title: 1998 m. spalio 2 d. Komisijos Direktyva 98/77/EEB derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/220/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimoTekstas svarbus EEE.

eurovoc_concepts:
air quality
anti-pollution device
approximation of laws
clean technology
motor vehicle pollution
technological change

text: 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 77 31998L0077 1998 10 23 EUROPOS BENDRIJŲ OFICIALUSIS LEIDINYS L 286/34 KOMISIJOS DIREKTYVA 98/77/EEB 1998 m. spalio 2 d. derinanti su technikos pažanga Tarybos direktyvą 70/220/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimo (tekstas svarbus EEE) EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1970 m. kovo 20 d. Tarybos direktyvą 70/220/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių prie- mones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimo (1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/69/EB (2), kadangi Direktyva 70/220/EEB yra viena iš EB tipo patvirtinimo tvarkos, kuri buvo įdiegta 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyva 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo (3) su pakeitimais, padarytais Komisijos direktyva 98//14/EB (4), atskirųjų direktyvų; transporto priemonių degalams naudojant SD ir GD galima pasiekti, kad būtų išmetama labai mažai kenksmingų medžiagų, ir todėl joms reikia EB tipo patvirtinimo sistemos; kadangi tokie techniniai reikalavimai atitinka Jungtinių Tautų Europos ekono- mikos komisijos reglamente Nr. 83 patvirtintus reikalavimus dėl transporto priemonių tvirtinimo atsižvelgiant į jų išmetamus ter- šalus (6); kadangi tiktų paaiškinti transporto priemonės pasipriešinimo riedėjimui matavimo metodiką; kadangi šioje direktyvoje numatytoms priemonėms pritaria Direktyva 70/156/EEB įkurtas Derinimo su technine pažanga komitetas, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: kadangi Direktyvos 70/156/EEB 13 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad 13 straipsnyje nurodyta tvarka galioja ir įtraukiant atskirų techninių agregatų tipo patvirtinimo nuostatas į atskirąsias direk- tyvas; 1 straipsnis Direktyvos 70/220/EEB 1 straipsnis pakeičiamas taip: kadangi tam, kad būtų suderintas būdas garantuoti, jog pakaiti- niai katalizatoriai, skirti montuoti į M1 ir N1 kategorijos trans- porto priemones, neturinčias įmontuotosios diagnostikos siste- į Direktyvą mos, būtų labai geros kokybės, vertėtų įtraukti 70/220/EEB naujus techninius reikalavimus dėl pakaitinių katali- zatorių kaip atskirų techninių agregatų EB tipo patvirtinimo; kadangi tokie techniniai reikalavimai atitinka Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos reglamente Nr. 103 patvirtintus reikalavimus dėl variklinių transporto priemonių pakaitinių kata- lizatorių patvirtinimo (5); kadangi atsižvelgiant į technikos pažangą vertėtų įtraukti į Direk- tyvą 70/220/EEB naujus techninius reikalavimus dėl transporto priemonių, kurioms galima naudoti suskystintųjų dujų (SD) arba gamtinių dujų (GD) degalus, EB tipo patvirtinimo; kadangi (1) OL L 76, 1970 4 6, p. 1. (2) OL L 282, 1996 11 1, p. 64. (3) OL L 42, 1970 2 23, p. 1. (4) OL L 91, 1998 3 25, p. 1. (5) Europos ekonomikos komisijos Reglamentas Nr. 103 (E/ECE/324- E/ECE/TRANS/505/Rev. 2/Add. 102). „1 straipsnis Šioje direktyvoje: — „transporto priemonė“ — tai bet kuri Direktyvos 70/156/EEB II priedo A dalies apibrėžimą atitinkanti trans- porto priemonė, — „automobilinė SD ir GD įranga“ — tai bet koks automobi- linių SD ar GD komponentų agregatas, skirtas montuoti į vieno ar kelių tam tikrų rūšių transporto priemones, kurį galima patvirtinti kaip atskirą techninį agregatą, apibrėžtą Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies d punkte, — „pakaitinis katalizatorius“ — tai katalizinis konverteris arba jų junginys, skirtas transporto priemonės, patvirtintos lai- kantis Direktyvos 70/156/EEB nuostatų, originalios įran- gos katalizatoriui pakeisti, kurį galima patvirtinti kaip atskirą techninį agregatą, apibrėžtą Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies d punkte. “ (6) Europos ekonomikos komisijos Reglamentas Nr. 83 (E/ECE/324- E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 82 su pakeitimais). 78 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. 2 straipsnis — atsisakyti suteikti nacionalinį tipo patvirtinimą, Direktyvos 70/220/EEB priedai keičiami pagal šios direktyvos priedą. 3 straipsnis 1. Dėl naujų pakaitinių katalizatorių, skirtų montuoti į EB tipo patvirtinimą gavusias transporto priemones be įmontuotųjų diag- nostikos sistemų (ĮDS), valstybės narės: — atsisakyti registruoti, uždrausti prekiauti arba naudoti jas, jei jos atitinka Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padary- tais šia direktyva, reikalavimus; 2) nuo 1999 m. spalio 1 d. atsisako registruoti, draudžia pre- kiauti ir naudoti naujas transporto priemones, kurios neati- tinka Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikalavimų. 1) nuo 1999 m. sausio 1 d. neturi teisės: 4 straipsnis — atsisakyti suteikti EB tipo patvirtinimą laikantis Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies nuostatų, — uždrausti prekiauti jais arba montuoti į transporto priemo- nes, jei jie atitinka Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padary- tais šia direktyva, reikalavimus; 2) nuo 1999 m. spalio 1 d. , laikydamosi Direktyvos 70/156/EEB 7 straipsnio 2 dalies nuostatų, uždraudžia prekiauti arba mon- jei į transporto priemones pakaitinius katalizatorius, tuoti jiems nesuteiktas tipo patvirtinimas laikantis Direktyvos 70/220/EEB su pakeitimais, padarytais šia direktyva, reikala- vimų. 2. Naujoms transporto priemonėms, kurių degalams naudojamos SD ar GD arba kurių degalams gali būti naudojamas benzinas, SD ar GD, dėl su oro tarša išmetamomis medžiagomis susijusių prie- žasčių valstybės narės: 1) nuo 1999 m. sausio 1 d. neturi teisės: — atsisakyti suteikti EB tipo patvirtinimą, laikantis Direkty- vos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies nuostatų, 1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsi- galioję iki 1998 m. gruodžio 31 d. , įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo sri- tyje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus. 5 straipsnis Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Ši direktyva skirta valstybėms narėms. 6 straipsnis Priimta Briuselyje, 1998 m. spalio 2 d. Komisijos vardu Martin BANGEMANN Komisijos narys 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 79 PRIEDAS DIREKTYVOS 70/220/EEB PRIEDŲ PAKEITIMAI Priedų sąrašas 1. Priedų sąrašas iš dalies keičiamas taip: „IXa PRIEDAS: Dujinių etaloninių degalų specifikacijos“ „XII PRIEDAS: Transporto priemonės, kurios degalamsnaudojamos SD arba gamtinės dujos, EB tipo patvirtinimas atsižvelgiant į išmetamąsias medžiagas“ „XIII PRIEDAS: Pakaitinio katalizatoriaus kaip atskiro techninio agregato EB tipo patvirtinimas 1 papildymas. Informacinis dokumentas 2 papildymas. EB tipo patvirtinimo liudijimas 3 papildymas. EB tipo patvirtinimo žymuo“ 1 priedas 2. 1 skirsnio pabaigoje įterpiamos tokios pastraipos: „Ši direktyva taip pat taikoma: — pakaitinių katalizatorių kaip atskirų techninių agregatų, skirtų montuoti į M1 ir N1 kategorijų transporto priemones, EB tipo patvirtinimo tvarka, — automobilinės SD ar GD įrangos kaip atskirų techninių agregatų, skirtų montuoti į M1 ir N1 kategorijų transporto priemones, EB tipo patvirtinimo atsižvelgiant į išmetamąsias medžiagas tvarka. “ 3. 2. 4 poskyris pakeičiamas ir išdėstomas taip: „2. 4. „Dujiniai teršalai“ — tai iš variklio išmetamas dujinis anglies monoksidas, azoto oksidai, išreikšti azoto dioksido (NO2) ekvivalentu ir angliavandeniliai, kurių sudėtis tokia: — C1H1,85 – benzinui, — C1H1,86 – dyzelinui, — C1H2,525 – SD, — CH4 – GD. “ 4. Pridedami tokie punktai nuo 2. 17 iki 2. 21: „2. 17. 2. 18. 2. 19. 2. 20. „Originalios įrangos katalizatorius“ — tai katalizatorius arba jų junginys, kurių tipai patvirtinti kartu su transporto priemone ir nurodyti šios direktyvos II priede nurodytame dokumente. „Pakaitinis katalizatorius“ — tai katalizatorius arba jų junginys, kuriam galima gauti patvirtinimą vadovaujantis šios direktyvos XIII priedu, išskyrus apibrėžtuosius 2. 17 poskyryje. „Automobilinė SD ir GD įranga“ — tai bet koks automobilinių SD ar GD komponentų agregatas, skirtas montuoti į vieno ar kelių tam tikrų rūšių transporto priemones, kurį galima patvirtinti kaip atskirą techninį agregatą. „Transporto priemonių šeima“ — tai transporto priemonių tipų grupė, kurią XII priedo tikslais identifikuoja pirminė transporto priemonė. 2. 21. „Varikliui reikalingi degalai“ — tai degalų, kuriuos paprastai naudoja variklis, rūšis: — benzinas, — SD (suskystintos dujos), — GD (gamtinės dujos), — benzinas ir SD, — benzinas ir GD, — dyzelinas. “ 80 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. 5. 5. 1. 2 punktas pakeičiamas ir išdėstomas taip: „5. 1. 2. Benzino bakų pildymo angos:“. 6. Įterpiamas toks naujas 5. 2. 2 punktas: „5. 2. 2. Su transporto priemonėmis su priverstinio uždegimo varikliais, kurių degalams naudojamos SD arba GD, daromi tik tokie bandymai: — I tipas (vidutinio dujų išmetimo pro išmetimo vamzdį imitavimas paleidus šaltą variklį), — II tipas (anglies monoksido išmetimas varikliui veikiant tuščiąja eiga), — III tipas (karterio dujų išmetimas), — V tipas (taršą mažinančių įtaisų patvarumas). “ 7. Pridedamos tokios 5. 3. 1. 2. 1. 1 ir 5. 3. 1. 2. 1. 2 pastraipos: „5. 3. 1. 2. 1. 1. Su transporto priemonėmis, kurių degalams naudojamos SD arba GD, daromi I tipo bandymai tikrinant SD arba GD sudėties kaitą, kaip nurodyta XII priede. Su transporto priemonėmis, kurių degalams gali būti naudojamas arba benzinas, arba SD ar GD, daromas I tipo bandymas su abiejų rūšių degalais ir darant bandymą su SD ar DG tikrinama degalų sudėties kaita, kaip nurodyta XII priede. 5. 3. 1. 2. 1. 2. Nepaisant 5. 3. 1. 2. 1. 1 pastraipos reikalavimų, transporto priemonės, kurių degalams galima nau- doti tiek benziną, tiek dujinius degalus, tačiau benzino sistema yra tik avarinė arba skirta vien užvedimui ir benzino bakas yra ne daugiau kaip 15 l talpos, I tipo bandymuose laikomos trans- porto priemonėmis, kurių degalams galima naudoti tik dujinius degalus. “ 8. Pridedamas toks naujas 5. 3. 1. 4. 2 paragrafas: „5. 3. 1. 4. 2. Kai bandymai daromi su dujiniais degalais, išmetamų dujų masė turi būti mažesnė už pirmiau esančioje lentelėje nurodytas ribas transporto priemonėms su benzininiais varikliais. “ 9. Pridedami tokie nauji 5. 3. 2. 1. 1 ir 5. 3. 2. 1. 2 paragrafai: „5. 3. 2. 1. 1. Su transporto priemonėmis, kurių degalams gali būti naudojamas ir benzinas, ir SD arba GD, daromi II tipo bandymai su abiejų rūšių degalais. 5. 3. 2. 1. 2. Nepaisant 5. 3. 1. 2. 1. 1 pastraipos reikalavimų, transporto priemonės, kurių degalams galima nau- doti tiek benziną, tiek dujinius degalus, tačiau benzino sistema yra tik avarinė arba skirta vien užvedimui ir benzino bakas yra ne daugiau kaip 15 l talpos, II tipo bandymuose laikomos trans- porto priemonėmis, kurių degalams galima naudoti tik dujinius degalus. “ 10. Pridedami tokie nauji 5. 3. 3. 1. 1 ir 5. 3. 3. 1. 2 paragrafai: „5. 3. 3. 1. 1. Su transporto priemonėmis, kurių degalams gali būti naudojamas ir benzinas, ir SD arba GD, daromi III tipo bandymai tik su benzinu. 5. 3. 3. 1. 2. Nepaisant 5. 3. 1. 2. 1. 1 pastraipos reikalavimų, transporto priemonės, kurių degalams galima nau- doti tiek benziną, tiek dujinius degalus, tačiau benzino sistema yra tik avarinė arba skirta vien užvedimui ir benzino bakas yra ne daugiau kaip 15 l talpos, III tipo bandymuose laikomos trans- porto priemonėmis, kurių degalams galima naudoti tik dujinius degalus. “ 11. 5. 3. 4. 1 papunktis pakeičiamas ir išdėstomas taip: „5. 3. 4. 1. …su slėginio uždegimo varikliu ir transporto priemonės, kurių degalams naudojamos SD arba GD. 5. 3. 4. 1. 1. Su transporto priemonėmis, kurių degalams gali būti naudojamas ir benzinas, ir SD arba GD, daromi IV tipo bandymai tik su benzinu. “ 12. Pridedamas toks naujas 5. 3. 5. 1. 1 paragrafas: „5. 3. 5. 1. 1. Su transporto priemonėmis, kurių degalams gali būti naudojamas ir benzinas, ir SD arba GD, daromi V tipo bandymai tik su benzinu. “ 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 81 13. Pridedamas toks naujas 5. 3. 8 punktas: „5. 3. 8. Pakaitinio katalizatoriaus patvirtinimas. 5. 3. 8. 1. Bandymas atliekamas tik su pakaitiniu katalizatoriumi, skirtu montuoti į EB tipo patvirtinimą turinčias transporto priemones, kuriose neįrengta ĮDS, kaip nurodyta XIII papildyme. “ II priedas (informacinis dokumentas) 14. 3. 2. 2 punktas pakeičiamas ir išdėstomas taip: „3. 2. 2. Degalai: dyzelinas/benzinas/suskystintos dujos/gamtinės dujos (1) (1) Nereikalingus žodžius išbraukti. “ 15. Pridedami tokie 3. 2. 15 ir 3. 2. 16 punktai: 82 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. III priedas (I tipo bandymas) 16. 1 skyrius pakeičiamas ir išdėstomas taip: „1. Įvadas Šiame priede aprašyta I priedo 5. 3. 1 punkte apibrėžto I tipo bandymo tvarka. Kai naudojamas etaloniniai SD arba GD, papildomai galioja XII priedo nuostatos. “ 17. Pridedamas naujas 3. 2. 1 punktas: „3. 2. 1. Transporto priemonės, kurių degalams naudojamas arba benzinas, arba SD ar GD, bandomos lai- kantis XII priedo nuostatų, naudojant IXa priede apibrėžtus etaloninius degalus. “ 18. Pridedamas toks 5. 3. 1. 1 papunktis: „5. 3. 1. 1. Jei transporto priemonės yra su priverstinio uždegimo varikliais, kurių degalams naudojami SD arba GD, arba įrengtos taip, jų degalams gali būti naudojamas arba benzinas, arba SD ar GD, atli- kus bandymus su pirmaisiais etaloniniais dujiniais degalais ir prieš darant bandymus su antra- isiais degalais transporto priemonė turi būti kondicionuota. Kondicionuojama antraisiais etalo- niniais degalais, važiuojant kondicionavimo ciklą, kurį sudaro šio priedo 1 papildyme aprašyto bandymų ciklo vieną pirmoji dalis (miesto dalis) ir dvi antrosios dalys (užmiesčio dalys). Gamin- tojo prašymu ir techninei tarnybai pritarus, šį kondicionavimo ciklą galima pailginti. Dinamo- metro nustatymas turi būti toks, koks nurodytas šio priedo 5. 1 ir 5. 2 poskyriuose. “ 19. Pridedamas toks 6. 2. 3 punktas: „6. 2. 3. Jei degalams naudojami SD arba GD, leidžiama užvesti variklį benzinu ir po nustatyto laiko tar- po, kurio vairuotojas negali keisti, pradėti naudoti SD arba GD. “ 20. 8. 2 poskyris pakeičiamas ir išdėstomas taip: „Anglies monoksidas (CO): d = 1,25 g/l Angliavandeniliai: benzinas (CH1,85) dyzelinas (CH1,86) SD (CH2,525) GD (CH4) Azoto oksidai (NO2): d = 0,619 g/l d = 0,619 g/l d = 0,649 g/l d = 0,714 g/l d = 2,05 g/l. “ 21. III priedo 3 papildymo 5. 1. 1. 2. 8 paragrafe koeficiento KR apibrėžimas ir lentelė pakeičiami ir išdėstomi taip: — „… KR — pasipriešinimo svyravimui temperatūros korekcijos koeficientas, lygus 8,64 × 10-3/ °C arba gamintojo nurodytas ir institucijos patvirtintas korekcijos koeficientas“ — „… koeficientai pagal greitį pateikti lentelėje: V (km/h) 20 40 60 80 100 120 a 7,24 × 10-5 1,59 × 10-4 1,96 × 10-4 1,85 × 10-4 1,63 × 10-4 1,57 × 10-4 b 0,82 0,54 0,33 0,23 0,18 0,14“ 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 83 22. III priedo 5 papildymo 3. 1. 3. 5. 2 paragrafas pakeičiamas ir išdėstomas taip: „3. 1. 3. 5. 2. … benzinui ir dyzelinui — mažiau kaip 3 % tūrio, SD — 2,2 %, o GD — 1,5 %. “ 23. III priedo 6 papildymo 2. 3 poskyris pakeičiamas ir išdėstomas taip: „2. 3. … — metanas ir išvalytas oras. 1,00 < Rf < 1,15 arba transporto priemonėms, kurių degalams naudojamos: GD 1,00 < Rf < 1,05 …“ 24. III priedo 8 papildymo 1. 3 poskyris pakeičiamas ir išdėstomas taip: „… Skiedimo koeficientas apskaičiuojamas taip: -4 benzinui ir dyzelinui (5a) +(CHC+Cco)10 C co 2 13,4 11,9 9,5 DF = DF = DF = …“ -4 SD(5b) +(CHC+Cco)10 C co 2 -4 gamtinių dujų (5c) +(CHC+Cco)10 C co 2 25. III priedo 8 papildymo 1. 5. 2. 3 papunktyje QHC vertė pakeičiama taip: „QHC = 0,619 benzinui ir dyzelinui QHC = 0,649 SD QHC = 0,714 GD“ IV priedas (II tipo bandymas) 26. Pridedamas toks naujas 2. 2. 1 punktas: „2. 2. 1. Transporto priemonės, kurių degalams galima naudoti benziną arba SD ar GD, bandomos nau- dojant I tipo bandymams skirtus etaloniniu degalus“. VII priedas (V tipo bandymas) 27. 3 skyrius pakeičiamas ir išdėstomas taip: „3. DEGALAI Ilgaamžiškumo bandymas atliekamas su tinkamais degalais, kuriuos galima laisvai įsigyti. “ 84 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. IXa priedas 28. Pridedamas toks naujas IXa priedas: „IX a PRIEDAS DUJINIŲ ETALONINIŲ DEGALŲ SPECIFIKACIJOS 1. SD etaloninių degalų techniniai duomenys Sudėtis C3 C4 < C3, > C4 tūrio % tūrio % tūrio % tūrio % A degalai B degalai Bandymo metodas ISO 7941 30 ± 2 85 ± 2 subalansuota subalansuota ne daugiau kaip 2 % ne daugiau kaip 2 % Olefinai tūrio % 9 ± 3 12 ± 3 Garuojantieji likučiai mln-1 ne daugiau kaip 50 ne daugiau kaip 50 NFM 41-015 Vandens kiekis nėra nėra Sieros kiekis mln-1 masė (*) Vandenilio sulfidas Vario korozija klasifikacija kvapas MON ne daugiau kaip 50 ne daugiau kaip 50 nėra 1 klasė nėra 1 klasė būdingas būdingas ne mažiau kaip 89 ne mažiau kaip 89 EN 589 B priedas vizualus patikrini- mas EN 24260 ISO 625 1 (**) (*) Vertė nustatoma standartinėmis sąlygomis (293,2 K (20 °C) temperatūroje ir esant 101,3 kPa slėgiui). (**) Šiuo būdu koroziją sukeliančių medžiagų kiekis gali būti nustatytas netiksliai, jei mėginyje yra korozijos inhibitorių arba kitų medžiagų, kurios mažina mėginio korozinį poveikį vario juostai. Todėl draudžiama dėti tokių medžiagų vien tam, kad pasikeistų bandymo rezultatai. 2. GD etaloninių degalų techniniai duomenys Etaloniniai degalai G20 Savybės Vienetai Pagrindas Ribos Min. Maks. Bandymo metodas Sudėtis: Metanas Balansas [Inertinės dujos + C2/C2 +] N2 100 % molių — 99 — 100 1 ISO 6974 Sieros kiekis mg/m3 (*) — — 50 ISO 6326-5 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 85 Etaloniniai degalai G20 Savybės Vienetai Pagrindas Ribos Min. Maks. Bandymo metodas Sudėtis: Metanas Balansas % molių [Inertinės dujos + C2/C2 +] N2 Sieros kiekis mg/m3 (*) 86 — 14 — 84 — 12 — 88 1 16 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (*) Vertė nustatoma standartinėmis sąlygomis (293,2 K (20 °C) temperatūroje ir esant 101,3 kPa slėgiui). 2Šiluminis ekvivalentas yra dujų tūrio vieneto šiluminės vertės ir jo santykinio tankio tomis pačiomis standartinėmis sąlygomis kvadratinės šaknies santykis: Šiluminis ekvivalentas = Hdujų√ρoro/√ρdujų čia: Hdujų = degalų šiluminė vertė MJ/m3 0 °C temperatūroje ρoro = oro tankis 0 °C temperatūroje ρdujų = degalų tankis 0 °C temperatūroje. Šiluminis ekvivalentas gali būti bendrasis arba grynasis. Tai priklauso nuo to, kokia yra šiluminė vertė — bendroji ar grynoji. IX Priedas 29. Prie IX priedo pridedamas naujas 1. 8. 1 punktas: „1. 8. 1. Jei transporto priemonių degalams naudojamos SD arba GD: Sudarykite dar vieną SD arba GD etaloninių degalų lentelę, kurioje būtų nurodyta, ar rezultatai buvo gauti išmatavus, ar apskaičiavus. Jei transporto priemonių konstrukcija tokia, kad jų dega- lams gali būti naudojamas arba benzinas, arba SD ar GD: lentelė sudaroma benzinui ir visiems etaloniniams SD arba GD degalams. Pirminės transporto priemonės patvirtinimo numeris, jei transporto priemonė priklauso jų šei- mai. Dujinių degalų atveju — transporto priemonių šeimos kiekvieno išmetamo teršalo rezultatų r koeficientus. “ 1. 8. 1. 1. 1. 8. 1. 2. 1. 8. 1. 3. XII priedas 30 Pridedamas toks naujas XII priedas: „XII PRIEDAS TRANSPORTO PRIEMONĖS, KURIOS DEGALAMS NAUDOJAMOS SD ARBA GAMTINĖS DUJOS, EB TIPO PATVIRTINIMAS ATSIŽVELGIANT Į IŠMETAMĄSIAS MEDŽIAGAS 1. ĮVADAS Šiame priede aprašyti specialūs reikalavimai, taikomi atliekant bandymus su SD arba GD, kai tvirti- namos transporto priemonės, kurių degalams naudojami SD ar GD arba bešvinis benzinas arba SD ar GD. 86 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. Rinkoje prekiaujama labai skirtingos sudėties SD ir GD, todėl maitinimo sistemai reikia prisitaikyti prie atitinkamos sudėties degalų. Tam, kad būtų patikrintas šis gebėjimas, transporto priemonė turi būti išbandyta I tipo bandymu, naudojant dviejų labiausiai besiskiriančių rūšių etaloninius degalus, kad būtų patikrintas maitinimo sistemos prisitaikomumas. Jei vienos transporto priemonės maiti- nimo sistemos prisitaikomumas buvo patikrintas, ji gali būti laikoma pirmine šeimos transporto prie- mone. Transporto priemones, kurios atitinka tos šeimos reikalavimus ir turi įrengtas tokias pačias maitinimo sistemas, reikia bandyti tik su vienos rūšies degalais. 2. APIBRĖŽIMAI Šiame priede: 2. 1. Pirminė transporto priemonė — tai tokia transporto priemonė, kuri yra išrinkta jos maitinimo sis- temos prisitaikomumui išbandyti ir pagal kurią sutikrinami šeimos nariai. Šeimoje gali būti daugiau kaip viena pirminė transporto priemonė. 2. 2. Šeimos narys — tai kokia transporto priemonė, kuri nesiskiria nuo pirminės transporto priemonės (-ių) tokiomis pagrindinėmis savybėmis: 2. 2. 1. a) yra pagaminta to paties gamintojo; b) jai taikomi tokie pat išmetamųjų medžiagų apribojimai; c) jei dujų maitinimo sistemoje yra įrengta centrinė viso variklio matavimo įranga: Jos patvirtinta galia skiriasi nuo pirminės transporto priemonės galios nuo 0,7 iki 1,15 karto. Jei dujų maitinimo sistemoje yra įrengtos atskira kiekvieno cilindro matavimo įranga: Jos patvirtinta kiekvieno cilindro galia skiriasi nuo pirminės transporto priemonės galios nuo 0,7 iki 1,15 karto; d) e) jei ji turi įrengtą katalizatoriaus sistemą, katalizatorius yra tokios pačios rūšies, t. y. trikryptis, oksidacinis, NOx; ji turi to paties gamintojo ir to paties tipo dujų maitinimo sistemą (įskaitant slėgio reguliatorių): indukcinę, garų įpurškimo (vienoje vietoje, keliose vietose), skysčio įpurškimo (vienoje vietoje, keliose vietose); f) Šią dujų maitinimo sistemą valdo tos pačios rūšies ir techninių specifikacijų ECU įrenginys, vei- kiantis pagal tokius pačius programinės įrangos principus ir valdymo strategiją. 2. 2. 2. Dėl c reikalavimo: tais atvejais, kai išbandžius paaiškėja, kad dvi dujomis varomos transporto priemonės gali būti vienos šeimos narės, išskyrus patvirtintą galią, kuri lygi atitinkamai P1 ir P2 (P1 < P2), ir abi bandomos kaip pirminės, šeimai priskiriamos visos transporto priemonės, kurių patvirtinta galia yra nuo 0,7 × P1 iki 1,15 × P2. 3. EB TIPO PATVIRTINIMO SUTEIKIMAS EB tipo patvirtinimas gali būti suteikiamas įvykdžius tokius reikalavimus: 3. 1. Pirminės transporto priemonės patvirtinimas atsižvelgiant į išmetamąsias medžiagas: Pirminė transporto priemonė turi gebėti prisitaikyti prie bet kokios sudėties degalų, kokių gali pasi- taikyti rinkoje. SD sudėtis gali skirtis C3 ir C4 santykiu. Gamtinės dujos paprastai būna dviejų rūšių: labai šilumingos (H dujos) ir nešilumingos (L dujos), tačiau abiejų rūšių porūšiai yra labai įvairūs; jie smarkiai skiriasi šiluminiu ekvivalentu. Šią įvairovę atitinka etaloniniai degalai. 3. 1. 1. Pirminė transporto priemonė (-s) bandoma (-os) I tipo bandymu, naudojant dviejų labiausiai besis- kiriančių rūšių etaloninius degalus, nurodytus IXa priede. 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 87 3. 1. 1. 1. Jei nuo vienos prie kitos rūšies degalų pereinama naudojant perjungiklį, tipo patvirtinimo metu jis nenaudojamas. Tokiu atveju gamintojo prašymu ir pritarus techninei tarnybai galima pratęsti III priedo 5. 3. 1 punkte nurodytą kondicionavimo ciklą. 3. 1. 2. Transporto priemonė (-s) laikoma (-os) atitinkančia (-iomis) reikalavimus, jei naudojant abiejų rūšių etaloninius degalus jos išmetamų medžiagų kiekis neviršija ribų. 3. 1. 3. Kiekvienam teršalui nustatomas išmetamų medžiagų rezultatų koeficientas r r = {rezultatai naudojant vienos rūšies etaloninius degalus} {rezultatai naudojant kitos rūšies etaloninius degalus} 3. 2. Išmetamų medžiagų kiekio atitikties patvirtinimas šeimos nariui: Tos pačios šeimos transporto priemonės I tipo bandymu bandomos naudojant vienos rūšies etalo- ninius degalus. Jie gali būti bet kokios rūšies. Transporto priemonė laikoma tinkama, jei atitinka tokius reikalavimus: 3. 2. 1. Transporto priemonė atitinka 2. 2 poskyryje pateiktą šeimos nario apibrėžimą. 3. 2. 2. Kiekvieno teršalo bandymų rezultatai dauginami iš koeficiento r (žr. 3. 1. 3 punktą), jei jis yra didesnis kaip 1,0. Jei r yra mažesnis kaip 1,0, jo vertė laikoma lygi 1. Sandaugos rezultatai laikomi galutiniais. Gamintojo prašymu I tipo bandymai gali būti atliekami naudojant etaloninius degalus Nr. 2 arba abiejų rūšių degalus, tuomet nieko keisti nereikia. 3. 2. 3. Transporto priemonės išmetamųjų medžiagų kiekis (tiek išmatuotas, tiek apskaičiuotas) turi atitikti jos kategorijai nustatytas ribas. 4. BENDROSIOS SĄLYGOS 4. 1. Produkcijos atitikties bandymas gali būti atliekamas su komerciniais degalais, kurių C3 ir C4 santy- kis atitinka etaloninių degalų ribas (SD atveju) arba šiluminis ekvivalentas yra tarp dviejų labiausiai besiskiriančių rūšių etaloninių degalų ekvivalentų verčių (GD). Tuomet reikia atlikti degalų analizę. XIII priedas 31. Pridedamas toks naujas XIII priedas: „XIII PRIEDAS PAKAITINIO KATALIZATORIAUS KAIP ATSKIRO TECHNINIO AGREGATO EB TIPO PATVIRTINIMAS 1. TAIKYMO SRITIS Šis priedas taikomas suteikiant eb tipo patvirtinimą pakaitiniams (1) katalizatoriams, skirtiems mon- tuoti į vieno ar kelių tam tikrų tipų M1 ir N1 kategorijų (2) variklines transporto priemones, tvirtina- miems kaip atskirti techniniai agregatai, nurodyti Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies d punk- te. 2. APIBRĖŽIMAI Šiame priede: 2. 1. „Originalios įrangos katalizatorius“ — žr. I priedo 2. 17 poskyrį. (1) Šis priedas netaikomas pakaitiniams katalizatoriams, skirtiems montuoti į M1 ir N1 kategorijų variklines transporto priemones, turinčias įmontuotąsias diagnostikos (ĮDS) sistemas. (2) Kaip apibrėžta Direktyvos 70/156/EEB II priedo A dalyje. 88 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. 2. 2. „Pakaitinis katalizatorius“ — žr. I priedo 2. 18 poskyrį. 2. 3. „Katalizatoriaus tipas“ — tai katalizatoriai, kurie nesiskiria tokiomis pagrindinėmis savybėmis: 2. 3. 1) padengtų substratų skaičiumi, struktūra ir medžiaga; 2. 3. 2) katalizinės veiklos rūšimi (oksidavimas, trikryptis ir kt. ); 2. 3. 3) tūriu, priekinio ploto koeficientu ir substrato ilgiu; 2. 3. 4) katalizinės medžiagos turiniu; 2. 3. 5) katalizinės medžiagos koeficientu; 2. 3. 6) elementų takiu; 2. 3. 7) matmenimis ir forma; 2. 3. 8) šilumine apsauga. 2. 4. „Transporto priemonės tipas“ — žr. I priedo 2. 1 poskyrį. 2. 5. „Pakaitinio katalizatoriaus patvirtinimas“ — tai katalizatoriaus, skirto montuoti vietoj senojo į vieno ar kelių konkrečių tipų transporto priemones, patvirtinimas atsižvelgiant į išmetamas medžiagas, triukšmo lygį ir poveikį transporto priemonės eksploatacinėms savybėms. 3. PARAIŠKA DĖL TRANSPORTO PRIEMONĖS EEB TIPO PATVIRTINIMO 3. 1. Paraiškas, numatytas Direktyvos 70/156/EEB 3 straipsnio 4 dalyje, dėl pakaitinių katalizatorių tipo patvirtinimo teikia gamintojas. 3. 2. Informacinio dokumento pavyzdys pateiktas šio priedo 1 papildyme. 3. 3. Už tipo patvirtinimo bandymus atsakingai techninei tarnybai būtina pateikti: 3. 3. 1. Pagal Direktyvos 70/220/EEB nuostatas patvirtinto tipo transporto priemonę (-es) su originaliu kata- lizatoriumi. Tokią transporto priemonę (-es) pareiškėjas parenka pritarus techninei tarnybai. Ji (jos) turi atitikti šio direktyvos III priedo 3 skyriaus reikalavimus. Bandoma transporto priemonė (-s) neturi turėti išmetamųjų medžiagų kontrolės sistemos defektų; visos susidėvėjusios arba netinkamai veikiančios su išmetamosiomis medžiagomis susijusios originalios dalys turi būti sutaisytos arba pakeistos. Bandoma transporto priemonė (-s) prieš bandymus turi būti tinka- mai sureguliuota (-os) ir nustatyta (-os) pagal gamintojo specifikacijas. 3. 3. 2. Vienas pavyzdinis pakaitinis katalizatorius. Ant jo aiškiai ir nenuvalomai turi būti užrašytas oficialus pareiškėjo pavadinimas arba markė ir komercinis žymuo. 4. EB TIPO PATVIRTINIMO SUTEIKIMAS 4. 1. Jei laikomasi taikomų reikalavimų, vadovaujantis Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 3 dalies nuosta- tomis suteikiamas EEB tipo patvirtinimas. 4. 2. EB tipo patvirtinimo liudijimo pavyzdys pateiktas šio priedo 2 papildyme. 4. 3. Kiekvienam patvirtintam pakaitinių katalizatorių tipui priskiriamas Direktyvos 70/156/EEB VII priedo nuostatas atitinkantis patvirtinimo numeris. Ta pati valstybė narė negali suteikti to paties numerio kitam pakaitinių katalizatorių tipui. Tuo pačiu numeriu gali būti žymimi vieno tipo pakaitiniai katali- zatoriai, kuriuos galima montuoti į skirtingų tipų transporto priemones. 5. EB TIPO PATVIRTINIMO ŽYMUO 5. 1. Visi pakaitiniai katalizatoriai, atitinkantys pagal šios direktyvos nuostatas patvirtintus tipus, ženkli- nami EB tipo patvirtinimo žymeniu. 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 89 5. 2. Toks žymuo yra stačiakampyje įrašyta raidė „e“ ir skaičius ar raidės, žymintys tipo patvirtinimą sutei- kusią valstybę narę: 1 Vokietija 2 Prancūzija 3 Italija 4 Nyderlandai 5 Švedija 6 Belgija 9 Ispanija 11 Jungtinė Karalystė 12 Austrija 13 Liuksemburgas 17 Suomija 18 Danija 21 Portugalija 23 Graikija IRL Airija Greta stačiakampio turi būti užrašytas Direktyvos 70/156/EEB VII priede nurodyto tipo patvirtinimo numerio ketvirtajame segmente esantis „pagrindinis patvirtinimo numeris“, o prieš jį — du skaitme- nys, reiškiantys eilės numerį, priskirtą Direktyvos 70/157/EEB naujausiai esminei techninei pataisai, galiojančiai tipo patvirtinimo suteikimo komponentui datą. Šios direktyvos eilės numeris yra 00. 5. 3. 5. 2 poskyryje nurodytas žymuo turi būti aiškiai įskaitomas ir nenuvalomas. 5. 4. Patvirtinimo žymens ir pirmiau nurodytų patvirtinimo duomenų pavyzdžiai yra pateikti šio priedo 3 papildyme. 6. REIKALAVIMAI 6. 1. Bendrieji reikalavimai 6. 1. 1. Pakaitinis katalizatorius turi būti suprojektuotas, sukonstruotas ir jį turi būti įmanoma įmontuoti taip, kad transporto priemonė galėtų atitikti tas šios direktyvos nuostatas, kurias ji iš pradžių atitiko, ir kad išmetamų teršalų kiekis būtų veiksmingai apribotas visą įprastą transporto priemonės naudojimo trukmę įprastomis naudojimo sąlygomis. 6. 1. 2. Pakaitinis katalizatorius turi būti įrengiamas tiksliai toje pačioje vietoje, kur buvo įrengtas originalios įrangos katalizatorius, o deguonies zondo (-ų) (jei jie naudojami) vieta išmetimo linijoje neturi pasi- keisti. 6. 1. 3. Jei originalios įrangos katalizatoriuje yra šiluminė apsauga, pakaitiniame katalizatoriuje turi būti jai lygiavertė apsauga. 6. 1. 4. Pakaitinis katalizatorius turi būti ilgaamžis, t. y. suprojektuotas, sukonstruotas ir jį turi būti įmanoma įmontuoti taip, kad jis būtų pakankamai atsparus jį veikiančiai korozijai ir oksidacijai, atsižvelgiant į transporto priemonės naudojimo sąlygas. 6. 2. Reikalavimai išmetamosioms medžiagoms Su šio priedo 3. 3. 1 punkte nurodytomis transporto priemonėmis su pakaitiniais katalizatoriais, kuriuos prašoma patvirtinti, daromas I tipo bandymas atitinkamame šios direktyvos priede nurodytomis sąly- gomis, jo eksploatacines savybes lyginant su originaliais katalizatoriais laikantis toliau aprašytos tvar- kos. 6. 2. 1. Sulyginimo sąlygos Į transporto priemones įmontuojami nauji originalūs katalizatoriai (žr. 3. 3. 1 punktą), kurie įvažinėjami per 12 užmiesčio ciklų (I tipo bandymo 2 dalis). Po šio kondicionavimo transporto priemonės laikomos patalpoje, kurioje temperatūra išlieka santyki- nai pastovi nuo 293 iki 303 °K (20-30 °C). Toks kondicionavimas trunka ne trumpiau kaip šešias valan- das ir tol, kol variklio alyvos ir aušinimo skysčio temperatūra nebesiskiria nuo patalpos temperatūros daugiau kaip ± 2 °K. Tuomet daromi trys I tipo bandymai. 6. 2. 2. Išmetamųjų dujų bandymas su pakaitiniu katalizatoriumi Bandomų transporto priemonių originalios įrangos katalizatoriai pakeičiami pakaitiniais (žr. 3. 3. 2 punktą), kurie įvažinėjami per 12 užmiesčio ciklų (I tipo bandymo 2 dalis). 90 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. Po šio kondicionavimo transporto priemonės laikomos patalpoje, kurioje temperatūra išlieka santyki- nai pastovi nuo 293 iki 303 °K (20-30 °C). Toks kondicionavimas trunka ne trumpiau kaip šešias valan- das ir tol, kol variklio alyvos ir aušinimo skysčio temperatūra nebesiskiria nuo patalpos temperatūros daugiau kaip ± 2 °K. Tuomet daromi trys I tipo bandymai. 6. 2. 3. Transporto priemonių su pakaitiniais katalizatoriais išmetamų teršalų įvertinimas Bandomų transporto priemonių su originalios įrangos katalizatoriais išmetamų teršalų kiekis turi nevir- šyti ribinių verčių, nustatytų pagal tos transporto priemonės tipo patvirtinimą, įskaitant ir nusidėvėjimo koeficientus, naudotus tvirtinant transporto priemonių tipą (jei jie buvo naudoti). Reikalavimai dėl transporto priemonių su pakaitiniais katalizatoriais išmetamų teršalų laikomi įvyk- dytais, jei kiekvieno ribojamo teršalo (CO, HC + NOx) kiekis yra toks: M ≤ 0,85 S + 0,4 G (1) M ≤ G (2) čia: M – per tris I tipo bandymus su pakaitiniu katalizatoriumi išmesto vieno teršalo (CO arba kietųjų dale- lių) kiekio vidurkis arba dviejų teršalų (HC + NOx) bendras kiekis. S – per tris I tipo bandymus su originaliu katalizatoriumi išmesto vieno teršalo (CO arba kietųjų dale- lių) kiekio vidurkis arba dviejų teršalų (HC + NOx) bendras kiekis. G – vieno teršalo (CO arba kietųjų dalelių) kiekio arba dviejų teršalų (HC + NOx) bendro kiekio ribinė vertė pagal transporto priemonės tipo patvirtinimo duomenis, padalyta iš nusidėvėjimo koefi- cientų, nustatytų pagal 6. 4 poskyrį, jei jie buvo naudojami. Kai patvirtinimas galioja kelių skirtingų to paties automobilių gamintojo tipų transporto priemonėms ir jei tose transporto priemonėse įrengti to paties tipo originalios įrangos katalizatoriai, I tipo bandy- mas gali būti daromas tik su dviem transporto priemonėmis, parinktomis suderinus su už tvirtinimą atsakinga technine tarnyba. 6. 3. Reikalavimai dėl triukšmo ir išmetimo sistemos priešslėgio Pakaitiniai katalizatoriai turi atitikti Direktyvos 70/157/EEB II priedo techninius reikalavimus. 6. 4. Ilgaamžiškumo reikalavimai Pakaitiniai katalizatoriai turi atitikti šios direktyvos I priedo 5. 3. 5 punkto reikalavimus, t. y. V tipo ban- dymo arba I tipo bandymų su nusidėvėjimo koeficientais iš toliau esančios lentelės rezultatus. XIII. 6. 4 lentelė Variklio kategorija Priverstinio uždegimo Slėginio uždegimo CO 1,2 1,1 Nusidėvėjimo koeficientai HC + NOx Kietosios dalelės 1,2 1,0 — 1,2 7. TIPO MODIFIKACIJOS IR PATVIRTINIMŲ PAKEITIMAI Modifikavus pagal šią direktyvą patvirtintus tipus, galioja Direktyvos 70/156/EEB 5 straipsnio nuosta- tos. 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 91 8. PRODUKCIJOS ATITIKTIS Būtina imtis priemonių produkcijos atitikčiai užtikrinti pagal Direktyvos 70/156/EEB 10 straipsnį. 8. 2. Specialios nuostatos 8. 2. 1. Atliekant Direktyvos 70/156/EEB X priedo 2. 2 poskyryje nurodytus patikrinimus tikrinama, ar laiko- masi šio priedo 2. 3 poskyryje nustatytų savybių. 8. 2. 2. Taikant Direktyvos 70/156/EEB X priedo 2. 4. 4 poskyrį galima daryti šio priedo 6. 2 poskyryje aprašy- tus bandymus (reikalavimai dėl išmetamųjų medžiagų). Tokiu atveju patvirtinimo turėtojas gali prašy- ti, kad būtų lyginama ne su originalios įrangos katalizatoriumi, o su pakaitiniu katalizatoriumi, kuris buvo naudotas tipo patvirtinimo bandymuose (arba kitu pavyzdiniu įrenginiu, kuris atitinka patvirtin- tąjį tipą). Tuomet su tikrinamu įrenginiu gauta išmetamųjų medžiagų kiekio vidutinė vertė neturi vir- šyti su etaloniniu įrenginiu gautos vertės daugiau kaip 15 %. 92 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. 1 priedėlis INFORMACINIS DOKUMENTAS Nr. … dėl pakaitinių katalizatorių EB tipo patvirtinimo (Direktyva 70/220/EEB su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva…) Toliau nurodyta informacija (jei taikoma) turi būti pateikta trimis egzemplioriais ir turėti turinį. Brėžiniai turi būti nubraižyti atitinkamu masteliu, būti pakankamai smulkūs ir pateikti A4 formato lapuose arba iki A4 formato sulanks- tytuose kitų formatų lapuose. Pateikiamos nuotraukos turi būti pakankamai ryškios. Jei sistemos, sudėtinės dalys ar atskiri techniniai agregatai yra su elektroniniais valdytuvais, būtina pateikti informa- ciją apie jų naudojimą. 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 93 2 priedėlis Pavyzdys (didžiausias formatas: A4 (210 mm × 297 mm) EB TIPO PATVIRTINIMO LIUDIJIMAS 94 LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 13/21 t. Papildymas EB tipo patvirtinimo liudijimo Nr. … Variklinių transporto priemonių pakaitinių katalizatorių kaip atskirų techninių agregatų tipo patvirtinimo pagal Direktyvą 70/220/EEB su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva… 13/21 t. LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys 95 3 priedėlis EB tipo patvirtinimo žymens pavyzdys (žr. šio priedo 5. 2 poskyrį) Tokiu EB tipo patvirtinimo žymeniu ženklinamas pakaitinis katalizatorius, patvirtintas Prancūzijoje (e2) pagal šią direktyvą. Pirmieji du patvirtinimo numerio skaitmenys (00) žymi eilės numerį, priskirtą naujausioms Direktyvos 70/220/EEB pataisoms. Paskesni keturi skaitmenys (1234) yra tvirtinimo institucijos priskiriamas pakaitinio katali- zatoriaus pagrindinis patvirtinimo numeris. “


title: SCHRIFTLICHE ANFRAGE Nr. 2926/98 von Alexandros ALAVANOS an die Kommission. Valorisierung eines traditionellen Gebäudes in Arkadien

eurovoc_concepts:
European Regional Development Fund
Peloponnese
architectural heritage
building
cultural heritage
financing
heritage protection
operational programme
tourism

formats: html pdf print

text: C 142/58 Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften DE 21. 5. 1999 Der Vorschlag der Kommission stellt nicht auf die Inseln als solche ab; er berücksichtigt jedoch − 4. ohne in diesem Punkt gegenüber der gegenwärtig geltenden Strukturfondsregelung eine Neuerung einzuführen − die Inselregionen, die zur Kategorie der Gebiete in äußerster Randlage oder zur Kategorie der Gebiete des NUTS-II-Niveaus gehören, die das BIP-Kriterium „weniger als 75 %“ erfüllen. Die nicht unter das Ziel 1 fallenden Inseln könnten zudem im Rahmen der Ziele 2 (Gebiete mit wirtschaftlicher und sozialer Umstellung) und 3 (Entwicklung der Humanressourcen) Strukturmittel erhalten. 5. Der Rat ist noch zu keinem gemeinsamen Standpunkt hinsichtlich des Vorschlags gelangt. 6. Was den zweiten Teil der Anfrage anbelangt, so könnte ihn die Kommission nach Ansicht des Rates besser beantworten. (1999/C 142/070) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2926/98 von Alexandros Alavanos (GUE/NGL) an die Kommission Betrifft: Valorisierung eines traditionellen Gebäudes in Arkadien (2. Oktober 1998) In der Region Peloponnes gibt es im Bezirk Maguliana (Arkadien) ein seit 1938 verlassenes Sanatorium für Mütter, ein Gebäude, das repräsentativ ist für die Krankenhausarchitektur zwischen den beiden Weltkriegen und das besondere Bedeutung in den Jahren nach der kleinasiatischen Katastrophe hatte, als vermehrt Tuberkulosefälle auftraten. Von seiten der Region und der Bezirksbehörden gibt es Pläne für die Umgestaltung, Erhaltung und Valorisierung des Monuments, jedoch scheitern alle Bemühungen an den finanziellen Problemen. Kann die Kommission mitteilen, ob − falls von griechischer Seite ein Vorschlag unterbreitet wird − die Möglichkeit einer Finanzierung der Arbeiten, die zur Erhaltung und Valorisierung des Gebäudes erforderlich sind, durch die EU gegeben ist? Antwort von Frau Wulf-Mathies im Namen der Kommission (16. November 1998) Im Rahmen des Operationellen Programms für die Region Peloponnes hat der Europäische Fonds für regionale Entwicklung auf Antrag der griechischen Behörden eine Studie kofinanziert, mit der die Durchführbarkeit und Rentabilität eines auf dem Gelände des ehemaligen Sanatoriums zu errichtenden Mehrzweck-Touristenzentrums geprüft werden sollte. Die Ergebnisse der Studie hinsichtlich des Einsatzes öffentlicher Mittel für die Sanierung, Erhaltung und Valorisierung des aufgegebenen Gebäudes einschließlich der Schaffung der nötigen Straßen-Infrastruk- tur, die den Zugang zu dem Gelände erleichtern soll, sind nicht sehr ermutigend. Eine mögliche Kofinanzierung der Arbeiten aus Gemeinschaftsmitteln kann nur dann beschlossen werden, wenn die Bedingungen gegeben sind, die die Inbetriebnahme des sanierten Gebäudes für Zwek- ke gewährleisten, die mit den Zielen des operationellen Programms vereinbar sind. (1999/C 142/071) SCHRIFTLICHE ANFRAGE E-2935/98 von Christoph Konrad (PPE) an die Kommission (8. Oktober 1998) Betrifft: Vereinbarkeit des Paragraphen 7a des Güterkraftverkehrsgesetzes (GüKG) mit der EU-Kabota- geverordnung 3118/93 und dem übrigen Gemeinschaftsrecht Entspricht § 7a zur Güterschaden-Haftpflichtversicherung im Güterkraftverkehrsgesetz den Grund- 1. sätzen der EU-Kabotageverordnung 3118/93 (1)? 2. Wenn ja, warum?


title: Entscheidung Nr. 2124/98/EGKS der Kommission vom 2. Oktober 1998 über die Änderung des Anhangs IV der Entscheidung Nr. 2136/97/EGKS über Beschränkungen der Einfuhr bestimmter Eisen- und Stahlerzeugnisse aus der Russischen Föderation

eurovoc_concepts:
Russia
import restriction
iron and steel product
originating product
quantitative restriction

text: 3. 10. 98 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften L 268/31 ENTSCHEIDUNG Nr. 2124/98/EGKS DER KOMMISSION vom 2. Oktober 1998 (cid:129)ber die (cid:142)nderung des Anhangs IV der Entscheidung Nr. 2136/97/EGKS (cid:129)ber Beschr(cid:132)nkungen der Einfuhr bestimmter Eisen- und Stahlerzeugnisse aus der Russischen F(cid:148)deration DIE KOMMISSION DER EUROP(cid:142)ISCHEN GEMEINSCHAFTEN (cid:190) gest(cid:129)tzt auf den Vertrag (cid:129)ber die Gr(cid:129)ndung der Europ(cid:132)- ischen Gemeinschaft f(cid:129)r Kohle und Stahl, gest(cid:129)tzt auf die Entscheidung Nr. 2136/97/EGKS der Kommission vom 12. September 1997 (cid:129)ber Beschr(cid:132)n- kungen der Einfuhr bestimmter Eisen- und Stahlerzeug- nisse aus der Russischen F(cid:148)deration (1), insbesondere auf Artikel 8 in Verbindung mit Artikel 7, in Erw(cid:132)gung nachstehender Gr(cid:129)nde: Die Russische F(cid:148)deration hat gem(cid:132)ß Artikel 3 Absatz 4 des Abkommens (cid:129)ber den Handel mit bestimmten EGKS-Eisen- und Stahlerzeugnissen (2) die (cid:154)bertragung bestimmter H(cid:148)chstmengen f(cid:129)r 1998 auf andere Erzeug- nisgruppen beantragt, und die Europ(cid:132)ische Gemeinschaft f(cid:129)r Kohle und Stahl hat diesem Antrag stattgegeben. Es ist daher erforderlich, zur Ber(cid:129)cksichtigung der ge(cid:132)n- derten H(cid:148)chstmengen Anhang IV der Entscheidung Nr. 2136/97/EGKS zu (cid:132)ndern. Die in dieser Entscheidung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des mit Artikel 7 der Entscheidung eingesetzten Ausschusses — 2136/97/EGKS Nr. HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN: Artikel 1 Anhang IV der Entscheidung Nr. 2136/97/EGKS wird durch den Anhang dieser Entscheidung ersetzt. Artikel 2 Diese Entscheidung tritt am Tag nach ihrer Ver(cid:148)ffentli- chung im Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften in Kraft. Diese Entscheidung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat. Br(cid:129)ssel, den 2. Oktober 1998 F(cid:129)r die Kommission Leon BRITTAN Vizepr(cid:132)sident (1) ABl. L 300 vom 4. 11. 1997, S. 15. (2) ABl. L 300 vom 4. 11. 1997, S. 52. L 268/32 DE Amtsblatt der Europ(cid:132)ischen Gemeinschaften 3. 10. 98 ANHANG „ANHANG IV H(cid:153)CHSTMENGEN Russische F(cid:148)deration Erzeugnisse 1997 1998 1999 2000 2001 (in Tonnen) SA. Flacherzeugnisse 1. Rollen 207 487 204 861 (1) 223 308 228 890 234 613 1. a. Warmgewalzte Rollen zum 430 000 430 000 440 750 451 769 463 063 Wiederauswalzen 2. Grobbleche 31 115 42 671 (2) 33 488 3. Sonstige Flacherzeugnisse 28 265 32 678 (3) 30 420 34 325 31 180 35 183 31 960 SB. Profilerzeugnisse 1. Tr(cid:132)ger 2. Walzdraht 12 000 11 718 (4) 12 915 28 000 27 342 (5) 30 135 13 238 30 889 13 569 31 661 3. Sonstige Profilerzeugnisse 104 357 112 515 (6) 112 314 115 122 118 000 (1) Dieser Wert wurde um 13 000 Tonnen verringert. (2) Dieser Wert wurde um 10 000 Tonnen erh(cid:148)ht. (3) Dieser Wert wurde um 3 000 Tonnen erh(cid:148)ht. (4) Dieser Wert wurde um 882 Tonnen verringert. (5) Dieser Wert wurde um 2 058 Tonnen verringert. (6) Dieser Wert wurde um 2 940 Tonnen erh(cid:148)ht. “


title: SKRIFTLIG FORESPØRGSEL nr. 3064/98 af Helena TORRES MARQUES til Kommissionen. Portugisiske energiprojekter

eurovoc_concepts:
Portugal
energy policy
energy technology
financial aid
industrial project
project evaluation

text: C 142/80 De Europæiske Fællesskabers Tidende DA 21. 5. 1999 (1999/C 142/097) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL P-3064/98 af Helena Torres Marques (PSE) til Kommissionen (2. oktober 1998) Om: Portugisiske energiprojekter Kommissionen har truffet aftale om at finansiere 116 demonstrationsprojekter på området energiteknologi og 120 ledsageforanstaltninger til et beløb af 110,5 mio ECU. Vil Kommissionen oplyse, om nogle af ovennævnte projekter og ledsageforanstaltninger er portugisiske, og hvor stort et beløb der i givet fald er afsat til hver af disse? Svar afgivet på Kommissionens vegne af Christos Papoutsis (23. oktober 1998) I 1998 bedømte Kommissionen inden for rammerne af det ikke-nukleare energiprogram, demonstrations- delen (Thermie) 12 forslag til demonstrationsprojekter (type A) med 16 portugisiske deltagere. Det samlede støttebeløb til disse 12 forslag er 8,1 mio. ECU. Endvidere har Kommissionen bedømt 19 forslag til ledsageforanstaltninger (type B) med forventet deltagelse af 20 portugisiske organisationer til i alt 2,7 mio. ECU. Kommissionen fremsender direkte til det ærede medlem og Parlamentets generalsekretariat den fuldstændige liste over disse 31 forslag (12 type A-projekter og 19 type B-aktioner) med angivelse af reference, titel, pris, anslået støtte og den portugisiske forslagsstiller. (1999/C 142/098) SKRIFTLIG FORESPØRGSEL E-3068/98 af Werner Langen (PPE) til Rådet (16. oktober 1998) Om: Planerne om at lade lotteri regulere af den europæiske konkurrenceret Indledningen af en traktatbrudsprocedure mod Irland i henhold til EF-traktatens artikel 169, en finsk domstols anmodning om en præjudiciel afgørelse fra EF-Domstolen og overvejelserne om at lade lotteri regulere af den europæiske konkurrenceret og ikke af de enkelte nationalstaters ret, har ført til en voldsom debat i Forbundsrepublikken Tyskland. De tyske delstater har ifølge mine informationer hidtil ikke haft til hensigt at åbne det tyske lotterimarked for udenlandske konkurrencearrangører. Afgørende herfor er en række faktorer, men først og fremmest finansielle overvejelser. Jeg spørger derfor Rådet om følgende: 1. Hvad har foranlediget Rådet til at fravige sin oprindelige erklæring på EU-topmødet i Edinburgh den 12. december 1992 om at opgive at vedtage bestemmelser om hasardspil? 2. Hvilken udtalelse har Rådet afgivet i retssagen Läärä C-124/97, hvor en finsk ret har anmodet EF- Domstolen om en præjudiciel afgørelse? 3. Har spørgsmålet været drøftet i Økofin-Rådet, eller, i benægtende fald, hvornår forventes det drøftet?


title: Komisjoni direktiiv 98/77/EÜ, 2. oktoober 1998, millega kohandatakse nõukogu direktiivi 70/220/EMÜ (mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) tehnika arengugaEMPs kohaldatav tekst.

text: 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 77 31998L0077 L 286/34 EUROOPA ÜHENDUSTE TEATAJA 23. 10. 1998 KOMISJONI DIREKTIIV 98/77/EÜ, 2. oktoober 1998, millega kohandatakse nõukogu direktiivi 70/220/EMÜ (mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta) tehnika arenguga (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 20. märtsi 1970. aasta direktiivi 70/220/EMÜ mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 96/69/EÜ, (2) ning arvestades, et: direktiiv 70/220/EMÜ on üks mitmest üksikdirektiivist EÜ tüübi- kinnitusmenetluse kohta, mis kehtestati nõukogu 6. veeb- ruari 1970. aasta direktiiviga 70/156/EMÜ mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnitust käsitlevate liikmesriikide õigusak- tide ühtlustamise kohta, (3) muudetud komisjoni direktiiviga 98/14/EÜ (4); naftagaasi (LPG) või maagaasi (NG); vedeldatud naftagaasi ja maa- gaasi kasutamine sõidukite käivitamisel tekitab väga väikesi mür- giseid heitmeid ning annab seega kõnealustele sõidukitele eelise EÜ tüübikinnitussüsteemis; kõnealused tehnilised nõuded on kooskõlas ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni poolt sõidukite tüü- bikinnitust seoses nende tekitatud saasteainete emissiooniga käsit- levas eeskirjas nr 83 (6) vastu võetud tehniliste nõuetega; sõiduki veeretakistusjõu mõõtmise meetodid on vaja selgelt kind- laks määrata; käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed on kooskõlas direktii- viga 70/156/EMÜ asutatud tehnika arengule kohandamise komi- tee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 lähtuvalt direktiivi 70/156/EMÜ artikli 13 lõikest 2 kohaldatakse artiklit 13 ka eraldi seadmestike tüübikinnitust käsitlevate sätete lisamisel üksikdirektiividesse; Direktiivi 70/220/EMÜ artikkel 1 asendatakse järgmise artikliga: pardadiagnostikaseadmeteta M1- ja N1- kategooria sõidukitele pai- galdamiseks mõeldud varukatalüüsjärelpõletite nõuetekohase kvaliteedi tagamiseks vajaliku ühtlustatud aluse loomiseks on asja- kohane lisada direktiivi 70/220/EMÜ varukatalüüsjärelpõletite kui eraldi seadmestiku EÜ tüübikinnitusega seotud uued tehnilised nõuded; kõnealused tehnilised nõuded on kooskõlas ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni poolt mootorsõidukite varukata- lüüsjärelpõletite tüübikinnitust käsitlevas eeskirjas nr 103 vastu võetud tehniliste nõuetega; (5) tehnika arengut silmas pidades on asjakohane lisada direktiivi 70/220/EMÜ uued tehnilised nõuded seoses selliste sõidukite EÜ tüübikinnitusega, milles saab kütusena kasutada vedeldatud (1) EÜT L 76, 6. 4. 1970, lk 1. (2) EÜT L 282, 1. 11. 1996, lk 64. (3) EÜT L 42, 23. 2. 1970, lk 1. (4) EÜT L 91, 25. 3. 1998, lk 1. (5) Euroopa Majanduskomisjoni eeskiri nr 103 (E/ECE/324-E/ECE/ TRANS/505/Rev. 2/Add. 102). “Artikkel 1 Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: — sõiduk – mis tahes mootorsõiduk, nagu see on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ II lisa A jaos, — LPG või NG toiteseade – kõik LPG või NG toiteseadme osade koostid, mis on projekteeritud paigaldamiseks ühele või mitmele konkreetsele mootorsõidukitüübile, ning mille saab heaks kiita eraldi seadmestikuna, nagu see on määrat- letud direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktis d, — varukatalüüsjärelpõleti – katalüüsjärelpõleti või katalüüsjärel- põletite koost, mis on mõeldud direktiivi 70/220/EMÜ kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduki originaalkatalüüs- järelpõleti asendamiseks, ning mille saab heaks kiita eraldi seadmestikuna, nagu see on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 1 punktis d. ” (6) Euroopa Majanduskomisjoni eeskiri nr 83 (E/ECE/324- E/ECE/TRANS/505/Rev. 1/Add. 82, muudetud versioon). 78 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd Artikkel 2 — keelata sõidukite registreerimist, müüki või kasutuselevõt- mist, Direktiivi 70/220/EMÜ lisasid muudetakse kooskõlas käesoleva direktiivi lisaga. kui need vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/220/EMÜ nõuetele; Artikkel 3 1. Seoses uute varukatalüüsjärelpõletitega, mis on mõeldud pai- galdamiseks ilma pardadiagnostikaseadmeteta EÜ tüübikinnitu- sega sõidukitele: 1) ei tohi liikmesriigid alates 1. jaanuarist 1999: — keelduda EÜ tüübikinnituse 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 1 kohaselt ega andmisest direktiivi — keelata nende müüki või sõidukile paigaldamist, kui need vastavad käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/220/EMÜ nõuetele; 2) peavad liikmesriigid direktiivi 70/156/EMÜ artikli 7 lõikest 2 lähtuvalt alates 1. oktoobrist 1999 keelama sellise (selliste) varukatalüüsjärelpõleti (varukatalüüsjärelpõletite) müügi või sõidukile paigaldamise, mis kuulub (kuuluvad) muusse kui käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/220/EMÜ koha- selt kinnitatud tüüpi. 2. Uute sõidukite puhul, mille kütusena kasutatakse vedeldatud naftagaasi või maagaasi või mille kütusena võib kasutada kas ben- siini või vedeldatud naftagaasi või maagaasi, õhusaastega seotud põhjustel liikmesriigid: 2) peavad alates 1. oktoobrist 1999 keelama selliste uute sõidu- kite registreerimise, müügi või kasutuselevõtmise, mis ei vasta käesoleva direktiiviga muudetud direktiivi 70/220/EMÜ nõue- tele. Artikkel 4 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajali- kud õigus- ja haldusnormid enne 31. detsembrit 1998 ning nad peavad sellest komisjonile viivitamata teatama. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liik- mesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende vastuvõetavate siseriiklike põhi- liste õigusnormide teksti. Artikkel 5 Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Artikkel 6 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. 1) ei tohi alates 1. jaanuarist 1999: Brüssel, 2. oktoober 1998 — keelduda EÜ tüübikinnituse 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 1 kohaselt ega andmisest direktiivi — keelduda siseriikliku tüübikinnituse andmisest ega Komisjoni nimel komisjoni liige Martin BANGEMANN 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 79 LISA DIREKTIIVI 70/220/EMÜ LISADES TEHTUD MUUDATUSED Lisade loetelu 1. Lisade loetelu muudetakse järgmiselt: “IXa LISA: Gaasiliste etalonkütuste spetsifikatsioonid” “XII LISA: Vedeldatud naftagaasi- või maagaasikütusega sõiduki EÜ tüübikinnitus tekitatavate heit- mete suhtes” “XIII LISA: Varukatalüüsjärelpõleti kui eraldi seadmestiku EÜ tüübikinnitus 1. liide: Teatis 2. liide: EÜ tüübikinnitustunnistus 3. liide: EÜ tüübikinnitusmärk” I lisa 2. 1. jao lõppu lisatakse järgmised lõigud: “Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka: — M1- ja N1-kategooria sõidukitele paigaldamiseks mõeldud varukatalüüsjärelpõletite kui eraldi seadmestike EÜ tüübikinnitusmenetlus, — M1- ja N1-kategooria sõidukitele paigaldamiseks mõeldud LPG või NG toiteseadme kui eraldi seadmestiku EÜ tüübikinnitusmenetlus tema tekitatavate heitmete suhtes. ” 3. Punkti 2. 4 sõnastust muudetakse järgmiselt: “2. 4. gaasilised heitmed – heitgaasid, mis koosnevad süsinikmonooksiidist, lämmastikoksiididest, väl- jendatuna lämmastikdioksiidi (NO2) ekvivalendina, ning süsivesinikest järgmistes arvatavates suhetes: — C1H1,85 bensiini puhul, — C1H1,86 diislikütuse puhul, — C1H2,525 vedeldatud naftagaasi puhul, — CH4 maagaasi puhul. ” 4. Lisatakse punktid 2. 17–2. 21 järgmises sõnastuses: “2. 17. 2. 18. 2. 19. 2. 20. originaalkatalüüsjärelpõleti – katalüüsjärelpõleti või katalüüsjärelpõletite koost, mille suhtes kehtib sõidukile antud tüübikinnitus ning mille tüübid on esitatud käesoleva direktiivi II lisa teatises; varukatalüüsjärelpõleti – katalüüsjärelpõleti või katalüüsjärelpõletite koost, millele võib tüübikin- nituse saada käesoleva direktiivi XIII lisa kohaselt, välja arvatud punktis 2. 17 määratletud kata- lüüsjärelpõletid; LPG või NG toiteseade – kõik LPG või NG toiteseadme osade koostid, mis on projekteeritud pai- galdamiseks ühele või mitmele konkreetsele mootorsõidukitüübile ning mille võib heaks kiita eraldi seadmestikuna; sõiduki tüüpkond – sõidukitüüpide rühm, mis määratakse kindlaks algsõiduki põhjal XII lisa tähen- duses; 2. 21. mootori kütusenõue – mootoris tavapäraselt kasutatav kütuseliik: — bensiin, — vedeldatud naftagaas (LPG), — maagaas (NG), — nii bensiin kui ka vedeldatud naftagaas, — nii bensiin kui ka maagaas, — diislikütus. ” 80 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd 5. Punkti 5. 1. 2 muudetakse järgmiselt: “5. 1. 2. Bensiinipaakide täiteavad:”. 6. Lisatakse uus punkt 5. 2. 2: “5. 2. 2. Ainult vedeldatud naftagaas- või maagaaskütust kasutavate ottomootoriga sõidukite puhul tehakse järgmised katsed: — I tüübi katsetus (pärast külmkäivitust tekkivate väljalasketoru tavaliste heitmete simu- leerimine), — II tüübi katsetus (süsinikmonooksiidi heitmed tühikäigu pöörlemiskiirusel), — III tüübi katsetus (karterigaaside heitmed), — V tüübi katsetus (saastekontrolliseadme kulumiskindlus). ” 7. Lisatakse punktid 5. 3. 1. 2. 1. 1 ja 5. 3. 1. 2. 1. 2: “5. 3. 1. 2. 1. 1. Vedeldatud naftagaas- ja maagaaskütusega sõidukeid katsetatakse I tüübikatsetusel vedeldatud naftagaasi või maagaasi koostise varieerumiste suhtes, nagu see on sätestatud XII lisas. Sõidu- keid, mille kütus võib olla kas bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse I tüübi katsetuses mõlema kütusega, kusjuures vedeldatud naftagaas- ja maagaaskütusega sõidukeid tuleb katsetada vedeldatud naftagaasi või maagaasi koostise varieerumise suhtes, nagu see on sätesta- tud XII lisas. 5. 3. 1. 2. 1. 2. Olenemata punkti 5. 3. 1. 2. 1. 1 nõuetest, loetakse sõidukid, milles võib kütusena kasutada nii ben- siini kui gaaskütust, kuid mille bensiiniseadmed on paigaldatud kasutamiseks üksnes hädaolu- korras või käivitamiseks, ning mille bensiinipaak mahutab kuni 15 liitrit bensiini, I tüübi katse- tusel sõidukiteks, milles tohib kütusena kasutada ainult gaaskütust. ” 8. Lisatakse uus punkt 5. 3. 1. 4. 2: “5. 3. 1. 4. 2. Gaaskütustega katsete puhul peab saadud heitgaaside mass olema väiksem kui eespool esitatud tabelis sisalduvad bensiinimootoritega sõidukitele kehtestatud piirväärtused. ” 9. Lisatakse uued punktid 5. 3. 2. 1. 1 ja 5. 3. 2. 1. 2: “5. 3. 2. 1. 1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse II tüübi katsetuses mõlema kütusega. 5. 3. 2. 1. 2. Olenemata punkti 5. 3. 2. 1. 1 nõuetest loetakse sõidukid, milles võib kütusena kasutada nii ben- siini kui gaaskütust, kuid mille bensiiniseadmed on paigaldatud kasutamiseks üksnes hädaolu- korras või käivitamiseks, ning mille bensiinipaak mahutab kuni 15 liitrit bensiini, II tüübi katse- tuses sõidukiteks, milles tohib kütusena kasutada ainult gaaskütust. ” 10. Lisatakse uued punktid 5. 3. 3. 1. 1 ja 5. 3. 3. 1. 2: “5. 3. 3. 1. 1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse III tüübi katsetuses ainult bensiiniga. 5. 3. 3. 1. 2. Olenemata punkti 5. 3. 3. 1. 1 nõuetest loetakse sõidukid milles võib kütusena kasutada nii ben- siini kui gaaskütust, kuid mille bensiiniseadmed on paigaldatud kasutamiseks üksnes hädaolu- korras või käivitamiseks, ning mille bensiinipaak mahutab kuni 15 liitrit bensiini, III tüübi kat- setuses sõidukiteks, milles tohib kütusena kasutada ainult gaaskütust. ” 11. Punkti 5. 3. 4. 1 sõnastust muudetakse järgmiselt: “5. 3. 4. 1. … mis on varustatud diiselmootoriga, ning sõidukid vedeldatud naftagaas- või maagaaskütusega. 5. 3. 4. 1. 1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, tuleks katse- tada IV tüübi katsetuses ainult bensiiniga. ” 12. Lisatakse uus punkt 5. 3. 5. 1. 1: “5. 3. 5. 1. 1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, tuleks katse- tada V tüübi katsetuses ainult bensiiniga. ” 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 81 13. Lisatakse uus punkt 5. 3. 8: “5. 3. 8. Varukatalüüsjärelpõleti tüübikinnitus. 5. 3. 8. 1. Katsetada tuleb ainult varukatalüüsjärelpõletit, mis on mõeldud paigaldamiseks EÜ tüübikinni- tusega sõidukitele, mis ei ole varustatud OBD seadmetega XIII lisa kohaselt. ” II lisa (teatis) 14. Punkt 3. 2. 2 sõnastatakse järgmiselt: “3. 2. 2. Kütus: diisliõli / bensiin / vedeldatud naftagaas / maagaas (1)” 15. Lisatakse punktid 3. 2. 15 ja 3. 2. 16: 82 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd III lisa (I tüübi katsetus) 16. Punkti 1 muudetakse järgmiselt: “1. Sissejuhatus Käesolevas lisas kirjeldatakse I lisa punktis 5. 3. 1 määratletud I tüübi katsetuse menetlust. Vedel- datud naftagaasi või maagaasi kasutamise korral etalonkütusena kohaldatakse täiendavalt XII lisa sätteid. ” 17. Lisatakse uus punkt 3. 2. 1 järgmiselt: “3. 2. 1. Bensiini või vedeldatud naftagaas- või maagaaskütusega sõidukeid katsetatakse XII lisa kohaselt asjakohase (asjakohaste) etalonkütusega (etalonkütustega), nagu see on määratletud IXa lisas. ” 18. Lisatakse punkt 5. 3. 1. 1: “5. 3. 1. 1. Ottomootoriga sõidukid, mille kütusena kasutatakse vedeldatud naftagaasi või maagaasi või mille seadmed võimaldavad kasutada nii bensiini kui ka vedeldatud naftagaasi või maagaasi, tuleb eel- konditsioneerida; eelkonditsioneerimine peab toimuma esimese gaasilise etalonkütusega katse ja teise gaasilise etalonkütusega katse vahel, enne teise etalonkütusega katsetamist. Kõnealuseks eel- konditsioneerimiseks tehakse teise etalonkütusega eelkonditsioneeriv sõidutsükkel, mis koosneb käesoleva lisa 1. liites kirjeldatud sõidutsükli ühest esimesest osast (linnasõit) ja kahest teisest osast (linnaväline sõit). Tootja taotluse korral ning tehnilise teenistuse nõusolekul võib kõnealust eel- konditsioneerimistsüklit laiendada. Dünamomeetri seadistus peab vastama käesoleva lisa punk- tides 5. 1 ja 5. 2 esitatud dünamomeetri seadistusele. ” 19. Lisatakse punkt 6. 2. 3: “6. 2. 3. Vedeldatud naftagaasi või maagaasi kasutamise korral võib mootori käivitada bensiiniga ning lüli- tada ümber vedeldatud naftagaasile või maagaasile kindlaksmääratud ajavahemiku järel, mida juht ei saa muuta. ” 20. Punkti 8. 2 muudetakse järgmiselt: “Süsinikmonooksiidi puhul: d = 1,25 g/l Süsivesinike puhul: bensiin (CH1,85) diislikütus (CH1,86) vedeldatud naftagaas (CH2,525) maagaas (CH4) Lämmastikoksiidide puhul (NO2): d = 0,619 g/l d = 0,619 d/l d = 0,649 g/l d = 0,714 g/l d = 2,05 g/l”. 21. III lisa 3. liite punktis 5. 1. 1. 2. 8 muudetakse teguri KR määratlust ning tabelit järgmiselt: — “… KR = veeretakistusjõu temperatuuriparandustegur, mis loetakse võrdseks 8,64 × 10-3/ °C, või ametiasu- tuse poolt kinnitatud tootja parandustegur” — “… ning koefitsiendid a ja b iga kiiruse kohta esitatakse järgmises tabelis: V (km/h) 20 40 60 80 100 120 a 7,24 × 10-5 1,59 × 10-4 1,96 × 10-4 1,85 × 10-4 1,63 × 10-4 1,57 × 10-4 b 0,82 0,54 0,33 0,23 0,18 0,14” 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 83 22. III lisa 5. liite punkti 3. 1. 3. 5. 2 muudetakse järgmiselt: “3. 1. 3. 5. 2. … alla kolme mahuprotsendi bensiini ja diislikütuse puhul, alla 2,2 mahuprotsendi vedeldatud naftagaasi puhul ning alla 1,5 mahuprotsendi maagaasi puhul. ” 23. III lisa 6. liite punkti 2. 3 muudetakse järgmiselt: “2. 3. … — metaan ja puhastatud õhk 1,00 < Rf < 1,15 või 1,00 < Rf < 1,05 maagaaskütusega sõidukite puhul. …” 24. III lisa 8. liite punkti 1. 3 muudetakse järgmiselt: “… Lahjendusaste arvutatakse järgmiselt: -4 bensiini ja diislikütuse puhul 5a -4 vedeldatud naftagaasi puhul 5b +(CHC+CCO)10 C CO 2 +(CHC+CCO)10 C CO 2 13,4 11,9 9,5 DF = DF = DF = …” +(CHC+CCO)10 C CO 2 -4 maagaasi puhul 5c 25. III lisa 8. liite punktis 1. 5. 2. 3 muudetakse QHC väärtust järgmiselt: “QHC = 0,619 bensiini või diislikütuse puhul QHC = 0,649 vedeldatud naftagaasi puhul QHC = 0,714 maagaasi puhul. ” IV lisa (II tüübi katsetus) 26. Lisatakse uus punkt 2. 2. 1 järgmiselt: “2. 2. 1. Bensiini või vedeldatud naftagaas- või maagaaskütusega sõidukite katsetamisel kasutatakse I tüübi katsetuse etalonkütust (etalonkütuseid). ” VII lisa (V tüübi katsetus) 27. Punkti 3 sõnastust muudetakse järgmiselt: “3. K ÜTUS Kulumiskindluskatse tehakse müügiloleva nõuetekohase kütusega. ” 84 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd IXa lisa 28. Lisatakse uus IXa lisa: “IXa LISA GAASILISTE ETALONKÜTUSTE SPETSIFIKATSIOONID 1. Vedeldatud naftagaas-etalonkütuste tehnilised andmed Koostis mahuprotsent ISO 7941 Kütus A Kütus B Katsemenetlus C3 C4 mahuprotsent 30 ± 2 85 ± 2 mahuprotsent tasakaaluline tasakaaluline < C3, > C4 mahuprotsent maksimaalselt 2 % maksimaalselt 2 % Olefiinid mahuprotsent 9 ± 3 12 ± 3 Aurustusjääk ppm maksimaalselt 50 maksimaalselt 50 NFM 41-015 Veesisaldus Väävlisisaldus Vesiniksulfiid Vaskplaadi korrosi- oon aste Lõhn MON ei sisalda ei sisalda vaatlus ppm mass (*) mak- simaalselt 50 maksimaalselt 50 EN-24260 ei sisalda 1. klass ei sisalda 1. klass ISO 625 1 (**) omadustele vastav omadustele vastav minimaalselt 89 minimaalselt 89 EN 589 B lisa (*) Väärtus tuleb määrata standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ning 101,3 kPa). (**) See meetod ei tarvitse võimaldada korrodeerivate ainete olemasolu täpset määramist, kui näidis sisaldab korrosiooni- tõrjeaineid või muid kemikaale, mis vähendavad näidise korrodeerivat mõju vaskplaadil. Seetõttu on nimetatud ühen- dite lisamine keelatud, kui lisamise ainus eesmärk on katsetulemuste mõjutamine. 2. Maagaas-etalonkütuste tehnilised andmed Etalonkütus G20 Karakteristikud Ühikud Baas Piirväärtused Katsemenetlus Minimaalne Maksi- maalne Koostis: Metaan 100 Tasakaal mol % – 99 – 100 1 [Inerts + C2/C2 +] N2 Väävlisisaldus mg/m3 (*) – – 50 ISO 6974 ISO 6326-5 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 85 Etalonkütus G25 Karakteristikud Ühikud Baas Piirväärtused Katsemenetlus Minimaalne Maksimaalne Koostis: Metaan Tasakaal [Inerts + C2/C2 +] N2 mol % Väävlisisaldus mg/m3 (*) 86 – 14 – 84 – 12 – 88 1 16 50 ISO 6974 ISO 6326-5 (*) Väärtus tuleb määrata standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ning 101,3 kPa). Wobbe’i indeks on gaasi mahuühiku kohta mõõdetud kütteväärtuse ja gaasi suhtelise tiheduse ruutjuure suhe samades võrdlustingimustes: Wobbeʼi indeks = Hgas√ρair/√ρgas kus Hgas = kütuse kütteväärtus MJ/m3 temperatuuril 0 °C ρair = õhutihedus temperatuuril 0 °C ρgas = kütusetihedus temperatuuril 0 °C Wobbe’i indeks väljendatakse bruto- või netoväärtusena olenevalt sellest, kas kasutatakse ülemist või alu- mist kütteväärtust. ” IX Lisa 29. IX lisa liitesse lisatakse uus punkt 1. 8. 1: “1. 8. 1. Sõidukite puhul, mille kütusena kasutatakse vedeldatud naftagaasi või maagaasi: 1. 8. 1. 1. Kõigi vedeldatud naftagaasi või maagaasi etalonkütuste puhul korratakse tabelit, kusjuures näi- datakse, kas tulemused on mõõdetud või arvutatud. Sõidukite puhul, mille kütusena on ette näh- tud bensiin või vedeldatud naftagaas või maagaas, korratakse tabelit kõigi vedeldatud naftagaas- või maagaas-etalonkütuste puhul. 1. 8. 1. 2. Algsõiduki tüübikinnituse number, kui sõiduk kuulub tüüpkonda. 1. 8. 1. 3. Tüüpkonna iga saasteaine heitkoguste mõõtmistulemuse koefitsient r gaaskütuse puhul. ” XII lisa 30. Lisatakse uus XII lisa: “XII LISA VEDELDATUD NAFTAGAAS- VÕI MAAGAASKÜTUSEGA SÕIDUKITE EÜ TÜÜBIKINNITUS TEKITATAVATE HEITMETE PUHUL 1. SISSEJUHATUS Käesolevas lisas kirjeldatakse sellise sõiduki tüübikinnituse erinõudeid, milles kasutatakse vedeldatud naftagaas- või maagaaskütust või milles võib kütusena kasutada kas pliivaba bensiini või vedeldatud naftagaasi või maagaasi. Kirjeldus kehtib vedeldatud naftagaas- või maagaaskütusega katsetamisel. 86 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd Müügil on väga erineva koostisega vedeldatud naftagaas- ja maagaaskütuseid, mis nõuab kütusesüs- teemi vastavat kohandamist. Selleks tuleb sõidukeid I tüübi katsetuses katsetada piirvahemiku kahe äärmise etalonkütusega ning kindlaks määrata kütusesüsteemi kohastuvus. Sõiduki, mille kütusesüs- teemi kohastuvus on kindlaks määratud, võib võtta tüüpkonna algsõidukiks. Kõnealuse tüüpkonna nõuetele vastavaid sõidukeid on vaja katsetada ainult ühe kütusega juhul, kui nendele on paigaldatud sama kütusesüsteem. 2. MÄÄRATLUSED Käesolevas lisas on kasutatud järgmisi mõisteid: 2. 1. algsõiduk – kütusesüsteemi kohastuvuse demonstreerimiseks valitud sõiduk, millele viidatakse tüüp- konna muude sõidukite puhul. Tüüpkonnas võib olla rohkem kui üks algsõiduk. 2. 2. tüüpkonna sõiduk – sõiduk, millel on algsõiduki (algsõidukite) järgmised olulised karakteristikud: 2. 2. 1. a) toodetud sama sõidukitootja poolt; b) kehtivad samad heitkoguste piirväärtused; c) kui gaaskütuseseadme kütusetoide hõlmab kogu mootorit: siis selle sertifitseeritud efektiivvõimsus on 0,7–1,15 × algsõiduki mootori efektiivvõimsus; kui gaaskütuseseadme toide on eraldi iga silindri kohta: siis selle sertifitseeritud efektiivvõimsus on 0,7–1,15 × algsõiduki mootori efektiivvõimsus; d) katalüsaatoriseadmega varustatuse korral on katalüsaator sama tüüpi, see tähendab kolmeastme- line katalüsaator, oksüdatsioonikatalüsaator, lämmastikoksiide redutseeriv katalüsaator; e) gaaskütuseseade (kaasa arvatud rõhuregulaator) on sama tootja toodang ning kuulub samasse tüüpi: induktsioon, aurupritse (ühepunktipritse, mitmepunktipritse), vedelikupritse (ühepunkti- pritse, mitmepunktipritse); f) gaaskütuseseadmel on sama tüüpi ning samadele tehniliste nõuetele vastav elektrooniline juhti- misplokk, mis töötab samade tarkvarapõhimõtete ja juhtimisstrateegia kohaselt. 2. 2. 2. Lisaks nõudele c: kui katsetamisel selgub, et kaks gaaskütusega sõidukit, välja arvatud nende vastav sertifitseeritud efektiivvõimsus P1 ja P2 (P1 < P2), võivad olla ühe ja sama tüüpkonna sõidukid, ning kui mõlemaid on katsetatud algsõidukitena, siis loetakse kõnealusesse tüüpkonda kuuluvaks iga sõi- duk, mille sertifitseeritud aktiivvõimsus on vahemikus 0,7 * P1–1,15 * P2. 3. EÜ TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE EÜ tüübikinnitus antakse juhul, kui on täidetud järgmised nõuded. 3. 1. Algsõiduki heitgaasidega seotud tüübikinnitus: Algsõiduk peab olema võimeline kohanduma müügiloleva kütuse erinevate koostistega. Vedeldatud naftagaasi C3/C4 koostis vaheldub. Maagaasi puhul esineb tavaliselt kaks kütusetüüpi, ülemise küt- teväärtusega kütus (H-gaas) ja alumise kütteväärtusega kütus (L-gaas), kusjuures nende vahe võib olla märkimisväärselt suur; nendel on märkimisväärselt erinev Wobbe’i indeks. Kõnealused erinevused ilmnevad etalonkütuse juures. 3. 1. 1. Algsõiduki (algsõidukite) katsetamine toimub I tüübi katsetuses kahte IXa lisas nimetatud täiesti eri- nevate omadustega etalonkütust kasutades. 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 87 3. 1. 1. 1. Kui ühelt kütuselt teisele üleminek toimub lüliti abil, siis kõnealust lülitit ei tohi tüübikinnituse ajal kasutada. Sellisel juhul laiendatakse tootja taotlusel ning tehnilise teenistuse nõusolekul III lisa punk- tis 5. 3. 1 nimetatud eelkonditsioneerimistsüklit. 3. 1. 2. Sõiduk (sõidukid) loetakse nõuetele vastavaks (vastavateks), kui selle (nende) heitkogused mõlema kütuse puhul vastab (vastavad) piirväärtustele. 3. 1. 3. Iga saasteaine heitkoguste mõõtmistulemuste koefitsient r määratakse järgmiselt: r = { heitkogus esimese etalonkütuse puhul} {heitkogus teise etalonkütuse puhul} 3. 2. Tüüpkonda kuuluva sõiduki tüübikinnitus tekitatavate heitmete puhul: Tüüpkonna sõidukile tehakse I tüübi katsetus ühe etalonkütusega. Etalonkütuseks võib olla ükskõik kumb etalonkütus. Sõiduk loetakse vastavaks, kui järgmised nõuded on täidetud: 3. 2. 1. Sõiduk vastab tüüpkonna sõiduki määratlusele punkti 22 kohaselt. 3. 2. 2. Iga saasteainega seotud katsetulemused korrutatakse vastava koefitsiendiga r (vaata punkt 3. 1. 3), kui r on suurem kui 1,0. Kui r on väiksem kui 1,0, siis võetakse selle väärtuseks 1. Korrutamistel saadud tulemused loetakse heitkoguste lõppväärtuseks. Vastavalt tootja taotlusele võib I tüübi katsetuse teha teise etalonkütusega või mõlema etalonkütusega, ning sellisel juhul ei ole parandus vajalik. 3. 2. 3. Sõiduk peab vastama nii mõõtmise kui arvutamise tulemusena saadud heitkoguste piirväärtustele. 4. ÜLDNÕUDED 4. 1. Toodangu vastavuse katsed võib teha müügiloleva kütusega, mille C3/C4 suhe vedeldatud naftagaasi puhul on etalonkütuste C3/C4 vahemikus, või mille Wobbe’i indeks maagaasi puhul asub piirvahe- miku kahe äärmise etalonkütuse Wobbe’i indeksite vahemikus. Sellisel juhul tuleb teha kütuse ana- lüüs. ” XIII Lisa 31. Lisatakse uus XIII lisa järgmiselt: “XIII LISA VARUKATALÜÜSJÄRELPÕLETI KUI ERALDI SEADMESTIKU EÜ TÜÜBIKINNITUS 1. REGULEERIMISALA Käesolevat lisa kohaldatakse ühe või mitme M1-ja N1-kategooria (1) mootorsõiduki konkreetsele tüü- bile varuosadena (2) paigaldatavate katalüüsjärelpõletite kui direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 1 punkti d tähenduses eraldi seadmestike EÜ tüübikinnituse suhtes. 2. MÄÄRATLUSED Käesolevas lisas on kasutatud järgmisi mõisteid: 2. 1. Originaalkatalüüsjärelpõleti – vaata I lisa punkt 2. 17. (1) Nagu see on määratletud direktiivi 70/156/EMÜ II lisa A jaos. (2) Käesolevat lisa ei kohaldata varukatalüüsjärelpõletite suhtes, mis on mõeldud paigaldamiseks pardadiagnostikaseadmega (OBD) varustatud M1- ja N1-kategooria sõidukitele. 88 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd 2. 2. Varukatalüüsjärelpõleti – vaata I lisa punkt 2. 18. 2. 3. Katalüüsjärelpõleti tüüp – katalüüsjärelpõletid, mis ei erine üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest: 2. 3. 1. kattega elementide arv, struktuur ja materjal; 2. 3. 2. katalüsaatori toimimise laad (oksüdatsioon, kolmeastmelisus jne); 2. 3. 3. maht, esipinna ja elemendi pikkuse suhe; 2. 3. 4. katalüsaatorimaterjali koostis; 2. 3. 5. katalüsaatorimaterjali suhe; 2. 3. 6. elemendi tihedus; 2. 3. 7. mõõtmed ja kuju; 2. 3. 8. termokaitse. 2. 4. Sõiduki tüüp – vaata I lisa punkt 2. 1. 2. 5. Varukatalüüsjärelpõleti tüübikinnitus – sellise katalüüsjärelpõleti tüübikinnitus, mis on mõeldud paigal- damiseks varuosana ühele või mitmele konkreetsele sõidukitüübile, silmas pidades saasteainete heit- koguste piiramist, mürataset ning mõju sõiduki töötamisele. 3. EÜ TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE 3. 1. Varukatalüüsjärelpõleti direktiivi 70/156/EMÜ artikli 3 lõike 4 kohase EÜ tüübikinnitustaotluse esitab tootja. 3. 2. Teatise näidis on esitatud käesoleva lisa 1. liites. 3. 3. Tüübikatsetuste tegemise eest vastutavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada: 3. 3. 1. direktiivi 70/220/EMÜ kohaselt tüübikinnituse saanud sõiduk (sõidukid), mis on varustatud uue ori- ginaalkatalüüsjärelpõletiga. Taotleja valib kõnealuse sõiduki (kõnealused sõidukid) tehnilise teenistuse nõusolekul. Sõiduk (sõiduk) peab (peavad) vastama käesoleva direktiivi III lisa 3. jaos esitatud nõuetele. Katsesõiduki (katsesõidukite) heitkoguste kontrollsüsteem peab olema vigadeta; ülemäära kulunud või rikkis, heitkoguseid mõjutav mis tahes originaalosa tuleb parandada või asendada. Katsesõiduk (katse- sõidukid) peab (peavad) olema nõuetekohaselt reguleeritud ning enne heitkoguste mõõtmise katset tootja spetsifikatsioonide kohaselt paigaldatud; 3. 3. 2. üks varukatalüüsjärelpõleti tüübi näidis. Näidistele tuleb selgelt ja kustutamatult märkida taotleja kau- banimi või kaubamärk ja toote nimetus. 4. EÜ TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE 4. 1. Kui asjakohased nõuded on täidetud, antakse EÜ tüübikinnitus direktiivi 70/156/EMÜ artikli 4 lõike 3 kohaselt. 4. 2. EÜ tüübikinnitustunnistuse näidis on esitatud käesoleva lisa 2. liites. 4. 3. Igale tüübikinnituse saanud varukatalüüsjärelpõletile antakse tüübikinnituse number vastavalt direk- tiivi 70/156/EMÜ VII lisale. Üks ja sama liikmesriik ei anna sama numbrit teisele varukatalüüsjärelpõ- leti tüübile. Sama tüübikinnituse numbriga varukatalüüsjärelpõleti tüüpi võib kasutada mitme eri sõi- dukitüübi puhul. 5. EÜ TÜÜBIKINNITUSMÄRK 5. 1. Igale varukatalüüsjärelpõletile, mis vastab käesoleva direktiivi alusel eraldi seadmestikuna kinnitatud tüübile, kantakse EÜ tüübikinnitusmärk. 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 89 5. 2. See märk koosneb ristkülikust, mille sees on e-täht ja sellele järgneb tüübikinnituse andnud liikmesriigi eraldusnumber või -tähed: 1 Saksamaa 2 Prantsusmaa 3 Itaalia 4 Madalmaad 5 Rootsi 6 Belgia 9 Hispaania 11 Ühendkuningriik 12 Austria 13 Luksemburg 17 Soome 18 Taani 21 Portugal 23 Kreeka IRL Iirimaa Ristküliku lähedal peab olema ka direktiivi 70/156/EMÜ VII lisas nimetatud tüübikinnitusnumbri 4 numbrist koosnev “baaskinnitusnumber”, millele eelneb kaks numbrit, mis näitavad EÜ tüübikinnituse andmise päeval direktiivis 70/220/EMÜ tehtud kõige hilisema peamise tehnilise muudatuse järjekor- ranumbrit. Käesolevas direktiivis on järjekorranumber 00. 5. 3. Punktis 5. 2 nimetatud tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu. 5. 4. Käesoleva lisa 3. liites on esitatud eespool nimetatud tüübikinnitusmärgi ja -andmete järjestuse näited. 6. NÕUDED 6. 1. Üldnõuded 6. 1. 1. Varukatalüüsjärelpõleti peab olema konstrueeritud, valmistatud ning paigaldatud nii, et sõiduk säili- taks vastavuse käesoleva direktiivi sätetele; saasteainete heitkoguseid peab saama tõhusalt piirata sõi- duki kogu tavapärase kasutusaja jooksul harilikes kasutustingimustes. 6. 1. 2. Varukatalüüsjärelpõleti tuleb paigaldada täpselt samale kohale, kus asus originaalkatalüüsjärelpõleti, ning hapnikuanduri (hapnikuandurite) asetust väljalaskesüsteemis (kui neid kasutatakse) ei tohi muuta. 6. 1. 3. Kui originaalkatalüüsjärelpõletis on termokaitse, siis peab ka varukatalüüsjärelpõleti olema võrdväärse termokaitsega. 6. 1. 4. Varukatalüüsjärelpõleti peab olema kulumiskindel, seega konstrueeritud, valmistatud ja paigaldatud nii, et oleks tagatud asjakohane korrosiooni- ja oksüdatsioonikindlus sõiduki kasutamistingimusi silmas pidades. 6. 2. Heitkogustega seotud nõuded Käesoleva lisa punktis 3. 3. 1 nimetatud sõidukile (sõidukitele), mis on varustatud selle tüübi varukata- lüüsjärelpõletiga, millele taotletakse tüübikinnitust, tehakse I tüübi katsetus käesoleva direktiivi vas- tava lisa tingimuste kohaselt, et võrrelda varukatalüüsjärelpõleti ja originaalkatalüüsjärelpõleti töövõi- met allpool kirjeldatud menetluse kohaselt. 6. 2. 1. Võrdlusaluse kindlaksmääramine Sõidukile (sõidukitele) tuleb paigaldada originaalkatalüüsjärelpõleti (vaata punkt 3. 3. 1), mis sõidetakse sisse 12 linnavälise sõidutsükliga (I tüübi katsetuse teine osa). Pärast nimetatud eelkonditsioneerimist hoitakse sõidukit (sõidukeid) ruumis, mille temperatuur on suhte- liselt konstantne, püsides vahemikus 293—303 K (20—30 °C). Kõnesolev konditsioneerimine kestab vähemalt kuus tundi, kuni mootoriõli ja jahutusvedeliku temperatuur saavutab ruumi temperatuuri ±2 K. Seejärel tehakse kolm I tüübi katsetust. 6. 2. 2. Heitgaasikatse varukatalüüsjärelpõletiga Katsesõiduki (katsesõidukite) originaalkatalüüsjärelpõleti asendatakse varukatalüüsjärelpõletiga (vaata punkt 3. 3. 2), mis sõidetakse sisse 12 linnavälise sõidutsükliga (I tüübi katsetuse teine osa). 90 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd Pärast nimetatud eelkonditsioneerimist hoitakse sõidukit (sõidukeid) ruumis, mille temperatuur on suhte- liselt konstantne, püsides vahemikus 293—303 K (20—30 °C). Kõnesolev konditsioneerimine kestab vähemalt kuus tundi, kuni mootoriõli ja jahutusvedeliku temperatuur saavutab ruumi temperatuuri ±2 K. Seejärel tehakse kolm I tüübi katsetust. 6. 2. 3. Varukatalüüsjärelpõletiga varustatud sõidukite saasteainekoguste hindamine Originaalkatalüüsjärelpõletiga katsesõiduk (katsesõidukid) peab (peavad) vastama sõiduki (sõidukite) tüübikinnitusnõuetes ettenähtud piirväärtustele, kusjuures vajaduse korral võetakse arvesse sõiduki (sõi- dukite) tüübikinnituse ajal kasutatud halvenemiskoefitsiendid. Varukatalüüsjärelpõletiga varustatud sõiduki (sõidukite) heitkogustega seotud nõuded loetakse täide- tuiks, kui tulemused (CO, HC + NOx ja tahked osakesed) seoses iga reguleeritava saasteainega vastavad järgmistele nõuetele: M ≤ 0,85 S + 0,4 G (1) M ≤ G (2), kus: M on ühe saasteaine (CO või tahked osakesed) või kahe saasteaine heitkoguste summa (HC + NOx) keskmine väärtus, mis on saadud kolmes I tüübi katsetuses varukatalüüsjärelpõletiga. S on ühe saasteaine (CO või tahked osakesed) või kahe saasteaine heitkoguste summa (HC + NOx) keskmine väärtus, saadud kolmes I tüübi katsetuses originaalkatalüüsjärelpõletiga. G on ühe saasteaine (CO või tahked osakesed) või kahe saasteaine heitkoguste summa (HC + NOx) piirväärtus sõiduki (sõidukite) tüübikinnituse kohaselt, mis on vajaduse korral jagatud vastavalt punktile 6. 4 kindlaksmääratud halvenemiskoefitsientidega. Juhul kui tüübikinnitust taotletakse ühe sõidukitootja eri tüüpi sõidukitele ning tingimusel, et kõne- alustele eri tüüpi sõidukitele on paigaldatud sama tüüpi originaalkatalüüsjärelpõleti, võib I tüübi kat- setus piirduda vähemalt kahe sõidukiga, mis on valitud kokkuleppel tüübikinnituse eest vastutava teh- nilise teenistusega. 6. 3. Müra ja väljalaske vasturõhuga seotud nõuded Varukatalüüsjärelpõleti peab vastama direktiivi 70/157/EMÜ II lisa tehnilistele nõuetele. 6. 4. Kulumiskindlusega seotud nõuded Varukatalüüsjärelpõleti peab vastama käesoleva direktiivi I lisa punkti 5. 3. 5 nõuetele, see tähendab, V tüübi katsetuse nõuetele või halvenemiskoefitsientidele allpool esitatud tabelis, mis sisaldab I tüübi kat- setuse tulemusi. Tabel XIII. 6. 4 Mootori kategooria Ottomootor Diiselmootor CO 1,2 1,1 Halvenemiskoefitsiendid HC + NOx Tahked osakesed 1,2 1,0 — 1,2 7. TÜÜBI JA TÜÜBIKINNITUSTE MUUDATUSED Käesoleva direktiivi kohaselt kinnitatud tüübi muutmisel kohaldatakse direktiivi 70/156/EMÜ artikli 5 sätteid. 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 91 8. TOODANGU VASTAVUS Toodangu vastavust käsitlevad meetmed võetakse direktiivi 70/156/EMÜ artiklis 10 sätestatud korras. 8. 2. Erisätted 8. 2. 1. Direktiivi 70/156/EMÜ X lisa punktis 2. 2 nimetatud kontrollimised peavad hõlmama vastavust käes- oleva lisa punktis 2. 3 määratletud karakteristikutele. 8. 2. 2. Direktiivi 70/156/EMÜ X lisa punkti 2. 4. 4 kohaldamisel võib teha käesoleva lisa punktis 6. 2 (heitko- gustega seotud nõuded) kirjeldatud katsed. Sellisel juhul võib tüübikinnituse omanik taotleda teist või- malust, mille kohaselt kasutatakse võrdlusalusena originaalkatalüüsjärelpõleti asemel seda varukata- lüüsjärelpõletit, mida kasutati tüübikinnituskatsetustes (või mõnda muud näidist, mille vastavus kinnitatud tüübile on tõestatud). Kontrollitava näidisega mõõdetud heitkoguste väärtused ei tohi kesk- miselt olla üle 15 % suuremad kui võrdlusnäidisega mõõdetud keskmised väärtused. 92 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd 1. liide TEATIS nr … seoses varukatalüüsjärelpõletite EÜ tüübikinnitusega (direktiiv 70/220/EMÜ, viimati muudetud direktiiviga …) Allpool toodud teave esitatakse vajaduse korral kolmes eksemplaris ja see peab sisaldama sisukorda. Kõik joonised tuleb esitada vastavas mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikult A4 formaadis paberil või A4 formaadis voldikul. Võima- likud fotod peavad olema piisavalt üksikasjalikud. Kui süsteemid, osad või eraldi seadmestikud sisaldavad elektroonilisi kontrollseadmeid, tuleb esitada andmed nende töötamise kohta. 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 93 2. liide Näidis (Suurim formaat: A4 (210 mm × 297 mm)) EÜ TÜÜBIKINNITUSTUNNISTUS I JAGU 94 ET Euroopa Liidu Teataja 13/21. kd II JAGU Addndum EÜ tüübikinnitustunnistuse nr ……… juurde seoses mootorsõidukite varukatalüüsjärelpõleti kui eraldi seadmestiku tüübikinnitusega direktiivi 70/220/EMÜ, viimati muudetud direktiiviga …. ……, kohaselt 13/21. kd ET Euroopa Liidu Teataja 95 3. liide EMÜ tüübikinnitustähise näidis (vaata käesoleva lisa punkt 5. 2) Varukatalüüsjärelpõleti osale kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane tüüp on kinnitatud Prantsusmaal (e2) käesoleva direktiivi kohaselt. Tüübikinnituse numbri kaks esimest kohta (00) viitavad direktiivi 70/220/EMÜ kõige hilisemate muudatuste järjekorranumbrile. Neli järgmist kohta (1234) moodustavad tüübikinnitusasutuse poolt varu- katalüüsjärelpõletile antud baaskinnitusnumbri. ”


title: QUESTION ECRITE no 2906/98 de Gianni TAMINO à la Commission. Le phénomène du dopage chez les sportifs

eurovoc_concepts:
employer
experiment on humans
medicinal product
occupational health
occupational safety
performance drugs
professional sport
sport
young person

text: 21. 5. 1999 FR Journal officiel des Communautés européennes C 142/55 (1999/C 142/066) QUESTION ÉCRITE E-2906/98 posée par Gianni Tamino (V) à la Commission (2 octobre 1998) Objet: Le phénomène du dopage chez les sportifs Depuis quelques mois la question du dopage fait la une des chroniques judiciaires en Europe et essentiellement en Italie. Considérant que tout ceux qui pratiquent un sport au niveau professionnel sont à tous égards des travailleurs et que − conformément à la directive 89/391/CEE (1) − l’employeur est tenu d’effectuer une évaluation des risques et de prendre, sur la base de cette dernière, toutes les mesures nécessaires pour la protection de la sécurité et de la santé des travailleurs, la Commission peut-elle indiquer si elle n’estime pas que l’usage de produits pharmaceutiques pour l’amélioration de la condition physique des sportifs, produits qui ont souvent de graves effets secondaires, est contraire aux dispositions communautaires qui protègent la santé des travailleurs. En outre, l’article 129 du traité sur l’Union européenne protège la santé des citoyens, au nombre desquels sont naturellement inclus tous les sportifs, et engage l’Union à «assurer un niveau élevé de protection de la santé humaine». Dans quelle mesure ceci est-il compatible avec la pratique, commune en Italie, qui consiste à expérimenter les effets de certaines substances sur les athlètes des équipes d’amateurs ou de jeunes, qui sont utilisés comme «cobayes» pour tester l’utilité de certains médicaments permettant d’améliorer les performances physiques, et pour déterminer les dosages optimums en mettant en balance les effets positifs et les effets secondaires en vue de leur utilisation par les athlètes professionnels. En vue de déterminer la dimension de ce phénomène, il serait opportun d’analyser également l’usage «impropre» de nombreux médicaments en confrontant les données relatives à la production et à l’utilisation de certaines substances qui, bien qu’utiles dans certains situations, pourraient être considérées comme dopantes, avec les quantités estimées nécessaires pour un usage exclusivement médical. À la lumière de ces considérations, la Commission peut-elle indiquer quelles initiatives elle entend prendre et si elle n’estime pas devoir intervenir dans ce domaine en élaborant une proposition législative au niveau européen? (1) JO L 183 du 29. 6. 1989, p. 1. Réponse donnée par M. Flynn au nom de la Commission (9 décembre 1998) La Commission partage l’inquiétude de l’Honorable Parlementaire concernant le dopage. Les sportifs ne sont couverts par les dispositions de la directive 89/391/CEE du Conseil, du 12 juin 1989, concernant la mise en œuvre de mesures visant à promouvoir l’amélioration de la sécurité et de la santé des travailleurs au travail (1) que dans la mesure où ils sont considérés comme travailleurs au sens de l’article 3 qui les définit comme «toute personne employée par un employeur. ». Conformément aux articles 5 et 6, l’employeur est obligé d’assurer la sécurité et la santé des travailleurs dans tous les aspects liés au travail et de prendre les mesures nécessaires pour la protection de leur sécurité et santé. À cet égard, l’employeur doit se baser sur les principes généraux de prévention prévus à l’article 6(2), en particulier, éviter les risques (alinéa a)) et évaluer les risques qui ne peuvent pas être évités (alinéa b)). Par conséquent, l’utilisation de produits pharmaceutiques pour l’amélioration de la condition physique des sportifs qui ont souvent de graves effets secondaires, peut constituer un risque pour la santé du travailleur ce qui doit, à la lumière du premier principe générale de prévention, être évité par l’employeur. La Commission croit que l’absorption de drogues dans le but d’améliorer ses performances physiques doit être considérée comme néfaste et donc être fortement découragée. (1) JO L 183 du 29. 6. 1989


title: WRITTEN QUESTION No. 2918/98 by Honório NOVO to the Commission. The entry into force of Commission Decision 97/ 296 of 22 April 1997

eurovoc_concepts:
fishery product
health control
human nutrition
import
marketing standard
third country

text: 29. 4. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 118/163 Dessutom (cid:228)r (cid:228)ven de nationella webbplatserna f(cid:246)r arbetsf(cid:246)rmedlingar med stora databaser med lediga platser (cid:228)ven sammankopplade. Tillg(cid:229)ngen till dessa webbplatser (cid:246)kar mer och mer p(cid:229) arbetsf(cid:246)rmed- lingarna. Slutligen finns det ett betydande antal bilaterala (cid:246)verf(cid:246)ringar av lediga platser mellan l(cid:228)nderna, s(cid:228)rskilt i de fall de har gemensam gr(cid:228)ns eller d(cid:228)r det finns brist p(cid:229) s(cid:228)rskilda kunskaper i en medlemsstat som kan tillgodoses av l(cid:228)mpliga arbetss(cid:246)kande fr(cid:229)n en annan medlemsstat. (1999/C 118/203) SKRIFTLIG FR¯GA E-2910/98 fr(cid:229)n Edward Kellett-Bowman (PPE) till kommissionen Ang(cid:229)ende: S(cid:228)kerhet p(cid:229) arbetsplatsen: l(cid:246)dning (2 oktober 1998) K(cid:228)nner kommissionen till de problem som orsakas av giftig r(cid:246)k i samband med l(cid:246)dning och som m(cid:229)nga anst(cid:228)llda, s(cid:228)rskilt de som arbetar med montering av elektronik, uts(cid:228)tts f(cid:246)r och finns det n(cid:229)gra planer p(cid:229) att utarbeta f(cid:246)rslag till hur man skall (cid:229)tg(cid:228)rda detta problem? Svar fr(cid:229)n PÆdraig Flynn p(cid:229) kommissionens v(cid:228)gnar (5 november 1998) Kommissionen k(cid:228)nner till de h(cid:228)lsorisker som uppst(cid:229)r f(cid:246)r arbetstagare som exponeras f(cid:246)r svetsr(cid:246)k. Arbetstagare som exponeras f(cid:246)r svetsr(cid:246)k omfattas redan av de (cid:229)tg(cid:228)rder som vidtagits p(cid:229) grundval av gemenskapslagstiftningen om h(cid:228)lsa och s(cid:228)kerhet i arbetet s(cid:229)som r(cid:229)dets direktiv 80/1107/EEG (1), 89/391/ EEG (2), 89/654/EEG (3), 89/655/EEG3, 89/656/EEG3, 90/394/EEG (4) och 98/24/EG (5). I dessa direktiv fastst(cid:228)lls minimikrav i enlighet med artikel 118A i EG-f(cid:246)rdraget, vilka m(cid:229)ste vara uppfyllda p(cid:229) arbetsplatserna f(cid:246)r att garantera att alla n(cid:246)dv(cid:228)ndiga (cid:229)tg(cid:228)rder vidtagits f(cid:246)r att f(cid:246)rhindra exponering eller f(cid:246)r att kontrollera omfattningen av exponeringen. (1) EGT L 327, 3. 12. 1980. (2) EGT L 183, 29. 6. 1989. (3) EGT L 393, 30. 12. 1989. (4) EGT L 196, 26. 7. 1990. (5) EGT L 131, 5. 5. 1998. (1999/C 118/204) SKRIFTLIG FR¯GA E-2918/98 fr(cid:229)n Hon(cid:243)rio Novo (GUE/NGL) till kommissionen Ang(cid:229)ende: Kommissionens beslut 97/296 av den 22 april (2 oktober 1998) N(cid:228)r kommissionens beslut 97/296 (1)av den 22 april 1997 tr(cid:228)der i kraft blir det m(cid:246)jligt att importera fiskprodukter fr(cid:229)n vissa tredje l(cid:228)nder som omfattas av detta beslut. Importen (cid:228)r betingad av att vissa formella krav och till(cid:228)mpliga sanit(cid:228)ra produktionskrav (cid:228)r uppfyllda. Kan kommissionen garantera att hygienkraven f(cid:246)r produktionen i tredje l(cid:228)nder (cid:228)r absolut identiska 1. med dem som g(cid:228)ller f(cid:246)r fiskprodukter som tillverkats i gemenskapen? Godk(cid:228)nns importen av fiskprodukter fr(cid:229)n dessa l(cid:228)nder f(cid:246)re eller efter att de faktiska sanit(cid:228)ra 2. produktionsf(cid:246)rh(cid:229)llandena har godk(cid:228)nts p(cid:229) plats?