title: Directiva nr. 98/78/CE a parlamentului European și a consiliului din 27 octombrie 1998 privind supravegherea suplimentară a întreprinderilor de asigurare parte a unui grup de asigurare

formats: pdf print xhtml

text: 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 77 31998L0078 L 330/1 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE 5. 12. 1998 DIRECTIVA NR. 98/78/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN Ș(cid:13) I A CONSILIULUI din 27 octombrie 1998 privind supravegherea suplimentară a întreprinderilor de asigurare parte a unui grup de asigurare PARLAMENTUL EUROPEAN Ș(cid:13) I CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, (2) având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 57 alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei (1), având în vedere avizul Comitetului Economic ș(cid:13)i Social (2), hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189b din tratat (3), întrucât, în conformitate cu Directiva nr. 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i a actelor administrative referitoare la asigurarea generală ș(cid:13)i de modificare a Directivelor 73/239/CEE ș(cid:13)i 88/357/CEE (6), ș(cid:13)i cu Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i a actelor administrative referitoare la asigurarea directă de viață ș(cid:13)i de modificare a Directivelor 79/267/CEE ș(cid:13)i 90/619/CEE (7), inițierea ș(cid:13)i des- făș(cid:13)urarea activității de asigurare sunt condiționate de acordarea unei autorizații oficiale unice, eliberată de auto- ritățile statului membru în care întreprinderea de asigurare are sediul social (statul membru de origine); întrucât o astfel de autorizație permite întreprinderii respective să îș(cid:13)i desfăș(cid:13)oare activitatea pe tot teritoriul Comunității, în conformitate fie cu dreptul de stabilire, fie cu libertatea de a presta servicii; întrucât autoritățile competente din statele membre de origine răspund de supravegherea solidității financiare a întreprinderilor de asigurare, inclusiv de solvabilitatea acestora; (1) (1) întrucât prima Directivă nr. 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i a actelor administrative referitoare la inițierea ș(cid:13)i des- făș(cid:13)urarea activității de asigurare generală (4)ș(cid:13)i prima Direc- tivă nr. 79/267/CEE a Consiliului din 5 martie 1979 pri- vind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i a actelor administrative referitoare la inițierea ș(cid:13)i desfăș(cid:13)urarea activi- tății de asigurare directă de viață (5) impun întreprinderilor de asigurare să aibă o marjă de solvabilitate; JO C 341, 19. 12. 1995, p. 16 ș(cid:13)i JO C 108, 7. 4. 1998, p. 48. JO C 174, 17. 6. 1996, p. 16. (2) (3) Avizul Parlamentului European din 23 octombrie 1997 (JO C 339, 10. 11. 1997, p. 136), Poziția Comună a Consiliului din 30 martie 1998 (JO C 204, 30. 6. 1998, p. 1), Decizia Parlamentului European din 16 septembrie 1998 (JO C 313, 12. 10. 1998) ș(cid:13)i Directiva Consi- liului din 13 octombrie 1998. JO L 228, 16. 8. 1973, p. 3. Directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 95/26/CE (JO L 168, 18. 7. 1995, p. 7). JO L 63, 13. 3. 1979, p. 1. Directivă modificată ultima dată de Direc- tiva 95/26/CE. (5) (4) (3) întrucât măsurile referitoare la supravegherea suplimentară a întreprinderilor de asigurare dintr-un grup de asigurare ar trebui să permită autorităților care supraveghează o între- prindere de asigurare să facă o evaluare mai bine fondată a situației financiare a acesteia; întrucât o asemenea suprave- ghere suplimentară ar trebui să aibă în vedere anumite întreprinderi care nu fac în prezent obiectul supravegherii în conformitate cu directivele comunitare; întrucât pre- zenta directivă nu implică în nici un fel faptul că statele membre trebuie să realizeze o supraveghere a acestor întreprinderi în mod individual; (6) (7) JO L 228, 11. 8. 1992. p. 1. Directivă modificată de Directiva 95/26/CE. JO L 360, 9. 12. 1992, p. 1. Directivă modificată de Directiva 95/26/CE. 78 (4) (5) (6) (7) (8) RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 întrucât, pe piața comună a asigurărilor, întreprinderile de asigurare sunt în concurență directă unele cu altele ș(cid:13)i, în consecință, normele referitoare la cerințele de capital trebuie să fie echivalente; întrucât, în acest scop, criteriile aplicate pentru determinarea supravegherii suplimentare nu trebuie lăsate exclusiv la latitudinea statelor membre; întrucât adoptarea unor norme de bază comune este în interesul Comunității, în sensul că previne denaturarea normelor concurenței; întrucât este necesar să se elimine anumite divergențe între legile statelor membre cu privire la normele prudențiale care reglementează întreprinderile de asigurare dintr-un grup de asigurare; întrucât abordarea adoptată constă în realizarea unei armonizări esențiale, necesare ș(cid:13)i suficiente pentru a se ajunge la o recunoaș(cid:13)tere reciprocă a sistemelor de control prudențial în domeniu; întrucât scopul prezentei directive este în principal de a proteja interesele persoanelor asigu- rate; întrucât anumite dispoziții ale prezentei directive definesc niș(cid:13)te standarde minime; întrucât un stat membru de origine poate stabili norme mai stricte pentru întreprinderile de asigurare autorizate de propriile sale autorități competente; (9) (10) (11) întreprinderi de asigurare întrucât solvabilitatea unei subsidiară afiliate unei societăți holding de asigurare, unei întreprinderi de reasigurare sau unei întreprinderi de asi- gurare dintr-o țară terță poate fi afectată de resursele finan- ciare ale grupului din care face parte respectiva întreprin- dere ș(cid:13)i de distribuția resurselor financiare în interiorul grupului; întrucât autoritățile competente ar trebui să dis- pună de mijloace pentru a exercita o supraveghere supli- mentară ș(cid:13)i pentru a adopta măsurile corespunzătoare la în care întreprinderii de asigurare în cazul nivelul solvabilitatea acesteia este sau riscă să fie amenințată; întrucât autoritățile competente ar trebui să aibă acces la toate informațiile necesare pentru a exercita o suprave- ghere suplimentară; întrucât ar trebui să se instituie cooperarea între autoritățile responsabile cu supravegherea întreprinderilor de asigurare, precum ș(cid:13)i între acestea ș(cid:13)i autoritățile responsabile cu supravegherea altor sectoare financiare; întrucât tranzacțiile intra-grup pot afecta situația financi- ară a unei întreprinderi de asigurare; întrucât autoritățile competente ar trebui să fie în măsură să exercite o supra- veghere generală asupra anumitor tipuri de astfel de operațiuni intra-grup ș(cid:13)i să ia măsurile corespunzătoare la nivelul în care solvabilitatea acesteia este sau riscă să fie amenințată, întreprinderii de asigurare, în cazul întrucât prezenta directivă prevede supravegherea supli- mentară a oricărei întreprinderi de asigurare care este o întreprindere participativă în cel puțin o întreprindere de asigurare, o întreprindere de reasigurare sau o întreprin- dere de asigurare dintr-o țară terță ș(cid:13)i, potrivit altor dispo- ziții, supravegherea suplimentară a oricărei întreprinderi de asigurare a cărei întreprindere mamă este o societate holding de asigurare, o întreprindere de reasigurare, o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță sau o societate holding mixtă de asigurare; întrucât supravegherea între- prinderilor de asigurare pe bază individuală de către auto- ritățile competente rămâne principiul esențial al suprave- gherii activității de asigurare; întrucât este necesar să se calculeze o situație de solvabili- tate ajustată pentru întreprinderile de asigurare ce fac parte dintr-un grup de asigurare; întrucât autoritățile competente din Comunitate aplică diferite metode pentru a ține seama de efectele pe care le poate avea asupra situației financiare a unei întreprinderi de asigurare faptul că aceasta face parte dintr-un grup de asigurare; întrucât prezenta directivă sta- bileș(cid:13)te trei metode de realizare a acestui calcul; întrucât se acceptă principiul potrivit căruia aceste metode sunt echi- valente din punct de vedere prudențial; ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: Articolul 1 Definiții În sensul prezentei directive: (a) „întreprindere de asigurare” înseamnă o întreprindere care a primit o autorizație oficială în conformitate cu articolul 6 din Directiva 73/239/CEE sau cu articolul 6 din Directiva 79/267/CEE; (b) „întreprindere de asigurare dintr-o țară terță” înseamnă o între- prindere care, în cazul în care ar avea sediul social în Comu- nitate, ar avea nevoie de autorizație în conformitate cu articolul 6 din Directiva 73/239/CEE sau cu articolul 6 din Directiva 79/267/CEE; (c) „întreprindere de reasigurare” înseamnă o întreprindere, alta decât o întreprindere de asigurare sau o întreprindere de asi- gurare dintr-o țară terță, a cărei activitate principală constă în acceptarea riscurilor cedate de o întreprindere de asigurare, o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță sau de alte întreprinderi de reasigurare; 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 79 (d) „întreprindere mamă” înseamnă o întreprindere mamă în sensul articolului 1 din Directiva 83/349/CEE (1)ș(cid:13)i orice întreprin- dere care, potrivit opiniei autorităților competente, exercită în mod efectiv o influență dominantă asupra altei întreprinderi; Articolul 2 Cazuri de aplicare a unei supravegheri suplimentare în întreprinderile de asigurare (e) „filială” înseamnă o filială în sensul articolului 1 din Directiva 83/349/CEE ș(cid:13)i orice întreprindere asupra căreia, potrivit opiniei autorităților competente, o întreprindere mamă exer- cită în mod efectiv o influență dominantă. Toate filialele unei întreprinderi filiale sunt considerate ș(cid:13)i ele filiale ale întreprin- derii mamă a acestor întreprinderi; (1) În plus față de dispozițiile Directivei 73/239/CEE ce stabilesc normele referitoare la supravegherea întreprinderilor de asigurare, statele membre asigură supravegherea suplimentară a oricărei întreprinderi de asigurare care este o întreprindere participativă în cel puțin o întreprindere de asigurare, o întreprindere de reasigu- rare sau o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță, în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 5, 6, 8 ș(cid:13)i 9. (f) „participație” înseamnă o participație în sensul articolului 17 prima teză din Directiva 78/660/CEE (2) sau deținerea, direct sau indirect, a cel puțin 20 % din drepturile de vot sau din capitalul unei întreprinderi; (g) „societate participativă” înseamnă o întreprindere care este fie o întreprindere mamă, fie altă întreprindere care deține o parti- cipație; (h) „întreprindere afiliată” înseamnă fie o filială, fie o altă întreprin- dere în care se deține o participație; (i) „societate holding de asigurare” înseamnă o întreprindere mamă a cărei activitate principală constă în achiziționarea ș(cid:13)i deține- rea de participații în filiale, în cazul în care aceste filiale sunt asigurare, exclusiv sau în principal întreprinderi de reasigurare sau întreprinderi de asigurare din țări terțe, cel puțin una din aceste filiale fiind o întreprindere de asigurare; întreprinderi de (j) „societate holding mixtă de asigurare” înseamnă o întreprindere mamă, alta decât o întreprindere de asigurare, o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță, o întreprindere de reasigurare sau o societate holding de asigurare, care include printre fili- ale sale cel puțin o întreprindere de asigurare; (k) „autorități competente” înseamnă autoritățile naționale care, prin acte cu putere de lege sau norme administrative, sunt abi- litate să supravegheze întreprinderile de asigurare. (1) A ș(cid:13)aptea Directivă 83/349/CEE Consiliului din 13 iunie 1983 în sensul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat cu privire la con- turile consolidate (JO L 193, 18. 7. 1983, p. 1). Directivă modificată ultima dată de Actul de Aderare din 1994. (2) A patra Directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în baza articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat cu privire la conturile anuale ale anumitor categorii de societăți (JO L 222, 14. 8. 1978, p. 11). Directivă modificată ultima dată de Actul de Aderare din 1994. (2) Orice întreprindere de asigurare a cărei întreprindere mamă este o societate holding de asigurare, o întreprindere de reasigu- rare sau o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță face obiectul unei supravegheri suplimentare, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 5 alineatul (2), precum ș(cid:13)i la articolele 6, 8 ș(cid:13)i 10. (3) Orice întreprindere de asigurare a cărei întreprindere mamă este o societate holding mixtă de asigurare face obiectul unei supravegheri suplimentare, în conformitate cu procedura prevă- zută la articolul 5 alineatul (2), articolele 6 ș(cid:13)i 8. Articolul 3 Domeniul de aplicare a supravegherii suplimentare (1) Exercitarea supravegherii suplimentare în conformitate cu articolul 2 nu presupune în nici un fel faptul că autoritățile com- petente sunt obligate să exercite o funcție de supraveghere în raport cu o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță, o socie- tate holding de asigurări, o societate holding mixtă de asigurare sau o întreprindere de reasigurare, considerate individual. (2) Supravegherea suplimentară ține seama de: — întreprinderile afiliate ale întreprinderii de asigurare; — întreprinderile participative în întreprinderea de asigurare; — întreprinderile afiliate ale unei întreprinderi participative într-o întreprindere de asigurare, la care se face referire la articolele 5, 6, 8, 9 ș(cid:13)i 10. (3) Statele membre pot decide să nu ia în considerare, pentru supravegherea suplimentară menționată la articolul 2, întreprin- derile având sediul social într-o țară terță în care există obstacole legale în transferul informațiilor necesare, fără a aduce atingere dispozițiilor Anexei I, punctul 2. 5 ș(cid:13)i Anexei II, punctul 4. În plus, autoritățile competente care răspund de exercitarea supra- vegherii suplimentare pot hotărî, în situațiile descrise mai jos, de la caz la caz să nu ia în considerare o întreprindere pentru supravegherea suplimentară menționată la articolul 2: 80 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 — în cazul în care întreprinderea care ar trebui inclusă prezintă un interes nesemnificativ în raport cu obiectivele supraveghe- rii suplimentare a întreprinderilor de asigurare; — în cazul în care includerea situației financiare a întreprinderii ar fi nepotrivită sau de natură să inducă în eroare în raport cu obiectivele supravegherii suplimentare a întreprinderilor de asigurare. Articolul 4 Autoritățile competente să exercite supravegherea suplimentară (1) Supravegherea suplimentară se exercită de către autoritățile competente ale statului membru în care întreprinderea de asigu- rare a primit autorizația oficială în conformitate cu articolul 6 din Directiva 73/239/CEE sau cu articolul 6 din Directiva 79/267/CEE. (2) În cazul în care întreprinderile de asigurare autorizate în două sau mai multe state membre au drept întreprindere mamă aceeaș(cid:13)i societate holding de asigurare, întreprindere de reasigurare, între- prindere de asigurare dintr-o țară terță sau societate holding mixtă de asigurare, autoritățile competente din statele membre respec- tive se pot pune de acord pentru a desemna pe aceea dintre ele care să răspundă de exercitarea supravegherii suplimentare. (3) În cazul în care un stat membru are mai multe autorități com- petente cu supravegherea prudențială a întreprinderilor de asigu- rare ș(cid:13)i a întreprinderilor de reasigurare, statul membru respectiv ia măsurile ce se impun pentru a organiza coordonarea acestor autorități. Articolul 5 Disponibilitatea ș(cid:13)i calitatea informațiilor Articolul 6 Accesul la informații (1) Statele membre prevăd ca autoritățile lor competente care răs- pund de exercitarea supravegherii suplimentare să aibă acces la toate informațiile care ar putea să servească la supravegherea unei întreprinderi de asigurare care face obiectul supravegherii suplimentare. Autoritățile competente se pot adresa direct între- prinderilor în cauză menționate la articolul 3 alineatul (2) pentru a obține informațiile necesare numai în care aceste informații au fost solicitate întreprinderii de asigurare ș(cid:13)i aceasta nu le-a furnizat. în cazul (2) Statele membre prevăd ca autoritățile lor competente să poată să desfăș(cid:13)oare pe teritoriul lor, ele însele sau prin intermediul unor persoane pe care le desemnează în acest scop, verificări la fața locului ale informațiilor menționate la alineatul (1) la: — întreprinderea de asigurare care face obiectul supravegherii suplimentare; — filialele întreprinderii de asigurare respective; — întreprinderi mamă ale întreprinderii de asigurare respective; — filialele întreprinderii mamă a întreprinderii de asigurare res- pective. (3) În cazul în care, în aplicarea prezentului articol, autoritățile competente ale unui stat membru doresc, în anumite situații, să verifice informații importante referitoare la o întreprindere situată în alt stat membru ș(cid:13)i care este o întreprindere de asigurare afili- ată, o filială, o întreprindere mamă sau o filială a întreprinderii mamă a întreprinderii de asigurare care face obiectul supraveghe- rii suplimentare, acestea trebuie să ceară autorităților competente din celălalt stat membru să facă această verificare. Autoritățile care primesc o astfel de solicitare trebuie, în limitele competențelor lor, fie să facă aceste verificări ele însele, fie să permită autorităților care au făcut cererea să facă verificarea sau să permită unui auditor sau unui expert să o realizeze. (1) Statele membre prevăd ca autoritățile competente să ceară ca fiecare întreprindere de asigurare care face obiectul supravegherii suplimentare să dispună de mecanismele de control intern cores- punzătoare pentru a furniza datele ș(cid:13)i informațiile care sunt utile pentru exercitarea supravegherii suplimentare. Articolul 7 Cooperarea între autoritățile competente (2) Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a se asi- gura că nu există nici un obstacol de natură juridică, în limita competențelor lor, care să împiedice întreprinderile de asigurare supuse supravegherii suplimentare ș(cid:13)i întreprinderile lor afiliate ș(cid:13)i întreprinderile participative să facă schimb de informații care ser- vesc scopurilor supravegherii suplimentare. (1) În cazul în care întreprinderile de asigurare cu sediul în state membre diferite sunt direct sau indirect afiliate sau au o întreprin- dere participativă comună, autoritățile competente din fiecare stat membru fac schimb de informații utile la cerere, astfel încât să permită sau să faciliteze exercitarea supravegherii în conformitate cu prezenta directivă ș(cid:13)i comunică din proprie inițiativă toate informațiile pe care le consideră esențiale pentru celelalte autori- tăți competente. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 81 (2) În cazul în care o întreprindere de asigurare ș(cid:13)i o institu- ție de credit, astfel cum este aceasta definită de Directiva 77/780/CEE (1) sau o întreprindere de investiții, astfel cum este definită de Directiva 93/22/CEE (2), ori amândouă sunt direct sau indirect afiliate sau au o întreprindere participativă comună, auto- ritățile competente ș(cid:13)i autoritățile care au o responsabilitate publică în ceea ce priveș(cid:13)te supravegherea celorlalte întreprinderi colabo- rează îndeaproape. Fără a aduce atingere competențelor pe care le au, aceste autorități îș(cid:13)i vor furniza reciproc orice informație menită să le simplifice misiunea, în special în cadrul prezentei directive. (3) Informațiile primite în temeiul dispozițiilor prezentei directive ș(cid:13)i în special schimburile de informații între autoritățile compe- tente prevăzute în prezenta directivă, sunt reglementate prin obligația respectării secretului profesional definit la articolul 16 din Directiva 92/49/CEE ș(cid:13)i articolul 15 din Directiva 92/96/CEE. Articolul 8 Tranzacțiile intra-grup (1) Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru ca autori- tățile competente să exercite o supraveghere generală a tranzacți- ilor care au loc între: (a) o întreprindere de asigurare ș(cid:13)i: (i) o filială a întreprinderii de asigurare; (ii) o întreprindere participativă în întreprinderea de asigurare; Aceste tranzacții se referă în special la: — împrumuturi; — garanții ș(cid:13)i tranzacții extra-bilanțiere; — elemente eligibile pentru marja de solvabilitate; — investiții; — operațiuni de reasigurare; — acorduri de împărțire a costurilor. (2) În acest scop, statele membre solicită ca întreprinderile de asi- gurare să raporteze tranzacțiile semnificative către autoritățile competente cel puțin o dată pe an, astfel cum se prevede la aline- atul (1). În cazul în care, pe baza acestor informații, se ajunge la concluzia că solvabilitatea întreprinderii de asigurare este sau poate fi amenințată, autoritatea competentă ia măsurile care se impun la nivelul întreprinderii de asigurare. Articolul 9 Cerința solvabilității ajustate (1) În situațiile menționate la articolul 2 alineatul (1), statele membre solicită să se facă un calcul al solvabilității ajustate, în conformitate cu anexa I. (iii) o întreprindere afiliată unei întreprinderi participative în întreprinderea de asigurare; (2) Orice întreprindere afiliată, întreprindere participativă sau întreprindere afiliată a unei întreprinderi participative este inclusă în calculul prevăzut la alineatul (1). (b) o întreprindere de asigurare ș(cid:13)i o persoană fizică care deține o participație în: (i) o întreprindere de asigurare sau în oricare din întreprin- derile afiliate ale acesteia; (3) În cazul în care calculul prevăzut la alineatul (1) arată că solvabilitatea ajustată este negativă, autoritățile competente iau măsurile corespunzătoare la nivelul întreprinderii de asigurare în cauză. (ii) o întreprindere participativă în întreprinderea de asigurare; Articolul 10 (iii) o întreprindere afiliată a unei întreprinderi participative în întreprinderea de asigurare. Întreprinderile de reasigurare, societățile holding de asigurare ș(cid:13)i întreprinderile de asigurare din țări terțe (1) Prima Directivă 77/780/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1977 privind coordonarea actelor cu putere de lege ș(cid:13)i a actelor administrative referitoare la inițierea ș(cid:13)i derularea activității instituții- lor de credit (JO L 322, 17. 12. 1977, p. 30). Directivă modificată ultima dată de Directiva 96/13/CE (JO L 66, 16. 3. 1996, p. 15). (2) Directiva 93/22/CEE a Consiliului din 10 mai 1993 privind serviciile de investiții în domeniul valorilor mobiliare (JO L 141, 11. 6. 1993, p. 27). Directivă modificată ultima dată de Directiva 97/9/CE (JO L 84, 26. 3. 1997, p. 22). (1) În cazul menționat la articolul 2 alineatul (2), statele membre solicită ca metoda supravegherii suplimentare să fie aplicată în conformitate cu Anexa II. (2) În cazul menționat la articolul 2 alineatul (2), calculul include toate întreprinderile afiliate ale societății holding de asigurare, ale întreprinderii de reasigurare sau ale întreprinderii de asigurare dintr-o țară terță, potrivit procedurii prevăzute la Anexa II. 82 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 (3) În cazul în care, pe baza acestui calcul, autoritățile competente ajung la concluzia că solvabilitatea întreprinderii de asigurare fili- ală a unei societăți holding de asigurare, întreprinderii de reasigu- rare sau întreprinderii de asigurare dintr-o țară terță este sau poate fi amenințată, acestea iau măsurile corespunzătoare la nivelul întreprinderii de asigurare respective. Articolul 11 Aplicare (1) Statele membre adoptă, cel târziu până la 5 iunie 2000, actele cu putere de lege ș(cid:13)i actele administrative necesare pentru a se con- forma cu prezenta directivă. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la acest lucru. (2) Statele membre prevăd ca actele menționate la alineatul (1) să se aplice în primul rând la supravegherea conturilor pentru exer- cițiul financiar care începe la 1 ianuarie 2001 sau în cursul acelui an calendaristic. (3) Atunci când statele membre adoptă actele prevăzute la aline- atul (1), acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Sta- tele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri. (4) Comisiei i se comunică de către statele membre textele prin- cipalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă. (5) Cel târziu până la 1 ianuarie 2006, Comisia prezintă Comite- tului de Asigurări un raport privind aplicarea prezentei directive ș(cid:13)i, după caz, privind necesitatea unei armonizări în continuare. Articolul 12 Intrarea în vigoare Prezenta directivă intră în vigoare în ziua publicării sale în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Articolul 13 Destinatari Prezenta directivă se adresează statelor membre. Adoptată la Luxemburg, 27 octombrie 1998. Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu Preș(cid:13)edintele J. M. GIL-ROBLES Preș(cid:13)edintele E. HOSTASCH 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 83 ANEXA I CALCULUL SOLVABILITĂȚII AJUSTATE A ÎNTREPRINDERILOR DE ASIGURARE 1. SELECTAREA METODEI DE CALCUL Ș(cid:13) I PRINCIPIILE GENERALE A. Statele membre adoptă dispoziții astfel încât calculul solvabilității ajustate a întreprinderilor de asigurare specificate la articolul 2 alineatul (1) să se facă potrivit uneia din metodele descrise la punctul (3). Un stat membru poate adopta, cu toate acestea, dispoziții în conformitate cu care autoritățile competente să poată autoriza sau impune aplicarea uneia din metodele specificate la punctul (3), diferită de cea aleasă de statul membru. B. Proporționalitatea Calculul solvabilității ajustate a unei proporțională deținută de întreprinderea participativă în întreprinderile sale afiliate. întreprinderi de asigurare trebuie să țină seama de partea „Parte proporțională” înseamnă fie partea de capital subscris deținută direct sau indirect de către întreprinderea participativă, în cazul în care se utilizează metoda 1 sau metoda 2 descrisă la punctul (3), fie procentajele folosite pentru stabilirea conturilor consolidate, în cazul în care se utilizează metoda 3 descrisă la punctul (3). Cu toate acestea, indiferent de metoda folosită, în cazul în care întreprinderea afiliată este o filială ș(cid:13)i are un deficit de solvabilitate, trebuie să se ia în considerare totalul deficitului de solvabilitate al filialei. Cu toate acestea, în cazul în care, potrivit opiniei autorităților competente, responsabilitatea întreprinderii mamă care deține o parte din capital se limitează strict ș(cid:13)i fără ambiguitate la acea parte de capital, autoritățile competente respective pot permite ca deficitul de solvabilitate al filialei să fie luat în calcul pe bază proporțională. C. Eliminarea dublei utilizări a elementelor marjei de solvabilitate C. 1. Tratamentul general al elementelor marjei de solvabilitate Indiferent de metoda folosită pentru calculul solvabilității ajustate a întreprinderii de asigurare, trebuie eliminată dubla utilizare a elementelor admise pentru marja de solvabilitate între diferite întreprinderi de asigurare luate în considerare la acest calcul. În acest scop, la calcularea solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare ș(cid:13)i în cazul în care metodele descrise la punctul (3) nu prevăd acest lucru, următoarele valori se elimină: — valoarea oricărui activ al întreprinderii de asigurare respective care reprezintă finanțarea elementelor eligibile pentru marja de solvabilitatea a uneia din întreprinderile de asigurare afiliate; — valoarea oricărui activ al unei întreprinderi de asigurare afiliate unei întreprinderi de asigurare, care reprezintă finanțarea elementelor eligibile pentru marja de solvabilitate a respectivei întreprinderi de asigurare; — valoarea oricărui activ al unei întreprinderi de asigurare afiliată unei întreprinderi de asigurare care reprezintă finanțarea elementelor eligibile pentru marja de solvabilitate a oricărei alte întreprinderi de asigurare afiliate întreprinderii de asigurare respective. C. 2. Tratamentul anumitor elemente Fără a aduce atingere dispozițiilor secțiunii C. 1: — rezervele de beneficii ș(cid:13)i beneficiile viitoare ale unei întreprinderi de asigurare de viață afiliată unei întreprinderi de asigurare pentru care se calculează solvabilitatea ajustată; — orice capital subscris dar nevărsat al unei întreprinderi de asigurare afiliată unei întreprinderi de asigurare pentru care se calculează solvabilitatea ajustată; 84 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 pot fi luate în calcul numai în măsura în care sunt eligibile pentru a acoperi cerința marjei de solvabilitate a întreprinderii afiliate respective. Cu toate acestea, orice capital subscris dar nevărsat ce reprezintă o obligație potențială pentru întreprinderea participativă se exclude integral din calcul. Orice capital subscris dar nevărsat al întreprinderii de asigurare participative ce reprezintă o obligație potențială pentru o întreprindere de asigurare afiliată se exclude de asemenea din calcul. Orice capital subscris dar nevărsat al unei întreprinderi de asigurare afiliate ce reprezintă o obligație potențială pentru o altă întreprindere de asigurare afiliată a aceleiaș(cid:13)i întreprinderi de asigurare participative se exclude din calcul. C. 3. Transferabilitate În cazul în care autoritățile competente consideră că anumite elemente eligibile pentru marja de solvabilitate a unei întreprinderi de asigurare afiliate, alta decât cea menționată la secțiunea C. 2, nu sunt disponibile în mod efectiv pentru a acoperi cerința marjei de solvabilitate a întreprinderii de asigurare participative pentru care se calculează solvabilitatea ajustată, elementele respective pot fi incluse în calcul numai în măsura în care ele sunt eligibile pentru a acoperi cerința marjei de solvabilitate a întreprinderii afiliate. C. 4. Suma elementelor vizate la secțiunile C. 2 ș(cid:13)i C. 3 nu poate depăș(cid:13)i cerința marjei de solvabilitate a întreprinderii de asigurare afiliate. D. Eliminarea creării de capital intra-grup La calcularea solvabilității ajustate, nu se ține seama de nici un element eligibil pentru marja de solvabilitate care rezultă din finanțarea reciprocă dintre întreprinderea de asigurare ș(cid:13)i: — o întreprindere afiliată; — o întreprindere participativă; — o altă întreprindere afiliată a oricăreia din întreprinderile sale participative. În plus, nu se ține seama de nici un element eligibil pentru marja de solvabilitate a unei întreprinderi de asigurare afiliată unei întreprinderi de asigurare pentru care se calculează solvabilitatea ajustată, în cazul în care elementul în cauză rezultă din finanțarea reciprocă cu orice altă întreprindere afiliată unei întreprinderi de asigurare respectivă. În mod special, finanțarea reciprocă există în cazul în care o întreprindere de asigurare sau oricare din întreprinderile sale afiliate, deține acțiuni sau acordă împrumuturi unei alte întreprinderi care, direct sau indirect, deține un element eligibil pentru marja de solvabilitate a celei dintâi întreprinderi. E. Autoritățile competente veghează ca solvabilitatea ajustată să fie calculată cu frecvența prevăzută de Directivele 73/239/CEE ș(cid:13)i 79/267/CEE privind calcularea marjei de solvabilitate a întreprinderilor de asigurare. Valoarea activelor ș(cid:13)i pasivelor se evaluează în conformitate cu dispozițiile relevante ale Directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE ș(cid:13)i 91/674/CEE (1). 2. APLICAREA METODELOR DE CALCUL 2. 1. Întreprinderile de asigurare afiliate Calculul solvabilității ajustate se face în conformitate cu principiile ș(cid:13)i metodele generale prevăzute de prezenta anexă. (1) Directiva 91/674/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1991 privind conturile anuale ș(cid:13)i conturile consolidate ale întreprinderilor de asigurare (JO L 374, 31. 12. 1991, p. 7). 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 85 În toate metodele, în cazul în care întreprinderea de asigurare are mai multe întreprinderi afiliate, calculul solvabilității ajustate se face prin integrarea fiecăreia din aceste întreprinderi de asigurare afiliate. În cazul participațiilor succesive (de exemplu: o întreprindere de asigurare este o întreprindere participativă într-o altă întreprindere de asigurare care este la rândul său o întreprindere participativă într-o întreprindere de asigurare), calculul solvabilității ajustate se face la nivelul fiecărei întreprinderi de asigurare participative care are cel puțin o întreprindere de asigurare afiliată. Statele membre pot renunța la calculul solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare: — în cazul în care întreprinderea este o întreprindere afiliată altei întreprinderi de asigurare autorizată în acelaș(cid:13)i stat membru, iar întreprinderea afiliată respectivă este luată în calculul solvabilității ajustate a întreprinderii de asigurare participative sau — în cazul în care întreprinderea de asigurare este o întreprindere afiliată fie unei societăți holding de asigurare, fie unei întreprinderi de reasigurare cu sediul social în acelaș(cid:13)i stat membru ca ș(cid:13)i întreprinderea de asigurare, ș(cid:13)i atât societatea holding de asigurare sau întreprinderea de reasigurare, cât ș(cid:13)i întreprinderea de asigurare afiliată sunt luate în calculul efectuat. Statele membre pot, de asemenea, să renunțe la calculul solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare în cazul în care este vorba de o întreprindere de asigurare afiliată altei întreprinderi de asigurare, o întreprindere de reasigurare sau o societate holding de asigurare cu sediul social într-un alt stat membru ș(cid:13)i în care autoritățile competente din statele membre respective au convenit să acorde autorității competente din cel din urmă stat membru dreptul de a exercita o supraveghere suplimentară. În toate cazurile, derogarea se acordă numai în cazul în care elementele eligibile pentru marja de solvabilitate care sunt luate în calcul sunt, conform cerințelor autorităților competente, repartizate în mod corespunzător între întreprinderile respective. Statele membre pot prevedea ca, în situația în care întreprinderea de asigurare afiliată are sediul social într-un alt stat membru decât întreprinderea de asigurare pentru care se face calculul solvabilității ajustate, calculul să țină cont, în ceea ce priveș(cid:13)te întreprinderea afiliată, de situația solvabilității aș(cid:13)a cum este aceasta evaluată de autoritățile competente ale celuilalt stat membru. 2. 2. Întreprinderi de reasigurare afiliate La calcularea solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare care este o întreprindere participativă într-o întreprindere de reasigurare, această întreprindere de reasigurare afiliată este tratată, exclusiv în scopul calculului, prin analogie cu o întreprindere de asigurare afiliată, prin aplicarea principiilor ș(cid:13)i metodelor generale descrise de prezenta anexă. În acest scop, o cerință de solvabilitate noțională se stabileș(cid:13)te pentru fiecare întreprindere de reasigurare afiliată, pe baza aceloraș(cid:13)i norme prevăzute la articolul 16 alineatul (2) până la (5) din Directiva 73/239/CEE sau la articolul 19 din Directiva 79/267/CEE. Cu toate acestea, în cazul unor dificultăți semnificative în aplicarea acestor norme, autoritățile competente pot permite ca cerința solvabilității noționale de viață să fie calculată pe baza primului rezultat prevăzut la articolul 16 alineatul (3) din Directiva 73/239/CEE. Aceleaș(cid:13)i elemente prevăzute la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 73/239/CEE ș(cid:13)i articolul 18 din Directiva 79/267/CEE se recunosc ca eligibile pentru marja de solvabilitate noțională. Valoarea activelor ș(cid:13)i pasivelor se determină potrivit aceloraș(cid:13)i dispoziții prevăzute de acele directive ș(cid:13)i de Directiva 91/674/CEE. 2. 3. Societățile holding de asigurare intermediare La calcularea solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare care deține o participație într-o întreprindere de asigurare, o întreprindere de reasigurare afiliată sau o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță prin intermediul unei societăți holding de asigurare, se ține seama de situația societății holding de asigurare intermediar. Exclusiv în scopurile acestui calcul, care urmează să fie efectuat în conformitate cu metodele ș(cid:13)i principiile generale descrise în prezenta anexă, această societate holding de asigurare este tratată ca ș(cid:13)i cum ar fi o întreprindere de asigurare care cade sub incidența cerinței de solvabilitate zero ș(cid:13)i care este reglementată prin condiții similare cu cele prevăzute la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 73/239/CEE sau la articolul 18 din Directiva 79/267/CEE cu privire la elementele eligibile pentru marja de solvabilitate. 86 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 2. 4. Întreprinderi de asigurare sau reasigurare afiliate, cu sediul social în țări terțe A. Întreprinderi de asigurare afiliate din țări terțe La calcularea solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare care este o întreprindere participativă într-o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță, aceasta din urmă este tratată, exclusiv în scopurile calculului, prin analogie cu o întreprindere de asigurare afiliată, prin aplicarea principiilor ș(cid:13)i metodelor generale descrise de prezenta anexă. Cu toate acestea, în cazul în care țara terță în care întreprinderea respectivă are sediul social o obligă pe aceasta din urmă să obțină o autorizație ș(cid:13)i îi impune o cerință de solvabilitate cel puțin comparabilă cu cea prevăzută de Directivele 73/239/CEE sau 79/267/CEE, ținând seama de elementele de acoperire din această cerință, statele membre pot prevedea ca, în ceea ce priveș(cid:13)te întreprinderea respectivă, calculul să ia în considerare cerința de solvabilitate ș(cid:13)i elementele eligibile pentru satisfacerea acestei cerințe prevăzute de țara terță în cauză. B. Întreprinderi de reasigurare afiliate din țări terțe Fără a aduce atingere celor prevăzute la secțiunea 2. 2, la calcularea solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare care este o întreprindere participativă într-o întreprindere de reasigurare cu sediul social într-o țară terță ș(cid:13)i cu condiția respectării aceloraș(cid:13)i condiții ca cele prevăzute la punctul (A) de mai sus, statele membre pot prevedea ca, în ceea ce priveș(cid:13)te întreprinderea respectivă, calculul să țină seama de cerința privind fondurile proprii ș(cid:13)i de elementele eligibile pentru satisfacerea acestei cerințe, aș(cid:13)a cum sunt prevăzute de țara terță în cauză. În cazul în care numai întreprinderile de asigurare din țara terță respectivă fac obiectul unor asemenea dispoziții, cerința de fonduri proprii noționale ale întreprinderii de asigurare afiliate ș(cid:13)i elementele eligibile pentru satisfacerea cerinței noționale respective pot fi calculate ca ș(cid:13)i cum întreprinderea în cauză ar fi o întreprindere de asigurare afiliată din țara terță respectivă. 2. 5. Indisponibilitatea informațiilor necesare În cazul în care autoritățile competente nu dispun, din diferite motive, de informațiile necesare în vederea calculării solvabilității ajustate a unei întreprinderi de asigurare, referitoare la o întreprindere afiliată cu sediul social într-un stat membru sau într-o țară terță, valoarea contabilă a întreprinderii respective în întreprinderea de asigurare participativă se scade din elementele eligibile pentru marja de solvabilitate ajustată. În această situație, câș(cid:13)tigurile nerealizate aferente unei astfel de participații nu sunt admise ca element eligibil pentru marja de solvabilitate ajustată. 3. METODE DE CALCUL Metoda 1: Metoda deducerii ș(cid:13)i agregării Solvabilitatea ajustată a întreprinderii de asigurare participative este diferența între: (i) suma: (a) elementelor eligibile pentru marja de solvabilitate a întreprinderii de asigurare participative ș(cid:13)i (b) partea proporțională a întreprinderii de asigurare participative în elementele eligibile pentru marja de solvabilitate a întreprinderii de asigurare afiliate ș(cid:13)i (ii) suma: (a) valorii contabile a întreprinderii de asigurare afiliate în întreprinderea de asigurare participativă ș(cid:13)i (b) cerința de solvabilitate a întreprinderii de asigurare participativeș(cid:13)i (c) partea proporțională a cerinței de solvabilitate a întreprinderii de asigurare afiliate. 06/vol. 3 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 87 În cazul în care participația în întreprinderea de asigurare afiliată constă, integral sau parțial, într-o proprietate indirectă, atunci punctul (ii)(a) incorporează valoarea unei astfel de proprietăți indirecte, ținând seama de interesele succesive relevante; iar punctele (i)(b) ș(cid:13)i (ii)(c) vor include părțile proporționale pe care le au elementele eligibile pentru marja de solvabilitate a întreprinderii de asigurare afiliate ș(cid:13)i, respectiv, pentru cerința de solvabilitate a întreprinderii de asigurare afiliate. Metoda 2: Metoda deducerii cerinței Solvabilitatea ajustată a întreprinderii de asigurare participative este diferența între: (i) suma elementelor eligibile pentru marja de solvabilitate a întreprinderii de asigurare participative ș(cid:13)i (ii) suma: (a) cerinței de solvabilitate a întreprinderii de asigurare participative ș(cid:13)i (b) partea proporțională a cerinței de solvabilitate a întreprinderii de asigurare afiliate. La evaluarea elementelor eligibile pentru marja de solvabilitate, participațiile în sensul prezentei directive sunt evaluate prin metoda punerii în echivalență, în conformitate cu opțiunea prevăzută la articolul 59 alineatul (2) punctul (b) din Directiva 78/660/CEE. Metoda 3: Metoda bazată pe bilanțul contabil Calculul solvabilității ajustate a întreprinderii de asigurare participative se face pe baza conturilor consolidate. Solvabilitatea ajustată a întreprinderii de asigurare participative este diferența dintre: elementele eligibile pentru marja de solvabilitate calculată pe baza datelor consolidate ș(cid:13)i (a) fie suma cerinței de solvabilitate a întreprinderii de asigurare participative ș(cid:13)i a părților proporționale ale cerințelor de solvabilitate ale întreprinderilor de asigurare afiliate, pe baza procentajelor folosite pentru stabilirea conturilor consolidate, (b) fie cerința de solvabilitate calculată pe baza datelor consolidate. Dispozițiile Directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE ș(cid:13)i 91/674/CEE se aplică la calcularea elementelor eligibile pentru marja de solvabilitate ș(cid:13)i a cerinței de solvabilitate pe baza datelor consolidate. 88 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 06/vol. 3 ANEXA II SUPRAVEGHEREA SUPLIMENTARĂ A ÎNTREPRINDERILOR DE ASIGURARE CARE SUNT FILIALE ALE UNEI SOCIETĂȚI HOLDING DE ASIGURARE, ÎNTREPRINDERI DE REASIGURARE SAU ALE UNEI ÎNTREPRINDERI DE ASIGURARE DINTR-O ȚARĂ TERȚĂ 1. În cazul a două sau mai multe întreprinderi de asigurare prevăzute la articolul 2 alineatul (2) care sunt filiale ale unei societăți holding de asigurare, întreprinderi de reasigurare sau întreprinderi de asigurare dintr-o țară terță ș(cid:13)i care sunt stabilite în state membre diferite, autoritățile competente veghează ca metoda descrisă de prezenta anexă să fie aplicată în mod consecvent. Autoritățile competente exercită supravegherea suplimentară cu aceeaș(cid:13)i frecvență prevăzută în Directivele 73/239/CEE ș(cid:13)i 79/267/CEE pentru calcularea marjei de solvabilitate a întreprinderilor de asigurare. 2. Statele membre pot renunța la calculul prevăzut de prezenta anexă cu privire la o întreprindere de asigurare: — în cazul în care întreprinderea de asigurare respectivă este o întreprindere afiliată unei alte întreprinderi de asigurare ș(cid:13)i în care este luată în calculul prevăzut în prezenta anexă efectuat pentru această altă întreprindere; — în cazul în care întreprinderea de asigurare respectivă ș(cid:13)i una sau mai multe alte întreprinderi de asigurare autorizate în acelaș(cid:13)i stat membru au drept întreprindere mamă aceeaș(cid:13)i societate holding de asigurare, aceeaș(cid:13)i întreprindere de reasigurare sau aceeaș(cid:13)i întreprindere de asigurare dintr-o terță țară, ș(cid:13)i în care întreprinderea de asigurare este luată în calculul prevăzut de prezenta anexă efectuat pentru una din aceste alte întreprinderi; — în cazul în care întreprinderea de asigurare ș(cid:13)i una sau mai multe alte întreprinderi de asigurare autorizate în alte state membre au drept întreprindere mamă aceeaș(cid:13)i societate holding de asigurare, aceeaș(cid:13)i întreprindere de reasigurare sau aceeaș(cid:13)i întreprindere de asigurare dintr-o terță țară, ș(cid:13)i în care s-a încheiat un acord ce dă dreptul de a exercita supravegherea suplimentară prevăzută de prezenta anexă autorității de supraveghere din alt stat membru, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2). În cazul unor participații succesive (de exemplu: o societate holding de asigurare sau o întreprindere de reasigurare care este la rândul său proprietatea altei societăți holding de asigurare, altei întreprinderi de reasigurare sau altei întreprinderi de asigurare dintr-o țară terță), statele membre pot aplica calculele prevăzute de prezenta anexă numai la nivelul întreprinderii mamă de bază a întreprinderii de asigurare care este o societate holding de asigurare, o întreprindere de reasigurare sau o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță. 3. Autoritățile competente veghează ca aceste calcule analoge cu cele descrise la anexa I să se facă la nivelul societății holding de asigurare, al întreprinderii de reasigurare sau al întreprinderii de asigurare dintr-o țară terță. Analogia constă în aplicarea principiilor ș(cid:13)i metodelor generale descrise de anexa I la nivelul societății holding de asigurare, a întreprinderii de reasigurare sau a întreprinderii de asigurare dintr-o țară terță. Exclusiv în scopul acestui calcul, întreprinderea mamă este tratată ca ș(cid:13)i cum ar fi o întreprindere de asigurare care trebuie să respecte: — o cerință de solvabilitate zero, în cazul în care este o societate holding de asigurare; — o cerință de solvabilitate noțională, astfel cum se prevede la secțiunea 2. 2 din anexa I, în cazul în care este vorba de o întreprindere de reasigurare sau astfel cum se prevede în secțiunea 2. 4(B) din anexa I, în cazul în care este vorba de o întreprindere de reasigurare cu sediul social într-o țară terță; — o cerință de solvabilitate stabilită conform principiilor din secțiunea 2. 4(A) din anexa I în cazul în care este vorba de o întreprindere de asigurare dintr-o țară terță; ș(cid:13)i trebuie să respecte condiții similare celor prevăzute la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 73/239/CEE sau la articolul 18 din Directiva 79/267/CEE privind elementele eligibile pentru marja de solvabilitate. 4. Indisponibilitatea informațiilor necesare În cazul în care autoritățile competente nu dispun, din diferite motive, de informațiile necesare pentru calculul prevăzut în prezenta anexă, referitoare la o întreprindere afiliată cu sediul social într-un stat membru sau într-o țară terță, valoarea contabilă a întreprinderii respective în întreprinderea participativă se scade din elementele eligibile pentru calculul prevăzut de prezenta anexă. În această situație, câș(cid:13)tigurile nerealizate aferente unei astfel de participații nu sunt admise ca element eligibil pentru calcul


title: PERGUNTA ESCRITA n. 3180/98 do Deputado Ian WHITE à Comissão. Contribuições financeiras para a União Europeia

eurovoc_concepts:
Community budget
EU expenditure
Member States' contribution
administrative expenditure (EU)
budgetary procedure
costing
financial year
financing of the EU budget
operating cost
own resources

formats: html pdf print

text: 21. 5. 1999 PT Jornal Oficial das Comunidades Europeias C 142/101 Nestas circunstâncias, não se pode excluir que um beneficiário de uma pensão alemã mas residente, por exemplo, no seu Estado-membro de origem, que também lhe paga uma pensão, não possa ter direito à exportação da prestação de dependência alemã. (1) JO L 149 de 5. 7. 1971. (1999/C 142/123) PERGUNTA ESCRITA E-3166/98 apresentada por Raimo Ilaskivi (PPE) e Jyrki Otila (PPE) ao Conselho (22 de Outubro de 1998) Objecto: Atitude de um funcionário do Conselho sobre o Parlamento Europeu O suplemento de fim de semana do jornal finlandês «Ilta-Sanomat», de 3 de Outubro de 1998, publicou uma reportagem do jornalista Mikko Numminen, de cerca de 23 páginas, intitulada «Perdido na Casa Europeia». O artigo contém citações, nomeadamente, de funcionários do Conselho sobre o estatuto do Parlamento Europeu. De acordo com o artigo, o director-geral, Sixten Korkamn, rejeita o Parlamento salientando que, no fundo, o Parlamento Europeu é, acima de tudo, um fardo. Uma tomada de posição como esta, não só, demonstra um profundo desprezo pelo único orgão da União Europeia eleito democraticamente como é, de igual modo, uma imprudência. Pior ainda, esta posição não dissipa as dúvidas, que numerosos cidadãos dos Estados-membros têm em relação à União Europeia. Gostaríamos de saber se o parecer de Korkamn representa, em geral, a posição do Conselho. Se tal não for o caso, que medidas tenciona o Conselho tomar relativamente a este parecer e ao seu autor? Resposta (18/19 de Janeiro de 1999) O Conselho não tem por hábito tecer comentários sobre artigos de jornal do tipo do referido pelos Senhores Deputados. No entanto, deseja salientar que as observações dos funcionários do Secretariado- -Geral do Conselho, seja qual for a sua natureza, não podem de modo nenhum ser atribuíveis ao Conselho. O Conselho e o seu Secretariado-Geral atribuem a maior importância ao papel do Parlamento Europeu e à existência de boas relações entre este e o Conselho. (1999/C 142/124) PERGUNTA ESCRITA E-3180/98 apresentada por Ian White (PSE) à Comissão (27 de Outubro de 1998) Objecto: Contribuições financeiras para a União Europeia Poderá a Comissão indicar os montantes (em ecus) com que cada Estado-membro contribuiu anualmente, até 31 de Março de 1997, para a União Europeia, bem como os montantes (em ecus) que cada Estado- -membro recebeu da União Europeia? Importa que a resposta especifique claramente o método de atribuição dos custos das actividades conjuntas ou de colaboração de cujos benefícios usufruem todos os Estados-membros, tais como os custos de funcionamento do Parlamento Europeu


title: 1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/78/EB dėl draudimo įmonių papildomos priežiūros draudimo grupėje

eurovoc_concepts:
EU control
exchange of information
financial solvency
holding company
insurance company
investment company

text: 06/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 151 31998L0078 L 330/1 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS 1998 12 5 EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 98/78/EB 1998 m. spalio 27 d. dėl draudimo įmonių papildomos priežiūros draudimo grupėje EUROPOS SĄJUNGOS PARLAMENTAS IR TARYBA, (2) atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą (1), atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuo- monę (2), laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos (3), (1) kadangi 1973 m. liepos 24 d. pirmoji Tarybos direktyva 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tie- sioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, suderinimo (4) ir 1979 m. kovo 5 d. pirmoji Tarybos direktyva 79/267/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio gyvybės draudimo veiklos pradėjimu ir vykdymu, suderinimo (5) reikalauja, kad draudimo įmonės turėtų mokumo atsargas; (1) OL C 341, 1995 12 19, p. 16 ir OL C 108, 1998 4 7, p. 48. (2) OL C 174, 1996 6 17, p. 16. (3) 1997 m. spalio 23 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 339, 1997 11 10, p. 136), 1998 m. kovo 30 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 204, 1998 6 30, p. 1), 1998 m. rugsėjo 16 d. Europos Parla- mento sprendimas (OL C 313, 1998 10 12) ir 1998 m. spalio 13 d. Tarybos sprendimas. dalies keičianti Direktyvas 73/239/EEB kadangi pagal 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvą 92/49/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tie- sioginiu draudimu, išskyrus gyvybės draudimą, derinimo, iš ir 88/357/EEB (6), ir pagal 1992 m. lapkričio 10 d. Tarybos direktyvą 92/96/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susi- jusių su tiesioginiu gyvybės draudimu, derinimo, ir iš dalies keičiančią Direktyvas 79/267/EEB ir 90/619/EEB (7), norint pradėti ir vykdyti draudimo veiklą, reikia gauti valstybės narės, kurioje yra draudimo įmonės registruota buveinė (buveinės valstybė narė), valdžios institucijų išduotą vieną oficialų leidimą; kadangi, laikantis steigimosi teisės ir paslaugų teikimo laisvės principų, toks leidimas įmonei leidžia vykdyti veiklą visoje Bendrijoje; kadangi buveinės valstybės narės kompetentingos įstaigos privalo stebėti draudimo įmonių finansinę padėtį, įskaitant ir jų mokumą; (3) kadangi priemonės dėl draudimo įmonių papildomos prie- žiūros draudimo grupėje turėtų leisti draudimo įmonę pri- žiūrinčioms institucijoms labiau pamatuotai spręsti apie jos finansinę padėtį; kadangi atliekant tokią papildomą priežiūrą, reikėtų atsižvelgti į tam tikras įmones, kurioms pagal Bendrijos direktyvas šiuo metu priežiūra nėra priva- loma; kadangi ši direktyva jokiu būdu nereiškia, kad valstybės narės privalo prižiūrėti kiekvieną tokią įmonę atskirai; (4) OL L 228, 1973 8 16, p. 3. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, (6) OL L 228, 1992 8 11, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 95/26/EB (OL L 168, 1995 7 18, p. 7). padarytais Direktyva 95/26/EB. (5) OL L 63, 1979 3 13, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, (7) OL L 360, 1992 12 9, p. 1. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 95/26/EB. padarytais Direktyva 95/26/EB. 152 (4) (5) (6) (7) (8) LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/3 t. kadangi bendrojoje draudimo rinkoje draudimo įmonės konkuruoja tiesiogiai viena su kita, todėl kapitalo reikala- vimų taisyklės turi būti vienodos; kadangi dėl to kriterijai, taikomi papildomai priežiūrai nustatyti, neturi būti palikti tik valstybių narių nuožiūrai; kadangi bendrų pagrindinių taisyklių priėmimas atitinka Bendrijos interesus, nes leidžia išvengti konkurencijos iškraipymų; kadangi būtina paša- linti kai kuriuos valstybių narių įstatymų dėl riziką ribojan- čių taisyklių, kurių draudimo grupės įmonės privalo laiky- tis, skirtumus; kadangi siekiama tokio esminio, būtino ir pakankamo suderinimo, kuris leistų riziką ribojančios kontrolės siste- moms šioje srityje pripažinti viena kitą; kadangi šios direk- tyvos tikslas – pirmiausia padėti apsaugoti apdraustų asmenų interesus; poveikį grupės, kurioje ji dalyvauja, finansiniai ištekliai ir tų išteklių paskirstymas grupėje; kadangi kompetentingoms institucijoms turėtų būti suteiktos galimybės vykdyti papil- domą priežiūrą ir draudimo įmonės lygiu imtis atitinkamų priemonių, kai jos mokumui kyla ar gali kilti pavojus; (10) kadangi kompetentingoms institucijoms turi būti priei- nama visa informacija, būtina papildomai priežiūrai vyk- dyti; kadangi būtina nustatyti institucijų, atsakingų už draudimo įmonių priežiūrą, bendradarbiavimą ir jų bend- radarbiavimą su institucijomis, atsakingomis už kitų finansų sektorių priežiūrą; kadangi kai kurios šios direktyvos nuostatos nustato mini- malius standartus; kadangi buveinės valstybė narė gali nustatyti draudimo įmonėms, kurioms leidimus yra išda- vusios jos pačios kompetentingos institucijos, griežtesnes taisykles; (11) kadangi sandoriai grupės viduje gali turėti įtakos draudimo įmonės finansinei būklei; kadangi kompetentingos institu- cijos turėtų turėti galimybę vykdyti tokio tipo sandorių grupės viduje bendrą priežiūrą ir draudimo įmonės lygiu imtis atitinkamų priemonių, kai jos mokumui kyla ar gali kilti pavojus, kadangi šioje direktyvoje papildomą priežiūrą numatoma taikyti bet kuriai draudimo bendrovei, kuri dalyvauja bent vienoje draudimo ar perdraudimo įmonėje ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonėje, o pagal skirtin- gas taisykles – draudimo bendrovei, kurios patronuojanti įmonė yra draudimo kontroliuojančioji bendrovė, perdrau- dimo įmonė, Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonė arba mišrios veiklos draudimo kontroliuojančioji bendrovė; kadangi pagrindinis draudimo priežiūros prin- cipas išlieka atskirų draudimo įmonių priežiūra, kurią vykdo kompetentingos institucijos; PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Sąvokos Šioje direktyvoje: kadangi būtina apskaičiuoti draudimo įmonių, sudarančių draudimo grupę, koreguotą mokumą; kadangi Bendrijoje kompetentingos institucijos apskaičiuodamos, kokią įtaką draudimo įmonės finansinei padėčiai turi jos priklausymas draudimo grupei, taiko skirtingus metodus; kadangi šioje direktyvoje nustatomi trys tokio apskaičiavimo metodai; kadangi laikoma, kad šie metodai rizikos ribojimo požiū- riu yra ekvivalentiški; a) draudimo įmonė – įmonė, kuri yra gavusi oficialų leidimą pagal arba Direktyvos Direktyvos 73/239/EEB 6 straipsnį 79/267/EEB 6 straipsnį; b) Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonė – įmonė, kuriai reikėtų leidimo pagal Direktyvos 73/239/EEB 6 straipsnį arba Direktyvos 79/267/EEB 6 straipsnį, jei ji turėtų registruotą buveinę Bendrijoje; (9) kadangi draudimo kontroliuojančiosios bendrovės, per- draudimo įmonės ar Bendrijai nepriklausančios šalies drau- dimo įmonės dukterinei draudimo įmonei gali daryti c) perdraudimo įmonė – įmonė, išskyrus draudimo įmonę arba Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonę, kurios pagrindinė veikla – prisiimti riziką, kurią perleidžia draudimo įmonė, Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonė arba kitos draudimo įmonės; 06/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 153 d) patronuojanti įmonė – patronuojanti įmonė, apibrėžta Direkty- vos 83/349/EEB (1) 1 straipsnyje, arba bet kuri įmonė, kuri, kompetentingų institucijų nuomone, veiksmingai daro lemiamą įtaką kitai įmonei; e) dukterinė įmonė – dukterinė įmonė, apibrėžta Direktyvos 83/349/EEB 1 straipsnyje, ir bet kuri įmonė, kuriai, kompe- tentingų institucijų nuomone, patronuojanti įmonė veiksmin- gai daro lemiamą įtaką. Visos dukterinių įmonių dukterinės įmonės taip pat laikomos patronuojančios įmonės, kuri vado- vauja toms įmonėms, dukterinėmis įmonėmis; f) dalyvavimas – dalyvavimas, Direktyvos 78/660/EEB (2) 17 straipsnio pirmame sakinyje, arba tiesiogi- nis ar netiesioginis 20 % arba daugiau balsavimo teisių ar įmonės kapitalo kontroliavimas; apibrėžtas g) dalyvaujančioji įmonė – įmonė, kuri yra arba patronuojanti įmonė arba kita įmonė, turinti dalyvavimo teises; 2 straipsnis Papildomos draudimo įmonių priežiūros taikymo atvejai 1. Be Direktyvų 73/239/EEB ir 79/267/EEB nuostatų, kurios nus- tato draudimo įmonių priežiūros taisykles ir pagal kurias valstybės narės prižiūri bet kurią draudimo įmonę, kuri yra dalyvaujančioji įmonė bent vienoje draudimo ar perdraudimo ar Bendrijai neprik- lausančios šalies draudimo įmonėje, valstybės narės taiko papil- domą priežiūrą, nustatytą 5, 6, 8 ir 9 straipsniuose. 2. Kiekvienai draudimo įmonei, kurios patronuojanti įmonė yra draudimo kontroliuojančioji bendrovė, perdraudimo įmonė ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonė, taikoma papil- doma priežiūra, nustatyta 5 straipsnio 2 dalyje, 6, 8 ir 10 straips- niuose. 3. Kiekvienai draudimo įmonei, kurios patronuojanti įmonė yra mišrios veiklos kontroliuojančioji bendrovė, taikoma papildoma priežiūra, nustatyta 5 straipsnio 2 dalyje, 6 ir 8 straipsniuose. h) susijusi įmonė – dukterinė įmonė arba kita įmonė, kurioje turima dalyvavimo teisių; 3 straipsnis Papildomos priežiūros taikymo sritis i) draudimo kontroliuojančioji bendrovė – patronuojanti įmonė, kurios pagrindinė veikla – įsigyti ir turėti dalyvavimo teises dukterinėse įmonėse, kurios yra išimtinai draudimo įmonės arba daugiausia draudimo įmonės, perdraudimo įmonės arba kurios yra Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės, o tarp šių dukterinių įmonių bent viena yra draudimo įmonė; 1. Papildoma priežiūra pagal 2 straipsnį jokiu būdu nereiškia, kad kompetentingos institucijos privalo atlikti kiekvienos atskiros Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės, draudimo kontroliuojančiosios bendrovės ar mišrios veiklos kontroliuojan- čiosios bendrovės ar perdraudimo įmonės prižiūrėtojo vaidmenį. j) mišrios veiklos draudimo kontroliuojančioji bendrovė – patronuo- janti įmonė, išskyrus draudimo įmonę, Bendrijai nepriklausan- čios šalies draudimo įmonę, perdraudimo įmonę ir draudimo kontroliuojančiąją bendrovę, tarp kurios dukterinių įmonių bent viena yra draudimo įmonė; 2. Papildoma priežiūra taikoma: — draudimo įmonės susijusioms įmonėms, — draudimo įmonėje dalyvaujančiosioms įmonėms, — su draudimo įmonės dalyvaujančiąja įmone susijusioms įmonėms, k) kompetentingos institucijos – nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymą ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti drau- dimo įmones. minėtoms 5, 6, 8, 9 ir 10 straipsniuose. (1) 1983 m. liepos 13 d. Septintoji Tarybos direktyva 83/349/EEB, pagrįsta Sutarties 54 straipsnio 3 dalies g punktu, dėl konsoliduotos finansinės atskaitomybės (OL L 193, 1983 7 18, p. 1). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytas 1994 m. Stojimo aktu. (2) 1978 m. liepos 25 d. Ketvirtoji Tarybos direktyva 78/660/EEB, pagrįsta Sutarties 54 straipsnio 3 dalies g punktu, dėl tam tikrų rūšių bendrovių metinės finansinės atskaitomybės (OL L 222, 1978 8 14, p. 11). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Sto- jimo aktu. 3. Valstybės narės, vykdydamos 2 straipsnyje minimą papildomą priežiūrą ir nepažeisdamos I priedo 2. 5 punkto ir II priedo 4 punkto nuostatų, gali nuspręsti tos priežiūros netaikyti įmonei, kurios registruota buveinė yra Bendrijai nepriklausančioje šalyje, jei būtinos informacijos perdavimui iškyla teisinės kliūtys. Be to, kiekvienu atskiru toliau nurodytu atveju kompetentingos institucijos, atsakingos už papildomą priežiūrą, gali nuspręsti netaikyti įmonei 2 straipsnyje minimos papildomos priežiūros: 154 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/3 t. — jei įmonės, kuriai turėtų būti taikoma papildoma priežiūra, reikšmė, palyginti su draudimo įmonių papildomos priežiū- ros tikslais, yra nežymi, — jei įmonės finansinės būklės įtraukimas būtų netikslingas arba klaidinantis draudimo įmonių papildomos priežiūros tikslų požiūriu. 4 straipsnis Papildomą priežiūrą atliekančios kompetentingos institucijos 1. Papildomą priežiūrą atlieka valstybės narės, kurioje draudimo įmonė yra gavusi oficialų leidimą pagal Direktyvos 73/239/EEB 6 straipsnį ir Direktyvos 79/267/EEB 6 straipsnį, kompetentingos institucijos. 6 straipsnis Galimybė gauti informaciją 1. Valstybės narės numato, kad jų kompetentingoms instituci- joms, atsakingoms už papildomą priežiūrą, būtų prieinama visa informacija, susijusi su kokios nors draudimo įmonės, kuriai turi būti taikoma papildoma priežiūra, priežiūros tikslais. Kompeten- tingos institucijos būtinos informacijos gali kreiptis tiesiai į atitin- kamas 3 straipsnio 2 dalyje minimas įmones tik tuo atveju, jei tokios informacijos nesuteikė draudimo įmonė, nors jos buvo prašyta. 2. Valstybės narės numato, kad savo teritorijoje pačios kompe- tentingos institucijos ar per savo tuo tikslu paskirtus tarpininkus gali atlikti šio straipsnio 1 dalyje minimos informacijos patikri- nimą vietoje: — draudimo įmonėje, kuriai turi būti taikoma papildoma prie- žiūra, 2. Kai draudimo įmonių, turinčių leidimą dviejose ar daugiau valstybių narių, patronuojanti įmonė yra ta pati draudimo kont- roliuojančioji bendrovė, perdraudimo įmonė, Bendrijai nepriklau- santi draudimo įmonė ar mišrios veiklos kontroliuojančioji bend- rovė, atitinkamų valstybių narių kompetentingos institucijos gali susitarti, kuri iš jų bus atsakinga už papildomą priežiūrą. — tokios draudimo įmonės dukterinėse įmonėse, — tokios draudimo įmonės patronuojančioje įmonėje, 3. Kai valstybė narė turi ne vieną, o kelias kompetentingas insti- tucijas draudimo ir perdraudimo įmonių riziką ribojančiai prie- žiūrai, tokia valstybė narė imasi būtinų priemonių veiklai tarp tų institucijų koordinuoti. 5 straipsnis Informacijos turėjimas ir jos kokybė — tokios draudimo įmonės patronuojančios įmonės dukterinėse įmonėse. 3. Kai pagal šį straipsnį vienos valstybės narės kompetentingos institucijos tam tikrais konkrečiais atvejais nori patikrinti svarbią informaciją apie įmonę, esančią kitoje valstybėje narėje, kuri yra draudimo įmonės, kuriai turi būti taikoma papildoma priežiūra, susijusi draudimo įmonė, dukterinė įmonė, patronuojanti įmonė ar patronuojančios įmonės dukterinė įmonė, jos privalo prašyti, kad tokį patikrinimą atliktų tos kitos valstybės narės kompeten- tingos institucijos. Tokį prašymą gavusios kompetentingos insti- tucijos, neperžengdamos savo jurisdikcijos ribų, privalo patikri- nimą atlikti pačios, leisti jį atlikti prašančioms kompetentingoms institucijoms arba leisti jį atlikti auditoriui ar ekspertui. 1. Valstybės narės nurodo, kad kompetentingos institucijos rei- kalautų, jog kiekvienoje draudimo įmonėje, kuriai taikoma papil- doma priežiūra, būtų atitinkami vidaus kontrolės mechanizmai, kurie teiktų visus duomenis ir informaciją, susijusią su tokia papil- doma priežiūra. 7 straipsnis Kompetentingų institucijų bendradarbiavimas 2. Valstybės narės imasi visų atitinkamų priemonių užtikrinti, kad jų jurisdikcijoje nebūtų jokių teisinių kliūčių, trukdančių įmonėms, kurioms taikoma papildoma priežiūra, jų susijusioms įmonėms ir dalyvaujančiosioms įmonėms keistis bet kokia infor- macija tokios papildomos priežiūros tikslais. 1. Kai skirtingose valstybėse narėse įkurtos draudimo įmonės yra tiesiogiai ar netiesiogiai susijusios arba turi bendrą dalyvaujančią įmonę, kiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos viena kitos prašymu perduoda visą būtiną informaciją, kuri leistų ar palengvintų atlikti priežiūrą pagal šią direktyvą, ir savo inicia- tyva perduoda visą informaciją, jų manymu, svarbią kitoms kom- petentingoms institucijoms. 06/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 155 2. Kai draudimo įmonė ir kredito įstaiga, apibrėžta Direktyvoje 77/780/EEB (1), ar investicinė firma, apibrėžta Direktyvoje 93/22/EEB (2), ar jos abi yra tiesiogiai ar netiesiogiai susijusios arba turi bendrą dalyvaujančią įmonę, kompetentingos instituci- jos ir institucijos, valstybės įpareigotos prižiūrėti tas kitas įmones, privalo glaudžiai bendradarbiauti. Nepažeisdamos savo atitin- kamų pareigų, tos institucijos viena kitai teikia informaciją, galin- čią supaprastinti jų užduotį, ypač informaciją, kurią numato ši direktyva. 3. Pagal šią direktyvą gautai informacijai ir ypač informacijai, kuria kompetentingos institucijos keičiasi, kaip numatyta šioje direktyvoje, taikomas profesinio slaptumo, apibrėžto Direktyvos 92/49/EEB 16 straipsnyje ir Direktyvos 92/96/EEB 15 straipsny- je, reikalavimai. 8 straipsnis Sandoriai grupės viduje Pirmiausia tai sandoriai dėl: — paskolų, — garantijų, ir nebalansiniai sandoriai, — elementų, taikytinų mokumo atsargai, — investicijų, — perdraudimo operacijų, — susitarimų pasidalyti sąnaudomis. 2. Šiuo tikslu valstybės narės reikalauja, kad draudimo įmonė kompetentingoms institucijoms pateiktų bent metinę ataskaitą apie svarbius sandorius, numatytus šio straipsnio 1 dalyje. Jei remiantis šia informacija pasirodo, kad draudimo įmonės mokumui gresia ar gali grėsti pavojus, kompetentinga institucija privalo imtis atitinkamų priemonių šios draudimo įmonės lygiu. 1. Valstybės narės numato, kad kompetentingos institucijos tai- kytų bendrąją priežiūrą sandoriams tarp: Koreguoto mokumo reikalavimas 9 straipsnis a) draudimo įmonės ir: i) įmonės, susijusios su draudimo įmone; ii) draudimo įmonėje dalyvaujančios įmonės; 1. 2 straipsnio 1 dalyje minėtu atveju valstybės narės reikalauja, kad būtų atliktas koreguotas mokumo apskaičiavimas pagal 1 priedą. 2. Į apskaičiavimą, minimą šio straipsnio 1 dalyje, įtraukiamos visos susijusios įmonės, dalyvaujančiosios įmonės ir įmonės, susi- jusios su dalyvaujančiąja įmone. iii) įmonės, susijusios su draudimo įmonėje dalyvaujančia įmone; 3. Jei šio straipsnio 1 dalyje minimas apskaičiavimas parodo, kad koreguotas mokumas yra neigiamas, kompetentingos institucijos imasi atitinkamų priemonių konkrečios draudimo įmonės lygiu. b) draudimo įmonės ir fizinio asmens, turinčio dalyvavimo tei- ses: i) draudimo įmonėje arba bet kurioje su ja susijusioje įmonėje; ii) įmonėje, dalyvaujančioje draudimo įmonėje; iii) įmonėje, susijusioje su draudimo įmonėje dalyvaujančia įmone. (1) 1977 m. gruodžio 12 d. pirmoji Tarybos direktyva 77/780/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo (OL L 322, 1977 12 17, p. 30). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 96/13/EB (OL L 66, 1996 3 16, p. 15). (2) 1993 m. gegužės 10 d. Tarybos direktyva 93/22/EEB dėl investicinių paslaugų vertybinių popierių srityje (OL L 141, 1993 6 11, p. 27). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 97/9/EB (OL L 84, 1997 3 26, p. 22). 10 straipsnis Perdraudimo kontroliuojančiosios bendrovės ir Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės draudimo įmonės, 1. 2 straipsnio 2 dalyje minėtu atveju valstybės narės reikalauja, kad papildomos priežiūros metodas būtų taikomas pagal II prie- dą. 2. 2 straipsnio 2 dalyje minėtu atveju į apskaičiavimą reikia įtraukti visas draudimo kontroliuojančiosios bendrovės susijusias įmones, perdraudimo įmonę ir Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonę, kaip numatyta II priede. 3. Jei, remdamosi tokiu apskaičiavimu, kompetentingos institu- cijos padaro išvadą, kad draudimo kontroliuojančiosios bendrovės dukterinės draudimo įmonės, perdraudimo įmonės ar 156 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/3 t. Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės mokumui gre- sia ar gali grėsti pavojus, jos imasi atitinkamų priemonių tokios draudimo įmonės lygiu. 5. Komisija iki 2006 m. sausio 1 d. Draudimo komitetui pateikia ataskaitą apie šios direktyvos taikymą, o prireikus ir apie tolesnio derinimo būtinybę. 11 straipsnis Įgyvendinimas 1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsi- galioję ne vėliau kaip iki 2000 m. birželio 5 d. , įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. 2. Valstybės narės numato, kad šio straipsnio 1 dalyje minimos nuostatos pirmiausia būtų taikomos finansinių metų, prasidedan- čių 2001 m. sausio 1 d. arba tais kalendoriniais metais, finansinės atskaitomybės priežiūrai. 3. Valstybės narės, priimdamos šio straipsnio 1 dalyje minėtas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 4. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo sri- tyje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindines nuostatas. 12 straipsnis Įsigaliojimas Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną. 13 straipsnis Adresatai Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Liuksemburge, 1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento vardu Pirmininkas J. M. GIL-ROBLES Tarybos vardu Pirmininkas E. HOSTASCH 06/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 157 I PRIEDAS DRAUDIMO ĮMONIŲ KOREGUOTO MOKUMO APSKAIČIAVIMAS 1. APSKAIČIAVIMO METODO PASIRINKIMAS IR BENDRIEJI PRINCIPAI A. Valstybės narės numato, kad 2 straipsnio 1 dalyje minimas draudimo įmonių koreguotas mokumas turi būti apskaičiuojamas vienu iš 3 punkte aprašytų metodų. Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad kompetentingos institucijos leistų ar įsakytų taikyti ne valstybės narės pasirinktą metodą, o kitą metodą, aprašytą 3 punkte. B. Proporcingumas Apskaičiuojant draudimo įmonės koreguotą mokumą, atsižvelgiama į proporcinę dalį, kurią dalyvaujančioji įmonė turi susijusiose įmonėse. „Proporcinė dalis“ — tai arba dalyvaujančiosios įmonės tiesiogiai ar netiesiogiai turimo pasirašytojo kapitalo dalis, kai taikomas 1 arba 2 metodas, aprašytas 3 punkte, arba procentai, taikomi nustatant konsoliduotas ataskaitas, kai taikomas 3 metodas, aprašytas 3 punkte. Tačiau nesvarbu, koks metodas būtų taikomas, kai susijusi įmonė yra dukterinė ir turi mokumo deficitą, būtina atsižvelgti į visą dukterinės įmonės mokumo deficitą. Tačiau jei, kompetentingų institucijų manymu, patronuojanti įmonė, kuriai priklauso kapitalo dalis, griežtai ir nedviprasmiškai atsako tik ta kapitalo dalimi, kompetentingos institucijos gali leisti atsižvelgti į dukterinės įmonės mokumo deficitą proporcingumo pagrindu. C. Mokumo atsargos elementų dvigubo užskaitymo panaikinimas C. 1. Bendrieji mokumo atsargos elementų traktavimo principai Nesvarbu, koks metodas būtų taikomas draudimo įmonės koreguotam mokumui apskaičiuoti, būtina vengti, kad du kartus nebūtų užskaitomi įvairių draudimo įmonių mokumo atsargai taikytini elementai. Dėl to apskaičiuojant draudimo įmonės koreguotą mokumą, kai 3 punkte aprašyti metodai to nenumato, būtina panaikinti šias sumas: — tos draudimo įmonės bet kokio turto vertę, kuria finansuojami vienos iš jos susijusių draudimo įmonių mokumo atsargai taikytini elementai, — su ta draudimo įmone susijusios draudimo įmonės bet kokio turto vertę, kuria finansuojami tos draudimo įmonės mokumo atsargai taikytini elementai, — su ta draudimo įmone susijusios draudimo įmonės bet kokio turto vertę, kuria finansuojami bet kurios kitos su ta draudimo įmone susijusios draudimo įmonės mokumo atsargai taikytini elementai. C. 2. Tam tikrų elementų traktavimas Nepažeidžiant C. 1 skirsnio nuostatų: — su draudimo įmone susijusios gyvybės draudimo įmonės, kurios koreguotas mokumas yra apskaičiuojamas, pelno rezervai ir būsimasis pelnas, ir — su draudimo įmone susijusios draudimo įmonės, kurios koreguotas mokumas yra apskaičiuojamas, pasirašytas, bet neįmokėtas kapitalas, 158 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/3 t. apskaičiuojant gali būti užskaitomi tik tiek, kiek yra svarbūs tos susijusios įmonės mokumo atsargos reikalavimams patenkinti. Tačiau bet kuris pasirašytas, bet neįmokėtas kapitalas, sudarantis dalyvaujančiosios įmonės potencialų įsipareigojimą, visiškai neturi būti užskaitomas. Dalyvaujančiosios draudimo įmonės pasirašytas bet neįmokėtas kapitalas, sudarantis potencialų susijusios draudimo įmonės įsipareigojimą, apskaičiuojant taip pat neužskaitomas. Susijusios draudimo įmonės bet kuris pasirašytas, bet neįmokėtas kapitalas, sudarantis su ta pačia dalyvaujančiąja įmone susijusios kitos draudimo įmonės potencialų įsipareigojimą, į apskaičiavimą neįtraukiamas. C. 3. Perkeliamumas Jei kompetentingos institucijos mano, kad tam tikri elementai, taikytini susijusios draudimo įmonės, išskyrus minėtąsias C. 2 skirsnyje, mokumo atsargai, negali būti veiksmingai panaudoti dalyvaujančiosios draudimo įmonės, kurios koreguotas mokumas yra apskaičiuojamas, būtinai mokumo atsargai padengti, tuos elementus galima įtraukti į apskaičiavimą tik tuo atveju, jei juos leidžiama panaudoti susijusios įmonės mokumo atsargos reikalavimams patenkinti. C. 4. Elementų, minimų C. 2 ir C. 3, suma negali būti didesnė už susijusios draudimo įmonės mokumo atsargos reikalavimą. D. Grupės viduje sukurto kapitalo neužskaitymas Apskaičiuojant koreguotą mokumą, neatsižvelgiama į jokius mokumo atsargai taikytinus elementus, kurie susidaro, kai abipusiškai vyksta finansavimas tarp draudimo įmonės ir: — susijusios įmonės, — dalyvaujančiosios įmonės, — kitos su bet kuria iš jos dalyvaujančiųjų įmonių susijusios įmonės. Be to, neatsižvelgiama į jokį elementą, taikytiną su draudimo įmone, kurios koreguotas mokumas yra apskaičiuojamas, susijusios draudimo įmonės mokumo atsargai, kai tas elementas susidaro iš abipusio finansavimo su bet kuria kita su ta draudimo įmone susijusia įmone. Abipusis finansavimas vyksta ypač tuomet, kai draudimo įmonė arba bet kuri su ja susijusi įmonė turi akcijų kitoje įmonėje, kuriai tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso elementas, taikytinas pirmosios įmonės mokumo atsargai, arba duoda jai paskolą. E. Kompetentingos institucijos privalo užtikrinti, kad koreguotas mokumas būtų apskaičiuojamas tokiu dažnumu, koks yra nurodytas Direktyvose 73/239/EEB ir 79/267/EEB draudimo įmonių mokumo atsargai apskaičiuoti. Turto ir įsipareigojimų vertė nustatoma pagal atitinkamas Direktyvų 73/239/EEB, 79/267/EEB ir 91/674/EEB (1) nuostatas. 2. APSKAIČIAVIMO METODŲ TAIKYMAS 2. 1. Susijusios draudimo įmonės Koreguotas mokumas apskaičiuojamas pagal bendruosius principus ir metodus, nustatytus šiame priede. (1) 1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyva 91/674/EEB dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės (OL L 374, 1991 12 31, p. 7). 06/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 159 Taikant bet kurį metodą, kai draudimo įmonė turi daugiau nei vieną susijusią draudimo įmonę, koreguotas mokumas apskaičiuojamas integruojant kiekvieną iš tokių susijusių įmonių. Esant kelių pakopų dalyvavimui (pavyzdžiui, kai draudimo įmonė yra dalyvaujančioji įmonė kitoje draudimo įmonėje, o ši taip pat yra dalyvaujančioji įmonė draudimo įmonėje), koreguotas mokumas apskaičiuojamas kiekvienos dalyvaujančiosios įmonės, turinčios bent vieną susijusią draudimo įmonę, lygiu. Valstybės narės gali atsisakyti skaičiuoti draudimo įmonės koreguotą mokumą: — jei įmonė yra kitos draudimo įmonės, turinčios leidimą toje pačioje valstybėje narėje, susijusi įmonė, ir, apskaičiuojant dalyvaujančiosios draudimo įmonės koreguotą mokumą, atsižvelgiama ir į tą susijusią įmonę, arba — jei draudimo įmonė yra draudimo kontroliuojančiosios bendrovės arba perdraudimo įmonės, kurios registruota buveinė yra toje pačioje valstybėje narėje kaip ir draudimo įmonė, susijusi ir apskaičiuojant atsižvelgiama į draudimo kontroliuojančiąją bendrovę arba perdraudimo įmonę, ir į susijusią įmonę. įmonė, Valstybės narės taip pat gali atsisakyti skaičiuoti draudimo įmonės koreguotą mokumą, jei ji yra kitos draudimo įmonės, perdraudimo įmonės ar draudimo kontroliuojančiosios bendrovės, turinčios registruotą buveinę kitoje valstybėje narėje, susijusi įmonė ir jei atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos susitarė pavesti papildomos priežiūros vykdymą tos kitos valstybės narės kompetentingai institucijai. Kiekvienu atveju toks atsisakymas galimas tik tuomet, kai kompetentingos institucijos įsitikina, jog į apskaičiavimus įtrauktų draudimo įmonių mokumo atsargos elementai yra tinkamai paskirstyti tarp tų įmonių. Valstybės narės gali numatyti, kad tais atvejais, kai susijusi draudimo įmonė turi registruotą buveinę kitoje valstybėje narėje, o ne tos draudimo įmonės, kurios koreguotas mokumas yra apskaičiuojamas, valstybėje narėje, apskaičiuojant turi būti atsižvelgiama į susijusios įmonės mokumo padėtį, kaip ją vertina tos kitos valstybės narės kompetentingos institucijos. 2. 2. Susijusios perdraudimo įmonės Apskaičiuojant draudimo įmonės, kuri yra dalyvaujančioji įmonė perdraudimo įmonėje, koreguotą mokumą, toji susijusi perdraudimo įmonė tik apskaičiavimo metu prilyginama susijusiai draudimo įmonei ir taikomi bendrieji principai bei metodai, aprašyti šiame priede. Šiuo tikslu sąlyginis mokumo reikalavimas nustatomas kiekvienai susijusiai perdraudimo įmonei remiantis tomis pačiomis taisyklėmis, kurios nustatytos Direktyvos 73/239/EEB 16 straipsnio 2-5 dalyse arba Direktyvos 79/267/EEB 19 straipsnyje. Tačiau jei šias taisykles taikant kyla dideli sunkumai, kompetentingos institucijos leisti sąlyginį gyvybės mokumo reikalavimą apskaičiuoti remiantis pirmuoju rezultatu, nurodytu gali Direktyvos 73/239/EEB 16 straipsnio 3 dalyje. Tie patys elementai, minimi Direktyvos 73/239/EEB 16 straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 79/267/EEB 18 straipsnyje, pripažįstami ir sąlyginei mokumo atsargai. Turto ir įsipareigojimų vertė nustatoma pagal tas pačias taisykles, priimtas tose direktyvose ir Direktyvoje 91/674/EEB. 2. 3. Tarpininkės draudimo kontroliuojančios bendrovės Apskaičiuojant koreguotą mokumą draudimo įmonės, kuri per draudimo kontroliuojančiąją bendrovę turi susijusioje perdraudimo įmonėje ar Bendrijai dalyvavimo teises kokioje nors draudimo įmonėje, nepriklausančios šalies draudimo įmonėje, atsižvelgiama į tarpininkės draudimo kontroliuojančiosios bendrovės padėtį. Tik tokio apskaičiavimo metu, kuris atliekamas pagal šiame priede aprašytus bendruosius principus ir metodus, ši draudimo kontroliuojanti bendrovė prilyginama draudimo įmonei, kuriai taikomas nulinio mokumo reikalavimas ir tos pačios sąlygos, kurios nustatytos mokumo atsargos elementams Direktyvos 73/239/EEB 16 straipsnio 1 dalyje arba Direktyvos 79/267/EEB 18 straipsnyje. 160 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/3 t. 2. 4. Susijusios draudimo arba perdraudimo įmonės, kurių registruotos buveinės yra Bendrijai nepriklausančiose šalyse A. Susijusios Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės Apskaičiuojant koreguotą mokumą draudimo įmonės, kuri yra dalyvaujančioji įmonė Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonėje, tik šio apskaičiavimo metu ji prilyginama susijusiai draudimo įmonei ir taikomi šiame priede aprašyti bendrieji principai ir metodai. Tačiau kai Bendrijai nepriklausanti šalis, kurioje yra tos įmonės registruota buveinė, reikalauja leidimo ir taiko tokius mokumo reikalavimus, kurie prilygsta bent reikalavimams, nustatytiems Direktyvose 73/239/EEB arba 79/267/EEB, atsižvelgdamos į tų reikalavimų draudiminės apsaugos elementus, valstybės narės gali numatyti, kad apskaičiuojant reikia atsižvelgti į tos įmonės mokumo reikalavimus ir elementus tiems reikalavimams vykdyti, kurie nustatyti toje Bendrijai nepriklausančioje šalyje. B. Susijusios Bendrijai nepriklausančios šalies perdraudimo įmonės Nepaisant 2. 2 skirsnio, apskaičiuodamos draudimo įmonės, kuri dalyvauja perdraudimo įmonėje, turinčioje registruotą buveinę Bendrijai nepriklausančioje šalyje, koreguotą mokumą ir laikydamosi tų pačių sąlygų, nustatytų A punkte, valstybės narės gali numatyti, kad tos įmonės apskaičiavimuose būtina atsižvelgti į nuosavų lėšų reikalavimą ir elementus, taikytinus reikalavimui, nustatytam toje Bendrijai nepriklausančioje šalyje, vykdyti. Kai tokios nuostatos taikomos tik tos Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonėms, sąlyginių nuosavų lėšų reikalavimas tai susijusiai perdraudimo įmonei ir elementai, taikytini tiems reikalavimams vykdyti, gali būti apskaičiuojami taip, lyg toji įmonė būtų tos Bendrijai nepriklausančios šalies susijusi draudimo įmonė. 2. 5. Būtinos informacijos nebuvimas Kai apie susijusią įmonę, turinčią registruotą buveinę valstybėje narėje ar Bendrijai nepriklausančioje šalyje, kompetentingos institucijos dėl kokios nors priežasties neturi informacijos, būtinos draudimo įmonės koreguotam mokumui apskaičiuoti, iš elementų, taikytinų koreguoto mokumo atsargai, būtina atimti tos įmonės buhalterinę vertę dalyvaujančiojoje draudimo įmonėje. Tokiu atveju nerealizuoto pelno, susijusio su tokiu dalyvavimu, negalima užskaityti kaip koreguoto mokumo atsargai taikytino elemento. 3. APSKAIČIAVIMO METODAI 1 metodas: Atimties ir sudėties metodas Dalyvaujančiosios draudimo įmonės koreguotas mokumas — tai skirtumas tarp: i) sumos: a) elementų, taikytinų dalyvaujančiosios draudimo įmonės mokumo atsargai; ir b) proporcingos dalies, kurią dalyvaujančioji draudimo įmonė turi elementuose, taikytinuose susijusios draudimo įmonės mokumo atsargai; ir ii) sumos: a) susijusios draudimo įmonės buhalterinės vertės dalyvaujančiojoje draudimo įmonėje; b) dalyvaujančiosios draudimo įmonės mokumo reikalavimų ir c) susijusios draudimo įmonės mokumo reikalavimų proporcingos dalies. 06/3 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 161 Kai dalyvavimas susijusioje draudimo įmonėje, visas ar iš dalies, susideda iš netiesioginės nuosavybės, tuomet į ii punkto a papunktį įeina tokios netiesioginės nuosavybės vertė, atsižvelgiant į atitinkamas iš to kylančias turtines teises; o į i punkto b papunktį ir ii punkto c papunktį įeina elementų, taikytinų susijusios draudimo įmonės mokumo atsargai, ir susijusios draudimo įmonės mokumo reikalavimų atitinkamos proporcingos dalys. 2 metodas: Reikalavimo dedukcijos metodas Dalyvaujančiosios draudimo įmonės koreguotas mokumas — tai skirtumas tarp: i) elementų, taikytinų dalyvaujančiosios draudimo įmonės mokumo atsargai, sumos ir ii) sumos: a) dalyvaujančiosios draudimo įmonės mokumo reikalavimų; ir b) susijusios draudimo įmonės mokumo reikalavimų proporcingos dalies. Vertinant mokumo atsargai taikytinus elementus, dalyvavimas pagal šią direktyvą vertinamas nuosavo turto metodu laikantis galimybės, išdėstytos Direktyvos 78/660/EEB 59 straipsnio 2 dalies b punkte. 3 metodas: Konsolidavimu paremtas apskaitos metodas Dalyvaujančiosios draudimo įmonės koreguotas mokumas apskaičiuojamas remiantis konsoliduotomis sąskaitomis. Dalyvaujančiosios draudimo įmonės koreguotas mokumas — tai skirtumas tarp: mokumo atsargai taikytinų elementų, apskaičiuotų remiantis konsoliduotais duomenimis; ir a) dalyvaujančiosios draudimo įmonės mokumo reikalavimų ir susijusių draudimo įmonių mokumo reikalavimų atitinkamų dalių, paremtų procentais, kurie taikomi konsoliduotose sąskaitose, sumos; arba b) mokumo reikalavimų, apskaičiuotų remiantis konsoliduotais duomenimis. Apskaičiuojant elementus, taikytinus mokumo atsargai, ir mokumo reikalavimus, remiantis konsoliduotais duomenimis, taikomos Direktyvų 73/239/EEB, 79/637/EEB ir 91/674/EEB nuostatos. 162 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 06/3 t. II PRIEDAS DRAUDIMO ĮMONIŲ, KURIOS YRA DRAUDIMO KONTROLIUOJANČIOSIOS BENDROVĖS, PERDRAUDIMO ĮMONĖS AR BENDRIJAI NEPRIKLAUSANČIOS ŠALIES DRAUDIMO ĮMONĖS DUKTERINĖS ĮMONĖS, PAPILDOMA PRIEŽIŪRA 1. Kai yra dvi ar daugiau 2 straipsnio 2 dalyje minėtų draudimo įmonių, kurios yra draudimo kontroliuojančiosios bendrovės, perdraudimo įmonės ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės dukterinės įmonės ir yra įsteigtos skirtingose valstybėse narėse, kompetentingos institucijos užtikrina, kad šiame priede aprašytas metodas būtų taikomas nuosekliai. Kompetentingos institucijos vykdo papildomą priežiūrą taip dažnai, kaip nustatyta Direktyvose 73/239/EEB ir 79/267/EEB dėl draudimo įmonių mokumo atsargos apskaičiavimo. 2. Valstybės narės draudimo įmonėms gali netaikyti šiame priede numatyto apskaičiavimo: — jei draudimo įmonė yra kitos draudimo įmonės susijusi įmonė ir jei į ją atsižvelgiama darant tos kitos įmonės apskaičiavimus, kaip numatyta šiame priede, — jei draudimo įmonė ir viena ar daugiau kitų draudimo įmonių, turinčių leidimą toje pačioje valstybėje narėje, turi tą pačią pirminę draudimo kontroliuojančiąją bendrovę, perdraudimo įmonę ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonę, ir į tą draudimo įmonę atsižvelgiama atliekant šiame priede numatytus vienos iš tokių kitų įmonių apskaičiavimus, — jei draudimo įmonė ir viena ar daugiau kitų draudimo įmonių, turinčių leidimą toje pačioje valstybėje narėje, turi tą pačią pirminę draudimo kontroliuojančiąją bendrovę, perdraudimo įmonę ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonę ir jei yra sudarytas pagal 4 straipsnio 2 dalį susitarimas, leidžiantis kitos valstybės narės priežiūros institucijai vykdyti papildomą priežiūrą. Jei yra pakopinis dalyvavimas (pavyzdžiui, draudimo kontroliuojančioji bendrovė arba perdraudimo įmonė, kuri pati nuosavybės teise priklauso kitai draudimo kontroliuojančiajai bendrovei, perdraudimo įmonei ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonei), valstybės narės gali taikyti šiame priede pateiktus apskaičiavimus tik pagrindinės draudimo įmonės, kuri yra draudimo kontroliuojančioji bendrovė, perdraudimo įmonė ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonė, lygiu. 3. Kompetentingos institucijos užtikrina, kad apskaičiavimai, analogiški I priede aprašytiems apskaičiavimams, būtų atliekami draudimo kontroliuojančiosios bendrovės, perdraudimo įmonės ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės lygiu. Apskaičiavimo analogiškumas — tai bendrųjų principų ir metodų, aprašytų I priede, taikymas draudimo kontroliuojančiosios bendrovės, perdraudimo įmonės ar Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonės lygiu. Atliekant tik tokius apskaičiavimus, patronuojanti įmonė traktuojama lyg ji būtų draudimo įmonė, kuriai taikoma: — nulinis mokumo reikalavimas, kai yra draudimo kontroliuojančioji bendrovė, — sąlyginis mokumo reikalavimas, I priedo 2. 2 skirsnyje numatytas perdraudimo įmonei, arba I priedo turinčiai registruotą buveinę Bendrijai 2. 4 skirsnio B pastraipoje numatytas perdraudimo įmonei, nepriklausančioje šalyje, — mokumo reikalavimas, pagal I priedo 2. 4 skirsnio A pastraipos principus nustatomas Bendrijai nepriklausančios šalies draudimo įmonei, ir tie patys reikalavimai dėl mokumo atsargai taikytinų elementų, kokie nustatyti Direktyvos 73/239/EEB 16 straipsnio 1 dalyje arba Direktyvos 79/267/EEB 18 straipsnyje. 4. Reikiamos informacijos nebuvimas Kai apie susijusią įmonę, turinčią registruotą buveinę valstybėje narėje ar Bendrijai nepriklausančioje šalyje, kompetentingos institucijos dėl kokios nors priežasties neturi informacijos, būtinos šiame priede numatytiems apskaičiavimams atlikti, iš elementų, taikytinų šiame priede numatytiems apskaičiavimams, būtina atimti tos įmonės buhalterinę vertę dalyvaujančiojoje draudimo įmonėje. Tokiu atveju nerealizuoto pelno, susijusio su tokiu dalyvavimu, negalima užskaityti kaip koreguoto mokumo atsargai taikytino elemento


title: Komission asetus (EY) N:o 2314/98, annettu 27 päivänä lokakuuta 1998, tuonnin kiinteistä arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

eurovoc_concepts:
agri-monetary policy
citrus fruit
fruit vegetable
grape
import price
pip fruit

formats: pdf print

text: 28. 10. 98 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti L 289/1 I (S(cid:132)(cid:132)d(cid:148)kset, jotka on julkaistava) KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2314/98, annettu 27 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1998, tuonnin kiinteist(cid:132) arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan m(cid:132)(cid:132)rit- t(cid:132)miseksi EUROOPAN YHTEIS(cid:153)JEN KOMISSIO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteis(cid:148)n perustamissopi- muksen, ottaa huomioon hedelmien ja vihannesten tuont¶(cid:132)rjes- telm(cid:132)n soveltamista koskevista yksityiskohtaisista s(cid:132)(cid:132)n- n(cid:148)ist(cid:132) 21 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 3223/94 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1498/98 (2), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon yhteisess(cid:132) maatalouspolitiikassa sovellet- tavista laskentayksik(cid:148)st(cid:132) ja muuntokursseista 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3813/92 (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 150/95 (4), ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan, sek(cid:132) katsoo, ett(cid:132) asetuksessa (EY) N:o 3223/94 s(cid:132)(cid:132)det(cid:132)(cid:132)n Uruguayn kier- roksen monenv(cid:132)listen tulosten mukaisesti komission vahvistamista kolmansien maiden kauppaneuvottelujen tuonnin kiinteiden arvojen perusteista liitteiss(cid:132) m(cid:132)(cid:132)ritelt(cid:132)- vien tuotteiden ja ajanjaksojen osalta, ja edell(cid:132) mainittujen perusteiden mukaisesti tuonnin kiin- te(cid:132)t arvot on vahvistettava t(cid:132)m(cid:132)n asetuksen liitteess(cid:132) esite- tylle tasolle, ON ANTANUT T(cid:142)M(cid:142)N ASETUKSEN: 1 artikla Asetuksen (EY) N:o 3223/94 4 artiklassa tarkoitetut tuonnin kiinte(cid:132)t arvot vahvistetaan liitteess(cid:132) olevassa taulukossa merkityll(cid:132) tavalla. 2 artikla T(cid:132)m(cid:132) asetus tulee voimaan 28 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1998. T(cid:132)m(cid:132) asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, j(cid:132)senvaltioissa. ja sit(cid:132) sovelletaan sellaisenaan kaikissa Tehty Brysseliss(cid:132) 27 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1998. Komission puolesta Franz FISCHLER Komission j(cid:132)sen (1) EYVL L 337, 24. 12. 1994, s. 66 (2) EYVL L 198, 15. 7. 1998, s. 4 (3) EYVL L 387, 31. 12. 1992, s. 1 (4) EYVL L 22, 31. 1. 1995, s. 1 L 289/2 FI Euroopan yhteis(cid:148)jen virallinen lehti 28. 10. 98 LIITE tuonnin kiinteist(cid:132) arvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan m(cid:132)(cid:132)ritt(cid:132)miseksi 27 p(cid:132)iv(cid:132)n(cid:132) lokakuuta 1998 annettuun komission asetukseen CN-koodi Kolmannen maan koodi (1) Tuonnin kiinte(cid:132) arvo (ecua/100 kg) 0702 00 00 0707 00 05 0709 90 70 0805 30 10 0806 10 10 0808 10 20, 0808 10 50, 0808 10 90 0808 20 50 060 204 999 052 999 052 999 052 388 524 528 999 052 400 999 060 064 388 400 404 800 999 052 064 400 720 728 999 80,7 70,4 75,5 73,5 73,5 93,4 93,4 57,6 62,1 27,8 44,8 48,1 132,1 237,1 184,6 32,1 41,1 35,0 76,4 62,7 156,9 67,4 100,6 60,2 84,3 97,9 126,7 93,9 (1) Komission asetuksessa (EY) N:o 2317/97 (EYVL L 321, 22. 11. 1997, s. 19) vahvistettu maanimikkeist(cid:148). Koodi ”999” tarkoittaa ”muuta alkuper(cid:132)(cid:132)”


title: Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Europea y el Gobierno de la República de Guinea relativo a la aplicación provisional del Protocolo por el que se fijan las posibilidades de pesca y la contrapartida financiera establecidas en el Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y el Gobierno de la República Popular Revolucionaria de Guinea relativo a la pesca en alta mar frente a la costa guineana, para el período comprendido entre el 1 de enero de 1998 y el 31 de diciembre de 1999

eurovoc_concepts:
Guinea
agreement (EU)
deep-sea fishing
financial compensation of an agreement
fishing agreement
fishing regulations

formats: html print


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3197/98 af W.G. van VELZEN til Kommissionen. Udarbejdelse af et europæisk energicharter

eurovoc_concepts:
EU Member State
European charter
air quality
energy policy
energy saving
environmental policy
greenhouse gas
prevention of pollution
principle of subsidiarity


title: WRITTEN QUESTION No. 3181/98 by Angela SIERRA GONZÁLEZ to the Commission. International Year of the Oceans

eurovoc_concepts:
UNO
environmental protection
fishery management
fishery resources
international convention
marine pollution
ocean
prevention of pollution
public awareness campaign
wildlife


title: WRITTEN QUESTION No. 3199/98 by Honório NOVO to the Commission. Fisheries sector inquiry

eurovoc_concepts:
EU Member State
European Commission
European Union
Portugal
economic survey
fishing industry
professional association
trade union

text: C 207/36 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti FI 21. 7. 1999 Mikrobiresistenssin kehittymisestä patogeenisissa mikro-organismeissa on muodostumassa erityisen vakava ongelma. Tieteelliset piirit ja kansalliset ja kansainväliset järjestöt ovat julkaisseet useita samansuuntaisia kertomuksia. Tämän vuoksi komissio on pyytänyt tieteellistä ohjauskomiteaa tutkimaan kysymystä ja sen yhteyttä antibioottien käyttöön ihmisille ja eläimille tarkoitetuissa lääkkeissä, eläinten kasvatuksessa ja kasvinsuojelussa. Tarvittaessa komissio tulee ehdottamaan toimenpiteitä huhtikuussa 1999 valmistuvaksi odottamansa tieteellisen lausunnon perusteella. (1) EYVL L 230, 19. 8. 1991. (1999/C 207/047) KIRJALLINEN KYSYMYS E-3194/98 esittäjä(t): Joaquín Sisó Cruellas (PPE) komissiolle (27. lokakuuta 1998) Aihe: Eurooppalaiseen kulttuuriperinnön päivät Eurooppalaisen kulttuuriperinnön päiviä vietettiin 25. -26. syyskuuta 1998 44:ssä Euroopan maassa. Näiden päivien aikana katedraalikirkkoihin, ilmainen pääsy. Päivien tarkoitus on saada kansalaiset tutustumaan kulttuuriperintöönsä kuuluviin rakennuksiin ja saada heidät ymmärtämään niiden säilyttämisen merkitys. joissa tavallisesti peritään pääsymaksu, oli Osallistuiko Euroopan unioni eurooppalaisen kulttuuriperinnön päivien viettämiseen? Komission jäsenen Marcelino Orejan komission puolesta antama vastaus (14. joulukuuta 1998) Euroopan neuvoston aloitteesta vuodesta 1991 järjestetyt Euroopan kulttuuriperintöpäivät lisäävät vuosittain monien eurooppalaisten tietoisuutta kulttuuriperinnöstään tarjotessaan heille maksuttoman pääsyn paikkoi- hin, jotka on tavallisesti suljettu yleisöltä. Komissio pyrkii edistämään kulttuuritoiminnallaan muun muassa yleistä tietoisuutta Euroopan kulttuuripe- rinnöstä ja parantamaan yleisön mahdollisuuksia tutustua siihen. Komissio onkin jo useiden vuosien ajan osallistunut Euroopan kulttuuriperintöpäivien rahoitukseen ja arvostaa suuresti niiden vaikutusta yleisöön ja ulottumista koko Euroopan alueelle. Komissio on osallistunut rahoitukseen seuraavasti: - 1994: 70 000 ecua - 1995: 70 000 ecua - 1996: 70 000 ecua - 1997: 70 000 ecua - 1998: 80 000 ecua (edellyttäen, että talousarvio- ja hallintomenettelyissä ei tehdä muutoksia kyseiseen määrään). (1999/C 207/048) KIRJALLINEN KYSYMYS E-3199/98 esittäjä(t): Honório Novo (GUE/NGL) komissiolle (27. lokakuuta 1998) Aihe: EUn kalastusalaa koskeva kysely Kuten yleisesti tiedetään komissio päätti muutama kuukausi sitten tehdä kyselyn useille Euroopan unionin kalastusalan työntekijä- ja työnantajajärjestöille. 1. Mille järjestöille tämä kysely lähetettiin kussakin jäsenvaltiossa, ja kuinka moni niistä vastasi? 2. Mille järjestöille kysely osoitettiin Portugalissa, ja mitkä niistä vastasivat?


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 3170/98 von Wilmya ZIMMERMANN an die Kommission. Teilnahme der Beitrittskandidatenländer an Ausschreibungen für Bauvorhaben ab dem 01.01.2000

eurovoc_concepts:
Central and Eastern Europe
EU Member State
accession to the European Union
competition law
free movement of workers
invitation to tender
labour law
public works