condi(cid:231)a(cid:152)o indispensa·vel para a adop(cid:231)a(cid:152)o de medidas de luta contra o ru(cid:14)·do. A Comissa(cid:152)o analisa actualmente as diferentes op(cid:231)o(cid:152)es poss(cid:14)·veis para a defini(cid:231)a(cid:152)o de tais objectivos


title: INTERROGAZIONE SCRITTA n. 3024/97 dell'on. Amedeo AMADEO alla Commissione. Politiche future in materia di inquinamento acustico (Libro verde)

eurovoc_concepts:
EU programme
EU publication
European Commission
noise pollution
pollution control measures
prevention of pollution
proposal (EU)
resolution of parliament

text: C 117/130 IT Gazzetta ufficiale delle Comunita‘ europee 16. 4. 98 (98/C 117/170) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3023/97 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (1o ottobre 1997) Oggetto: Politiche future in materia di inquinamento acustico (Libro verde) Visto il Libro verde della Commissione europea «Politiche future in materia di inquinamento acustico» (COM(96) 540 def. ), pur giudicando positivamente il proposito della Commissione di elaborare una direttiva quadro sulla misurazione e la valutazione dell(cid:146)esposizione al rumore, si sottolinea in modo critico l(cid:146)annuncio dato dalla Commissione, secondo cui essa stabilira‘ «in un secondo tempo» i valori obiettivo e le misure per conseguirli. In base al principio della prevenzione, e‘ importante disporre di tali valori obiettivo per i settori prioritari della riduzione dell(cid:146)inquinamento acustico. Pertanto, puo‘ la Commissione assicurare che non rinviera‘ la loro definizione? (98/C 117/171) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3024/97 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (1o ottobre 1997) Oggetto: Politiche future in materia di inquinamento acustico (Libro verde) Visto il Libro verde della Commissione europea «Politiche future in materia di inquinamento acustico» (COM(96) 540 def. ), e considerando la dimensione del problema dell(cid:146)inquinamento acustico nella Comunita‘ e il fatto che la politica ambientale europea non ha finora attribuito un(cid:146)alta priorita‘ alla lotta contro questo tipo di inquinamento, si considera di grande importanza la prevista elaborazione di un ampio programma di azione per tale lotta. Pur approvando in linea di principio il contenuto del Libro verde, puo‘ la Commissione assicurare che il programma di azione sara‘ elaborato senza indugi e in tempi rapidi? (98/C 117/172) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3025/97 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (1o ottobre 1997) Oggetto: Politiche future in materia di inquinamento acustico (Libro verde) Visto il Libro verde della Commissione europea «Politiche future in materia di inquinamento acustico» (COM(96) 540 def. ), intende la Commissione includere la riduzione dell(cid:146)inquinamento acustico tra i punti principali dell(cid:146)attivita‘ di ricerca e sviluppo nella Comunita‘? Inoltre intende provvedere a migliorare il coordinamento e ad aumentare la concentrazione? (98/C 117/173) INTERROGAZIONE SCRITTA E-3026/97 di Amedeo Amadeo (NI) alla Commissione (1o ottobre 1997) Oggetto: Politiche future in materia di inquinamento acustico (Libro verde) Visto il Libro verde della Commissione europea «Politiche future in materia di inquinamento acustico» (COM(96) 540 def. ), e visto che il Comitato economico e sociale accetta il ricorso a strumenti economici proposto dalla Commissione, mentre respinge l(cid:146)introduzione di misure fiscali volte a «punire» i responsabili dell(cid:146)inquinamento acustico o intese come fonte di gettito per le amministrazioni pubbliche. Puo‘ la Commissione assicurare che l(cid:146)impiego di strumenti economici non sostituira‘ l(cid:146)emanazione di norme sui valori limite di emissione?


title: QUESTION ECRITE no 2995/97 de Alexandros ALAVANOS à la Commission. Chutes de grêle dans les nomes de Xanthi et de Rodopi

eurovoc_concepts:
Structural Funds
Thessaly
aid to disaster victims
bad weather
damage
farming sector
indemnification
natural disaster

text: C 117/88 FR Journal officiel des Communaute·s europe·ennes 16. 4. 98 (98/C 117/109) QUESTION E· CRITE E-2995/97 pose·e par Alexandros Alavanos (GUE/NGL) a‘ la Commission (1er octobre 1997) Objet: Chutes de gre(cid:136)le dans les nomes de Xanthi et de Rodopi Les chutes de gre(cid:136)le qui se sont abattues les dix derniers jours du mois d(cid:146)aou(cid:136)t dans certaines re·gions des nomes de Xanthi et de Rodopi, qui, de·ja‘ connaissent de graves proble‘mes, ont provoque· des destructions particulie‘rement importantes dans des cultures saisonnie‘res, sur une superficie de 7 000 ha environ. E· tant donne· que ces de·ga(cid:136)ts, qui viennent s(cid:146)ajouter aux destructions de l(cid:146)anne·e pre·ce·dente, constituent une catastrophe financie‘re pour les producteurs des re·gions frappe·es, la Commission peut-elle indiquer quelles mesures elle compte prendre pour de·dommager comme il convient les producteurs sinistre·s? Re·ponse commune aux questions e·crites E-2870/97 et E-2995/97 donne·e par M. Fischler au nom de la Commission (16 octobre 1997) La Commission exprime sa sympathie aux agriculteurs dont les cultures ont subi des de·ga(cid:136)ts occasionne·s par la gre(cid:136)le. Elle est parfaitement consciente des proble‘mes qui peuvent re·sulter d(cid:146)une catastrophe naturelle de cette ampleur. Il convient toutefois de souligner que le budget communautaire ne comporte pas d(cid:146)instruments permettant de compenser les pertes de re·colte ou de production annuelle qui sont en fait les dommages les plus fre·quemment observe·s en cas de chutes de gre(cid:136)le. Toutefois, s(cid:146)il peut e(cid:136)tre prouve· que des ba(cid:136)timents d(cid:146)exploitation agricole ou le be·tail ont subi des dommages occasionne·s par des catastrophes naturelles, la Commission pourrait examiner toute demande e·ventuelle de l(cid:146)E· tat membre concerne· dans le contexte des fonds structurels gra(cid:136)ce a‘ un rede·ploiement approprie· des affectations financie‘res des cadres communautaires d(cid:146)appui (CCA), pour autant que l(cid:146)E· tat membre proce‘de d(cid:146)abord a‘ un re·ame·nagement de ses priorite·s. Une telle occasion pourrait par exemple se pre·senter dans le cadre du rapport a‘ mi parcours du CCA pour la Gre‘ce. (98/C 117/110) QUESTION E· CRITE E-2873/97 pose·e par Kenneth Coates (GUE/NGL) a‘ la Commission (11 septembre 1997) Objet: Liberte· de circulation A‘ la suite de l(cid:146)arre(cid:136)t rendu par la Cour de justice dans l(cid:146)affaire Antonissen, M. Monti, membre de la Commission, a indique· dans la re·ponse a‘ la question e·crite E-0060/97 (1) que la Commission estimait qu(cid:146)un de·lai raisonnable e·tait de six mois au moins pour permettre a‘ un citoyen de l(cid:146)Union de chercher un emploi sur le territoire d(cid:146)un autre E· tat membre. La Commission peut-elle pre·ciser pourquoi, dans ces conditions, l(cid:146)exportation des prestations de cho(cid:136)mage est limite·e a‘ une pe·riode de trois mois lorsqu(cid:146)une personne sans emploi se rend dans un autre E· tat membre pour chercher du travail? (1) JO C 186 du 18. 6. 1997, p. 217


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3015/97 af Amedeo AMADEO til Kommissionen. Vejledende kerneenergiprogram for Den Europæiske Union

eurovoc_concepts:
EAEC Treaty
electrical energy
energy policy
energy production
liberalisation of the market
natural gas
nuclear energy
nuclear industry

text: 30. 4. 98 DA De Europ(cid:230)iske F(cid:230)llesskabers Tidende C 134/59 (98/C 134/72) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-3015/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (1. oktober 1997) Om: Vejledende kerneenergiprogram for Den Europ(cid:230)iske Union Der kan i tilknytning til Kommissionens meddelelse om kerneenergiindustrien i Den Europ(cid:230)iske Union (vejledende kerneenergiprogram i henhold til Euratom-traktatens artikel 40) (KOM(96)0339 › CES 470/97) anfłres fłlgende: Kerneenergi, som i dag tegner sig for en tredjedel af elproduktionen i EU, udviser en r(cid:230)kke betydelige miljłfordele i sammenligning med de fossile br(cid:230)ndstoffer, der anvendes inden for elproduktionen. Det kan eksempelvis n(cid:230)vnes, at kerneenergi ikke afgiver CO2. Samtidig kr(cid:230)ver den dog etablering af et omfattende system, som garanterer dens sikre funktion. Den udbredte bekymring i offentligheden, liberaliseringen og (cid:229)bningen af konkurrencen p(cid:229) markeder, der i stłrstedelen af medlemsstaterne var beskyttede (hvilket har medfłrt langsigtede kapitalintensive investeringer), og endelig den lette adgang til naturgas til konkurrencedygtige priser, som anvendes p(cid:229) mindre, mere effektive og billigere anl(cid:230)g, er alle afgłrende faktorer, som głr det yderst usandsynligt › ud fra de oplysninger, vi r(cid:229)der over i dag › at kerneenergiproduktionen vil forts(cid:230)tte efter 2005-2010, som er den periode, hvori de eksisterende kerneenergianl(cid:230)g i stłrstedelen af medlemsstaterne vil indstille deres virksomhed. Udsigterne til denne udvikling rejser alvorlige strategiske spłrgsm(cid:229)l vedrłrende EU(cid:146)s energipolitik. Den kendsgerning, at ovenn(cid:230)vnte dokument ikke kommer ind p(cid:229) betydningen af n(cid:230)vnte strategiske spłrgsm(cid:229)l og ikke i tilstr(cid:230)kkeligt omfang evaluerer deres sandsynlige indvirkning p(cid:229) EU(cid:146)s energipolitik, er en alvorlig mangel. Vil Kommissionen specifikt behandle disse spłrgsm(cid:229)l i den endelige version af det vejledende kerneenergipro- gram, indfłje klare konklusioner og, til brug for de berłrte parter og offentligheden, opstille retningslinjer vedrłrende de realiteter, fremtiden byder p(cid:229)? Svar afgivet p(cid:229) Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (18. november 1997) Kommissionen vedtog den endelige udgave af det vejledende kerneenergiprogram (PINC) den 25. september 1997 (1). Kommissionen konstaterer, at naturgas tilsyneladende er attraktiv som grundlag for elproduktion for łjeblikket, og af denne (cid:229)rsag har Kommissionen ikke kendskab til andre planer om at opfłre kernekraftv(cid:230)rker i F(cid:230)llesskabet end de to kernekraftv(cid:230)rker, der er under opfłrelse i Frankrig. I det foreliggende vejledende kerneenergiprogram har Kommissionen fundet uhensigtsm(cid:230)ssigt at foresl(cid:229) langsigtede investeringsprogrammer i betragtning af usikkerheden om kerneenergiens fremtid i nogle medlemsstater. Skulle der imidlertid vise sig en politisk velvilje i medlemsstaterne til fordel for elproduktion ved hj(cid:230)lp af kerneenergi, kunne det vise sig nłdvendigt p(cid:229) ny at etablere langsigtede m(cid:229)l. Det błr understreges, at efter 2010 kan medlemsstaterne opstille programmer til fornyelse af eksisterende kernekraftv(cid:230)rker, hvis de łnsker at erstatte anl(cid:230)g, som skal nedlukkes, med nye, avancerede reaktorer eller nye reaktorsystemer. S(cid:229)danne beslutninger er imidlertid ikke aktuelle p(cid:229) nuv(cid:230)rende tidspunkt. (1) KOM(97) 401 endelig udg. (98/C 134/73) SKRIFTLIG FORESP(cid:216)RGSEL E-3017/97 af Amedeo Amadeo (NI) til Kommissionen (1. oktober 1997) Om: Skovbrug Vil Kommissionen › under henvisning til (cid:216)SU(cid:146)s udtalelse om »Situationen og problemerne i EU(cid:146)s skovbrug og mulighederne for at udbygge skovbrugspolitikken« (CES 476/97) (1) og til, at skovbrugssektoren er en kilde til łkonomisk velf(cid:230)rd og besk(cid:230)ftigelse i Den Europ(cid:230)iske Union › sikre, at det prim(cid:230)re m(cid:229)l for F(cid:230)llesskabets skovbrugsstrategi bliver at fremme udnyttelsen af skovene?


eurovoc_concepts:
application of EU law
approximation of laws
consumer protection
defective product
product safety

formats: html pdf pdfa1b print

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 01. 10. 1997 KOM(97) 478 endelig udg. 97/0244 (COD) w '•ft ' , ty'f t. v Éi *. i Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om ændring af Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (forelagt af Kommissionen) BEGRUNDELSE I. GENERELT Baggrund A. Forbrugernes sundhed i det indre marked 1. Begivenhederne omkring kogalskabskrisen viser sig at være en udfordring for EU1. Udfordringen består i at tilfredsstille forbrugernes legitime forventninger til, at deres sundhed er beskyttet i det indre marked. Forventningerne kommer hovedsageligt til udtryk i en stærk bekymring om levnedsmiddelsikkerhed2, som er helt legitim i det indre marked. Varernes for virkeliggørelsen af et korrekt fungerende indre marked, må i henhold til traktaten ikke være på bekostning af beskyttelsen af forbrugernes sundhed. Traktatens artikel 36 nævner udtrykkeligt, at beskyttelsen af menneskers sundhed kan begrunde foranstaltninger, der fraviger princippet om varernes frie bevægelighed. Denne for dette grundlæggende beskyttelse frihedsprincip. som er udgangspunktet tilsidesættes således frie bevægelighed, fordel ikke til 2. For at leve op til disse forventninger råder EU bl. a. over forskriftsmæssige instrumenter, som skal sikre produktsikkerheden i almindelighed (Rådets direktiv 92/59/EØF af 29. juni 1992) og erstatning til personer, der lider skade forvoldt af defekte produkter (Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985). Instrumenterne forpligter enhver producent til kun at markedsføre sikre produkter og pålægger producenten at erstatte skader, forårsaget af defekte produkter. B. Rådets direktiv af 25. juli 1985 om produktansvar (85/374/EØF) 3. Ethvert moderne samfund kræver en beskyttelse i form af en mekanisme til erstatning for de skader, der følger af de risici, der er forbundet med industriel produktion, som den beskyttelse, der er omfattet af direktiv 85/374/EØF. Direktivet retsregler om har medført en tilnærmelse af medlemsstaternes indbyrdes Myndighederne i Det Forenede Kongerige annoncerede den 20. marts 1996 en mulig sammenhæng mellem en variant af Creutzfeldt-Jacob-syndromet og bovin spongiform encephaiopati (BSE). Der udbrød straks en krise uden fortilfælde i forbrugernes tillid til oksekøb og oksekødsprodukter, en krise som medierne tog til sig under betegnelsen "kogalskabskrisen". 35% af borgerne vurderer, at levnedsmidlerne ikke er sikre. På listen over deres bekymringer ligger levnedsmiddelsikkerheden på førstepladsen med 68% af de adspurgte personer (90% i Frankrig og 39% i Finland), fulgt af lægemiddelsikkerheden, idet 64% af de adspurgte mener, at sikkerheden ikke gælder på tværs af grænserne. Kilde: Eurobarometre 47. 0 "L'Europe des consommateurs. Les citoyens face aux politiques de protection et d'éducation des consommateurs ", 21. maj 1997. producentens ansvar for skader forårsaget af en defekt ved hans produkt. Forskrifterne er gennemført i samtlige EU-medlemsstater, bortset fra Frankrig. Direktivet fastlægger et objektivt ansvar, hvorefter enhver producent er ansvarlig for skader forårsaget af en defekt ved hans produkt, når skadelidte kan føre bevis for skaden, defekten og årsagsforbindelsen mellem defekten og skaden. EU har således fundet en rimelig balance mellem de forskellige involverede interesser, nemlig på den ene side forbrugernes interesse i at imødegå de risici, det moderne, udpræget tekniske, industrielle samfund frembyder for deres sundhed og deres fysiske og materielle integritet, og på den anden side producenternes interesse, nemlig at * forhindre konkurrencefordrejninger som følge af forskelle i det civilretlige ansvar inden for EU (subjektivt og objektivt ansvar, begrænset og ubegrænset ansvar osv. ), og * mindske de forskellige retsreglers virkninger for investeringer i innovation og udvikling. 4. På trods af Kommissionens bestræbelser ved drøftelserne af direktivet i Rådets instanser har direktivet fra 1985 ikke resulteret i en fuldstændig harmonisering. Den enstemmighed, der kræves for vedtagelse af teksten på grundlag af traktatens artikel 100, har ført til Kommissionens forslag. Kompromisløsningerne har taget form af en generel regel, som medlemsstaterne kan fravige i en overgangsperiode (artikel 15 og 16), hvorefter medlemsstaterne på forslag fra Kommissionen skulle træffe afgørelse om den endelige løsning. til kompromisløsninger på flere punkter i forhold 5. Det er således, at landbrugsråvarer (dvs. jordbrugs- og husdyrbrugsvarer og fiskeriprodukter) samt produkter hidrørende fra jagt i almindelighed ikke er omfattet af direktivets bestemmelser. Produkter, som har undergået en første forarbejdning, er derimod omfattet (artikel 2). Som undtagelse fra den almindelige regel har medlemsstaterne imidlertid i henhold til artikel 15 (stk. 1, litra a)) ret til at pålægge landbrugere et ansvar for defekte råvarer. Denne undtagelse er bragt i anvendelse af Grækenland, Luxembourg, Sverige og Finland3. 6. Kommissionen vedtog i 1995 sin første rapport om anvendelsen af direktivet og virkningerne for det indre markeds funktion og beskyttelsen af forbrugerne (KOM(95) 617 af 13. 12. 1995). Direktivet opfattes heri som en vigtig retsakt, der har bidraget til at øge bevidstheden om produktsikkerhed og lettet bevisbyrden for skadelidte (producentens skyld skal ikke bevises). På baggrund af de indsamlede oplysninger om direktivets virkninger fandt Kommissionen det ikke på daværende 1 Frankrig indeholder lovforslag nr. 469 om produktansvar, vedtaget af Nationalforsamlingen ved førstebehandlingen den 13. marts 1997, også mulighed for at lade råvarer indgå i anvendelsesområdet. Assemblée nationale, Rapport n° 3411, de la Commission des lois constitutionnelles, de la législation et de l'administration général de la République sur la proposition de loi (n° 469) de Mme Nicole Catala, 6 mars 1997: "Disse produkttyper bør derfor, som det så tydeligt fremgår af den sørgelige "kogalskabskrise", medtages i direktivets ordning for objektivt ansvar, således at forbrugeren uanset defekt produkttype nyder samme beskyttelse". tidspunkt nødvendigt at fremlægge forslag til ændringer. Kommissionen bemærkede imidlertid, at en række aspekter med særlig virkning for forbrugerbeskyttelsen og for et korrekt fungerende indre marked kræver fortsat opmærksomhed, som f. eks. udelukkelsen af landbrugsråvarer. C. Europa-Parlamentets henstilling om at ændre direktiv 85/374/EØF 7. På baggrund af arbejdet i Det Midlertidige Undersøgelsesudvalg om BSE (MEDINA-rapporten , dok. 220. 544) anbefalede Europa-Parlamentet en ændring af direktiv 85/374/EØF senest i september 1997 med henblik på også at medtage landbrugsråvarer. Parlamentet opfordrede ansvaret for skader forårsaget af Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne træffe alle nødvendige foranstaltninger for at følge henstillingen4. Henstillingen er ikke vedtaget i overensstemmelse med traktatens artikel 138B ("lovgivningsinitiativ"), men udgør en anbefaling inden for rammerne af et undersøgelsesudvalg, som er nedsat i henhold til traktatens artikel 138 C. til at Kommissionens forslag til ændring af direktiv 85/374/EØF med henblik på at medtage landbrugsråvarer i direktivets anvendelsesområde landbrugsråvarer medtages 8. Kommissionen finder, at det vil være et vigtigt fremskridt for den EU-retlige i beskyttelse af forbrugerne, hvis uforarbejdede anvendelsesområdet for direktiv 85/374/EØF, også selv om en sådan foranstaltning naturligvis ikke alene vil kunne løse de vanskeligheder, som vil kunne opstå på området5. Medtages landbrugsvarer anvendelsesområdet for direktiv 85/374/EØF, ige former for initiativer, der træffes med det vil dette være til gavn for alle mul id til landbrugsprodukter. Kommissionen er af formål at genvinde forbrugernes till den mening, at enhver landbrugsvare, hvad enten den forbruges i sin naturlige form eller efter forarbejdning, bør være omfattet af direktivets objektive ansvar. Kommissionen foreslår på denne baggrund Europa-Parlamentet og Rådet en ændring af direktivet i denne henseende, således at det oprindelige forslag fra 1976 med hensyn til netop dette punkt genoptages (KOM(76) 372). Kommissionen mener, at udvidelsen under alle omstændigheder ikke overflødiggør andre hensigtsmæssige regler om produktsikkerhed og effektive officielle kontrol systemer, men at udvidelsen vil udgøre en vigtig supplerende foranstaltning. til var oprindeligt initiativtager Europa-Parlamentet af basislandbrugsvarerne på grund af det stærke pres fra de berørte landbrugskredse. Det blev dengang understreget, at et objektivt ansvar for defekte landbrugsvarer industrielt. ville være for tungt at bære, hvis varerne ikke var fremstillet (CALEWAERT-rapporten, dok. 71/79, EFT C 127 af 21. 5. 1979, s. 61). Med sit ændrede forslag (KOM(79)415) havde Kommissionen anset det for begrundet, på landbrugsvarer (i baggrund af Parlamentets forslag, at udelukke naturlige modsætning til industrielt fremstillede landbrugsprodukter). Den valgte løsning (se udelukkelsen 4 Beslutning om resultaterne af arbejdet i Det Midlertidige Undersøgelsesudvaig om BSE, dok. PE 257. 005, EFT C 85 af 17. 3. 1997. 5 De generelle principper for Den Europæiske Unions levnedsmiddellovgivning - Kommissionens grønbog, (KOM(97)"l76 af 30. 4. 1997). under punkt 5) var resultatet af et kompromis mellem de medlemsstater, som var imod udelukkelsen, da den var en ubegrundet begrænsning af forbrugernes beskyttelse, og de medlemsstater, der var for en sådan udelukkelse. 10. Når Kommissionen nu har besluttet at vende tilbage til sit oprindelige forslag, har den ud over Europa-Parlamentets henstilling, taget følgende elementer i betragtning: a. samfundets forventninger til større beskyttelse af sundheden: harmonisering af normerne for forbrugerbeskyttelse er et centralt krav fra de europæiske borgere. Kommissionen har ved udarbejdelse af sin grønbog om de generelle principper for EU's levnedsmiddellovgivning kunnet konstatere, at der i stadigt større omfang stilles krav om, at landbrugsråvarer medtages i direktivet. Kravene er blevet intensiveret på det seneste som følge af de bekymringer, som kogalskabskrisen gav anledning til6. Europa-Parlamentets henstilling skal ses som udtryk for den europæiske offentligheds ønske om en styrkelse af levnedsmiddelsikkerheden i almindelighed og basislandbrugsvarerne sikkerhed i særdeleshed. b. nationale retsregler om landbrugsproducentens ansvar: Kommissionen deler flere medlemsstaters ønske om at styrke beskyttelsen af sundheden for dem, der forbruger landbrugsvarer gennem en mere effektiv skadeserstatning. Det er denne styrkelse af beskyttelsen af dem, som forbruger landbrugsvarer, der ligger til grund for de nationale retsregler, der indeholder et objektivt ansvar fra landbrugs producentens side i overensstemmelse med den mulighed, der gives i direktivets artikel 157. Den eneste medlemsstat, som endnu ikke har gennemført direktivet, påtænker, navnlig foranlediget af kogalskabskrisen8, i denne henseende at medtage disse produkter i forbindelse med direktivets gennemførelse. c. ingen uigenkaldelige virkninger for landbrugserhvervene: ligesom det ikke ved udarbejdelse af den første rapport om direktiv 85/374/EØF kunne fastlægges, at der skulle være uigenkaldelige virkninger for industrierne og forsikringserhvervet generelt (som drøftelserne forud for vedtagelsen havde antydet), kan det ikke umiddelbart konkluderes, at en medtagelse af landbrugsvarer vil få uigenkaldelige negative virkninger for landbrugserhvervene. Erfaringerne fra lande, der har anvendt undtagelsesbestemmelsen i artikel 15, viser, at det ikke kan påvises, at landbrugs erhvervene i disse lande har været særligt berørt. d. usikkerhed med hensyn rækkevidden af udelukkelsen på grund af begrebet "forarbejdning": Direktiv 85/374/EØF omfatter jordbrugs- og husdyrbrugsvarer samt fiskeriprodukter, som har undergået en "første forarbejdning". Dette begreb9 er 6 Se også Forbrugerudvalgets henstilling af 9. oktober 1996, som ligeledes taler for en udvidelse. 7 Grækenland (artikel 6, stk. 1, i lov 2251/94), Luxembourg (artikel 1, stk. 2. 1, i lov af 21. 4. 1989), Finland (afsnit 1, stk. 2, i lov nr. 694 af 17. 8. 1990), Sverige (afsnit 2 i lov 1991: 18 af 31. i. 1992). 8 Frankrig. Se fodnote 3. Nærværende forslag ligger endvidere ikke fjernt fra andre iandes forskrifter om produktansvar, som indeholder bestemmelser om objektivt ansvar for landbrugsvarer (USA. , Norge). 9 EF-Domstolens dom af 29. 5. 1974 i sag 185/73, Koning, Sml. s. 618, præmis 13: "begrebet, "varer, der er direkte forbundet med basisprodukterne, og som har undergået en første forarbejdning", skal 5 et kriterium for at sondre mellem udelukkede landbrugsvarer (råvarer) og omfattede landbrugsvarer (forarbejdede produkter). Det er klart, at landbrugsproduktionen ikke kan undslippe industrialisering (f. eks. anvendelse af konserveringsteknikker, frysning osv. , som kan medføre risici), men rækkevidden af industrialiseringen er mindre tydelig. Det skal fastslås, fra hvilket tidspunkt anvendelse af en eller anden teknik på et basisprodukt udgør en "første forarbejdning". Efter at have konstateret at der fortsat hersker tvivl herom, mener Kommissionen, at enhver usikkerhed med hensyn til begrebets rækkevidde kan afholde forbrugerne fra at indgive klager. Medtagelse af landbrugsråvarer vil sætte en stopper for denne usikkerhed. til en e. ufuldstændig harmonisering: direktiv 85/374/EØF har ikke ført fuldstændig harmonisering. Der findes derfor ingen ensartede regler for land brugerens ansvar, hvilket medfører fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirker forskellige landbrugsvarernes frie bevægelighed. Producenterne er underlagt ordninger alt efter, hvor produktet markedsføres. Den frie bevægelighed påvirkes således, da en beslutning om at markedsføre produkter fra en medlemsstat på en anden medlemsstats område kan afhænge af, hvorvidt der findes en retsordning med objektivt ansvar eller ej. Samhandelsstrømmene med landbrugsvarer påvirkes også med hensyn til vilkårene for producentansvaret. Retsgrundlag 11. Retsgrundlaget for direktiv 85/374/EØF er EF-traktatens artikel 100. Kommissionen fremlægger sit forslag til ændring på grundlag af EF-traktatens artikel 100A som undtagelse til artikel 100. Kommissionen mener, at forslaget påvirker det indre marked i den udstrækning, at samhandelen med landbrugsvarer ikke bør være påvirket af forskellige ordninger for producentansvar. Ændringen tager form af et direktiv. 12. Kommissionen har taget behørigt hensyn til bestemmelserne i EF-traktatens artikel 7C, og der er ikke anledning til for øjeblikket at indføre særlige bestemmelser eller undtagelsesbestemmelser. Den har ligeledes undersøgt spørgsmålet om det høje og sundhed, beskyttelsesniveau forbrugerbeskyttelse i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 100A, stk. 3. Medtagelsen af landbrugsvarer i ordningen under direktivet svarer i denne henseende til et højt beskyttelsesniveau for forbrugerne, som det allerede er tilfældet i flere af EU's medlemsstater. sikkerhed, miljøbeskyttelse inden for 13. Direktiv 85/374/EØF henhører under et område, der er omfattet af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (jf. artikel 23, litra c), og bilag III "Produktansvar" til EØS-aftalen, EFT L 1 af 3. 1. 1994, s. 11 og s. 321)10. derfor fortolkes således, at det indebærer en klar økonomisk uafhængighed mellem basisprodukterne og de produkter, som er undergået en forarbejdning, uafhængigt af hvor mange processer denne omfatter; således er de forarbejdningsprodukter, som har undergået en proces, hvorved omkostningerne er af en sådan størrelse, at prisen på basislandbrugsvarerne bliver en ren marginal omkostning, udelukket af ordningen". 10 De EFTA-stater, der er pan i aftalen (Island, Liechtenstein og Norge), har anmeldt nationale foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 85/374/EØF. Kilde: EFTA-Tilsynsmyndigheden, Interim Report on Transposition Status of Directives, 4. juni 1997, s. 41. Nærværende ændring bør derfor udvides til EØS i overensstemmelse med EØS- aftalens bestemmelser, navnlig artikel 97 ff. Forenkling og sammenhæng med andre fællesskabspolitikker 14. Den foreslåede retsakt vil forenkle direktiv 85/374/EØF, da den undtagelse, der er indeholdt i artikel 15, stk. 1, litra a), vil blive fjernet. Ordningen om ansvar for sikkerhedsmangler vil således over alt i det indre marked omfatte alle former for produkter uden undtagelse. 15. Nærværende forslag er et led i de målsætninger, der ligger til grund for samtlige EU-politikker, herunder forbrugerbeskyttelsespolitikken og landbrugspolitikken. Ændringen af direktiv 85/374/EØF vil bidrage til at virkeliggøre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau, som er en af EU's målsætninger i henhold til EF- traktatens artikel 129A. Endvidere forenkles samhandelen med landbrugsvarer, da retlige forskelle med hensyn til producenternes civilretlige ansvar fjernes. II. BEGRUNDELSE FOR FORSLAGET UD FRA PROPORTIONALITETS PRINCIPPET Hvilke formål har den påtænkte handling set i lyset af EU's forpligtelser? 16. Formålet med handlingen er at øge niveauet for forbrugernes beskyttelse mod skader forvoldt på deres sundhed og deres ejendom af et defekt produkt og videreføre den indbyrdes tilnærmelse af de nationale retsregler om produktansvar indledt ved direktiv 85/374/EØF. Formålet indgår i den strategiske målsætning om, at det indre marked skal være til gavn for borgerne, som besluttet af Kommissionen i dens handlingsplan for det indre marked (CSE(97) 1 af 4. 6. 1997). Det drejer sig om at understrege fordelene ved det indre marked ved at styrke forbrugernes garantier og sikre dem et højt beskyttelsesniveau inden for sundhed og sikkerhed. Hører den påtænkte handling under EU's enekompetence, eller er der tale om en kompetence, som EU deler med medlemsstaterne? 17. Den pågældende handling henhører under EU's enekompetence: det indre markeds indførelse og funktion. Da direktiv 85/374/EØF er vedtaget på grundlag af EF- traktatens artikel 100, har EU endvidere enekompetence på produktansvarsområdet for samtlige aspekter omfattet af direktivet. Står EU's handlingsmuligheder i forhold til målsætningerne? 18. Den foreslåede handling begrænser sig til en revision af den ordning for produktansvar, der er indeholdt i direktiv 85/374/EØF, da en sådan er strengt nødvendig for at øge forbrugernes tillid til ethvert produkt, der markedsføres i det indre marked. Indgrebet begrænser sig til at medtage landbrugsråvarer i direktivets anvendelsesområde ved at fjerne enhver mulighed fra fravigelse. III. GENNEMGANG AF FORSLAGETS BESTEMMELSER Artikel 1 19. Med denne artikel fjernes undtagelsesbestemmelsen for "landbrugsråvarer og produkter hidrørende fra jagt" indeholdt i artikel 2 i direktiv 85/374/EØF. Landbrugsvarer og produkter hidrørende fra jagt skal således betragtes som "produkter" i henhold til direktivet. Ved begrebet "landbrugsvarer" forstås det begreb, der er indeholdt i EF-traktatens artikel 38, stk. 1, andet punktum, og det dækker de produkter, der er anført i bilag II til samme traktat (jf. bilag A). Rent teknisk består forslaget i, at den mulighed, medlemsstaterne fik i henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), omdannes til en generel regel. 20. Enhver forbruger, som påvirkes af et af sådanne produkter, der leveres fra afsætningsleddet, vil kunne påberåbe sig producentens ansvar efter en af de regler, der er indeholdt i artikel 3 i direktiv 85/374/EØF, dvs. i dennes egenskab af: fabrikant af et færdigt produkt - - producent af en råvare - fabrikant af et delprodukt - en person, der ved at anbringe sit navn, mærke eller andet kendetegn på produktet udgiver sig for at være dets producent - en person, der med henblik på videresalg, udlejning, leasing eller enhver anden - form for distribution indfører et produkt i Fællesskabet leverandør i henhold til bestemmelserne i artikel 3, stk. 3 (producenten eller leverandørens leverandør kan ikke identificeres). 21. Samtlige regler landbrugsvarer: i direktiv 85/374/EØF finder anvendelse på bevisbyrde hos skadelidte11, solidarisk hæftelse i tilfælde af flere ansvarlige, begrebet sikkerhedsmangel, ansvarsfritagelse efter grundene i artikel 7, omfattede skader, frister for anlæggelse af retssag og bortfald af ansvar, manglende mulighed for at fraskrive eller indskrænke ansvaret ved aftale mellem parterne og opret holdelse af andet retligt ansvar (i eller uden for kontraktforhold). Artikel 2 22. Det drejer sig om de bestemmelser, medlemsstaterne skal sætte i kraft for at efterkomme direktivet. Tidspunktet for ikrafttrædelsen vil blive tilføjet senere. Det fastlægges, at de nye regler finder anvendelse for landbrugsråvarer og produkter hidrørende fra jagt, der er bragt i omsætning fra tidspunktet for nærværende direktivs anvendelse, dvs. den 1. januar 1999. Forskriften har ikke tilbagevirkende kraft, hvorfor alle produkter hidrørende fra jagt og alle landbrugsråvarer, der er markedsført føl denne dato, ikke er omfattet af nærværende direktiv, selv om der efter denne dato måtte opdages skader forvoldt af sådanne. Kommissionen ønsker dog at bemærke, at reglen ikke er til hinder for, at andre retsregler om ansvar bringes i anvendelse (i eller uden for kontraktforhold) over for sådanne produkter, der måtte være bragt i omsætning inden den nærmere angivne dato. Denne fortolkning er i overensstemmelse med direktivets artikel 13, hvorved skadelidte opretholder sine rettigheder under henvisning til sådanne andre retsregler. Artikel 3 og 4 23. Artiklerne omhandler det nærmere i overensstemmelse med traktatens artikel 191, ligesom det præciseres, at direktivet er rettet til medlemsstaterne. tidspunkt for direktivets ikrafttræden 11 I oksekødssektoren vil bevisbyrden blive lettet som følge af anvendelsen af ordningen for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter, som er blevet styrket ved Rådets forordning (EF) nr. 820/97 af 21. april 1997 (EFT L 117 af 7. 5. 1997, s. l), som anvendes siden den 1 juli 1997. Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100A, under henvisning til forslag fra Kommissionen1, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg2, i henhold til fremgangsmåden i artikel 189 B i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab3, og ud fra følgende betragtninger: Produktsikkerhed og erstatning for skader forårsaget af defekte produkter udgør samfundsmæssige krav, som bør efterkommes i det indre marked, hvor produkternes frie bevægelighed er sikret; Fællesskabet har efterkommet kravene gennem direktiv 85/374/EØF4 og direktiv Rådets direktiv 92/59/EØF5 af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed; med direktiv 85/374/EØF indførtes en retfærdig fordeling af de risici, der følger af et moderne, udpræget teknisk samfund; direktivet har således fundet en rimelig balance mellem de involverede interesser, navnlig beskyttelsen af forbrugernes sundhed, fremme af innovation samt videnskabelig og teknisk udvikling, sikkerhed for lige konkurrence vilkår og fremme af samhandelen efter harmoniserede regler om civilretligt ansvar; direktivet har således bidraget til at øge de økonomiske beslutningstageres bevidsthed om produktsikkerhed og betydningen heraf; direktivet har ikke kunnet føre til en fuldstændig harmonisering af medlemsstaterne lovgivninger på grund af direktivets undtagelsesbestemmelser, navnlig vedrørende direktivets anvendelsesområde, som udelukker uforarbejdede landbrugsvarer; 1 2 3 EFT C xxxaf x. x. xxxx, s. xx. EFT C xxx af x. x. xxxx, s. xx. Europa-Parlamentets afgiver udtalelse, og Rådet fastlægger en fælles holdning. 4 EFT L 210 af 7. 8. 1985, s. 29. 5 EFT L 228 af 11. 8. 1992, s. 24. 10 Kommissionen overvåger gennemførelsen og virkningerne af direktiv 85/374/EØF, herunder navnlig aspekter vedrørende forbrugerbeskyttelse og det indre markeds funktion6; Kommissionen skal i denne henseende i overensstemmelse med artikel 21 fremlægge en anden rapport om direktivets anvendelse; medtagelse af basislandbrugsvarer i anvendelsesområdet for direktiv 85/374/EØF vil bidrage til at genetablere forbrugernes tillid til sikkerheden i landbrugsproduktionen; en sådan medtagelse opfylder kravet om forbrugerbeskyttelse på et højt niveau; disse omstændigheder gør det nødvendigt at ændre direktiv 85/374/EØF for at lette en legitim godtgørelse for sundhedsskader forårsaget af defekte landbrugsvarer til fordel for forbrugerne; nærværende direktiv påvirker det indre markeds funktion, da samhandelen med land brugsvarer ikke vil være underlagt forskellige retsregler om producentansvar; det objektive ansvar i direktiv 85/374/EØF bør udvides til at omfatte alle former for produkter, herunder landbrugsvarer som defineret i traktatens artikel 38, stk. 1, andet punktum, og anført i bilag II til samme traktat; i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er det for at virkeliggøre de grundlæggende målsætninger om en bedre beskyttelse af samtlige forbrugere og et velfungerende indre marked nødvendigt og hensigtsmæssigt at medtage landbrugsvarer i direktiv 85/374/EØF; nærværende direktiv begrænser sig til det nødvendige for at nå de tilsigtede mål i overensstemmelse med traktatens artikel 3B, stk. 3 - UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: Artikel 1 Direktiv 85/374/EØF ændres således: 1) Artikel 2 affattes således: "Artikel 2 Ved gennemførelsen af dette direktiv forstås ved udtrykket "produkt" enhver løsøregenstand, selv om genstanden indgår som en bestanddel i en anden løsøregenstand eller i en fast ejendom. Udtrykket "produkt" omfatter tillige elektricitet". 2) I artikel 15, stk. 1, udgår litra a). 6 Første rapport om direktivets anvendelse, KOM (95) 617 af 13. 12. 1995. 11 Artikel 2 1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 1. januar 1999 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom. Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1999. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 nævnte love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Artikel 3 Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Artikel 4 Udfærdiget i Bruxelles, den. På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne Formand Formand 12 Bilag A. Liste omhandlet i EF-traktatens artikel 38 Kapitel 1 Kapital 2 Kapitel 3 Kapitel 4 Kapitel 5 Levende dyr Kød og spiseligt slagteaffald Fisk, krebsdyr og bløddyr Mælk og mejeriprodukter; fugleæg; naturlig honning Tarme, blærer og maver, hele eller stykker deraf, af andre dyr end fisk Animalske produkter, ikke andetsteds tariferet; døde dyr af de arter, der er 05. 04 05. 15 nævnt i kapitlerne 1 eller 3, uegnede til menneskeføde Kapitel 6 Kapitel 7 Kapitel 8 Kapitel 9 Kapitel 10 Kapitel 11 Kapitel 12 industriel Kapitel 13 Levende planer m. m. ; afskårne blomster og blade Spiselige grøntsager, planter, rødder og rodknolde Spiselige frugter; skaller af meloner og citrusfrugter Kaffe, te og krydderier med undtagelse af maté Korn Mølleriprodukter; malt; stivelse; gluten; inulin Olieholdige frø og frugter; diverse andre frø og frugter; planter til og medicinsk brug; halm og foderplanter ex 13. 03 Pektin Kapitel 15 15. 01 Fedt af svin og fjerkræ, udsmeltet eller udpresset 15. 02 Talg (af hornkvæg, får eller geder), råt eller udsmeltet herunder "premier jus" 15. 03 Lardstearin; oleostearin; lardoil og oleomargarin, ikke emulgeret eller opblandet eller på anden måde behandlet 15. 04 Fedtstoffer og olier udvundet af fisk og havpattedyr, også raffinerede 15. 07 Vegetabilske fedtstoffer og vegetabilske fede olier, rå, rensede eller raffinerede 15. 12 Animalske og vegetabilske fedtstoffer og olier, hærdede, også raffinerede, men ikke yderligere bearbejdede 15. 13 Margarine, compound lard og andet tilberedt spisefedt 15. 17 Restprodukter fra behandling af fedtstoffer, fede olier eller animalsk og vegetabilsk voks Kapitel 16 Kapitel 17 Varer af kød, fisk, krebsdyr og bløddyr 17. 01 Roe- og rørsukker i fast form 17. 02 Andet sukker; sirup og andre sukkeropløsninger; kunsthonning, også blandet med naturlig honning; karamel 17. 03 Melasse, også affarvet 17. 05 Sukker, sirup og andre tilsat smagsstoffer eller farvestoffer (herunder vanille- og vanilinsukker) undtagen frugtsaft til sat sukker (uanset mængden) sukkeropløsninger samt melasse, Kapitel 18 18. 01 Kakaobønner, hele eller brækkede, rå eller brændte 18. 02 Kakaoskaller og kakaoaffald Kapitel 20 Varer af grøntsager, frugter eller andre planter og plantedele 13 Kapitel 22 22. 04 Druesaft i gæring samt druesaft, hvis gæring er standset på anden måde end ved tilsætning af alkohol 22. 05 Vin af friske druer; druesaft, hvis gæring er standset ved tilsætning af alkohol 22. 07 Andre gærede drikkevarer (f. eks. frugtvin, æblecider, rosincider og mjød) Ethanol (ethylalkohol), denatureret eller ikke denatureret, ex 22. 08, ex 22. 09 med enhver alkoholstyrke, fremstillet af landbrugsprodukter, der figurerer i bilag II til traktaten, med undtagelse af akvavit, likør og andre alkoholholdige drikkevarer, alkoholholdige tilberedninger (såkaldte koncentrerede ekstrakter) til fremstilling af drikkevarer 22. 10 Eddike Kapitel 23 Kapitel 24 Restprodukter fra næringsmiddelindustrien; tilberedt dyrefoder 24. 01 Tobak, rå eller ufabrikeret; tobaksaffald Kapitel45 45. 01 Naturkork, ubearbejdet, og korkaffald; knust, granuleret eller pulveriseret kork Kapitel 54 54. 01 Hør, rå eller beredt, men ikke spundet; blår og affald af hør (herunder garnaffald og opkradsede klude) Kapitel 57 57. 01 Hamp {Cannabis sativa), rå eller beredt, men ikke spundet; blår og affald af hamp (herunder garnaffald og opkradsede klude samt opkradset tovværk) 14 KONSEKVENSANALYSE FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE. HERUNDER NAVNLIG SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER fSMV^ Forslagets betegnelse: Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar Forslaget 1. Hvorfor er der, under hensyntagen til nærhedsprincippet, behov for EU- lovgivning på dette område, og hvad er de vigtigste målsætninger? EU-lovgivning er nødvendig for at harmonisere det civilretlige ansvar for alle former for alle landbrugsvarer uden undtagelse. Målsætningerne er følgende: - øge niveauet af forbrugernes beskyttelse over for skader forårsaget på deres helbred og ejendom af et defekt produkt - forbedre det indre marked ved at styrke graden af den indbyrdes tilnærmelse mellem de nationale retsregler om produktansvar, der blev indledt med direktiv 85/374/EØF Målsætningerne kan ikke virkeliggøres på tilfredsstillende vis af medlemsstaterne og kan derfor bedre, den påtænkte foranstaltnings rækkevidde og virkninger taget i betragtning, virkeliggøres på EU-plan gennem et direktiv. Målsætningerne indgår endvidere i den strategiske målsætning om, at det indre marked skal være til gavn for borgerne, som besluttet af Kommissionen i handlingsplanen for det indre marked (CSE(97) 1 af 4. 6. 1997). Det drejer sig om at understrege fordelene ved det indre marked ved at styrke forbrugernes garantier og sikre dem et højt beskyttelsesniveau inden for sundhed og sikkerhed. Virkninger for virksomhederne 2. a) Hvem påvirkes af forslaget? Den erhvervssektor, der direkte berøres af forslaget, er produktion af jordbrugs- og husdyrbrugsvarer og fiskeriprodukter samt erhvervelse og behandling af produkter hidrørende fra jagt. Sektoren består af 7 814 800 bedrifter, hvilket 15 beskæftigelsesmæssigt svarer til 5,3% af den civile beskæftigelse i EUR 15 i 19957. Afsætningssektoren vil ligeledes blive berørt, da direktiv 85/374/EØF pålægger leverandøren ansvaret for et defekt produkt, medmindre leverandøren oplyser skadelidte om producentens identitet (direktivets artikel 3, stk. 3). Import af landbrugsvarer fra tredjelande vil tillige blive berørt, da den, der importerer med henblik på salg i henhold til direktiv 85/374/EØF, er ansvarlig på samme måde som producenten. a) b) 3. størrelse Virksomhedernes store varierer landbrugsvirksomheder eksisterer side om side med mellemstore og små bedrifter, som har til formål at producere, levere og sælge landbrugsvarer i deres naturlige form. naturligvis meget: Med hensyn til den geografiske rækkevidde vil direktivet ikke få nogen virkning i de medlemsstater, hvor landbrugerne allerede er underlagt det objektive ansvar, der er indeholdt i direktiv 85/374/EØF (Grækenland, Luxembourg, Finland og Sverige). Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at overholde forslaget? De berørte virksomheder skal ikke træffe nogen særlige foranstaltninger for at efterkomme de foreslåede bestemmelser. På grund af forslagets supplerende karakter i forhold til de allerede gældende regler om sikkerhed og officielle kontrolsystemer vil forslaget ikke tilføje nogen nye forpligtelser i denne henseende. Virksomhederne er faktisk allerede underlagt EU-normer for sikkerhed og kvalitet. Forslaget begrænser sig til at imødegå et eventuel dårligt kendskab til disse regler for så vidt angår det civilretlige ansvar for skader forvoldt mod tredjemand på grund af en sikkerhedsmangel. Forslaget indeholder i denne henseende heller ikke nogen forpligtelse til at være forsikret, hvorfor det er op til den enkelte medlemsstats at stille krav om en sådan forpligtelse eller ej. 4. a) b) Hvilke økonomiske virkninger forventes forslaget at få? for beskæftigelsen: erfaringerne fra de medlemsstater, hvor der allerede findes et objektivt ansvar for landbrugerne, viser, at der ikke er nogen negative virkninger (f. eks. konkurser, fyring af medarbejdere osv. ), som direkte kan tilskrives reglerne om et objektivt civilretligt ansvar. for investeringer og oprettelse af nye virksomheder: forslaget påfører ikke virksomhederne nye sikkerhedsnormer, som ville kræve en investeringsmæssig dyr indsats for at tilpasse produktionen. Selv om direktivet ikke indeholder nogen forpligtelse til forsikring, vil en stor del af de berørte virksomheder dog sandsynligvis selv tegne en forsikring. Forslaget vil derfor sikkert medføre indirekte omkostninger for virksomhederne. I betragtning af behovet for af hensyn til den offentlige sundhed at sikre sikkerheden af de landbrugsvarer, der Kilde: Eurostat, oplysninger i Landbrugets stilling i Den Europæiske Union, 1996-beretningen, statistisk bilag, GD VI. A2. 16 markedsføres, finder Kommissionen imidlertid, at fordelene ved forslaget langt overstiger eventuelle omkostninger. c) for virksomhedernes konkurrenceevne: foranstaltningen vil få gavnlig virkning for virksomhedernes konkurrenceevne. Det vil bidrage til at øge forbrugernes tillid til landbrugsproduktionen, ligesom forslaget vil bidrage til at styrke lige konkurrencevilkår i det indre marked. Forslaget indebærer, at samtlige virksom heder i de berørte sektorer underlægges et og samme ansvarsniveau, uanset på hvilket nationalt marked varerne bringes i omsætning. På nuværende tidspunkt er de varer, der bringes i omsætning i Grækenland, Luxembourg, Finland og Sverige, omfattet af et objektivt ansvar, hvilket medfører ulige konkurrencevilkår inden for EU. 5. Indeholder forslaget foranstaltninger, som går ud på at tage hensyn til små og mellemstore virksomheders særlige situation (begrænsede eller afvigende krav osv. )? Forslaget er ikke direkte rettet til små og mellemstore virksomheder. Direktiv 85/374/EØF tager dog hensyn til virkningerne af et objektivt ansvar for virksomhederne i almindelighed, herunder SMV, ved at indføre en retfærdig fordeling af risici mellem producent og skadelidte. Dette indebærer f. eks. at den finansielle virkning af medtagelsen af råvarer under alle omstændigheder relativiseres af fradraget af en selvrisiko på 500 ECU i tilfælde af materielle skader eller af, at bevisbyrden påhviler skadelidte, som skal vurdere det hensigtsmæssige i at indlede en retssag over for virksomheden. 6. Høring Kommissionen har i forbindelse med udarbejdelsen af nærværende forslag taget hensyn til Europa-Parlamentets henstilling om at ændre EF-forskrifterne om civilretligt ansvar, således at det objektive ansvar ligeledes gælder landbrugsråvarer. Kollegiet bør på baggrund af Parlamentets tidsfrist (september 1997) vedtage forslaget så hurtigt, at en forudgående høring rent fysisk er umulig. 17 ISSN 0254-1459 KOM(97) 478 endelig udg. DOKUMENTER DA 10 06 Katalognummer : CB-CO97-490-DA-C ISBN 92-78-25048-1 Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer L-2985 Luxembourg