title: Finansiering af Den Europæiske Union - Kommissionens rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer

text: KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 07. 10. 1998 KOM(1998) 560 endelig udg. Finansiering af Den Europæiske Union Kommissionens rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer Resumé Formålet med denne rapport er at se på, hvordan ordningen for EU's egne indtægter fungerer, herunder mulighederne for nye egne indtægter og anvendelsen af en fast sats for momsindtægten; desuden vil korrektionsmekanismen til fordel for Det Forenede Kongerige og spørgsmålet om bidragene til EU-budgettet, som en række medlemsstater har rejst, blive gennemgået. EU's ordning for egne indtægter har i tidens løb gennemgået en større udvikling, og efter ændringen af afgørelsen om egne indtægter i henholdsvis 1988 og 1994 er medlemsstaternes bruttobidrag til EU-budgettet blevet betydeligt mere retfærdige, da bidragene nu stemmer bedre overens med landenes andel af EU's BNI. Forbedringen skyldes først og fremmest, at BNI-indtægten udgør en større andel af de samlede bidrag til budgettet. Endelig har den nuværende ordning sikret, at der har været tilstrækkelige midler til at finansiere EU's udgifter. Ordningen har imidlertid vist sig at være mangelfuld i mindst to henseender. Ved i stigende grad at være baseret på overførsler fra medlemsstaternes statskasser har ordningen ikke sikret EU en egentlig finansiel autonomi; og på grund af forskellige i bidragsordningen, herunder korrektionsmekanismen til fordel for Det Forenede Kongerige, er de finansielle forhold mellem medlemsstaterne og EU-budgettet blevet vanskeligere at gennemskue. indgreb Der er to muligheder for at reformere EU's nuværende finansieringsordning. Det kan enten ske ved at udvide skattegrundlaget og udvikle nye egne indtægtskilder for EU eller ved at forenkle de nuværende bidragsordninger. Med hensyn til den første mulighed bemærkes det i rapporten, at der er en række potentielle nye egne indtægtskilder, men at kun en af dem vil være realistisk på mellemlang sigt. Det drejer sig om en ændret momsindtægt, som imidlertid ikke fuldt ud opfylder kravet om retfærdighed. Den anden mulighed består i en udskiftning af den nuværende bidragsordning med en ordning, hvor momsindtægten og endda de såkaldt traditionelle egne indtægter (dvs. hovedsagelig told- og landbrugsafgifter) erstattes af BNI-baserede bidrag. I denne sammenhæng har Spanien med støtte fra Grækenland og Portugal foreslået, at der indføres et progressionselement i ordningen, så der i omend justeret form i højere grad tages hensyn til de enkelte medlemsstaters BNI. Selvom det ved første blik ser fornuftigt ud vil progression i bidragene ikke være i overensstemmelse med den nuværende acquis communautaire, som tilstræber at opnå solidariteten gennem budgettets udgifter og at fremme den egentlige konvergens gennem investeringer. Trods begrebsmæssige og til budget- og nettobalancernes relevans og måling er spørgsmålet om budgetskævhederne endnu en gang dukket op i budgetdebatten. Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige har tekniske problemer med hensyn 7-10^8 fremført, at deres budgetbalancer burde betragtes som alt for store i henhold til Fontainebleau-aftalen. Rapporten, som udarbejdes på grundlag af afgørelsen om egne indtægter fra 1994, vurderer den nuværende korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige og denne medlemsstats budgetskævhed. Det bemærkes i rapporten, at der siden begyndelsen og midten af firserne er sket store ændringer i de forhold, som var baggrunden for UK-rabatten. Budgetskævheden er ikke længere enestående for Det Forenede Kongerige, eftersom flere andre medlemsstater oplever lignende skævheder. Det Forenede Kongeriges relative velstand vil efter udvidelsen ligge et godt stykke over EU-gennemsnittet. Hovedformålet med Fontainebleau-mekanismen var at korrigere for Det Forenede Kongeriges lave andel af landbrugsudgifterne, men i dag har Det Forenede Kongerige fordele heraf på alle udgiftsområder. Hvis korrektionsmekanismen ikke ændres, vil den desuden føre til, at Det Forenede Kongerige kun kommer til at betale en tredjedel af, hvad det ellers skulle have betalt i forbindelse med den kommende udvidelse. Men selv efter rabatten er Det Forenede Kongerige stadig en større nettobidragyder end andre medlemsstater med større betalingsevne. i forhold for Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige er ikke Budgetskævhederne overraskende vokset meget inden for de seneste år som følge af flere forskellige faktorer. 1 de kommende år forventes skævhederne målt i BNI at ændre sig en del på grund af den kommende udvidelse og de eventuelle reformer af udgiftspolitikkerne; denne ændring vil især gøre sig gældende for Nederlandene. I forbindelse med udvidelsen vil de nuværende medlemsstaters budgetbalance i gennemsnit blive forringet med ca. 0,15% til til BNI, hvilket kompensationsanmodninger. Hvad reformerne angår, er det ikke muligt at angive præcist, hvordan de vil virke, inden forhandlingerne er afsluttet. Reformen af den fælles landbrugspolitik vil imidlertid næppe få nogen større betydning for de pågældende medlemsstaters budgetbalance, med undtagelse af Nederlandene, hvor ændringen dog snarere vil indholdsmæssig betydning. Det er endnu vanskeligere at vurdere, hvordan en reform af strukturpolitikken vil indvirke på budgetbalancerne, men under alle omstændigheder vil en reduktion af strukturudgifterne i de nuværende 15 medlemsstater medføre et fald i bidragene og som følge heraf en relativ selvom forbedring af de pågældende medlemsstaters budgetbalance, slrukturudgiftcrnc er koncentreret i mindre velstående regioner. ikke bør give anledning få regnskabsmæssig end Hvis der viser sig at være politisk enighed om at se på disse skævheder, er der tre mulige løsningsmodeller. En mulighed ville være i forbindelse med finansieringen af budgettet at arbejde henimod en ordning for de egne indtægter, som er præget af større gennemsigtighed, dvs. udeladelse af ad hoc-løsninger, og større retfærdighed, dvs. fjernelse af de resterende regressionselementer. Dette ville være ensbetydende med en reduktion eller endog en gradvis afskaffelse af den nuværende korrektionsmekanisme, hvis berettigelse ville blive svækket, hvis man besluttede sig for en løsning på udgiftssiden, og/eller BNI-indtægten helt eller delvist blev sat i stedet for de øvrige indtægter. 7-10-98 Ill En anden løsning i overensstemmelse med Fontainebleau-konklusionerne ville være at korrigere budgettets udgiftsside. I rapporten diskuteres muligheden for delvis (75%) at refundere den fælles landbrugspolitiks udgifter ved hjælp af direkte støtte til landmændene. Uden at det ville få nogen betydning for den fælles landbrugspolitiks status som EU-politik og den samlede støtte til landmændene - kravene i forbindelse med den direkte støtte vil nemlig fortsat indgå som en integreret del af den fælles landbrugspolitik og være et resultat af EU's beslutninger - vil det være muligt at dele udgifterne til det direkte støttebeløb mellem EU og de nationale statskasser. Denne løsning ville være til fordel for de medlemsstater, hvis andel i finansieringen er større end deres andel af den direkte støtte, hvorimod den ville have negativ virkning for de medlemsstater, hvor det modsatte er tilfældet. Den ville desuden gøre det muligt at reducere landbrugsretningslinjen og sandsynligvis også loftet for egne indtægter. Endelig er der mulighed for en generel udvidelse af korrektionsmekanismen. En regulær udvidelse af den nuværende mekanisme, så den kom til at omfatte alle medlemsstater med en negativ budgetbalance, ville medføre en omfattende omfordeling af midlerne mellem medlemsstaterne. Det ville imidlertid være muligt at ændre nogle af parametrene i den nuværende mekanisme, f. eks. grænsen for kompensation og kompensationskoefficientens værdi. Det fører til en række resultater, hvoraf nogle berører mindre og andre større beløb end den nuværende UK-rabat. Rapporten konkluderer ved at bekræfte den holdning, der fremføres i forbindelse med Agenda 200, nemlig at der ikke umiddelbart er grundlag for en ændring af afgørelsen om egne indtægter hverken med henvisning til EU's behov for øgede finansielle ressourcer eller de begrænsede problemer i forbindelse med finansieringsordningen. Rapporten gennemgår en række ligeværdige løsningsmodeller, som det vil være muligt at udbygge og sprede i tid. Ingen af løsningsmodellerne er imidlertid ideelle. De er alle forbundet med både tekniske og begrebsmæssige svagheder. Den omfordeling af llnansieringsbyrden, som flere af mulighederne medfører, indeholder dog nogle regressive elementer, der eventuelt kræver en justering i form af en samlet løsning. Hvis der opnås enighed om, at det er nødvendigt at se på budgetskævhederne, skal der vælges mellem de muligheder, der gennemgås i rapporten, eller der skal vedtages en kombination af dem under overholdelse af deres indre logik. Tidsplanen for en eventuel ændring afhænger af, om det er nødvendigt at ændre afgørelsen om egne indtægter; udvidelsen kan siges at være en så væsentlig ændring, at den begrunder en omfattende strukturreform. 7-10-98 EUROPA-KOMMISSIONEN Finansiering af Den Europæiske Union Kommissionens rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer Indledning 1. Ordningen for egne indtægter og dens funktion og effektivitet 1. 1. Indtægtssammcnsætningen i den nuværende ordning 1. 2. Vurdering af den nuværende ordning for egne indtægter 1. 2. 1 1. 2. 2 Tilstrækkelighed og retfærdighed Finansiel autonomi, omkostningseffektivitet, gennemsigtighed og enkelhed 13. Muligheder for en ny bidragsordning 1. 3. 1 1. 3. 2. 1. 3. 3. 1. 3. 4. Forenkling af den nuværende bidragsordning Kriterier for nye egne indtægter Mulige fremtidige egne indtægter Progression i bidragene 2. Spørgsmålet om budgetuligevægte 2. 1. Budgetuligevægten for Det Forenede Kongerige 2. 2. Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sveriges budgetuligevægte 23. Agenda 2000's indflydelse på de største budgetmæssige skævheder 2. 4. Reformmuligheder 2. 4. 1 2. 4. 2 2. 4. 3 Tilbagevenden til en enklere ordning Korrektion af udgiftssiden En generel udvidelse af korrektionsmekanismen 3. Konklusioner i i 2 S 5 8 10 11 12 13 14 M 20 23 26 29 30 31 33 36 Bilag 1. Udviklingen inden for EU's finansieringsordning 2. Oversigt over eventuelle nye egne indtægter for Den Europæiske Union 3. Budgetbalancebegrebet og beregning af budgetbalancerne 4. Budgetkompensation til Det Forenede Kongerige 5. Virkningerne af en delvis tilbagebetaling af den direkte landbrugsstøtte 6. En generel anvendelse af mekanismen til budgetkorrektion - simulationsmateriale 7. Progressivitet i budgetbidragene 8. Statistisk bilag 7-10-98 INDLEDNING indtægter fastsættes det, at I den nuværende afgørelse om ordningen for egne Kommissionen inden udgangen af 1999 skal fremlægge en rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer; rapporten skal desuden indeholde en gennemgang af korrektionen af budgetuligevægten til fordel for Det Forenede Kongerige. Herudover kræves det i afgørelsen, at Kommissionen i sin rapport redegør for muligheden for at indføre en ny egen indtægtskilde samt for de nærmere detaljer for en eventuel indførelse af en fast ensartet sats til anvendelse på momsgrundlaget1. Rapporten er udarbejdet på et tidspunkt, hvor EU forventes at udvide medlemsskaren i forbindelse med de kommende udvidelsesforhandlinger og samtidig overvejer at gennemføre omfattende politiske reformer. Virkningen af udvidelsen og de foreslåede reformer indgår som en vigtig del af rapporten, selv om den er svær at sætte tal på. Første del indeholder en gennemgang og en vurdering af, hvordan Den Europæiske Unions finansieringsordning fungerer. Et af nøgleargumenterne i denne del af rapporten er, at den nuværende ordning har fungeret hensigtsmæssigt, da bruttobidragene både har været tilstrækkelige og retfærdige. Men hvis man vurderer ordningen på grundlag af kriterierne om finansiel autonomi, omkostningseffektivitet og gennemsigtighed, viser der sig en række mangler. Indførelsen af en ny indtægtskilde betragtes ofte som en måde at forbedre ordningens effektivitet på. I denne del af dokumentet undersøges fordele og ulemper i forbindelse med indførelse af en ny egen indtægtskilde og en permanent fastsættelse af momssatsen. Endelig gennemgås det forslag, som Spanien, Grækenland og Portugal for nylig har fremsat om at indføre et klart element af progression i ordningen for egne indtægter. Kombinationen af de nuværende finansieringsordninger og udgiftsbeslutninger har ført til de budgetskævheder, som nogle medlemsstater opfatter som værende for store. I anden del af rapporten gennemgås emner med betydning for medlemsstaternes budgetsituationer. Under den nuværende ordning er der kun en medlemsstat, nemlig Det Forenede Kongerige, der drager fordel af en korrektion af budgetuligevægten (Tysklands andel af finansieringen af UK-rabatten er nedsat med en tredjedel). For nylig har en række andre medlemsstater fremført, at de også opfylder kravene i Fontainebleau-aftalen og dermed er berettigede til en nedsættelse af budgetbidraget. I dette afsnit af rapporten kommenteres budgetuligevægtene for disse medlemslande, og der gennemgås nogle mulige løsningsmodeller for de konstaterede problemer. 1. ORDNINGEN FOR EGNE INDTÆGTER OG DENS FUNKTION OG EFFEKTIVITET Denne del af rapporten indeholder tre afsnit. I første afsnit beskrives indtægternes sammensætning i den nuværende ordning for egne indtægter, hvorimod det historiske forløb skitseres i bilag 1. I andet afsnit vurderes den nuværende ordning på grundlag af Artikel 10 i Rådets afgørelse af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (94/728/EF, Euratom), EFT L 293 af 12. 11. 1994, side 9. 7-10-98 om retfærdighed, tilstrækkelighed, kriterierne gennemsigtighed/enkelhed og omkostningseffektivitet. I det tredje afsnit behandles muligheden af at indføre nye indtægtskilder for EU. En række mulige nye indtægtskilder tages i betragtning; en detaljeret oversigt over forslag til nye egne indtægter findes i bilag 2. Eftersom de mulige indtægtskilder ikke repræsenterer det samme skattegrundlag i alle medlemsstater, berører dette afsnit desuden den konflikt, der vil kunne opstå mellem ønsket om større finansiel autonomi i EU og en mere retfærdig ordning. autonomi, finansiel 1. 1. Indtægtssammensætningen i den nuværende ordning Den seneste ændring af ordningen for egne indtægter blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Edinburgh i december 1992. Den politiske beslutning, der blev truffet her, blev omsat til en formel afgørelse i oktober 19942, og den endelige ratificering i de nationale parlamenter blev afsluttet i foråret 1996. Den nuværende ordning for egne indtægter blev med tilbagevirkende kraft gennemført pr. 1. januar 1995. Tabel 1 Sammensætningen af EU's egne indtægter (i % af det samlede beløb, efter periodiseringsprincippet; for 1998 og 1999 er der tale om skøn) "J988 J 1989 J 1990 j 1991 j 1992 j 1993 j 1994 j 1995 j 1996 j 1997 j 1998 j 1999 Traditionelle eane indtægter Moms'1 » • 2 91 i 2 87 i 29A ! : i 2 64 i 2 3-6 i 2 a3 i 2 06 i 2 1-3 i 19-1 i 1 8-8 i 1 6-7 i 16-1 '' • ! ! ! ' ' 60. 0 j 60. 7 ; 69. 9 ; 59. 5 ; 61. 9 ; 54. 0 ; 51. 9 ; 57. 8 ; 51. 3 j 45. 5 f 39. 7 j 35. 4 _ _ _ _ __ — — _ _ _ _ - _ _ _' _ — — -l — — — L. — _ _ •_ _ _ _l _ _ _ _ _ _ _ ' __ — _ • _ _ _ _ _ _ _ ( _ _ _ _ • _ __ BNI 10. 9 i 10. 6 j 0. 7 i 14. 1 j 14. 5 i 25. 7 i 27. 5 i 20. 9 j 29. 6 j 35. 7 j 43. 6 j 48. 4 (1)lnkl. korrektionen til UK. De ændringer, der blev foretaget ved denne lejlighed, går i samme retning som ændringerne fra 1988, og de har haft stor betydning for sammensætningen af de egne indtægter. Tabel 1 viser, hvor stor en del de enkelte kategorier udgør af budgettets samlede indtægter, og af figur 1 fremgår det, hvor store bidragene har været fra de forskellige indtægtskilder i absolutte tal i perioden 1988-1999. Et bemærkelsesværdigt træk ved disse oplysninger er den tendens, der har været til et fald i det relative bidrag fra de såkaldt "traditionelle egne indtægter" (TEI, told- og landbrugsafgifter), hvis andel er faldet fra 29,1% af det samlede beløb i 1988 til 19,1% i 1996 og ca. 16% i 1998-99. Handelsliberaliseringens betydning for toldsatserne har bevirket, at det samlede resultat af denne indtægt ikke er steget i takt med, at verdenshandlen er vokset. I absolutte tal er de traditionelle egne indtægter forblevet på ca. 12-14 mia. ECU, hvilket har resulteret i det konstaterede fald i deres andel af de samlede indtægter. Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. 10. 1994, fodnote 1. 7-10-88 Figur 1 Sammensætningen af EU's egne indtægter 1988-1999 (mia. ECU i løbende priser ) 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 En anden vigtig udvikling er faldet i momsbidragets andel fra næsten 70 % af de samlede indtægter i 1990 til 51,3 % i 1996 og ca. 35 % i 1999. BNI-indtægtens andel er tilsvarende steget til 35,7% i 1997 og forventes at udgøre næsten 50% i 1999. Momsindtægternes faldende andel er først og fremmest et udslag af de politiske reformer, der blev gennemført med vedtagelsen af 1988- og 1994-afgørelserne om egne indtægter. I 1988 blev det besluttet, at medlemsstaternes momsgrundlag skulle begrænses til 55 % af deres BNI. I 1994 blev del besluttet at nedsætte denne grænse til 50% med virkning fra 1995 for de medlemsstater, hvis BNI pr. capita la under 90% af liU-gcnnemsniltel (dvs. (irækcnland, Irland, Portugal og Spanien), og samtidig blev det besluttet gradvis al nedsætte udjævningspunktet for momsgrundlaget for de øvrige medlemsstater fra 54% i 1995 til 50% i 1999. Tabel 2 indeholder en oversigt over momsudjævningspunktet og de medlemsstater, hvis momsgrundlag er blevet udjævnet i årene 1988-1999, samt tidsserier for maksimale og ensartede momssatser. Herudover blev det i 1994 besluttet, at den maksimale momssats skulle sænkes fra 1,4% til 1% i perioden fra 1995 til 1999. Den sats, der for øjeblikket er afgørende for de faktiske momsbidrag er imidlertid den ensartede sats, som er lavere end den maksimale sats, eftersom det er nødvendigt at afsætte et beløb til den nominelle finansiering af UK- korrektionen3. Denne sats lå på mellem 1,20 og 1,28 % indtil 1994, men er siden i lighed med maksimumssatsen faldet og anslås at havne på 0,84% i 1999 (se tabel 2). Se bilag 4, hvor disse spørgsmål diskuteres. 7-10-88 indtægter, som er nødvendige Formålet med BNI-indtæglen, som blev indført med 1988-afgørelsen, er at sikre de indtægterne og de samlede resterende budgetudgifter til at balancere. Dette bevirker, al den ensartede BNI-sats varierer alt afhængig af de årlige budgetbchov; i 1995 varden f. eks. på 0,339%; i 1997 0,403 , i 1999- budgcttcl anslås den ti I 0,534 %4. for at få Tidligere års budgetbalance har betydning for, hvor mange indtægter der er til rådighed i indeværende år, og altså også for behovet for at trække på BNI-indtægten. F. eks. fiante budgetoverskuddet i 1989 til, at BNI-finansieringen i 1990 faldt til et minimum; derimod bevirkede den langsomme stigning i momsindtægterne under konjunkturnedgangen fra 1992 til 1994, at det var nødvendigt at øge den resterende BNI-finansiering. På grund af den generelle udvikling præget af et gradvist fald i de traditionelle egne indtægters og momsindtægternes andel, får BNI-indtægterne imidlertid stadig større betydning for EU- budgcttets finansiering. Tabel 2 Udjævningstærskei - Medlemsstater, hvis moms er udjævnet - Maksimal momssats - Ensartet momssats 1988 1089 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998(1> 1999°' Udjævningstærskei 55% 55% 55% 55% 55% 55% 55% Grækenland, Irland, Portugal, Spanien Andre medlemsstater 50% 50% 50% 50% 50% 54% 53% 52% 51% 50% Medlemsstater, hvis momsgrundlag er udjævnet E, IRL, L E, IRL, L, P. UK IRL, P. UK IRL, L, P IRL. P L IRL. P IRL. L, P IRL. L. P IRL, L, P IRL. L. P. UK GR, IRL, L, P. UK Maksimal momssats Ensartet momssats!2) 1. 40 1. 40 1. 40 1. 40 1. 40 1. 40 1. 40 1. 32 1. 24 1. 16 1. 08 1. 00 1. 27 1. 28 1. 21 1. 20 1. 26 1. 25 1. 28 1. 25 1. 12 1. 05 0. 99 0. 84 (1) Skøn; (2) forskellen mellem den maksimale momssats og den ensartede momssats er afhængig af størrelsen af UK-korrektfonen. Ud over de indtægter, der nævnes i foregående afsnit, opføres der på EU-budgettet en række andre indtægter, som ikke betragtes som egne indtægter, men som er resultatet af forskellige EU-bestemmelser. Disse indtægter består af bøder, indtægter fra EU- institutionernes administrative foranstaltninger, bidrag i forbindelse med EØS-aktiviteter, morarenter, skat af de EU-ansattes lånoptagelses- og udlånsforanstaltninger og diverse indtægter. I 1997 beløb disse indtægter sig til 612 mio. ECU eller 0,74 % af de tilgængelige budgetmidler. indkomst fra lønninger, 1995- og 1997-oplysningorne stammer fra tillægs- og ændringsbudget 1/95 og 1/97; skønnene for 1999 stammer fra det foreløbige forslag til budget for 1999; tallene er afrundet til tre decimaler, hvorimod der i de egentlige budgetberegninger anvendes 15 decimaler. 7-10-98 Figur 2 Loft for egne indtægter, finansielle overslag og budgetter (% af EU's BNI) 1,25 1. 15 1,05 0. 95 1988 Budgittor 1990 1992 1994 1996 1998 1. 2. Vurdering af den nuværende ordning for egne indtægter Følgende er nøglekriterierne for en vurdering af, hvordan ordningen fungerer: • • Itultægtstilstrækkelighed, dvs. indtægten skal have et passende afkast i forhold til EU- budgettets størrelse; retfærdige bruttobidrag, dvs. al byrderne skal være ligeligt fordelt mellem medlemsstaterne; • finansiel autonomi, dvs. at indtægten skal forøge EU-budgettets uafhængighed af • • medlemsstaternes statskasser; gennemsigtighed og enkelthed, dvs. at skatte- og afgiftsfastlæggelsen skal være let forståelig for borgerne, og omkostningseffektivitet, dvs. at udgifterne til inddrivelse og administration af indtægten bør være lave i forhold til dens størrelse. Uden at foregribe konklusionerne på dette afsnit kan det allerede nu konstateres, at den nuværende ordning for egne indtægter har fungeret tilfredsstillende i forhold til de to første kriterier, men i forhold til de sidste tre har der været problemer. 1. 2. 1 Tilstrækkelighed og retfærdighed Den nuværende ordning for egne indtægter har fungeret tilfredsstillende ud fra kriteriet om tilstrækkelige egne indtægter og en retfærdig fordeling af bruttobidragene. 7-10-88 Tilstrækkelighed Den nuværende ordning for egne indtægter har bevirket, at der har været tilstrækkelige indtægter til at finansiere udgifterne. De faldende traditionelle egne indtægter og momsindtægter er blevet opvejet af BNI-indtægtcrnc. Del tidligere loft over egne indtægter på 1,20 % af BNI viste sig at være i underkanten af, hvad der var nødvendigt, og der var problemer bl. a. under konjunkturnedgangen i 1993. Opsvinget i 1994 og de tre nye medlemsstaters tiltrædelse i 1995 var med til, at situationen lettede noget. På det seneste har den gradvise stigning i loftet over egne indtægter, som blev fastsat i Edinburgh, imidlertid været ledsaget af større tilbageholdenhed i i udgiftsbeslutningeme. Som cl resultat heraf er der opstået en margen både i de finansielle overslag og under loftet for de egne indtægter, og denne margen forventes at stige yderligere i 1999 (se figur 2). Retfærdighed Fordelingen af medlemsstaternes bruttobidrag er blevet mere retfærdig, hvilket især skyldes, at momsindtægten gradvis er blevet erstattet af BNI-indtægtcn. I denne sammenhæng forstås der ved retfærdighed, al der skal være overensstemmelse mellem bruttobidragene og medlemsstaternes indtægter5. Som et resultat af 1988-afgørelsen om egne indtægter, hvormed det blev besluttet at Figur 3 Andel af moms - og BNI-bidrag og andel af EU-15's BNI (i procent; efter UK-korrektionen; 1997) 30 20 10 andelafBU-15BNI moms-og BNI-bidrag D F UK I E NL B S A DK GR SF P IRL L indføre BNI-indtægten i stedet for at opfylde finansieringsbehovene gennem en forhøjelse af momssatsen, og bekræftelsen af dette valg i 1994, er der nu større og større overensstemmelse med medlemsstaternes BNI6. Da en medlemsstats evne til at bidrage til EU-budgettet bedst kan måles på grundlag af statens nationalindkomst omregnet til en Progressionsspørgsmålet i EU's finansieringsordning diskuteres i afsnit 1. 3. 2 og 1. 3. 4. Det er den almindelige opfattelse, at indtægterne hidrørende fra moms er regressive, eftersom momsen udgør en større del af BNI i fattige end i rige medlemslande. 7-10-98 fælles valuta ved hjælp af den øjeblikkelige valutakurs, vil BNI-indtægtens stigende betydning være lig med større retfærdighed i fordelingen af bruttobidragene til budgettet. Figur 3 viser moms- og BNI-andelene, som er den del af bidragene, der kommer direkte fra medlemsstaternes statskasser, og medlemsstaternes andel af EU-15's BNI i 1997 opdelt efter størrelse, dvs. med Tyskland først. Disse oplysninger bekræfter, at bidragene er et nøje spejlbillede af BNI-andelene, med Italien som en speciel undtagelse og Det Forenede Kongerige idet rabatten til fordel for sidstnævnte land har ført til, at dets bidrag er betydeligt mindre end dets BNl-andel. Forholdet mellem på den ene side moms- og BNI- bidragcne og på den anden side BNI-andelen er imidlertid hvert år afhængig af en række faktorer. Tabel 3a Medlemsstaternes andel af EU's finansiering og EU-15's BNI (i % af samlede beløb, oplysninger for 1997, inkl. UK-korrektionen) B DK 0 GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK Andel af EU's BNI 3. 1 1. 9 26. 0 1. 5 6. 6 17. 2 0. 8 14. 2 0. 2 4. 5 2. 6 1. 2 1. 4 2. 7 16. 1 Andel af EU-budgettets finansiering 3. 9 | 2. 0 | 28. 2 | 1. 6 | 7. 1 | 17. 5 | 0. 9 | 11. 5 | 0. 2 | 6. 4 | 2. 8 | 1. 4 | 1. 4 | 3. 1 | 11. 9 herunder -. traditionelle egne indtægter 7. 4 ] 2. 0~J 24. 2 [~f. 2 f 4. 5 10. 9 ] 1. 6 | 7. 9 0. 2 | 12. 2 1. 8 1. 1 \ 1. 0 \ 2. 6 \ 21. 5 , 10 29. 1 r. - 19. 0 0. 8 12. 4 | 0. 2 5. 1 3. 0 1. 5 15 3. 2 9. 6 herunder : moms og BNI-bidrag Eftersom alle medlemsstater betaler den samme procentsats af deres momsgrundlag og/eller BNI, medfører forskelle i vækstraterne for det harmoniserede momsgrundlag (i høj grad afhængig af væksten i det private forbrug) og BNI-grundlaget, at der sker ændringer i andelenes størrelse og i de faktiske bidrag. For det andet er der en tendens til, at korrektioner af moms- og BNI-bidragene, som foretages efter at den endelige resultatopgørelse foreligger (dvs. året efter, at bidragene er blevet indbetalt), forstærker de ændringer i bidragene, som den økonomiske vækst har medført (når der flere år i træk er en god økonomisk vækst, er der en tendens til, at de oprindelige beregninger er sat for lavt, hvilket medfører store efterbetalinger i forbindelse med korrektionerne, og vice versa i tilfælde af økonomisk afmatning). Resultatet er, at der er en tendens til, at de nationale bidrag følger cl cyklisk mønster, som er mere udtalt end den økonomiske cyklus, som er grundlaget for bidragene. Når man medregner de traditionelle egne indlægler, ændrer mønsteret i de samlede bidrag sig noget (tabel 3a viser de procentvise andele og label 3b de absolutte tal). Belgiens, Irlands, Nederlandenes og Del Forenede Kongeriges andele i de traditionelle egne indtægter er markant højere end deres andele af BNI, hvilket er et resultat af deres store havnefaciliteter, som fungerer som indgang til EU-markedet for udenlandske varer; en række undersøgelser antyder, at dette forhold har stor betydning. Der foreligger ikke for 7-10-98 øjeblikket nogen præcise beregninger for, hvor stor en rolle det spiller, men tallene i tabel 3a antyder, at den er ret stor. Dette forhold understreger, hvor problematisk det kan være at anvende en så enkel ting som forskellen mellem budgetbidrag og budgetudgifter som en måleslok for, hvor store fordele en medlemsstat har af sit EU-medlemsskab. Tabel 3b Forskel mellem faktiske momsbidrag, inddrivelse af traditionelle egne indtægter og teoretiske BNI-bidrag (mio. ECU, 1997-oplysninger, ekskl. UK-korrektionen) B DK ' D GR P I Forskel mellem momsbidrag og teoretiske BNI-bidrag (et minustegn betyder, at momsbidragene er lavere end de bidrag, der skulle betales under en ordning udelukkende baseret på BNI) NL ' A ""ÛTT ' FIN IRL E S F L -266 | -71 | 708 | 20 | 98 | 159 | 8 |-1 236~f" 7 | 42 | 93 | 79 | -45 | 72 | 332" Forskel mellem traditionelle egne indtægter inddrevet i de forskellige lande og teoretiske BNI- bidrag (et minustegn betyder, at de traditionelle egne indtægter er lavere end de bidrag, der skulle betales under en ordning udelukkende baseret på BNI) ~565] Tp4uT]~^îrpr^^ T9jfÔ52 | -135 | -irp^ësJ^KjTW ~299[ -66f "3Ô3J -36J "~292f ^BÎë] Ï3ë]72Ô48|" ^[Tcâ>4]~^4^ 48|~^TÎ3[" Ï7j152? Summen af ovenstående to linjer Der vil i de kommende år blive gjort yderligere fremskridt i retning af større retfærdighed i bidragenes fordeling, eftersom de traditionelle egne indtægters og momsindtægternes andel af de samlede egne indtægter vil falde yderligere. Der vil imidlertid ikke kunne opnås fuld retfærdighed, da indtægterne hidrørende fra moms stadig ikke vil kunne sammenholdes med nationalindkomsten og også fremover vil være ensbetydende med, at der i ordningen vil være et ganske vist lille element af regressivitet. Herudover hindres fuld retfærdighed af rabatordningen til fordel for Det Forenede Kongerige, idet den mindsker overensstemmelsen mellem bidragene og betalingsevnen. 1. 2. 2 Finansiel autonomi, omkostningseffektivitet, gennemsigtighed og enkelhed at vid den udstrækning, l visse sammenhænge er den nuværende ordning behæftet med mangler med hensyn til finansiel autonomi, omkostningseffektivitet og gennemsigtighed/enkelhed. Dette skyldes i og finansielle omkostningseffektiviteten uundgåeligt afvejes mod hinanden. Den overvejende del af EU's indtægter stammer fra de nationale bidrag fra medlemsstaternes statskasser; dette forhold mindsker EU's finansielle autonomi, men er ensbetydende med en høj grad af retfærdighed og omkostningseffektivitet. De traditionelle egne indtægter bidrager til den finansielle autonomi, men der sættes spørgsmålstegn ved deres retfærdighed, og de er både meget vanskelige at inddrive og kontrollere. retfærdigheden autonomi, Finansiel autonomi De traditionelle egne indtægter er for øjeblikket EU's eneste egentlige egen indtægtskilde. De traditionelle egne indtægters betydning for finansieringen af EU's udgifter falder imidlertid markant. Herudover er der en tendens til, at medlemsstaterne, som inddriver 7-10-98 told og beslægtede indtægter stammende fra EU's handelspolitik, behandler dem som nationale bidrag, selvom de formelt tilhører EU. Det er ikke hensigtsmæssigt, og det reducerer yderligere budgetbalancernes betydning7. Manglen på finansiel autonomi, som skyldes, at de egentlige egne indtægter kun udgør en beskeden del af de midler, der anvendes til budgettets finansiering, betragtes som årsagen til flere af de problemer, der er i forbindelse med den nuværende ordning. • • For det første har dette forhold bevirket, at EU i stadig stigende omfang er afhængig af tværstatslige overførsler; denne afhængighed har allerede ført til konflikter og medført, at medlemsstaterne forsøger i vidt muligt omfang at drage nytte af en række vage udlægninger af, hvor store fordele de har af EU-budgettet; For det andet er en ordning, hvor BNI-indtægterne anvendes til at dække alle de behov, der ikke dækkes af de traditionelle egne indtægter og momsindtægterne, meget omkostningseffektiv, men ændringer i EU-udgifterne inden for margenen blandes EU- medfører ændringer finansieringsspørgsmålet sammen med de nationale finans- og budgetpolitikker, og EU-prioriteringerne bliver mindre gennemskuelige for borgerne, og udgifter. Herved nationale de i • For det tredje er der tvivl om det demokratiske ansvar, eftersom der ikke er noget direkte forhold mellem borgerne og de skatter/afgifter, der indbetales til budgettet. Omkostningseffektivitet Inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter er meget besværlig, og medlemsstaternes holdning til disse indtægter er tvetydig. Toldlovgivningen er meget omfattende med over elleve tusind toldpositioner og en fælles toldkodeks med ca. 400 artikler8. Den internationale handel er imidlertid meget kompleks, og hver eneste dag opstår der nye produkter og handelsstrømme. Under disse for bedrageri, uregelmæssigheder og retstvister umådelig stor, forhold er faren I overensstemmelse med det nuværende institutionelle system har medlemsstaterne ansvaret for inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter og overdragelsen af dem til Kommissionen, som har ansvaret for, at medlemsstaternes udførelse af dette arbejde kontrolleres. Med henblik herpå er der blevet opbygget et indviklet system, som har form af en multilateral overvågning af, hvordan medlemsstaterne udfører deres opgaver. Eventuelle tab i forbindelse med inddrivelsen af traditionelle egne indtægter i en medlemsstat skal modsvares af en stigning i BNI-indtægterne. Det vil sige, at uagtsomhed fra en medlemsstats side har finansielle konsekvenser for alle de øvrige. Dette er grunden til, at resultaterne af Kommissionens kontrol gøres tilgængelige for alle medlemsstater9, og at alle vigtige beslutninger om ikke-inddrivelse og eftergivelse af told samt om afskrivning af beløb, som ikke kan inddrives, træffes med delvis deltagelse fra alle medlemsstater. ' 8 9 Med hensyn til begrebet budgetbalance og målingen h«raf henvises til bilag 3. Herudover findes der 900 artikler i den tilhørende gennemførelsesforordning. Denne bestemmelse gælder også kontrollen af moms- og BNI-indtægterne. 7-10-98 10 Disse bestemmelser medfører et omfattende administrativt arbejde, og som det år efter år påpeges i Revisionsrettens rapporter, lever det ikke helt op til, hvad der må betragtes som ønskeligt med hensyn til en forbedring af beskyttelsen af EU's finansielle interesser. Herudover synes de indviklede procedurer, der skal følges ved inddrivelse af beløb udsat for bedrageri eller uregelmæssigheder, at tage modet fra de fleste nationale myndigheder, som ofte ikke er i stand til eller villige til at inddrive de forfaldne beløb. Under disse omstændigheder ser medlemsstaterne ud til at foretrække en BNI-baseret finansiering af EU-budgettet frem for at foretage en mere effektiv inddrivelse af de traditionelle egne indtægter, også selvom det har betydning for fordelingen af den finansielle byrde. I praksis er de forståeligt nok ikke indstillet på at stramme lovgivningen bag toldordningen , og det ser heller ikke ud til, at de er villige til at afsætte de nødvendige midler til inddrivelse af toldafgifterne. Gennemsigtighed og enkelthed Eftersom fire medlemsstater har fået deres momsgrundlag udjævnet i 1998 (hvilket alle de kommende medlemsstater sandsynligvis også skal have), bliver momsindtægten i praksis til en BNI-indtægt. Revisionsretten understregede i sin 1998-beretning om moms- og BNI- indtægterne, at momsindtægten på trods af, at den formelt var en forbrugsskat, har fået karakter af at være et finansielt bidrag fra medlemsstaterne til EU-budgettet, og at den i et vist omfang fastsættes på grundlag af statistiske beregninger (bl. a. i forbindelse med beregningen af den vejede gennemsnitssats). UK-rabatten er med til at skabe uklarhed om ordningens præcise beskaffenhed og dens konsekvenser. Som anført ovenfor er den ikke kun med til at reducere forholdet mellem bruttobidragene og betalingsevnen, men beregningen af den og de tilhørende finansieringsaftaier er så indviklede, at mekanismens gennemsigtighed svækkes. 1. 3. Muligheder for en ny bidragsordning Ved en ændring af den nuværende bidragsordning kunne man sigte mod at forenkle ordningen ved at reducere antallet af finansieringskilder, eller man kunne indføre nye indtægtskilder, som skulle supplere de eksisterende eller erstatte nogle af dem. Argumenterne til fordel for en forenkling af den nuværende bidragsordning er hovedsagelig baseret på manglerne ved den nuværende ordning for egne indtægter med hensyn til finansiel autonomi, omkostningseffektivitet og gennemsigtighed som diskuteret ovenfor. Indførelsen af nye egne indtægter betragtes som et middel til at forbedre den finansielle autonomi. Nye egne indtægter i form af skatter ville uomgængeligt føre til, at en mindre del af EU- budgettet skulle finansieres ved hjælp af nationale bidrag, og det ville lette på de spændinger, der opstår ved, at man forsøger at måle nettobidragene. Hvis budgettet fuldt ud blev finansieret ved hjælp af egne indtægter, ville man også få brudt sammenhængen mellem ændringer i EU-udgifterne og de nationale udgifter. Og endelig ville budgetmyndigheden have fuld kontrol over udgifts- og indtægtssiden i budgettet, hvis det udelukkende blev finansieret ved hjælp af "rigtige" egne indtægter, hvis indkaldelsessatser skulle fastsættes hvert år. Fortalerne for nye egne indtægter forventer, at man herigennem kan styrke den politiske ansvarlighed og gennemsigtigheden og synligheden for borgerne. 7-10-98 11 Imidlertid er fordelingen af skattegrundlaget for fiskale indtægter ikke ens i alle medlemsstater, og indførelsen af en ny egen indtægt, som ville styrke den finansielle autonomi, kan støde sammen med ønsket om øget retfærdighed i bidragene. 1. 3. 1 Forenkling af den nuværende bidragsordning Udbyttet af de traditionelle egne indtægter er lavt og vil falde yderligere, og samtidig er de meget vanskelige at administrere. Frustrationen i forbindelse med de traditionelle egne indtægter er så stor, at det er blevet foreslået, at de skal betales tilbage til medlemsstaterne. Det indrømmes, at de traditionelle egne indtægter i teorien bør tildeles centralt, men man støder undertiden på den opfattelse, at deres andel af EU's samlede finansiering er så ringe, at man ved at returnere dem til medlemsstaterne ville opnå en række praktiske fordele, som ville opveje ulemperne herved. De fordelingsproblemer, der kan forventes at opstå, ville man delvis kunne reducere ved at fremme anvendelsen af den transitfacilitet, der gør det muligt at betale toldafgifterne der, hvor det endelige forbrug af varerne finder sted. Det er klart, at selvom toldafgifterne holdt op med at være egne indtægter på EU- budgettet, så ville de fortsat være et vigtigt instrument for EU's handelspolitik, og Kommissionen ville fortsat på en eller anden måde skulle kontrollere inddrivelsen af dem på vegne af medlemsstaterne. De nuværende egne indtægter hidrørende fra moms er ikke optimal med hensyn til bidragenes retfærdighed, finansiel autonomi og gennemsigtighed. Som Revisionsretten for nylig endnu en gang har understreget, så kan de næppe betragtes som egne indtægter på grund af den måde, hvorpå grundlaget beregnes, og de regler, der for nogle medlemsstaters vedkommende i praksis betyder, at der bliver tale om en BNI-baseret indtægt. Herudover ændres den ensartede indkaldelsessats hvert år afhængig af UK- rabattens størrelse. Dette skyldes bestemmelsen om, at UK-rabatten teoretisk skal finansieres gennem momsen, hvilket yderligere reducerer den maksimale indkaldelsessats med et vekslende beløb. I fald momsindtægten ved en eventuel kommende ændring af afgørelsen om egne indtægter bliver opretholdt, burde den i det mindste inddrives ved hjælp af en fast sats. Det ville være muligt, hvis man gjorde op med den antagelse, at UK-rabatten skal finansieres ved hjælp af momsindtægterne ledsaget af en permanent nedsættelse af den maksimale indkaldelsessats10. Egne indtægter er næsten altid forbundet med store inddrivelses- og kontrolomkosninger og er derfor mindre omkostningseffektive end direkte nationale bidrag. Egne indtægter kan desuden ikke være så retfærdige - målt i forhold til betalingsevnen - som BNI- baserede bidrag, som er det bedste udtryk for betalingsevnen. Nogle af forslagene til nye egne form af en indeholder ganske vist parallelle korrektioner udligningsmekanisme, der skal bruges til at ligestille bruttobidragene til BNI-indtægterne. indtægter i 10 I gennemsnit har denne bestemmelse i de seneste år ført til, at momsindkaldelsessatsen er blevet nedsat med 0,12 procentpoint - se bilag 4. 7-10-98 12 Herudover må det ikke i denne sammenhæng glemmes, at skatterne er afgørende for tildelingen af indtægter, og at der er visse fordele ved en ordning bestående af nationale bidrag, idet det herved overlades til medlemsstaterne at afgøre, hvordan man bedst rejser de finansielle midler. Disse faktorer har afstedkommet forslag om, at den nuværende ordning for egne indtægter skal udskiftes med en ordning, som udelukkende skal være baseret på BNI-bidrag, hvilket ikke ville medføre finansiel autonomi, men en sådan ordning ville være retfærdig, gennemsigtig og omkostningseffektiv. Hvordan et sådant forslag end målte blive modtaget, skal det understreges, at de nuværende BNI-bascrede bidrag lider under medlemsstaternes uvilje mod at anvende de bedste oplysninger til sammensætningen af referencebeløbet. Det er en vanskelig opgave al vurdere den samlede værdi af el lands indkomst. Bl. a. skal de anvendte metoder udvikles sideløbende med ændringerne i økonomierne af hensyn til de ændringer, der sker i de producerede og leverede goder og tjenesteydelser. Med henblik herpå har EU- medlemsstatemes statistiske kontorer for nylig udviklet en ny fælles metode til beregning af BNI1 ', og der træffes jævnligt beslutning om at opdatere og justere metoden (en af de seneste større ændringer fandt sted i slutningen af 1997 og drejede sig om opførelsen af finansielle tjenesteydelser, der måles indirekte). Medlemsstaterne har imidlertid søgt at udsætte ibrugtagningen af disse nye målinger i forbindelse med EU-budgettet12, og der er således opstået to sideløbende statistiske BNI-serier, hvoraf den ene, som er af god kvalitet, har et generelt sigte, og den anden, som er mindre pålidelig, anvendes til beregning af BNI-bidrag. Hvis BNI fortsat skal indgå i ordningen for egne indtægter, skal der ændres på dette forhold, således at alle BNI-bidrag baseres på de nyeste og mest pålidelige definitioner. 1. 3. 2. Kriterier for nye egne indtægter fra de økonomiske bestemmelser, der Til udvælgelsen af nye egne indlægter kan anvendes en række kriterier, hvoraf nogle stammer for, hvilket kompetenceområde de politiske instrumenter hører under (medlemsstat eller EU), hvorimod en række andre kriterier er mere EU-specifikke13. Ifølge de økonomiske teorier er det bedst at træffe afgørelse om skatteinstrumenterne på et højt myndighedsniveau, når der er tale om grænseoverskridende udefra kommende forhold, og/eller når det er vanskeligt at tildele specifikke indtægter til bestemte medlemsstater. er afgørende M 12 13 Det Europæiske Nationalregnskabssystem (ENS) 1995, Rådets forordning nr. 2223/96 af 25. 6. 1996, EFT L 310 af 30. 11. 1996. De tal, der fremkommer ved anvendelsen af det nye nationalregnskabssystem, vil først kunne bruges, når der er vedtaget en ny afgørelse om egne indtægter; med henblik på de tal, der omfatter finansielle tjenesteydelser, der måles indirekte, vil der skulle vedtages en ad hoc rådsforordning. Disse emner gennemgås i en publikation fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: "Stable Money • Sound Finances Community Public Finance in the Perspective of EMU", European Economy no. 53, især kapitel 7 (1993); der henvises desuden til bilag 2. Disse kriterier gælder helt klart ikke i tilfælde af, at der i hele EU indføres en afgift som led i gennemførelsen af en EU-politik. I så tilfælde ville afgiftens indførelse ske med henvisning til den pågældende politik, og til EU-budgettet skulle kun overholde kriteriet om omkostningseffektivitet. tildelingen af afkastet 7-10-98 13 I forbindelse med EU bør en række yderligere konkrete kriterier opfyldes. Som et vigtigt kriterium bør bidragene horisontalt set være retfærdige, så medlemsstater med samme betalingsevne også i virkeligheden bidrager med det samme beløb. Men eftersom den faktiske indkomst ikke er lige blandt medlemsstaterne, anses det undertiden for ønskeligt, at der også tages hensyn til den vertikale retfærdighed, så bidragene til EU-budgettet kommer til at stemme overens med de enkelte medlemsstaters forskellige betalingsevne. Spanien har for nylig med støtte fra Grækenland og Portugal foreslået, at der blev indført et væsenligt element af progression i bidragene til EU-budgettet. Det er også nødvendigt, at de nye egne indtægter er forenelige med de øvrige EU- politikkcr, så virkningen af dem ikke udlignes. Det ville også være ønskeligt, om de var synlige for EU-borgernc, og på et mere teknisk plan skal indtægternes grundlag udvise en tilstrækkelig grad af harmonisering; desuden må deres inddrivelse ikke være forbundet med for store administrative udgifter. Endelig skal deres udbytte være så stort, at det kan finansiere en væsentlig del af EU's udgifter. 1. 3. 3. Mulige fremtidige egne indtægter Arbejdet med at finde nye egne indtægter har indtil videre vist sig at være vanskeligt at håndtere. Dette skyldes delvis, at den nuværende ordning generelt fungerer godt, hvorved tilskyndelsen til at finde nye indtægter er blevet mindsket, men hovedårsagen skal findes i de problemer, der er forbundet med at definere de nye egne indtægter, samt i de forskellige politiske prioriteringer. Interessen for at finde nye egne indtægter er imidlertid steget siden 1992, hvilket delvis er kommet til udtryk i institutionelle initiativer, delvis skyldes nye muligheder14. Europa-Parlamentets offentliggørelse af en rapport om nye egne indtægter, hvori det gør sig til talsmand for en moduleret momsbaseret ordning15 har været cl vigtigt element i denne sammenhæng. En ændring af momsindtægten åbner mulighed for, at den med tiden kan blive en vigtig egen indtægt. En sådan afgift ville i høj grad være synlig for skatteyderne, og den ville være i overensstemmelse med indførelsen af minimumsskatteregler for hele EU og samtidig give et tilstrækkeligt stort afkast for budgettet. Momsen opkræves imidlertid, på et nationalt skattegrundlag, og det er vanskeligt at betragte afkastet som tilhørende EU, og endelig kan den være forbundet med store administrationsudgifter. Europa-Parlamentet har i en betænkning fra 199416 gjort sig til talsmand for indførelse af en ny egen indtægt baseret på fælles differentierede momssatser i alle medlemsstater afhængig af varegrupper med en lav og en høj sats på henholdsvis 1,5 % oog 3 %. Skatten skulle opkræves på cl harmoniseret grundlag ved hjælp af erklæringer, hvoraf det klart fremgår, at der er tale om en EU-skat. De samlede momsindtægter skulle deles mellem medlemsstatens budget og EU-budgettet, og de nationale parlamenter skulle afgøre, hvor indenlandske budgetbehov, hvorimod EU- til stor en del der skulle anvendes budgetmyndigheden skulle afgøre, hvor stor en del, der skulle tildeles EU-budgettet. 14 15 16 I bilag 2 gennemgås i detaljer otte konkrete forslag til nye egne indtægter. Jf. Europa-Parlamentets udkast til betænkning fra 1994 om en ny ordning for Den Europæiske Unions egne indtægter, ordfører Horst Langes, Budgetudvalget, A3-0000/94. Jf. Europa-Parlamentet (1994): op. cit. , fodnote 15. 7-10-98 14 Forslaget ville kunne gennemføres. Del ville ganske vist være forbundet med en række tekniske problemer, men de var til al løse, hvis der var politisk vilje til al gå i den retning. Det er imidlertid et åbent spørgsmål, ôm en sådan ordning som det foreslås i Europa- Parlamentets forslag skulle ledsages af en udligningsmekanisme, så det sikres, at de nationale bidrag står i forhold til de enkelte medlemsstaters andel af EU's BNI17. Hvis det er hensigten, at det er den enkeltes forbrug, der skal beskattes, så skal begrebet nationale bidrag ikke indgå i udligningen. I bilag 2 "Oversigt over eventuelle nye egne indtægter for Den Europæiske Union" diskuteres andre muligheder for egne indtægter, herunder en form for kildeskat, en CO2- energiafgift, punktafgifter, møntningsgevinst, selskabsskat, personlig indkomstskat og nye kommunikationsafgifter. På nuværende tidspunkt er det vigtigt at bemærke, at der kun er ringe enighed om, hvilke af de fremsatte forslag om nye egne indtægter der er bedst. Det er udtryk for de holdningsforskelle, der er med hensyn til den europæiske integrations fremtidige forløb. 1. 3. 4. Progression i bidragene Spanien har fremsat et forslag om at indføre progression i ordningen for egne indtægter. Forslaget, som støttes af Grækenland og Portugal, er baseret på protokollen om økonomisk og social samhørighed, navnlig erklæringen fra de høje kontraherende parter om, "at de har til hensigt at tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidragsevne i forbindelse med ordningen med egne indtægter og at undersøge, hvorledes der overfor de mindre velstillede medlemsstater kan kompenseres for de regressive elementer, som findes i den nuværende ordning med egne indtægter". Det bør i denne sammenhæng understreges, at da man i 1992 diskuterede de finansielle overslag for 1993-1999, blev der sat lighedstegn mellem retfærdighed og proportionalitet med BNI, og som nævnt i afsnit 1. 2 er der allerede blevet taget skridt til at rette op på de regressive elementer i ordningen for egne indtægter. I forslaget erkendes det, at der er sket forbedringer som følge af BNI- indtægternes sligende betydning, men det understreges samtidig, at progression i bidragene stadig ikke indgår i ordningen for egne indtægter. Ifølge forslaget ville man kunne opnå større progression i bidragene, hvis grundlaget for BNI-indtægten blev tilpasset med en koefficient for den enkelte medlemsstats relative velstand. Der kan vælges mellem en fuldstændig tilpasning (dvs. hele BNI-indtægten) eller en delvis tilpasning (dvs. kun en del af BNI-indtægten); i sidstnævnte tilfælde ville progressionen også kun blive delvis. Det ville også være en mulighed at inddele medlemsstaterne i grupper efter deres relative velstand (f. eks. medlemsstater med en indkomst pr. capita på under 90% af EU-gennemsnittet, mellem 90 og 100% osv. ) med en tilhørende justeringskoefficient for hver gruppe. Bidragene til EU-budgettet ville herefter 17 Jf. bilag 2, hvor dette forslag diskuteres i detaljer. 7-1048 15 blive fastsat i overensstemmelse med de nye grundlag. Del fremføres, at den nye indtægt i sidste instans ville kunne erstatte momsindtægten. Tabel 4 Ændring af de samlede nationale bidrag i henhold til den nuværende ordning Forslag om progression anvendt på BNI-indtægten (tilpasning af BNI-grundlaget ved hjælp af ECU-indekset for BNI pr. capita; procentsatserne angiver ændringerne i forhold til de samlede bidrag på nuværende tidspunkt) 1996 Mio. ECU B DK D GR E F IRL 1 L NL A P FIN 1) S UK1) lait 75. 9 134. 9 1105. 6 -155. 4 -551. 1 311. 0 -45. 4 -404. 0 38. 2 55. 3 102. 3 -152. 2 -6. 7 67. 9 -576. 2 0. 0 % 2. 7 9. 6 5. 2 -13. 8 -11. 9 2. 5 -6. 5 -4. 4 23. 5 1. 2 5. 4 -17. 6 -0. 7 3. 4 -6. 8 1997 Mio. ECU 70. 0 178. 6 1043. 4 -204. 1 -803. 9 259. 1 -45. 4 -466. 4 47. 9 44. 5 102. 0 -199. 3 1. 3 71. 1 -98. 9 0. 0 % 2. 3 11. 6 4. 8 -17. 1 -14. 8 1. 9 -6. 4 -5. 3 27. 7 0. 9 4. 8 -18. 2 0. 1 3. 0 -1. 1 1 ) På grund af forslagets tekniske karakter får disse lande kun marginal fordel af progressionsmekanismen, selv i tilfælde af at deres BNI pr. capita ligger lige over 100 (jf. bilag 7) Det bør dog med det samme understreges, at forslaget som sådan ikke tager sigte på, at der indføres en ny egen indtægt, men at det indebærer en væsentlig ændring af den eksisterende BNI-indtægt. Tabel 4 viser en simulering af, hvilken betydning forslaget ville have haft for budgetbidragene i 1996 og 1997. Umiddelbart virker forslaget tiltrækkende, da der er progression i skattesystemerne i så godt som alle medlemsstater. Det er dog en væsentlig mangel, at forslaget ikke tager hensyn til det element af solidaritet, der er i Fællesskabet. Der er to vægtige grunde til, at EU for indeværende har valgt at lade solidariteten komme til udtryk gennem budgettets udgiftsside18. 18 Der redegøres mere udførligt for argumenterne i bilag 7. 7-10-98 16 For det første udtrykkes solidariteten i EU hovedsagelig gennem en forbedring af den faktiske konvergens, ved at der føres midler til støtteberettigede regioner og ikke til medlemsstater. For det andet er muligheden for at opnå en egentlig konvergens større, hvis man i bidragene. anvender en udgiftsbaseret progression Forklaringen er, at progression i bidragene gennem en reduktion af de mindre velstillede medlemsstaters finansielle bidrag ville føre til, at medlemsstaterne selv kunne afgøre, hvordan midlerne skulle anvendes. Det er nærliggende at tro, at investeringerne i så tilfælde ikke ville blive udvidet så meget som under et udgiftsbaseret progressionssystem. i stedet for progression 7-10-88 17 2. SPØRGSMÅLET OM BUDGETULIGEVÆGTE Hudgctuligcvæglc mail ved den simple forskel mellem bidrag til og indtægter fra EU- budgettet giver kun cl snævert og mangelfuldt billede af de fordele, som medlemsstaterne drager af deres medlemskab af EU19. eksempelvis kommer udgifterne under den De registrerede bevillingsstrømme medtager ikke EU-politikkernes positive eksterne effekter; landbrugspolitik, strukturaktionerne og de eksterne aktiviteter ikke kun de umiddelbare modtagere til gode, men har også spredningseffekter, der overskrider landegrænserne20. Der er ingen tvivl om, at en medregning af disse ville føre til ændringer i vurderingen af de regnskabsmæssige uligevægte, selv om det ikke er muligt at kvantificere disse effekter. fælles Figur 4a Samlede fordelte udgifter, moms-og BNI-bidrag (før UK-korrektionen) Og de samlede betalinger tii EU-budgettet (Procent af BNI; gennemsnit for 1995-97; tallene verdrørende "fordelte udgifter" omfatter administrationsudgifter "fordelte udgifter" {betalinger frAEU*budgettet)— samleder befalinger VI EU-budgettet Mom«- og BNI-bidrag L IRL GR P B DK FIN F I NL A UK S Der knytter sig også visse vanskeligheder til fastlæggelsen af, hvem der i sidste ende nyder godt af EU's udgiftspolitikker; eksempelvis er eksportrestitutioner i den fælles landbrugspolitiks regi ikke nødvendigvis til gavn for indbyggerne i det land, hvor de udbetales. Desuden er EU's budgetudgifter meget forskelligartede, og det giver ofte kun begrænset mening at sammenligne de samlede modtagne beløb, når det skal vurderes, hvilke "fordele" disse betalinger fører med sig: et givet beløb, der anvendes til køb af varer og tjenesteydelser, fører ikke de samme fordele med sig som betalingen af et tilskud eller l<; 20 Dette spørgsmål behandles mere indgående i bilag 3. Disse spredningseffekter omfatter anvendelse af indtægter i den modtagende medlemsstat til køb af varer fremstillet i en anden medlemsstat, køb af finansielle aktiver udtrykt i forskellige medlemsstaters valutaer osv. 7-10-98 et tilsvarende beløb. Der optræder lignende forhold på indtægtssiden: det land, der oppebærer tolden, er ikke nødvendigvis hjemland for de økonomiske beslutningstagere, der i sidste ende kommer til at bære byrden. Desuden knytter der sig betydelige begrebsmæssige og bogholderimæssige problemer til en definition af budgetbalancer. Ved beregningen af budgetbalancer er det nødvendigt at træffe talrige valg med hensyn til, hvilke poster der skal medtages blandt indtægts- og udgiftsslrømmcnc, og hvilke referenceperioder der skal benyttes (som eksempler kan nævnes betalings- eller transaklionsgrundlag, overskud fra tidligere år osv. ). Alt efter, hvilke valg der foretages, opnås der talrige lige gode definitioner af budgetbalancer, der til tider giver meget forskellige resultater21. Figur 4b EU's udgifter (eksl. Administration) moms-og BNI-bidrag (før UK-korrektionen) og de samlede betalinger til EU-budgettet (procent af BNI; gennemsnit for 1995-1997) "samlede udgifter ekskl. administration" (betalinger fra EU-budgettet). --- Moms- og BNI-bidrag IRL GR P E DK FIN F B I NL A UK S D Ikke desto mindre har størrelsen af nogle af disse uligevægte stået i centrum for drøftelserne i mange år22. Som en løsning blev der på Det Europæiske Råds møde i 1984 i 21 22 Der henvises til bilag 3 og til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's udgifter, budgetbalancer og medlemsstaternes relative velstand", som Kommissionens formand Jacques Santer den 13. oktober forelagde Ecofin-Rådet. De to definitioner, der benyttes i denne rapport, er definitionen med "det britiske nedslag? (det begreb, der benyttes ved beregningen af det britiske nedslag) og den operationelle definition (forskellen mellem alle kontante indbetalinger til og udbetalinger fra budgettet undtagen administrationsudgifter og udgifter med tilknytning til EU's øvrige institutioner). Selv om de største uligevægte absolut set er betydelige, er de meget mindre end de regionale budgetpositioner i medlemsstaterne opgjort i procent af BNI. En undersøgelse, der blev foretaget for nylig for GD XIX, viser, at det ved anvendelse af en definition af regionale budgetpositioner svarende til den, der som regel anvendes på forbindelserne mellem medlemsstaterne og EU's budget, kan påvises, at den gennemsnitlige negative budgetposition for en region i Norditalien er på næsten 4 procent af dens BNI, medens den gennemsnitlige positive balance for en syditaliensk region er på ca. 7 procent; der henvises til G. Poia (1998): "The Regional Incidence of a Central Budget - The Italian Case". 7-10-98 19 Fontainebleau indgået et kompromis. På mødet nåede man (il følgende konklusioner: "Udgiftspolitikken er i det lange løb det vigtigste middel til at løse spørgsmålet om uligevægten på budgettet. Det er imidlertid blevet besluttet, at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand bærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering. "23 Henvisningen til udgiftspolitikken som middel til at korrigere budgetuligevægte afspejler den fremtrædende rolle, som udgiftsafgørclsernc spiller ved fastlæggelsen deraf (der henvises (il diagram 4a og 4b). A( korrigere budgctuligcvægtc via ad hoc-mekanismer er i alt væsentligt det samme som at nægte at gribe direkte ind over for årsagerne til disse uligevægte. Figur 5 Neg. balancer for nogle medlemsstater (virkning af UK-rabat; % af BNI; UK før korrektion) 0,7 0,6 0,5 0,4 0,3 0,2 0,1 0 ^1995 H1997 Q 1 9 99 I denne del af rapporten indeholder første afsnit en fornyet gennemgang af resultaterne af den korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige, som blev indført efter disse afgørelser. I marts 1998 gav fire medlemsstater, nemlig Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige, udtryk for, at deres negative balance efter deres egen opfattelse var for stor i forhold til deres velstandsniveau i henhold til Fontainebleau-aftalen. I rapportens andet afsnit gennemgås udviklingen i disse medlemsstaters balancer. 2-* Der henvises til Det Europæiske råds møde i Fontainebleau, formandskabets konklusioner, Bulletin for De Europæiske Fællesskaber 6-1984. 7-10-98 20 Tredje afsnit indeholder oplysninger om de virkninger, som reformerne i Agenda 2000 kan tænkes at få på budgctuligcvægtcne i de fem lande, der blev undersøgt i de foregående to afsnit. Endelig indeholder fjerde afsnit en fornyet gennemgang af nogle af de vigtigste foreligger valgmuligheder, af der korrektionsmekanismen for Det Forenede Kongerige, korrektioner på budgettets udgiftsside og anvendelse af en korrektionsmekanisme på alle medlemsstater, der har store uligevægte. vedrørende hudgetuligcvæglenc: afvikling 2. 1. Biidgetuligcvægtcn for Det Forenede Kongerige24 Det Forenede Kongeriges budgetuligevægt stod i centrum for den politiske debat i henved ti år (1974-1984) og gav anledning til mange forviklinger i EU's beslutningsproces. Spørgsmålet blev endeligt afklaret på Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau i 1984, og den deraf følgende nedslagsmekanisme udgør en integrerende del af den afgørelse om de egne indtægter, der senere blev truffet. Nedslaget blev taget op på ny i 1988 og 1992, og Det Europæiske Råd besluttede ved begge lejligheder, at det skulle videreføres. Figur 6 Det Forenede Kongeriges andel i (moms- og BNI-) betalingerne og EU's (fordelte) udgifter (procent af samlede; tal baseret p transaktioner; 1995-97: foreløbige tal; 1998: prognoser) 25 betalinger til EU 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 Størrelsen af Det Forenede Kongeriges budgetuligevægt - og dermed størrelsen af dets kompensation - har siden 1985 svinget kraftigt omkring en halv procent af BNI for uligevægten og 0,3 procent af BNI for nedslaget25. Diagram 6 viser udviklingen i Det Forenede Kongeriges andele i betalingerne til EU's budget og i EU's udgifter i perioden 1987-1988. 24 25 Bilag 4 indeholder mere detaljerede oplysninger om den måde, som det britiske nedslag fungerer på. Bilag 4 indeholder en mere detaljeret analyse af udviklingen i det britiske nedslag og årsagerne til svingningerne deri. 7-10-98 21 Figur 7 viser, at det via mekanismen er lykkedes at reducere Det Forenede Kongeriges negative balance væsentligt. Selv efter nedslaget er Det Forenede Kongerige imidlertid stadig en større nettobidragyder til EU-budgettet end andre medlemsstater med større betalingsevne. Rgur 7 Det Forenede Kongeriges budgetbalance (UK-rabatten i % af BNI; aktuelle data se tabel 7, bilag 8 og bilag 4;1998: prognoser ) før Kompensationen -0,7 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 Nogle af de betingelser, der var fastsat på del tidspunkt, hvor mekanismen blev indført, finder ikke længere anvendelse: i) i EU-udgifterncs sammensætning har ændret grundlaget /lindringerne for kompensationen. Medens den i 1984 overvejende havde karakter af korrektion for det særlig problem i landbruget (den fælles landbrugspolitik tegnede sig for ca. 70 procent af de samlede fordelte udgifter), har den nu i vid udstrækning mistet dette særtræk, eftersom den både korrigerer landbrugsproblemet og Det Forenede Kongeriges bidrag til EU's solidaritetsindsats og Unionens øvrige politikker. Hvis der skulle indføres en korrektion på udgiftssiden af den type, der er omhandlet i afsnit 2. 4. 2. (delvis tilbagebetaling af den direkte støtte under den fælles landbrugspolitik), ville denne betragtning blive endnu mere relevant. ii) Del Forenede Kongeriges budgetuligevægt er ikke længere enestående. I 1984 var Del Forenede Kongeriges uligevægt før korrektion den største i Fællesskabet. 1 de seneste år har yderligere fire lande haft budgeluligevægte, der er lige så store som Det Forenede Kongeriges (der henvises til diagram 8). iii) Kløften i relativ velstand mellem Det Forenede Kongerige og andre af de store bidragsydere til EU-budgettet er indsnævret. Det Forenede Kongeriges relative 7-10-98 22 velstand (og dermed betalingsevne) ligger rundt regnet på EU's gennemsnit og vil givetvis komme op over denne tærskel efter den forestående udvidelse af EU26. Mekanismen har også nogle tekniske ulemper og nogle mere grundlæggende iboende særtræk, der bør fremhæves, også selv om de hverken er nye eller uventede. Med hensyn til de tekniske ulemper • • • fører nedslagets eksistens til, at Det Forenede Kongeriges budgetbidrag udgør en lavere del af landets indkomst, end tilfældet er for de øvrige medlemsstater, hvilket udgør en fordrejning af bidragssystemet omfatter definitionen af de EU-udgifter, der skal benyttes ved beregningen af kompensationen ("de fordelte udgifter"), administrationsudgifter, der er af en væsentlig anden egenart end EU's øvrige udgifter, og hvis medtagning i beregningerne af budgetuligevægtene der ofte er sat spørgsmålstegn ved27; og er de fordelte udgifter defineret på en måde, der på udvidelsestidspunktet kan føre til en lille, men helt uberettiget forhøjelse af nedslaget. Ved udvidelsen vil nogle udgiftsstrømme til de nye medlemsstater (f. eks. PHARE), der i øjeblikket betragtes som "eksterne" udgifter og derfor ikke medtages ved beregningen af nedslaget, blive erstattet med betalinger under de interne politikker, der medtages ved beregningen. Derudover har nedslagsmekanismen det iboende særtræk, at det fungerer som støddæmper for alle ændringer i Det Forenede Kongeriges uligevægt; derved placeres dette land i en enestående situation, hvad angår de fælles budgetafgørelser. Dette skaber ikke alene risiko for, at Det Forenede Kongerige afskærmes fra virkningerne af budgetafgørelserne, men må også forventes at få store ugunstige virkninger på udvidelsestidspunktet. Tiltrædelsen af et stort antal nye medlemsstater med meget lav levestandard vil sandsynligvis øve negativ indflydelse på de nuværende medlemsstaters budgetpositioner. Men Det Forenede Kongeriges budgetposition vil kun blive forringet med en tredjedel af det, der ville have været tilfældet, hvis der ikke havde været nogen korrektionsmekanisme, hvorved der sættes spørgsmålstegn ved, om byrden i forbindelse med udvidelsen bliver retfærdigt fordelt. Dette udgør en vigtig hindring for en retfærdig deling af de med udvidelsen forbundne byrder. -(> 27 De internationale indkomstsammenligninger foretages ved at sammenholde forskellige landes BNI per capita. Det er af hensyn til disse sammenligninger nødvendigt med en fælles numéraire, der normalt beregnes ved hjælp af løbende vekselkurser eller særligt beregnede omregningskurser - de såkaldte "købekraftspariteter" - der tager hensyn til forskelle i prisniveauer. Dataene baseret på de løbende vekselkurser giver en målestok for den faktiske indkomst og er derfor det bedste mål for betalingsevnen. Dataene baseret på de beregnede købekraftspariteter giver en målestok for realindkomsten for gennemsnitsborgeren i et givet land, hvis den pågældende bruger sin indkomst i sit eget land. Fontainebleau-aftalen indeholder ingen bestemmelser om, hvilken målestok der skal benyttes. EU bruger begge målestokke. Dataene for købekraftspariteter anvendes til fastlæggelse af "mål nr. 1 "-regionerne og modtagerne af Samhørighedsfondens midler; de løbende valutakurser benyttes ved beregningen af budgetbidragene og ved fastlæggelsen af de lande, der nyder godt af det laveste maksimum for deres momsgrundlag. Bilag 3 indeholder yderligere oplysninger om denne og en række andre vanskeligheder ved definitionen af budgetuligevægte. 7-10-98 23 Bestemmelserne om nedslagets beregning og finansiering er yderst komplicerede og formindsker budgettets gennemsigtighed og troværdighed. Antagelig vil det under alle omstændigheder i det mindste blive nødvendigt at forenkle bestemmelserne om finansiering og sikre, at indkaldelses-momssatsen ikke længere er afhængig af nedslagets størrelse (der henvises til punkt 1. 3. 1 ). 2. 2. Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sveriges budgetuligevægte Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige meddelte for nylig, at deres negative budgetpositioner efter deres opfattelse er for store "i forhold til deres velstand", og at de derfor anmoder om en korrektion i henhold til Fontainebleau-aftalen. Desuden gav disse lande udtryk for utilfredshed med den nuværende situation, hvor andre medlemsstater med samme bidragsevnc i henseende til EU-budgettet har meget mindre negative balancer eller Figur 8 Det Forenede Kongeriges, Tysklands, Nederlandenes, Østrigs of Sveriges nettotal (Britisk definition af kompensationen før UK-korrektion procent af BNI) Det F. Kongerige, 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 endda positive balancer. Diagram 8 bekræfter, at disse fire lande har betydelige budgetuligevægte. Ifølge Fontainebleau-aftalen skal en medlemsstat, der ønsker at nyde godt af en korrektionsmekanisme, bære en budgetbyrde, der er for tung i forhold til landets relative velstand28. Den relative velstand benyttes til at fastlægge, hvor velstående borgerne i et land eller en region er i forhold til EU's gennemsnit, og udtrykkes i købekraftstandarder (KKS). Senere blev det i protokollen om økonomisk og social samhørighed slået fast, at 2K Der henvises til fodnote 26 og bilag 4. 7-10-98 24 den rette metode til al lage slørrc hensyn til medlemsstaternes relative velstand i ordningen med de egne indtægter er at benytte deres bidragsevne som kriterium. En medlemsstats bidragsevne kan anvendes til at fastlægge dens (borgeres) evne til at bidrage til en given international udgift og måles ved at omregne pengeindkomsterne til en fælles numéraire baseret på de løbende vekselkurser, fordi disse viser, hvad der for indkomsterne i et givet land kan købes af internationalt omsatte varer og tjenesteydelser og ydes af bidrag til EU-budgettet29. I løbet af de seneste ti år er der sket store ændringer i de relative positioner for de fire medlemsstater opgjort efter begge koncepter, og disse har været særlig udtalte for Tyskland og Sverige (der henvises til tabel 5 samt tabel 9 og 10 i det statistiske bilag 8). Table 5 B e t a l i n g s e v ne og r e l a t iv v e l s t a nd Bruttonationalindkomst per capita i markedspriser og løbende priser i ECU og KKS (indtil 1990: D og EUR-15 ekskl. Østtyskland; fra 1991: D og EUR-15 inkl. de nye delstater) ECU K K S 1) 1984 1990 1991 1995 1997 1984 1990 1991 1995 1997 101. 0 104. 0 106. 0 121. 5 112. 8 106. 8 105. 3 109. 2 115. 7 115. 3 131. 1 127. 8 124. 3 140. 2 137. 4 106. 7 100. 6 102. 4 110. 8 129. 9 127. 3 114. 6 130. 9 118. 6 119. 0 117. 8 107. 3 110. 4 53. 5 52. 3 44. 0 66. 7 46. 6 71. 4 49. 2 63. 4 53. 3 62. 6 62. 8 69. 0 59. 3 74. 2 62. 3 79. 4 66. 5 76. 8 112. 5 109. 4 69. 0 77. 7 115. 7 111. 4 110. 3 116. 4 109. 9 111. 7 109. 7 113. 0 106. 7 104. 3 61. 9 92. 7 171. 4 112. 0 109. 3 61. 3 62. 4 101. 1 105. 3 69. 1 83. 2 79. 9 92. 2 59. 6 64. 3 68. 7 80. 5 82. 4 101. 9 101. 9 105. 5 103. 7 102. 6 184. 0 192. 3 201. 8 186. 4 173. 5 185. 2 196. 6 181. 6 176. 2 100. 7 101. 2 113. 7 108. 1 102. 7 101. 3 102. 3 106. 8 109. 2 111. 8 127. 6 118. 8 106. 1 105. 8 108. 8 111. 1 26. 2 35. 8 41. 5 46. 8 46. 7 130. 1 139. 5 123. 3 105. 9 104. 9 49. 4 99. 1 58. 9 99. 9 64. 5 91. 1 144. 5 137. 8 142. 4 111. 7 114. 2 111. 8 104. 5 102. 4 98. 6 89. 1 91. 2 83. 8 101. 8 99. 6 99. 5 96. 3 70. 0 93. 6 97. 3 96. 4 106. 0 112. 6 69. 6 96. 4 93. 7 100. 3 B DK D GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK EUR-15 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 1) KKS = købekraftstandard 29 Der henvises til fodnote 26. 7-10-98 25 landbrugssektor lægger det kun beslag på en Der er imidlertid forskellige årsager til uligevægtene i disse fire lande. Tyskland har i årevis haft en stærkt negativ budgetposition. Som et velstående land med en forholdsvis lille lille del af udgifterne under strukturfondene og den fælles landbrugspolitik. Den negative tyske balance forringedes af forskellige årsager yderligere fra 1990 til 1995. I 1990 og 1991 havde landet en meget kraftigere økonomisk vækst end de andre medlemsstater, og dette førte til en forhøjelse af dets andel i Fællesskabets BNI og finansiering. Efter foreningen med Østtyskland begyndte landet at modtage store betalinger til de nye delstater under strukturfondene, men dette blev mere end opvejet af den gradvise forhøjelse af strukturfondsudgifterne, som der blev truffet afgørelse om i Edinburgh i 1992, og disses koncentration på de såkaldte "samhørigheds"-lande. Siden 1995 har Tysklands negative budgetposition holdt sig på et i alt væsentligt stabilt niveau. Denne udvikling stemmer godt overens med de fremskrivninger, der blev udarbejdet, da 1988-afgørelsen om de egne indtægter blev ændret. Hvis EU's udgifter var vokset så kraftigt, som de nuværende finansielle oversigter kunne have gjort det muligt, ville Tysklands negative budgetbalance således have været større30. Tabel 6 Budgetbalancer for udvalgte medlemsstater i 1999 og ringeste og bedste resultater i perioden 1995-97 (procent af BNI; UK før korrektion) Tyskland Nederlandene Østrig Sverige UK ringeste bedste 1999 ringeste bedste 1999 -0. 72 -0. 58 -0. 59 -0. 66 -0. 62 -0. 54 Faktiske balancer -0. 76 -0. 65 -0. 79 -0. 49 -0. 12 -0. 49 -0. 59 -0. 35 -0. 61 UK-korrektionens virkning -0. 46 -0. 23 -0. 45 -0. 50 -0. 20 •0. 46 -0. 62 -0. 35 -0. 54 -0. 73 -0. 38 -0. 68 -0. 57 -0. 27 -0. 58 For flere oplysninger henvises til bilag 8. Nederlandene befinder sig i en helt anden situation. De definitioner af budgetbalance, der benyttes i diagram 8 og i tabel 7, tager ikke hensyn til den såkaldte "reverse gateway eksportrestitutioner, der betales det sted, hvor effect", dvs. det havnefaciliteterne er beliggende, ofte ikke tilfalder dette lands statsborgere. Tallene for Nederlandene påvirkes af denne effekt. Så længe eksportrestitutionerne spillede en forhold, at 30 I en undersøgelse foretaget af Bundesbank og offentliggjort i november 1993 (Die Finanzbeziehungen der Bundesrepublik Deutschland zu den Europåischen Gemeinschaften seit dem Jahr 1988, Monatsbericht, November 1997, der var 30 procent højere end den rent 1993) blev der forudsagt en negativ budgetposition for Tyskland faktisk registrerede. 7-10-98 26 vigtig rolle i den fælles landbrugspolitik (sammen med foranstaltninger til oplagring af overskud, som midlertidigt blev trukket tilbage fra markedet), var landet en vigtig modtager af denne udgiftstype, således at det i årevis var stor nettomodtager. Reformen af den fælles landbrugspolitik har gradvis ændret denne situation, og Nederlandene er gradvis blevet nettobidragyder til EU-budgettet, da det kun har lave indtægter af både strukturfondene og den direkte støtte i form af landbrugsudgifter. Dette lands stilling afhænger imidlertid også i vid udstrækning af den benyttede definition af budgetbalance og navnlig af behandlingen af tolden. Hvis balancerne beregnes henhold i den korrektionsmekanisme, der blev vedtaget Fontainebleau, og som må formodes at neutralisere de traditionelle egne indtægters vægt beregningen31, er Nederlandenes negative balance i øjeblikket noget mindre end de øvrige landes. til bestemmelserne Der blev både for Sveriges og Østrigs vedkommende forventet negative balancer. De andele af landbrugs- og strukturfondsudgifterne, som disse to lande kan forvente indtil år 1999, er ganske små. I 1997 bidrog disse to lande til EU's finansiering med henholdsvis 3,1% og 2,8%. Deres andele i udgifterne under den fælles landbrugspolitik androg henholdsvis 1,8% og 2,1%, medens deres andele i strukturfondenes midler var på henholdsvis. 0,9% og 1,4%. Et betydeligt udgiftsbeløb, der blev forventet for disse to lande i 1995, blev først betalt i 1996, og dette er forklaringen på den forbedring af deres stilling, der tilsyneladende fandt sted i 1996. 1 1997 modtog de to lande henholdsvis 76 mio. ECU og 71 mio. ECU som næstsidste rate af den midlertidige kompensation, der blev truffet afgørelse om i tiltrædelsestraktaterne. Det er ofte blevet fremhævet, at Tysklands budgetbalance i 1997 tegnede sig for mere end 60 procent af samtlige negative balancer. Dette skøn blev imidlertid i høj grad påvirket af de kraftige svingninger i Det Forenede Kongeriges nedslag. I 1999 vil Tysklands budgetbalance antagelig udgøre lidt mindre end 50 procent af samtlige negative balancer. Denne procentsats vil efter alt at dømme blive endnu mindre i de kommende år, da flere medlemsstater sandsynligvis vil få negative budgetbalancer efter udvidelsen. I år 2006 forventes Tysklands andel af samtlige negative budgetbalancer at være faldet til ca. 40 procent. 2. 3. Agenda 2000's indflydelse på de største budgetmæssige skævheder For at forstå Agenda 2000's betydning for budgetskævhederne må man se på virkningerne afsåvel udvidelsen som de foreslåede reformer af politikkerne. Velstanden i de lande, som optages i EU i forbindelse med den næste udvidelse, ligger noget under velstanden i de nuværende medlemslande, og der vil derfor skulle overføres i store nettobeløb budgetsammenhæng kommer i til at opleve en overensstemmelse med den fremgangsmåde, som Kommissionen skitserede i sin Agenda 2000-meddelelse32, kan anslås til ca. 0,15% af deres BNI i 2006. Som Kommissionen til dem. Det betyder, at de nuværende 15 medlemslande som tilsvarende nedgang, 3 ' 32 Disse spørgsmål behandles mere indgående i bilag 3. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): Agenda 2000 - Et udvidet og styrket EU, KOM (97) 2000 og Bulletin for den Europæiske Union, Supplement nr. 5/97. 7-10-98 27 understregede i Agenda 2000, så kan denne udvikling ikke komme som en overraskelse og berettiger derfor ikke, at der stilles krav om kompensation. Reformen af den fælles landbrugspolitik ventes ikke at få væsentlig betydning for budgetbalancen for de fem lande, som undersøges i dette afsnit af rapporten. Det skal dog tages med et vist forbehold, for Kommissionens forslag fra marts 1998 indeholder en række bestemmelser, som kan få betydning for betalingerne i de enkelte medlemsstater. Den præcise indvirkning på medlemsstaternes budgetsituation er således afhængig af resultatet af de igangværende forhandlinger. Generelt kan det siges, at formålet med den foreslåede reform er at sænke det garanterede prisniveau; der vil blive kompenseret for den herved opståede indtægtsnedgang gennem en stigning i den direkte støtte. Virkningen for medlemsstaternes budgetsituation kan i det store og hele vise sig kun at have betydning i regnskabssammenhæng, hvilket understreger, hvor skrøbelig en beregning af budgetbalancen er. Nederlandene er det klareste eksempel herpå. EU intervenerer for øjeblikket i Nederlandene for at støtte prisen på produkter, som er omfattet af en fælles markedsordning baseret på eksportrestitutioner. Udgifterne, som afholdes i Nederlandene, kommer producenterne til gode, som dog meget vel kan være etableret i andre lande, f. eks. i nabolandene Belgien og Tyskland. Når udgifterne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik ændres fra at være markedsstøtte til at være direkte støtte, vil producenterne i disse to lande modtage en del af den støtte, som de tidligere modtog som et resultat af markedsinterventionerne i Nederlandene, i form af direkte støtte. Ændringen vil således føre til, at Nederlandenes officielle budgetbalance tilsvarende vil blive forrringet, hvorimod situationen for Belgien og Tyskland vil blive forbedret, uden at der sker nogen fundamental ændring af de basale forhold. Disse forhold skal tages med i betragtning, når man undersøger, hvordan en reform af den fælles landbrugspolitik vil for de enkelte medlemsstater, eftersom de delvis forklarer de forventede ændringer. indvirke på de budgetmæssige skævheder Samlet ventes reformen i starten at føre til en stigning i den fælles landbrugspolitiks udgifter (indtil 2003/2004), hvorefter niveauet stabiliseres, efterhånden som reformen er fuldt gennemført. Det samlede udgiftsbeløb spiller også en vigtig rolle, eftersom der for de fleste landes vedkommende er stor forskel mellem deres andel af EU-udgifternes marginale finansiering (dvs. deres andel af EU's BNI) og deres andel af de fælles landbrugsudgifter, og reformen forventes ikke at ændre på dette forhold i væsentlig grad. Blandt de vigtigste områder, som berøres af reformen, er markafgrøder, oksekød og mælkeprodukter. Og hvis man ser på reformens forskellige parametre, og hvor meget disse områder betyder for landbrugssektoren i de fem lande, som undersøges i de foregående afsnit, vil det kunne forventes, at reformen af den fælles landbrugspolitik 7-10-98 28 ikke vil lå nogen større betydning for de pågældende landes budgetmæssige skævheder, forudsat forhandlingerne fører til en vedtagelse af Kommissionens forslag. Når reformen af den fælles landbrugspolitik er slået fuldt igennem (dvs. henimod slutningen af den periode, der dækkes af de kommende finansielle overslag), forventes Tysklands, Sveriges og Det Forenede Kongeriges budgetbalance målt som en procentdel af deres BNI at være så godt som uændret i forhold til niveauet før reformen. Den anslåede stigning i den fælles landbrugspolitiks udgifter til disse lande forventes at blive opvejet af den stigning i deres bidrag til EU-budgettet, som ændringerne i de samlede udgifter til den fælles landbrugspolitik vil medføre. Nederlandenes budgetskævhed kan dog blive en smule forringet; det vil dog i det store og hele skyldes regnskabsmæssige forhold som nævnt i begyndelsen af afsnittet. For Østrigs vedkommende kan der ske en bedring af budgetskævheden, som dog først og fremmest vil skyldes den foreslåede overførsel af udviklingsforanstaltningerne til fordel for landdistrikter fra strukturområdet ("punkt 2" i de finansielle overslag) til landbrugsområdet ("punkt 1"). Der er større usikkerhed om reformen af strukturudgifterne. Kommissionen har foreslået, at EU's samlede indsats på strukturområdet fastholdes som en fast procentdel af BNI, nemlig 0,46% af EU's BNI. Dette beløb skal imidlertid også dække strukturdelen af førtiltrædelsesstrategien og støtten til de nye medlemsstater. For de nuværende 15 medlemsstater betyder den foreslåede reform et fald i de samlede bevillinger målt som en procentdel af BNI mellem 1999 og 2006. Det er stadig usikkert, hvordan reformen præcist vil indvirke på de enkelte budgetskævheder. Det afhænger af udvælgelsesbeslutningerne, som skal træffes på grundlag af de senest tilgængelige oplysninger, og af de igangværende forhandlinger. Hovedformålet med de forslag, som Kommissionen har fremlagt, er at samle midlerne omkring de områder og sektorer, hvor behovet er størst. Det skal bl. a. nås gennem en større geografisk koncentration og en rationalisering af interventionsmåderne. F. eks. foreslås det at reducere antallet af regioner, som modtager den højeste støtte, ved nøje at overholde udvælgelseskriteriet om, at det skal være regioner under mål nr. 1 (dvs. at BNP i købekraftspariteter pr. capita skal være lavere end 75 % af EU-gennemsnittet). Der tilstræbes også slørre geografisk koncentration af de såkaldte "mål nr. 2"-regioner. elementer, Blandt de yderligere af strukturfondsmidlerne mellem medlemsstaterne, kan nævnes de kriterier, som skal anvendes til at bestemme støtteniveauet pr. capita i de støtteberetttigede regioner. Som eksempel kan nævnes afstanden mellem BNP i den pågældende region og EU- gennemsnittet, medlemsstatens velstand og arbejdsløsheden. som vil kunne påvirke fordelingen Hvor usikre disse elementer end måtte være, kan der dog anlægges nogle brede betragtninger, som kan bidrage til en bedre forståelse af tendensen i de budgetskævheder, som diskuteres i denne sammenhæng. Østrigs, Tysklands, Nederlandenes, Sveriges og Det Forenede Kongeriges bidrag til EU-budgettet er væsentlig større end deres andel af strukturbevillingerne, og de vil sandsynligvis derfor opleve en forbedring af deres budgetsituation som følge af det generelt lavere udgiftsniveau efter reformen, selvom det især vil give sig udslag i de regioner, hvor behovet er størst. Budgetsituationen for Tyskland forventes at blive noget bedre. En nøje overholdelse af 75%-grænsen for udvælgelsen af "mål nr. 1 "-regioner vil ikke få nogen betydning for Tyskland (ekskl. 7-10-98 29 Østberlin). Herudover kan den samlede virkning af kriterierne for fastsættelsen af støtten pr. capita også vise sig at være en fordel for de nye delstater. Som et resultat af den samlede Agenda 2000-pakke forventes blandt de fem medlemsstater, som gennemgås i dette afsnit, kun Nederlandene i perioden 1999-2006 at opleve en nettoforringelse af sin nettobalance af samme størrelsesorden som den, der i afsnittets begyndelse nævnes som den gennemsnitlige forringelse som følge af udvidelsen (ca. 0,15% af BNI). Dette resultat er imidlertid stærkt præget af den tekniske effekt af skiftet fra landbrugspolitikkens markedsbaserede støtteforanstaltninger til den direkte støtte, hvorfor fordelene for den nederlandske økonomi ikke skulle blive tilsvarende forringet. Reformen af strukturfondene forventes på den anden side at medføre en mindre fordel for dette lands budgetbalance. Østrig, Tyskland og Sverige forventes ikke nær at opleve den forringelse af budgetbalancen, som er beregnet i forbindelse med udvidelsen. I Østrigs tilfælde forventes overførslen af udviklingsforanstaltningeme til fordel for landdistrikter fra strukturfondene til den resultat af strukturfondsreformen, som dog opvejes af et tilsvarende bedre resultat af reformen af den fælles landbrugspolitik. at medføre et mindre gunstigt landbrugspolitik fælles Det Forenede Kongeriges situation er meget forskellig, idet landets budgetsituation (målt som en procentdel af dets BNI) i store træk forventes at forblive stabil i perioden fra 1999 til 2006. Reformerne af den fælles landbrugspolitik og af strukturfondene vil ikke få nogen negativ indvirkning på dette lands budgetbalance. Medmindre UK-korrektionen ændres, vil udvidelsens negative indvirkning på Det Forenede Kongeriges budgetsituation desuden blive reduceret gennem kompensationsmekanismen. 2. 4. Reformmuligheder Hvis der viser sig at være bred enighed om at se på problemet med budgetmæssige skævheder, er der en række muligheder, som kunne overvejes. Disse muligheder, som diskuteres nedenfor, følger alle en bestemt logik. For det første burde det, hvad finansieringen angår, overvejes at indføre en traditionel og gennemsigtig ordning. Dette ville betyde, at UK-rabatten gradvis skulle afskaffes. I erkendelse af, at det er udgifterne på EU-budgettet, der er den vigtigste årsag til budgetskævhederne, kunne man for det andet overveje, om EU-udgifterne skulle reformeres for ad denne vej at opnå en reduktion af skævhederne. For det tredje kunne der overvejes forskellige ad hoc-løsninger på budgettets indtægtsside med det formål at rette op på den manglende balance. I dette afsnit gennemgås de forskellige muligheder en for en. 7-10-98 30 2. 4. 1 Tilbagevenden til en enklere ordning Det kunne overvejes gradvis at afskaffe eller reducere den korrektion, der for øjeblikket tildeles Det Forenede Kongerige. Det kunne retfærdiggøres med den begrundelse, at Det Forenede Kongeriges velstand, som allerede i dag ligger omkring EU-gennemsnittet, efter en udvidelse næsten helt sikkert ville ligge over EU-gennemsnittet, hvorved et af de oprindelige kriterier for tildelingen af rabatten ville være svækket. Herudover kunne det synes uberettiget at opretholde en særbehandling af en medlemsstat, når den negative budgetsituation er af samme størrelsesorden i i alt fem medlemsstater. Den ændring af mekanismens indhold, som nævnes i afsnit 2. 1 er også et vægtigt argument (fra at korrigere for et specifikt strukturelt landbrugsproblem ændres den til ' at reducere omkostningerne i forbindelse med alle udgiftsbeslutninger). Herudover er det tænkeligt, at en række andre ændringer af de nuværende ordninger vil gøre det overflødigt at opretholde rabatten, eller den vil i hvert fald være mindre berettiget. Dette kunne f. eks. blive tilfældet, hvis det blev besluttet at korrigere udgifterne, således som det skitseres i følgende afsnit. Men en sådan afskaffelse af UK- rabatten ville ikke i sig selv fjerne skævhederne mellem de bidragende medlemsstater. Tabel 7 Udgifterne for Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige i forbindelse med UK- korrektionen (% af BNI, 1995-1997 cash data, foreløbigt budgetforslag for 1999) Tyskland Nederlandene Østrig Sverige 1995 1996 1997 1999 0. 02 0. 03 0. 03 0. 04 0. 03 0. 05 0. 05 0. 07 0. 03 0. 05 0. 05 0. 07 0. 03 0. 05 0. 05 0. 07 Det er desuden vigtigt at understrege, at der findes yderligere muligheder for at bidrage til udviklingen af en enklere finansieringsordning for EU. En mulighed ville være at erstatte momsindtægten med BNI-indtægten. Som nævnt tidligere ville ordningen helt klart blive mere retfærdig, eftersom de regressive elementer, der er forbundet med momsen, ville forsvinde. Tabel 3b i afsnit 1. 2. 2 viser, hvordan situationen for 1997 ville have set ud for de enkelte medlemsstater, hvis momsindtægten var blevet udskiftet med en teoretisk BNI- indtægt. En anden mulighed ville være at udskifte alle andre egne indtægter (inkl. de traditionelle egne indtægter) med en BNI-baseret indtægt (resultatet heraf for de enkelte medlemsstater fremgår ligeledes af tabel 3b). Det er klart, at der skal foretages en afvejning mellem finansiel autonomi og forenkling, for hvis man udskifter afgiftsindtægterne med direkte bidrag fra medlemsstaterne bliver ordningen sandsynligvis mere forståelig og omkostningseffektiv, men det ville helt sikkert mindske mulighederne for yderligere finansiel autonomi, og i forbindelse med de traditionelle egne indtægter ville det være et klart skridt væk fra EU-principperne. 7-10-98 31 2. 4. 2 Korrektion af udgiftssiden En korrektion af udgiftssiden (kræver ikke, at afgørelsen om egne indtægter ændres) ville være i overensstemmelse med Fontainebleau-konklusionerne og ville være en mulighed for at løse de grundlæggende problemer bag de budgetmæssige skævheder. De nuværende skævheder stammer især fra strukturfonds- og landbrugsudgifterne. Det forekommer ikke logisk at korrigere for de skævheder, der skyldes strukturinterventionerne, da de har et klart omfordelingsformål. Det er derimod muligt at ændre på landbrugsudgifterne. På grund af integrationen af den fælles landbrugspolitik er det ikke muligt at foretage en udgiftsændring pr. medlemsstat, men det er derimod muligt at reducere det samlede udgiftsbeløb, som bevilges via EU-budgettet. Tabel 8 Resultatet af en delvis refusion (75%)1 af den direkte landbrugsstøtte (år 2008, i mio. EUR og i % af BNI, løbende priser) Ændring i budgetbalancen (før UK-korrektionen) Ændring i budgetbalancen (efter UK-korrektionen) mio. EUR % af BNI mio. EUR % af BNI B DK D GR E F IRL I L NL 0 P SF S UK Nye 6 lait 110. 7 -100. 6 678. 2 -451. 7 - 528. 2 -648. 5 -195. 8 134. 5 11. 6 168. 8 43. 8 -23. 9 22. 8 62. 3 429. 6 286. 4 0. 0 0. 03 -0. 05 0. 03 -0. 30 -0. 07 -0. 04 -0. 23 0. 01 0. 05 0. 03 0. 02 -0. 02 0. 01 0. 02 0. 03 0. 07 0. 00 121. 9 -93. 2 733. 5 -446. 3 -503. 4 -585. 2 -192. 8 186. 6 12. 4 185. 7 53. 2 -19. 2 28. 1 72. 6 146. 1 300. 0 0. 0 0. 04 -0. 04 0. 03 -0. 29 -0. 07 -0. 03 -0. 22 0. 01 0. 05 0. 04 0. 02 -0. 01 0. 02 0. 02 0. 01 0. 08 0. 00 1) En 75%-refusion af den direkte landbrugsstøtte svarer til en reduktion af EU-budgettets landbrugsudgifter på ca. 9 145 mio. EUR eller 17% af de samlede betalinger til den fælles landbrugspolitik i 2006. Medens medlemsstaterne fortsat vil fa udgifterne til markedsstøtte fuldt ud godtgjort, kan det bl. a. tænkes, at den del af udgifterne, som går direkte til individuelle støttemodtagere kun vil blive delvist refunderet. Et sådant tiltag ville fa stor virkning, 7-10-98 32 eftersom formålet med den foreslåede reform af den fælles landbrugspolitik er at reducere vægten af markedsstøtteforanstaltningerne, hvorimod vægten af den direkte støtte ville stige tilsvarende (fra 65% i år 2000 til 75% i år 2006). Hovedtanken er, at man skal udnytte det forhold, at alle medlemsstater med store budgetmæssige skævheder tegner sig for langt større andele i forbindelse med EU-budgettets finansiering end i forbindelse med EU's landbrugsudgifter, og at en reduktion af de samlede udgiftsbeløb ville forbedre deres budgetbalance. Endelig er den oprindelige idé, at markedsstøtteudgifterne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik skulle finansieres 100% (dvs. at markedsstøtten kommer landmænd i hele EU til gode og ikke kun i de medlemsstater, hvor udgiften opstår) ikke længere gyldig for indkomststøtten. Hvis denne mulighed udnyttes, ville det ikke blot være i overensstemmelse med, men det ville også føre til en udbredelse af de principper, der for øjeblikket ligger til grund for de fleste EU-udgifter, bl. a. strukturfondsudgifterne. Og det bør ikke ses som en afvikling af den fælles landbrugspolitik eller et skridt i retning af en renationalisering. Der ville ingen ændringer ske i hverken integrationsniveauet, det niveau, hvor beslutningerne skal træffes, eller omfanget af de finansielle ressourcer, der afsættes til at nå landbrugspolitikkens målsætninger. Landmændene ville modtage den samme støtte som nu, eftersom medlemsstaternes landbrugsudgifter er pligtige under henvisning til deres fastsættelse i de gældende lovbestemmelser. Omfanget af den direkte støtte og vilkårene for dens udbetaling ville fortsat indgå som en integreret del af den fælles landbrugspolitik og udelukkende være et resultat af EU's beslutninger. De samlede tilgængelige bevillinger ville være uforandrede, dog med den forskel at de ville blive delt mellem EU-budgettet og statskasserne. Eftersom en mindre del af de finansielle ressourcer i så fald skulle bevilges over EU- budgettet, burde der samtidig ske en reduktion af landbrugsretningslinjen, hvis dette redskab fortsat skal være effektivt. Tilsvarende burde der også ske en reduktion af loftet for egne indtægter. Dette kunne f. eks. ske i forbindelse med førstkommende ændring af afgørelsen om egne indtægter33, og indtil da burde man under en eller anden form forpligte sig til ikke at bruge hele loftet. Tabel 8 viser resultatet af en delvis 75%-refusion af den direkte landbrugsstøtte. Den samlede reduktion af EU-udgifterne i 2006 beløber sig i dette eksempel til 9 145 mio. euro. I bilag 5 gives en række yderligere oplysninger om denne simulation. Tabellen viser også, hvilke negative følger iværksættelsen af en sådan foranstaltning vil have for budgetbalancen i visse medlemsstater. 33 I forbindelse med den første ændring af afgørelsen om egne indtægter skal der ikke længere henvises til BNI baseret på den anden udgave af Det Europæiske Nationalregnskabssystem, men det nye ENS 95. Hvis EU's BNI- niveau i henhold til det nye regnskabssystem viser sig at være forskelligt, vil der skulle foretages en tilsvarende tilpasning af loftet for at sikre stabiliteten i de finansielle midler, der stilles til rådighed for EU-budgettet. 7-10-98 33 2. 4. 3 En generel udvidelse af korrektionsmekanismen Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige har anmodet om at få andel i den nuværende korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige gennem en omlægning af mekanismen til en udjævningsordning. Det er imidlertid ikke muligt blot at omlægge mekanismen. Og hvis den nuværende mekanisme blev anvendt på alle lande med en negativ budgetbalance eller blot blev udvidet til at omfatte de fire lande, som har anmodet om det, ville det resultere i tre til fire gange så store udgifter (jf. tabel 9 og Den Europæiske Revisionsrets rapport fra 199834). Denne byrde skulle i henhold til de foretagne beregninger bæres af en gruppe lande, som repræsenterer under en femtedel af Den Europæiske Unions BNI. De fire lande, som har anmodet om en ændring, er klar over disse problemer og har derfor foreslået en ændring af mekanismen. De understreger helt korrekt, at der i den nuværende mekanisme er en række implicitte parametre, som kan ændres. De peger bl. a. på, at medens den nuværende mekanisme korrigerer for 66% af Det Forenede Kongeriges samlede negative balance, så kunne man forestille sig, at medlemsstaterne blev anmodet om at acceptere en negativ balance op til en vis procentdel af BNI, f. eks. 0,3 eller 0,4% af BNI, og at de kun fik kompensation for den del, der oversteg denne grænse. Endelig kunne procentssatsen på 66% også ændres. En mulighed ville også være at ændre på sammensætningen af bidragene til EU-budgettet (f. eks. kunne traditionelle egne indtægter udelukkes eller vægtes på en ny måde i henhold til forskellige parametre), og man kunne også ændre udgifternes sammensætning (f. eks. kunne man udelukke administrative udgifter, udgifter i de nye medlemsstater, strukturfondsudgifter osv. ). Tabel 9 Forskellige modeller for UK-korrektionsmekanismens anvendelse i 19961 og de samlede omfordelingsresultater (mio. ECU). n. ^ ^ l ^ ! l ^ l^ Forenede Kongenge (nuværende situation) Mekanisme anvendt på alle ,ande med en n e9a t iv b u d g e t b a l an ce (UK, D, NL, A, S, F, I) Mekanisme anvendt på 5 lande (UK D NL A S) • • • • J i 2 856 12 384 11138 Ud fra den antagelse at modtagerne ikke skal deltage i finansieringen, vil byrden skulle fordeles over et antal lande, som tilsammen repræsenterer følgende andele i % af EU's BNI. 86. 5% 17. 0% 4 8. 9% 1) Simulationen er foretaget på grundlag af tallene for 1996 for at gøre det muligt at sammenligne resultaterne med Revisionsrettens rapport fra 1998 (nævnt ovenfor, jf. fodnote 38). 34 Den Europæiske Revisionsret (1998): Særberetning nr. 6/98 om ordningen for egne indtægter baseret på moms og BNI, EFT C 241 af 31. juli 1998. 7-10-98 34 Tabel 10 Ændringer i budgetbalancerne ved anvendelse af en kompensationsmekanisme baseret på forskellige parametre (mio. EUR: data baseret på beregninger for 199&) Samlet nettorabat Tyskland Nederlan dene Østrig Sverige UK Nuværende mekanisme (Grænse på 0,0% af BNI; refusionssats på 66%) 4 952 -1008 -311 -173 -189 + 4 952 Ubegrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen (Grænse på 0. 0% af BNI; refusionssats på 66%) 7 601 + 4110 + 112 + 68 + 185 + 3 126 Forskel i forhold til nuværende situation 2 649 + 5118 + 423 + 241 + 374 -1826 Begrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen (Grænse på 0,3% af BNI; refusionssats på 66%) 3 538 + 1 669 -123 -54 + 50 + 1 819 Forskel i forhold til nuværende situation -1414 + 2677 + 188 + 119 + 239 -3 133 1) Resultaterne er angivet for 1999, da ingen af de øvrige år ville være repræsentative. 1996 ville Ikke kunne bruges for Sverige og Østrig, og 1997 og 1998 er ikke repræsentative for Det Forenede Kongerige, da der var usædvanligt store udsving I rabatten i disse år, jf. figur 7; tallene i første kolonne i forbindelse med de forskellige udvidelser af korrektionsmekanismen er lig med de samlede forbedringer (finansieres ved hjælp af tilsvarende forringelser) af budgetbalancerne i kolonne (6) i tabel 1og 3 i bilag 6. En anden vigtig mulighed kunne være at ændre finansieringen af rabatten. Ifølge den nuværende ordning er Det Forenede Kongerige ikke med til at finansiere sin egen rabat. Ved en udvidelse af ordningen kunne man argumentere for, at de begunstigede medlemsstater ikke skulle deltage i finansieringen. Denne løsning ville imidlertid være forbundet med store omkostninger, eftersom flere medlemsstater ville være omfattet af ordningen, og samtidig ville den være fuld af risici. Der kunne f. eks. blive tale om en "tærskeleffekt", hvorved lande med en negativ balance lige over tærsklen ville modtage en minimal rabat, men samtidig være fritaget fra at deltage i finansieringsbyrden, hvorimod de skulle deltage i finansieringen af alle de øvrige rabatter med et stort beløb, hvis deres balance havde været lige under tærsklen. Det må derfor være logisk, at en medlemsstat 7-10-98 35 ikke skal være med til at finansiere sin egen rabat, men at den skal deltage i finansieringen af rabatten til de øvrige lande35 (som antaget i simulationerne i tabel 10). En ændring af disse parametre gør ordningen langt mere fleksibel, selvom det er ensbetydende med en væsentlig dårligere gennemsigtighed og mere indviklede beregninger. Fleksibiliteten fører imidlertid til mekanismer, hvor ikke blot de samlede udgifter er forskellige, men også virkningen for de enkelte medlemsstater. I bilag 6 gennemgås en række simulationer, og i tabel 10 gengives en række nøglcrcsultater. Simulationerne viser, at enhver ordning, som er baseret på de samme parametre for alle medlemsstater, vil føre til en væsentlig reduktion af Det Forenede Kongeriges nuværende rabat, hvis man samtidig går ud fra, at de samlede udgifter skal holdes inden for fornuftige grænser. 35 Jf. bilag 6, hvor der redegøres for denne model, herunder bl. a. muligheden for at se bort fra "andenrundevirkningen", dvs. tilfælde hvor et land befinder sig lige under tærsklen ved procedurens start, men overskrider tærsklen, når udgifterne til finansiering af de øvrige rabatter regnes med. 7-10-98 36 3. KONKLUSIONER Ifølge de forslag, som Kommissionen har fremsat i forbindelse med Agenda 2000, er det muligt at klare udfordringerne i forbindelse med udvidelsen og reformen af de store EU- politikker inden for loftet for egne indtægter, som er fastsat i den nuværende afgørelse om egne indtægter for en ubegrænset periode. Det er dog vigtigt, at EU-budgettet også følger samme stramme budgetpolitik, som medlemsstaterne har ført i forbindelse med ØMU'en. Manglerne i ordningen, som diskuteres i første del af rapporten, berettiger ikke i sig selv til, at der her og nu foretages en ændring af afgørelsen om egne indtægter. I forbindelse med en eventuel kommende ændring - ud fra et ønske om en omfattende reform af afgørelsen om egne indtægter - vil der kunne rettes op på disse mangler gennem en forenkling af bidragsordningen eller gennem indførelse af nye egne indtægtskilder. Forslaget om at indføre et element af progression ville også kunne diskuteres i denne sammenhæng. De mest utilfredsstillende aspekter ved de nuværende ordninger er for øjeblikket forbundet med Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sveriges budgetskævheder. Det er ikke på nuværende tidspunkt muligt at sige med sikkerhed, hvordan disse skævheder vil udvikle sig inden for de nærmeste år, da en række vigtige politiske parametre endnu ikke er slået helt igennem. Det kan dog fastslås, at skævhederne for disse store nettobidragydere udtrykt som en procentdel af BNI vil blive en smule forringet (mere for Nederlandene end for de øvrige), men sandsynligvis mindre end gennemsnitsforringelsen i forbindelse med udvidelsen. Dette resultat er baseret på den foreslåede udgiftstilbageholdenhed i de nuværende medlemsstater inden for den periode, der omfattes af de kommende finansielle overslag og nogle helt konkrete bestemmelser i de foreslåede reformer. Det er en vanskelig opgave at udarbejde korrektionsmekanismer med det formål at rette op på budgetskævheder, for en forbedring af budgetsituationen for visse medlemsstater i forhold forringelse af til et givet budgel budgetsituationen for andre medlemsstater. fører uvilkårligt tilsvarende til en Hvis der opnås enighed om, at det er nødvendigt at se på de budgetmæssige skævheder, skal det besluttes, hvordan ændringerne skal gennemføres, og der skal fastlægges en tidsplan. I rapporten foreslås følgende tre muligheder, som er indbyrdes kompatible: • • • finansieringssiden: forenkling af finansieringsstrukturen gennem indførelse af en ordning, som i højere grad eller endog fuldstændig er baseret på BNI-bidrag; samtidig med en sådan forenkling skulle den nuværende korrektionsmekanisme gradvis afskaffes; udgiftssiden: med den fælles landbrugspolitik baseret på direkte indkomststøtte; indførelse af en ordning med delvis refusion af udgifterne i forbindelse balancerne: medlemsstater med store budgetmæssige skævheder. indførelse af en generel korrektionsmekanisme til fordel for alle 7-10-98 37 både Ingen af de løsningsmodeller, der diskuteres i rapporten, er ideelle. De er alle forbundet med af finansieringsbyrden, som flere af mulighederne medfører, indeholder dog nogle regressive elementer, der eventuelt kræver en justering i form af en samlet løsning. svagheder. Den begrebsmæssige omfordeling tekniske og Tidsplanlægningen for eventuelle ændringer vil i høj grad afhænge af, om det er nødvendigt at ændre afgørelsen om egne indtægter. En ændring vil medføre langvarige ratifikationer og sandsynligvis blive tilrettelagt på en sådan måde, at den nye finansieringsordning kan træde i kraft, når den første gruppe af nye medlemsstater tiltræder EU. Udvidelsen er forbundet med så væsentlige ændringer, at den berettiger til denne form for strukturændringer. Kommissionen har på grund af sine omfattende metode- og begrebsmæssige forbehold over for budgetskævhederne begrænset sig til i rapporten kun at behandle mulighederne for en korrektion. Hvis der i Det Europæiske Råd viser sig at være bred enighed om, hvordan problemet skal løses, fremsætter Kommissionen passende detaljerede forslag. 7-10-98 Udviklingen inden for EU's finansieringsordning BILAG 1 I perioden fra 1958 til 1970 blev Fællesskabets budget udelukkende finansieret gennem bidrag fra medlemsstaterne. På Det Europæiske Råds møde i Luxembourg den 21. -22. april 1970 indførtes for første gang en ordning med egne indtægter til Fællesskabets almindelige budget, som skulle være gældende fra 1971. Et af formålene var gradvis at øge Fællesskabets finansielle uafhængighed af overførsler fra medlemsstaterne. De såkaldte "egne indtægter", der blev indført, skulle udgøres af told og landbrugsafgifter (som senere blev betegnet som de traditionelle egne indtægter - TEI) og af en indtægt baseret på et harmoniseret momsgrundlag. Medens de traditionelle egne indtægter rent faktisk blev egne løbet af perioden 1971-1975, var der en række vanskeligheder i forbindelse med at etablere en fælles momsordning i medlemsstaterne og med at fastlægge grundlaget for momsberegningen, og dette forsinkede indførelsen af en egen indtægt baseret på momsgrundlaget indtil 1979. indtægter i I perioden fra 1975 til 1987 blev provenuet fra de egne indtægter udhulet på grund af et faldende provenu fra TEI, medens provenuet fra momsindtægten blev uheldigt påvirket af den generelt ringe økonomiske vækst i denne periode. Samtidig førte udvidelsen af de eksisterende politikker og iværksættelsen af nye politikker, den manglende evne til at begrænse udgifterne til den fælles landbrugspolitik og de stigende udgifter i forbindelse med de to udvidelser2 til en udtalt mangel på ressourcer. De stadige klager fra Det Forenede Kongerige over dets finansielle bidrag blev også en del af de problemer med budgettet, som var fremherskende i denne periode. En midlertidig løsning på budgelproblemerne blev sikret på Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau den 25. -26. juni 1984. Her blev den maksimale indkaldelsessats for momsindtægten sat til 1,4%, ligesom der blev fastsat en korrektionsmekanisme for budgetmæssig ubalance, som senere kun er blevet anvendt for Det Forenede Kongeriges vedkommende3. De ændringer af finansieringsordningen, som blev indført af Det Europæiske Råd i Fontainebleau, viste sig næsten omgående at være utilstrækkelige. De kunne kun skabe utilstrækkelige indtægter på grund af det fortsatte fald i provenuet fra TEI og den langsomme vækst i provenuet fra momsindtægten. Desuden begyndte der at være nogen utilfredshed med den momsbaserede indtægt, idet denne forbrugsbaserede indtægt mentes 1 2 3 For en detaljeret gennemgang af baggrunden for og en vurdering af EU's finansielle ordninger indtil de første år af Edinburgh-aftalen, se Kommissionen for De Europæiske Fællesskabet (1995): Den Europæiske Unions Finansielle system, Luxembourg; se endvidere diskussionen i De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's udgifter, budgetbalance og medlemsstaternes forholdsmæssige velstand", et dokument udarbejdet af GD XIX og fremsendt til ØKOFIN-Rådet af Kommissionens formand Jacques Santer med henblik på mødet den 13. oktober. Grækenland tiltrådte Fællesskabet i 1981 efterfulgt af Spanien og Portugal i 1986. Se Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau, Formandskabets konklusioner, Bulletin for De Europæiske Fællesskaber 6-1984. 7-10-1998 BILAG 1 at indeholde et betydeligt degressivt element. Problemet med utilstrækkelige indtægter og ubalance blev kombineret med stigende og fuldstændig uventede udgiftsforpligtelser. Disse udgifter var forårsaget af vanskeligheder med at kontrollere udgifterne til den fælles landbrugspolitik, specielt efter Portugals og Spaniens tiltrædelse, faldet i dollarkursen i foråret 1985 og nedgangen i de internationale varepriser, dvs. faktorer som i betydelig grad øgede behovet for eksportrestitutioner. En række grundlæggende reformer, som blev bestemmende for det nuværende system for egne indtægter, blev vedtaget i juni 19884. Blandt de vigtigste reformer, som blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles, var indførelsen af en ny egen indtægt baseret på medlemsstaternes BNI (med det formål at sætte bidragene i et bedre forhold til betalingsevnen) og et loft for de samlede egne indtægter, der kan indkaldes til finansiering af Fællesskabets udgifter. Dette loft blev fastsat til 1,15% i 1988 med en gradvis årlig stigning, som skulle bringe det op på 1,20% i 1992. Rådet begrænsede også momsindtægtens betydning ved at indføre en udjævning af dens grundlag til 55% af BNI, en foranstaltning, som skulle begrænse virkningerne af indtægtskildens degressive karakler. Konsolideringen af 1988-reformerne og i sidste instans af Fællesskabets finanser fandt sted i en sammenhæng, hvor Fællesskabets ambitioner, som de blev udtrykt i Traktaten om Den Europæiske Union, var vokset betydeligt. Edinburgh-aftalen fra december 1992, hvormed man godkendte de finansielle overslag for 1993-1999, hævede det samlede loft for de egne indtægter fra 1,20% til 1,27%. Desuden indførte aftalen foranstaltninger til yderligere at reducere momsindtægtens andel af budgettets finansiering. Imidlertid kunne den ordning for egne indtægter, der blev vedtaget i Edinburgh, først træde i kraft den 1. januar 1995. I mellemtiden var der betydelige vanskeligheder i forbindelse med den økonomiske tilbagegang i begyndelsen af 90'erne, hvor de oprindelige budgetoverslag viste sig at være for optimistiske. De på hinanden følgende revisioner i nedadgående retning af den økonomiske vækst igennem årene 1992-1994 medførte en tilsvarende revision af budgetindtægterne. På trods af det uheldige klima var det ikke desto mindre muligt al overholde de begrænsninger, der var indført gennem loftet for de egne indtægter, samtidig med at den finansielle disciplin blev overholdt. I de følgende år har de budgetmæssige ordninger som helhed vist sig at være vellykkede. Desuden har der fra 1997 hvert år været truffet en række forsigtige budgetbeslutninger, som har ført til udgiftsniveauer, der er betydeligt lavere end dem, der er forudset i de finansielle overslag. Som et resultat heraf er EU i stand til at imødegå udfordringerne i forbindelse med udvidelsen med Cypern og landene i Central- og Østeuropa og med reformen af de vigtigste politikker, med betydelige margener under loftet for de egne indtægter. Se Rådets afgøreiso 88/370/EØF, Euratom af 24. juni 1988 om ordningen tor Fællesskabernes egne indtægter, Do Europæisko Fællosskabors Tidondo. nr. L 185 af 15. juli 1988. 7-10-1998 BILAG 2 Oversigt over eventuelle nye egne indtægter for Den Europæiske Union 1. INDLEDNING EU's finansielle autonomi er et emne, der har fået en central placering i debatten om nye egne indtægter. Ifølge Luxembourg-aftalen af 21. - 22. april 1970 var det meningen, at medlemsstaternes bidrag skulle erstattes af egne indtægter, der skulle finansiere hele budgettet. Det har imidlertid vist sig svært at nå frem til en sådan finansiel autonomi. Den overvejende del af EU-budgettet finansieres for øjeblikket direkte af medlemsstaterne i form af moms- og BNI-bidrag fra deres respektive statskasser. For at råde bod på denne situation er der af og til blevet fremsat forslag om forskellige kategorier af nye egne indtægter1. Formålet med dette bilag er at give en kritisk gennemgang af de vigtigste af disse forslag. Bilaget indeholder tre afsnit foruden indledningen. I afsnit 2 præsenteres de kriterier, der anvendes ved vurderingen af de foreslåede egne indtægter. I afsnit 3 gives en detaljeret gennemgang af otte konkrete forslag. Afsnit 4 er konklusionen. 2. KRITERIER FOR EGNE INDTÆGTER Ifølge teorien om fiskal føderalisme er placeringen af den skattemæssige kompetence på forskellige administrative niveauer baseret på to vigtige økonomiske betragtninger samt en række sekundære kriterier. Førstnævnte hovedkriterier er: y om der forekommer eksternaliteter, altså virkninger, der overskrider de nationale grænser y regional vilkårlighed i beskatningsgrundlag/skatteprovenu2. • Hvis den pågældende skal har eksterne virkninger, der rækker ud over det lokalområde, hvor den opkræves, bør den lægges op på et højere administrativt niveau. Her må følgende to generelle tilfælde tages i betragtning. For det første beskatning, der påvirker priserne på varer og produktionsfaktorer, der handles internationalt på markeder med ufuldstændig konkurrence. Dette kan føre til konkurrenceforvridning mellem nationale skattesystemer, hvilket er en vigtig faktor set på baggrund af den harmonisering af den indirekte beskatning, der er ved at blive Med hensyn til det generelle princip om indførelse af egne indtægter: se f. eks. Europa-Parlamentet (1990). I betænkningen understreges det i del A, afsnit 10, at EU-budgettet skal finansieres ved hjælp af Fællesskabets egne indtægter. Nogle af disse emner er også blevet behandlet i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1992). Forsøget på at finde frem til nye egne indtægter går tilbage til 1970'erne, se f. eks. MacDougall (1977) rapporten, bind II, kapitel 16, s. 479-504. Med hensyn til en diskussion af disse kriteriers anvendelse i forbindelse med EU, se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), kap. 7, Begg rn. fl. (1997) og Keen (1995), afdeling 2, s. 9-39. Se også Bureau og Champsaur (1992), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1992c), afdeling IV. 3, Europa-Parlamentet (1994), s. 3, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), tabel 30, s. 84 , hvor der findes en (noget forældet) oversigt over fordelingen af skattebeføjelser i udvalgte føderale stater i 1988. 7-10-1998 BILAG 2 gennemført i EU. Og, for det andet, beskatning af mobile beskatningsgrundlag. En parallel udgave af kriteriet går ud på, at hvis fordelene ved en bestemt ydelse overskrider de nationale grænser, så bør finansieringen af den pågældende ydelse lægges op på et højere administrativt niveau. Når der optræder eksterne virkninger, er det klart, at nærhedsprincippet, selv om det er vigtigt, bliver af sekundær betydning, da kravet om økonomisk effektivitet tilsiger, at skatten skal lægges, ikke på nationalt men på supranational niveau3. • Regional vilkårlighed betyder, at det er umuligt at foretage en rimelig afgrænsning af beskatningsgrundlaget eller, i tilfælde, hvor skatten opkræves lokalt, at provenuet er vilkårligt fordelt. Et klart eksempel på sidstnævnte er den fælles udenrigstold. Her er det, især som følge af det indre marked, vanskeligt nøjagtigt at angive det nationale grundlag, der i sidste ende belastes af tolden. Hvis tolden f. eks. opkræves i Genova, tilkommer toldprovenuet kun delvis Italiens borgere, da de importerede varer, når de først er kommet ind i EU, formodentlig spredes til forbrugere over hele EU. Provenuet af told og landbrugsafgifter tilkommer for øjeblikket EU (idet medlemsstaterne blot står for selve opkrævningsarbejdet), fordi disse afgifter opfylder kriteriet om regional vilkårlighed4. Der må også ses på en række sekundære kriterier for henføring af beskatningsinstrumenter til supranationalt niveau. For det første er det, for at sikre horisontal retfærdighed5 få defineret, mellem bidragene forskellige medlemsstater, vigtigt at fra de Ses der bort fra ekstemaliteter eller indtægtsvilkårlighed, er nærhedsprincippet her et vigtigt spørgsmål, se f. eks. den betydning, der tillægges begrebet i forslaget til beslutning i Europa-Parlamentet (1994). Der kan argumenteres for, at fuldstændig overholdelse af nærhedsprincippet kunne ske ved, at medlemsstaterne skulle bidrage til EU- budgettet med et bestemt beløb, mens de selv finansieringskilder og finansieringsinstrumenter der skulle anvendes for at overholde deres finansieringsforpligtelse i forhold til EU. Bureau og Champsaur (1992), s. 89, understreger imidlertid, at budgetmæssig intervention på EU-plan kunne skulle være tilladt, hvis der foreligger grænseoverskridende ekstemaliteter eller kan opnås skalafordele, og hvor det samme ikke kan opnås blot ved et samarbejde mellem de berørte nationale regeringer. kunne bestemme, hvilke Trods dette udsagn foreligger der kun meget få konkrete beviser for omfanget af den regionale vilkårlighed for så vidt angår traditionelle indtægter. Der skal dog nævnes et eksempel: ifølge nye skøn er situationen den, at 27% af de importafgifter, der opkræves i Nederlandene, og 31% af de importafgifter, der opkræves i Antwerpen, har at gøre med endeligt forbrug af varer i andre medlemsstater. Hensyntagen hertil ændrer i betydelig grad de ikke-justerede tal for Belgiens og Nederlandenes andel i de traditionelle egne indtægter. Mens importafgifterne brutto udgør henholdsvis 7,4% og 12,2% af de to landes samlede bidrag til de traditionelle egne indtægter i 1997, medfører indregning af denne "gateway"-effekt, at Belgiens andel reduceres til 5,1% og Nederlandenes til 8,9%. Nærmere enkeltheder om disse skøn findes i Verbeke m. fl. (1998a) og Verbeke m. fl. (1998b). Begrebet "horisontal retfærdighed" betyder, at enkeltpersoner (eller stater), hvis forhold er identiske, også behandles identisk i skattemæssig henseende. Vertikal retfærdighed derimod betyder, at enkeltpersoner (eller stator), hvis forhold er forskellige, behandles tilsvarende forskelligt i skattemæssig henseende. Det er klart, at anvondolsen af disse principper ikke uden vidore kan overføres fra individuelle skatteydere i et land til regioner inden for en føderation eller til medlemsstaterne i forhold til EU's budget. 7-10-1998 BILAG 2 hvad der skal forslås ved ligebehandling i skattemæssig henseende (behovet for vertikal retfærdighed, eller solidaritet for at anvende el udtryk, der ofte bruges i EU-sammcnhæng, tilgodeses gennem EU's udgiftspolitikker). Her danner forholdet mellem bruttobidragene og BNI grundlaget for en vurdering af den horisontale retfærdighed6. ikke sammenhængen mellem den moms, der belalcs og Et andet kriterium drejer sig om synligheden for EU-borgerne. Da EU's finanser er så indviklede, er der storl set ingen almindelige mennesker, der kan forstå del nuværende system, endsige føre kontrol med det. F. eks. er BNI-bidragene usynlige for borgerne, men heller indsamles af medlemsstaterne, og disses bidrag til EU's momsindtægt er Icl at forstå7. Hertil kommer, at medlemsstaterne ganske vist udfører en sådan kontrollerende funktion, men at mangelen på dircklc forbindelse mellem borgeren og budgettet er endnu et udtryk for "demokrati underskuddet"8. Indførelse af nye egne indtægter bør derfor samtidig indebære øget gennemsigtighed gennem bedre information om EU's finansielle forhold9. Et tredje kriterium vedrører forbindelsen til fælles politikker og kræver, at nye egne indtægter bør være i overensstemmelse med målene for andre EU-politikker. At finansiere EU-budgettet gennem skatter, der samtidig fremmer målene for f. eks. transport- eller miljøpolitikken, vil være i overensstemmelse med dette kriterium. For al undgå forvridninger og gøre skatten mere acceptabel bør den opkræves på et harmoniseret grundlag, lin tilstrækkelig harmonisering af grundlaget lindes kun i forbindelse med la af de nuværende skatter. Moms og punktafgifter kommer nærmest den krævede standard. række yderligere kriterier vedrørende En tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet drejer sig om administrative aspekter ved nye egne indtægter. Provenuet fra nye egne indlægter bør være tilstrækkeligt til at finansiere en meget stor del af om ikke hele behovet for budgetindtægter. Provenuet bør også være stabilt og Dottc blev droftet i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997a). Bemærk dog, at der lejlighedsvis er fromsat forslag om en mere progressiv indtægtskilde, se f. eks. Padoa-Schioppa (1987), s. 136. De senere år har Spanien også presset på for at få indført en mere progressiv indtægtskilde. Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers Revisionsret (1998), hvor der fremsættes kritik af dette punkt "Demokratisk underskud" antyder som regel, at Parlamentet ikke har fuld indsigt i en sag, eller at der ikke over for Parlamentet gøres fuldt ud rede for en sag. Nu anvendes udtrykket også om det forhold, at borgerne ikke fuldt ud kan overvåge og kontrollere budgettet. 9 I Europa-Parlamentets betænkning (1990) understreges det, at udviklingen af et virkeligt system af egne indtægter til erstatning af medlemsstaternes bidrag kunne tage form af en direkte forbindelse mellem Fællesskabet og skatteyderne. Se Europa-Parlamentet (1990), del A, afsnit 15. 7-10-1998 BILAG 2 forudsigeligt, så der ikke forekommer hverken uforudsete svingninger eller en nedadgående tendens. Opkrævningen af indtægten bør foregå effektivt forstået på den måde, at den skal foregå på det administrative niveau, hvor provenutab og skatteunddragelse er mindst mulig. Skatten bør også være forenelig med en forbedring af den økonomiske effektivitet, idet den ikke bør diskriminere aktiviteter, der søges fremmet gennem medlemsstaternes eller EU's politikker. Omkostningseffektivitet drejer sig i denne forbindelse om, at skatteadministrationen bør tilrettelægges på en sådan måde, at forholdet mellem provenu og omkostninger bliver størst muligt. At lægge en EU-skat op på et højere administrativt niveau kunne medvirke til at formindske dobbeltarbejde i skatteadministrationen samt give mulighed for i opkrævningsarbejdet. Men samtidig må det siges, at forskelle stordriftsfordele medlemsstaterne imellem i henseende til lovgivning, institutioner og sprog ikke nødvendigvis taler for at lægge EU-skatten op på et højere administrativt niveau. Det kan tværtimod være billigere at lade skattemyndigheden på et lavere niveau forestå opkrævningen, og en sådan ordning kan blive meget effektiv, hvis der samtidig gives medlemsstaterne en tilskyndelse til at arbejde effektivt. Et klart eksempel på et sådant arrangement er medlemsstaternes opkrævning af traditionelle egne indtægter på EU's vegne. 3. FORSLAG TIL NYE EGNE INDTÆGTER I dette afsnit gennemgås otte indtægtskilder, der ved flere lejligheder er blevet foreslået som nye egne indtægter for EU. Det drejer sig om: en C02/energi-afgift, en moduleret moms, punktafgifter på tobak, alkohol og mineralolie, selskabsskat, skat på transport og telekommunikation, personlig indkomstskat, kildeskat på renteindtægter, skat på ECB's møntherregevinst. De enkelte indtægter diskuteres én ad gangen. Først fremsættes en række kommentarer, og hovedresultaterne sammenfattes så til sidst i en tabel-opstilling. De egnethedsindikatorer, der er anvendt i label 5 i hovcddokumentet, bør læses sideløbende med kommentarerne i hver af nedenstående bokse. 3. 1. Cttyenergi-afgift Denne afgift blev foreslået af Kommissionen i oktober 1991, hvilket afspejlede den øgede bevidsthed om potentielle miljøskader som følge af høje C02-emissioner. Kommissionen satte som mål, at C02-emissionerne i år 2000 skulle være stabiliseret på 1990-niveau. Forslaget, der gik ud på en gradvis stigning i afgiften til 10 USD pr. tønde olie ved århundredets udgang, blev praktisk taget opgivet efter kraftig modstand i Rådet. For at overvinde denne modstand blev der i maj 1995 fremsat et ændret forslag, hvori der opereres med en overgangsperiode, hvor medlemsstaterne skulle godkende den fælles afgift og dennes anvendelsesområde og struktur, men hvor de selv - produkt for produkt - kunne bestemme, om de ville indføre en sådan afgift og i givet fald, hvilke satser de ville anvende. Drøftelserne om dette forslag brød imidlertid sammen på spørgsmålet om, hvordan man skulle komme videre efter overgangsperioden. Derefter opfordrede Rådet 7-10-1998 - 5- BILAG 2 (ECOFIN) den 11. marts 1996 Kommissionen til at udarbejde nye forslag til beskatning af energiprodukter. Det skulle ske ved at udbygge Fællesskabets nuværende regler om punktafgifter på mineralolie, så der blev udviklet en ny afgiftsordning omfattende alle energiprodukter. Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg har også argumenteret for en sådan fremgangsmåde. Kommissionen udarbejdede senere nye forslag, der skulle anvendes fra den 1. januar 1998. Forslagene skal styrke udbygningen af det indre marked og samtidig muliggøre indførelse af energiafgifter, der opfylder de enkelte medlemsstaters ønsker, bl. a. om afgiftsfritagelse for industrigrene, der anvender energien intensivt. Endvidere tager forslagene sigte på miljøbeskyttelse, udvikling af en bæredygtig transportpolitik og fremme af EU's konkurrenceevne. 10 Formålet med forslagene er at fastsætte minimums-afgiftsniveauer for en udvidet gruppe af energiprodukter. Det er imidlertid klart, at forslagene ikke er blevet udarbejdet med henblik på at lette indførelsen af nye egne indtægter. • • 10 1 ' C02-/cnergi-afgiftcn opfylder ekstcrnalitets-kriteriet, da forurening overskrider de nationale grænser. Afgiften kan derfor ses som et middel til at internalisere negative miljøeksternaliteter. På grund af de forskelle, der findes medlemsstaterne imellem med hensyn til udvikling og energiforbrug, vil en sådan afgift kun i ringe grad opfylde retfærdighedskriteriet11. Det vil også påvirke retfærdigheden i negativ retning, at der, som det også fremgår af Kommissionens oprindelige forslag, vil være mulighed for at fritage visse virksomheder/sektorer for afgiften, fordi de indfører energibesparende fornyelser. At tilsidesætte retfærdighedskriteriet vil imidlertid være noget sekundært, da det primære formål med en sådan afgift nødvendigvis må være at straffe dem, der forurener. Der er ikke sket nogen harmonisering af afgiftsgrundlaget, skønt der - i henhold til Kommissionens forslag til minimumsafgifter for energiprodukter - i fremtiden vil kunne opnås en betydelig harmonisering. Synligheds-kriteriet giver anledning til følgende kommentar: skønt det vil være muligt at udforme afgiftssystemet, så det bliver gennemsigtigt for EU-borgerne, vil muligheden af at afgiftsbelægge både mellem- og slutprodukter formodentlig gøre forbindelsen mellem afgiftsprovenu og finansiering af EU-budgettet mindre synlig. Hvad angår forbindelserne til fælles politikker klarer en C02/energi-afgift sig fint, da den er i overensstemmelse med EU's miljømålsætninger og Kommissionens forslag om fastsættelse af minimumsafgifter for energiprodukter i hele det indre marked. Kommissionen har også foreslået at anvende miljøafgifter som middel til at Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997b) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997c). Skøn foretaget af Kommissionen viser, at en skat på 10 USD pr. tønde ville give et provenu svarende til kun 0,79% af BNI i Frankrig , men derimod 3,08% af BNI i Luxembourg. Grækenland ville på denne måde bidrage med 2,45% af BNI, Irland med 1,93% af BNI og Storbritannien med 1,53% af BNI, jf. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), tabel 33. 7-10-1998 BILAG 2 formindske beskatningen af arbejde og derigennem fremme beskæftigelsen uden at gribe til uheldige budgetstramninger12. • Det er uvist, om afgiften vil kunne give et tilstrækkeligt stort og forudsigeligt provenu. Ifølge Kommissionens skøn vil en afgift på 10 USD pr. tønde give et provenu svarende til ca. en procent af EU's BNI, hvilket altså er nok til at finansiere en stor del af EU's nuværende og planlagte udgifter. Provenuet fra denne afgift vil dog nok være vanskeligt at forudsige, da den vil blive lagt på sektorer, hvis aktivitet varierer meget, i takt med de økonomiske konjunkturer. Desuden vil der muligvis ske et skift til andre energikilder i et sådant omfang, at det vil underminere provenuet fra denne indtægt og dermed gøre den mindre egnet som egen indtægt for EU. • • Ser man på effektivitet og omkostningseffektivitet er det vanskeligt at bedømme C02-afgiften. Afgiften kan opkræves i produktionsleddet, importleddet eller i forbindelse med det endelige forbrug/anvendelse. Det ville være mest effektivt at gøre det i produktions- og importleddet, men det vil i så fald ikke være muligt at fritage privilegerede sektorer. Indtil der foreligger konkrete, praktiske forslag, vil det være vanskeligt at bestemme de administrative omkostninger/fordele, men det må antages, at afgiften under visse omstændigheder vil kunne administreres effektivt. Flere medlemsstater har modsat sig denne afgift under henvisning til, at de ønsker at bevare deres internationale konkurrenceevne. For nogle af dem har det måske også spillet ind, at de ønsker al holde deres kulafgifter på et lavt niveau for derved at beskytte en række stærkt energiforbrugende indenlandske producenter. For at få internal iseret disse ekstemaliteter og samtidig begrænse miljøskaderne må der ske en koordinering af kulafgifterne med fælles afgiftsfritagelser for hele EU. Da energiafgifter hovedsagelig tjener allokeringsformål, vil de ikke virke særlig retfærdige, og desuden vil de virke degressivt for de forskellige medlemsstater. Men dette er af mindre betydning set i forhold til afgiftens primære formål. Hvis Rådet kunne nå til enighed om de komplicerede, grundlæggende problemer på dette område, hvilket ikke hidtil har været muligt, ville denne afgift formodentlig være en af de mest seriøse kandidater til at blive en virkelig EU-indtægt. 12 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1994a), s. 156, hvor disse spørgsmål drøftes, samt Drèze og Malinvaud (1994b). Hvis der virkelig blev opkrævet en EU-indtægt i form af en C02/energi-afgift, ville BNI-bidragene falde tilsvarende, og medlemsstaterne kunne lade dette komme økonomien til gode ved at sænke beskatningen af arbejde. 7-10-1998 Boks 1 Kriterium Retfærdighed -7 CO tf energi-afgift Opfyldelse af kriteriet BILAG 2 | I I Afgiften ville ikke virke særlig retfærdig, da der ville blive betalt forholdsvis mere i afgift i medlemsstater, der er afhængige af ældre og mere forurenende teknologi. Dette er imidlertid uundgåeligt i forbindelse med denne type afgift. Hvis der blev mulighed for at fritage visse virksomheder/sektorer fra afgiften, ville dette endvidere få uheldige fordelingsmæssige forureningsrelaterede ekstemaliteter kunne internaliseres gennem en afgift til EU. konsekvenser. Negative Harmonisering af grundlaget Findes ikke for øjeblikket. Synlighed for afgiftspligtige Forbindelsen mellem afgiften og EU's politikker kunne gøres synlig. Men da afgiften lægges på både slut- og mellemprodukter, vil noget af synligheden formodentlig gå tabt. Forbindelse til fælles politikker forbundet med Fællesskabets miljøpolitik og indsats Klart harmonisere skatter og afgifter. for at Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet En afgift på 10 USD pr. tønde olie kunne give en indtægt svarende til ca. y% af EU'S BNI. Men det er muligt, at udvikling bort fra forureningsintensive aktiviteter på længere sigt kan føre til faldende for følsomt over for indtægter. Endvidere er provenuet muligvis så det under en konjunktursvingninger, bliver utilstrækkeligt. Afgiften effektivt og kunne omkostningseffektivt. administreres lavkonjunktur vil 3. 2. Moduleret moms Den nuværende momsbaseredc indtægt udgør en vigtig finansieringskilde for EU- budgettet. Skønt reformer gennemført på grundlag af afgørelserne om egne indtægter fra 1988 og 1994 har afhjulpet visse uheldige træk ved afgiften i dens nuværende form, er der stadig en række alvorlige problemer, der må løses. Ikke desto mindre er der stadig en betydelig opbakning for at indføre en ny egen indtægt baseret på moms. I de seneste år er det først og fremmest Europa-Parlamentet, der har slået til lyd for indførelsen af en sådan indtægt, idet det i en betænkning fra 199413 gav en grundig redegørelse for spørgsmålet. lùiropa-Parlamentet går i betænkningen ind for, at den nuværende tredje og fjerde egne indtægt erstattes af en ny tredje indtægt baseret på momsen. Denne skulle bestå i, at der pålægges en bestemt momsprocent, hvis provenu går til EU, og som opkræves sammen med den nationale moms. Der ville således være en kombineret momssats svarende til summen af den nationale sats og EU-satsen. 1 betænkningen foreslås det også, at der indføres fælles satser, der skal gælde i hele Fællesskabet, men som differentieres efter varetype. For at opnå større retfærdighed mellem borgerne i medlemsstaterne foreslås det i betænkningen, at der skal være to momssatser, en lavere og en højere, f. eks. 1,5% og 13 Se Europa-Parlamentet (1994). Det skal dog understreges, at der også i Europa-Parlamentet er et vist forbehold over for moms som egen indtægt. I Europa-Parlamentets betænkning (1990) står der, at moms, der er blevet den vigtigste indtægtskilde, ganske vist har den fordel, at den anvendes på et næsten harmoniseret grundlag, men til gengæld har den alvorlige ulempe at være degressiv i forhold til enkeltpersoner og regioner. I fremtiden bør den derfor ikke indtage den fremtrædende plads, den har for øjeblikket, jf. Europa-Parlamentet (1990), del A, afsnit 16. 7-10-1998 BILAG 2 3%. Det foreslås endvidere, at afgiften skal betales af et harmoniseret momsgrundlag, og at fakturaer klart skal vise, at der er tale om en EU-afgift. Størrelsen af de to momskomponenter, hvoraf den ene altså opkræves til fordel for det nationale budget og den anden til fordel for EU's budget, skal fastsættes af henholdsvis det nationale parlament og EU. For borgerne/skatteyderne vil der således være en direkte forbindelse mellem de opkrævede beløb og EU-budgettet. Da bruttobidragene ifølge et sådant system muligvis ikke vil være retfærdige, foreslås der i betænkningen samtidig indført en udligningsordning baseret på BNI14. Den skulle gå ud på, at samtlige EUs budgetindtægter i et givet år fastsættes som en bestemt procentdel af EU's BNI. Hvis en medlemsstats samlede bidrag udtrykt i procent af dens BNI ved slutningen af året viser sig at være lavere (højere) end det fastsatte måltal, skal medlemsstaten yderligere indbetale (eller have refunderet) et beløb svarende til forskellen mellem de to tal. På den måde kunne systemet tage hensyn til særlige forhold i det enkelte land (regionaludvikling osv. ), og ordningen for egne indtægter kunne finjusteres for at sikre en retfærdig fordeling af bruttobidragene. • Beskatning i form af moms er generelt set degressiv. Mindre velstillede medlemsstater bidrager nemlig forholdsvis mere, da opsparingen udgør en mindre del af nationalindkomsten (kriteriet om vertikal retfærdighed er ikke opfyldt). Erkendelse af dette aspekt har ført til beskæring af momsgrundlaget og en reduktion af momsindkaldelsessatsen, og momsens andel af de samlede budgetindtægter er således faldet. • Det er vanskeligt at se, at momsbetalinger har forbindelse til en fælles EU-indtægt. Momsindtægter er landsspecifikke, og kriteriet om regional vilkårlighed er derfor formodentlig ikke opfyldt. • Gennemførelsen af denne skat som foreslået i Europa-Parlamentets betænkning fra 1994 kunne komme i konflikt med det nationale afgiftssystem og ikke mindst med nationale budgetprioriteter, medmindre der sikres en nøje koordination af de momsafgørelscr, der træffes på de to administrative niveauer. Del vil navnlig kunne være vanskeligt at Hl integreret en EU-afgift i den nationale momsafgift, ikke mindst på baggrund af forslagene om en minimumsmomsafgift i EU. Keen (1995) antyder imidlertid, at den kombinerede momssats (den nationale + EU's) måske nok er sat for højt, men at dette er et rent empirisk spørgsmål, der ikke kan afgøres på forhånd. 14 En udligningsmekanisme var allerede blevet foreslået, også af Europa-Parlamentet, i begyndelsen af 1980'erne, jf. Europa-Parlamentet (1984), artikel 73. 7-10-1998 BILAG 2 Harmoniseringen af momsgrundlaget er vidt fremskredet. Efter sjette momsdirektiv15 er der nu tale om en betydelig harmonisering, idet der ikke længere er mulighed for at ændre kurven af varer og tjenesteydelser, for hvilke minimums-momssatsen finder anvendelse. En afgift bestående af to særskilte afgiftssatser, en national sats og en EU-sats, vil utvivlsomt være yderst synlig for skatteyderne/borgerne og uden tvivl blive forstået som et bidrag til at mindske til EU-budgettet, hvilket vil være med demokrati underskuddet. • Afgiften vil formodentlig give et tilstrækkeligt stort provenu set i forhold til EU- budgettet. Men det private forbrug, der udgør den vigtigste del af momsgrundlaget, har en klar cyklisk karakter. Svingninger i privatforbruget er en af de væsentligste årsager til konjunktursvingninger. Hvis den nuværende tredje og fjerde indtægt erstattes med en momsindtægt af den foreslåede type, vil det utvivlsomt øge svingningerne i EU's budgetindtægter. Der skal mindes om, at den økonomiske tilbagegang i begyndelsen af 1990'erne i høj grad påvirkede EU's indtægter i den pågældende periode. • Nationale og EU-myndigheders anvendelse af samme afgiftsgrundlag vil betyde en reduktion af omkostningerne til håndhævelse og kontrol (sammenlignet med den situation, at der indføres en ny selvstændig skat) og desuden en begrænsning af skattesvig og skatteunddragelse. Den nationale momssats kommer til at ligge langt over EU-satscn, og dette skulle give medlemsstaterne den fornødne tilskyndelse til at for, at de afgiftspligtige betaler. De nuværende erfaringer med sørge momsopkrævningen siden den økonomiske tilbagegang har imidlertid vist, at håndhævelsen af bestemmelserne potentielt kan være et betydeligt problem. For at sikre, at de fiskale hindringer for gennemførelsen af det indre marked fjernes, fastsættes det i sjette momsdirektiv, at et definitivt momssystem bør baseres på, at leveres16. momsen betales Kommissionen har fremsat ideer til en minimumsmoms, der er forenelig med det oprindelsesbaserede system17, og som skulle afhjælpe nogle af de ulemper, der for øjeblikket kendetegner moms som indtægtskilde for EU. i den medlemsstat, hvor varen eller tjenesteydelsen EU-moms vil, hvis der bliver tale om et oprindelsesbaseret system, kunne være en seriøs kandidat til at blive en egen indtægt. Fordelene er, at den er synlig, hensigtsmæssig og vedvarende, selv om der må tages visse alvorlige forbehold. En af de største vanskeligheder har at gøre med afgiftens degressive karakter. Hvis det bliver nødvendigt at indføre korrektioner i form af BNI-relaterede udligningsordninger, vil noget af det 15 16 17 Se Rådets direktiv 91 /680/EØF. Se Rådets direktiv 91/680/EØF. Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1996) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997d). 7-10-1998 10 BILAG 2 attraktive ved afgiften forsvinde (f. eks. skatteydernes fornemmelse af, hvor stor en afgift de faktisk betaler, og dermed gennemsigtigheden). Boks 2 Kriterium Retfærdighed Moduleret moms Opfyldelse af kriteriet Trods ændringer af momsen vedbliver den at være en EU-indtægt med degressiv karakter. Ingen grænseoverskridende ekstemaliteter, men overgangen til oprindelsesbaseret moms går i retning af at gøre moms til en EU-skat. Ikke skattemålsætninger. fuldstændig forenelig med nationale Harmonisering af grundlaget Betydelig som følge af sjette momsdirektiv. Synlighed for afgiftspligtige Forbindelse til fælles politikker / nøj gra(j synlig, især hvis afgiften ved hver transaktion anføres sammen med den nationale moms, som de afgiftspligtige i forvejen kender. Forenelig med indførelsen af minimumsskatteregler i hele EU. Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet Provenuet vil formodentlig kunne blive tilstrækkelig stort, men være meget svingende. Systemet vil kunne administreres effektivt, men administrationsomkostningerne vil utvivlsomt stige i forhold til nu. 3. 3. Punktafgifter på tobak, alkohol og mineralolie Punktafgifter er skatter, der opkræves på produktion eller forbrug af visse bestemte varer. I EU drejer det sig om ganske la varer, nemlig tobak, alkohol og mineralolie. En af fordelene ved punktafgifter er, at de er lette at indføre og giver et tilstrækkelig stort provenu. For øjeblikket opkræver alle medlemsstater sådanne afgifter, men der er meget slor forskel på de satser, der anvendes. Skønt især tobaks- og spiritusafgifter betragtes som vigtige instrumenter i det enkelte lands socialpolitik, vil en del af provenuet muligvis kunne henføres til EU-niveau. For øjeblikket er punktafgiftssatserne underkastet minimumsregler i EU, men niveauet er så lavt, at det giver mulighed for store forskelle medlemsstaterne imellem, idet de som regel har valgt at anvende langt højere afgiftssatser. Punktafgifterne begrundes ofte i hensynet til folkesundheden, og de er derfor i høj grad udtryk for nationale socialpolitiske prioriteter. Europa-Parlamentet (1994) ser på dem på lignende måde, når det i sin betænkning omtaler dem som afgifter med et pædagogisk sigte. I betænkningen erkendes det også, at de ud fra et retfærdighedssynspunkt ville være uegnede som ny indtægter for budgettet. Punktafgiftsgrundlagels andel i BNI varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat. Hvis derfor medlemsstaternes bidrag fremkom ved at anvende en fælles sats på de nuværende faktiske punktafgiftsgrundlag, ville medlemsstaternes bidrag målt i forhold til BNI variere i modstrid med kriteriet om retfærdighed tilsvarende meget. Dette ville være medlemsstaterne imellem, og samtidig ville sådanne afgifter være degressive i forhold til forbrugerne (rygning er et klart eksempel). Denne degressivitet ligger imidlertid i designet og de politiske målsætninger for punktafgifter og skal ikke betragtes om en ulempe i denne sammenhæng. 7-10-1998 - l i- BILAG 2 Helt bortset fra disse provenubetragtninger anses beskatning af uønskede forbrugsvarer i stigende grad for at fremme målsætninger, der har at gøre med ressourceallokering. Forbrug af sådanne varer kan udgøre en alvorlig helbredsrisiko og således medføre forebyggelse og behandling af sygdomme. Desuden kan betydelige udgifter til punktafgifter på mineralolie anses for at tjene miljømål. Afgiftsgrundlaget, især for tobak og spiritus, er snævert. Provenuet fra afgifter på uønskede varer er karakteriseret ved lav elasticitet i forhold til BNI, men stor elasticitet i forhold til ændringer i punktafgiftssatser, da de varer, der svares afgift af, er ret pris-uelastiske18. Trods disse afgifters pædagogiske karakter er det naturligvis et spørgsmål, om det vil være hensigtsmæssigt at basere finansieringen af EU-budgettet på afgifter med afskrækkende virkning, især fordi forbruget af disse varer på længere sigt måske vil vise sig at blive faldende. EU's engagement i diskussionen om punktafgifter skyldes kravet om at sikre ubegrænset bevægelighed for punktafgiftsbelagte varer i det indre marked. For øjeblikket reguleres afgiftssatser og -strukturer i EU ved en række direktiver19. Heri fastsættes minimumssatser for hver produkttype og det bestemmes, hvilke produkttyper der skal afgiftsbelægges. Desuden forklares det, hvorledes afgiftsordningen skal gennemføres, og hvilke kriterier der gælder for indrømmelse af undtagelser eller præferentiel behandling. Dette har ført til en betydelig, men dog stadig ikke fuldstændig harmonisering af afgiftsgrundlaget. Særlig i forbindelse med mineralolie er der stadig mange undtagelser20. Kommissionen har, i forbindelse med det indre marked, foreslået afgiftsgrundlaget udvidet til at omfatte alle energiprodukter, hvilket ville imødekomme mange medlemsstaters ønske om at forfølge miljømæssige målsætninger som led i EU-initiativer21. For Kommissionen er det en politisk prioritet at få fjernet de hindringer for gennemførelsen af det indre marked, der skyldes indirekte beskatning22. • og forbrugere. Der Punktafgifter, især afgifter på uønskede varer, er degressive set i forhold til både være problemer med medlemsstater retfærdighedskriteriet, men det kan ikke betragtes som en afgørende ulempe, da det er uundgåeligt i forbindelse med sådanne afgifter. Endvidere afspejler forskelle i medlemsstaternes bidrag forskelle i satserne i de nationale afgiftsordninger. Også beskatning af mineralolie giver problemer i forhold til retfærdighedskriteriet som nævnt under punkt 3. 3. ville derfor • Henlæggelse af en del af punktafgiftsbeskatningen til EU-niveau ville blive fremmet i en situation, hvor det var nødvendigt at internalisere grænseoverskridende forureningseksternaliteter. Ix | (' SeBeggm. fl. (1997), s. 40. De tidligste stammer helt tilbage fra det oprindelige program for det indre marked, og de seneste vedrører harmonisering af punktafgifter på mineralolie, se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997b). Der er for øjeblikket i alt syv gældende direktiver om punktafgiftssatser og -struktur. 20 Mens der i henhold til EU-lovgivning om punktafgifter på mineralolie kræves én sats pr. produkt, kan medlemsstaterne anmode om at indføre eller opretholde reducerede satser eller undtagelser ud fra specifikke politiske overvejelser, jf. artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81/EØF. 21 22 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1995). Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997d), s. 5-7, 16 og 26, hvor der sker en drøftelse heraf. 7-10-1998 12- BILAG 2 • På den anden side vil der måske under en EU-ordning ikke i tilstrækkelig grad blive taget hensyn til den afgiftspolitik for tobak og spiritus, som de enkelte medlemsstater ønsker at føre, og det kunne indebære en overtrædelse af nærhedsprincippet. Hvis man ønsker at respektere lokale præferencer, bør man således helt klart lade disse afgifter være et anliggende for de nationale parlamenter. • Synligheden for skatteydere/borgere vil kun være beskeden. • Det er først og fremmest på mineralolieområdet, at der er forbindelse til fælles politikker, idet der her er et vist samspil med transport-, miljø- og energipolitikken. Desuden er der en - ganske vist svagere - forbindelse med målene for sundhed/forbrugerbeskyttelse. • Lav pris- og indkomstelasticitet lader formode, at provenuet fra disse afgifter er stabilt. Dertil kommer, at forbruget af sådanne varer ikke varierer cyklisk. Punktafgiftssatser ændres ret hyppigt for at justere for inflation eller opnå et større afgiftsprovenu til staten, men konsekvenserne af sådanne ændringer for provenuet kan ikke forudsiges med særlig stor nøjagtighed. • Harmoniseringen på EU-plan er ikke så fremskredet som på momsområdet, navnlig når det gælder afgiftssatsernes størrelse. • Administrations- og opkrævningsomkostninger vil blive betydelig højere end for de nuværende egne indtægter. Det kunne imidlertid nedsætte omkostningerne at basere sig på de nuværende administrative strukturer. De nationale myndigheders og EU's fælles udnyttelse af samme afgiftsgrundlag kunne også give anledning til konflikter i stil med dem, der opstår på momsområdet, jf. diskussionen ovenfor. Boks 3 Punktafgifter på tobak, spiritus og mineralolie B = r p = c = a m — e n c a n — ^ c a m» 11 m 11 niMPaBsea——m " m i » a i ™ a g : ^ m a = a a ^ » t r c = a 3 M « — ii i i i iniigattscM^B—oaaisaazsM Kriterium Retfærdighed Opfyldelse af kriteriet Provenuet af denne afgift vil måske nok ikke være fordelt særlig retfærdigt, men i betragtning af de pågældende varers art må dette hensyn komme i anden række. Harmonisering af grundlaget vidt fremskredet. Synlighed for skatteyderne Moderat/ringe. Forbindelse til fælles politikker Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet Afgiftsharmonisering forbundet med politikkerne for det indre marked. Selv om grundlaget er snævert, vil provenuet kunne blive betydeligt. Da indkomst- og priselasticiteten for tobak og spiritus er ringe, vil provenuet være stabilt. En EU-afgift vil sandsynligvis ikke medføre øgede opkrævningsomkostninger. Afgiftsunddragelse og bedrageri er et betydeligt problem på dette område, hvilket afspejler det normalt høje afgiftsniveau. i ii '' — • ' " • •". u — — —. i 7-10-1998 -13- BILAG 2 Problemel med punktafgifter er især, om de tager behørigt hensyn til retfærdigheds- aspektet. Skønt medlemsstaterne er velvilligt indstillede, når det drejer sig om at begrænse forbruget af uønskede varer og fremme miljømål, er de muligvis ikke villige til at dele fiskale instrumenter med andre instanser. 3. 4. Selskabsskat Det er flere gange blevet undersøgt, om selskabers indkomst kan anvendes som grundlag for en ny egen indtægt for EU23. Forslagene skal ses på baggrund af, at provenuet fra i de nationale budgetindtægter24, og at selskabsskatten er en vigtig komponent selskabsskatteprovenuet i føderative stater enten deles mellem forskellige administrative niveauer, eller fremkommer ved, at hvert niveau pålægger sin egen selskabsskat. Da det er overskuddet der beskattes, er det desuden naturligt, at de selskaber, der nyder godt af de nuværende politikker, også betaler for dem. I det foreliggende tilfælde forventes selskaberne i høj grad at opnå fordele både ved det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union, i første tilfælde gennem en udvidelse af hjemmemarkedet og i sidstnævnte tilfælde som resultat af prisgennemsigtighed og øget konkurrence. Set på den baggrund vil selskabsskatten ikke blot kunne give tilstrækkelig store indtægter også til EU-budgettet, men desuden være i overensstemmelse med praksis i de nationale skattesystemer. Keen (1995) peger på tre aspekter ved selskabsskattesystemerne i Europa. For det første er der de anvendte satser. Ifølge Albi m. fl. (1997) varierede disse i 1996 fra 28 % i Finland og Sverige og 33% i Storbritannien til 55,9% i Tyskland og 53,2% i Italien25. For det andet beskatningsgrundlaget, hvorpå satsen anvendes. Her udgør de mange forskellige bestemmelser og undtagelser, herunder bestemmelser om international beskatning, et kompliceret og uløseligt problem. Og for det tredje spørgsmålet om, i hvilket omfang selskabsskatten er integreret i lovgivningen om personlig indkomstskat, således at selskabsskatten måles i forhold til den personlige indkomstskat26. Han konkluderer, al der er store variationer medlemsstaterne imellem for så vidt angår alle tre aspekter, skønl der, som påpeget i Ruding-rapporten, i de seneste år har været en betydelig konvergens27. Den alvorligste hindring for, al selskabsskatten kan blive en egen indlægt for EU, er den store variation i beskatningsgrundlaget i EU. Dette er i forbindelse med selskabsskatten et virkelig alvorligt problem, mens lignende hindringer i forbindelse med andre potentielle indtægts-kandidater er af mindre betydning28. 23 24 25 26 27 2S Se f. eks. betænkningen fra Europa-Parlamentet (1990). En nyere grundig gennemgang af de pågældende emner findes i Albi m. fl. (1997). Ifølge Eurostat udgjorde disse i 1995 kun 1,6% af BNI i Tyskland mod hele 5,1% af BNI i Luxembourg. For EU-15 udgjorde de 2,4% af BNI. Samtidig svingede de fra at udgøre så lidt som 2,9% af de samlede skatteindtægter i Østrig til så meget som 11,6% i Luxembourg, mens de for EU-15 udgjorde 5,7% af de samlede skatteindtægter. Se Albi m. fl. (1997), graf 1, s. 39. Se Keen (1995), afsnit 3. 8, s. 64, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), kap. 7, s. 87-88. Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1992d), især kap. 8, s. 153-185. Bureau og Champsaur (1992) mener, at denno konvergens skyldes den lempeligere beskatning af kapitalindkomst, som europæiske regeringer indførte som svar på liberaliseringen og Integreringen af kapitalmarkederne i EU. Mintz (1996) gennemgår de mange forskellige selskabsskatteregler, der i 1994 var gældende i en række lande, herunder EU-lande. 7-10-1998 14- BILAG 2 forfatterne, al resultatopgørelsen kunne udgøre el Albi m. fl. (1997) undersøgte, hvorledes grundlagsproblemet eventuelt kunne løses, hvis selskabsskatten blev betragtet som en egen indtægt. Efter at have gennemgået potentielle indikatorer til måling af, hvor meget selskaberne gennem en sådan skat vil kunne yde til EU, konkluderer rimeligt beskatningsgrundlag. Endnu bedre ville det dog være at basere selskabsskatten på den i et selskab29. En sådan skat, der altså er det, der på "reelle" pengestrøm sclskabsskatteområdel svarer til en omkostningsbaseret skat, blev fundet attraktiv både fra et økonomisk og administrativt synspunkt. Spahn (1993) går også ind for denne ide30. Men selv i dette tilfælde er der dog en række betydelige vanskeligheder, der skal løses, før denne kandidat for alvor kan komme i betragtning. • Henføring af selskabsbeskatning til EU-niveau sker af flere grunde31. Da virkningen af selskabsskatten ikke har nogen helt specifik karakter, vil en vis centralisering på et højere administrativt niveau kunne være optimal. Selskabsskat betales altid i sidste instans af både forbrugere og producenter, hvis bopæl ikke nødvendigvis ligger inden for den pågældende skattemyndigheds jurisdiktion, således at indtægter tilfalder myndigheder uden for det land, hvor indkomsten opstår. • Dette gælder også for skatter, der pålægges aktionærer med bopæl i forskellige lande. Skal af udbetalt aktieudbytte betales af folk bosiddende uden for det land, hvis myndigheder pålægger den pågældende skat. Selskabsskattesatserne er faldet betydeligt i de senere år, hvilket skyldes både den internationale konkurrence om til udbudssiden. Medlemsstaterne ville muligvis kunne drage fordel af en forøgelse af selskabsskatten, men ingen af dem føler sig tilskyndet til at handle alene. En sådan politik ville imidlertid kunne fremmes ved, at staterne handlede i fællesskab på EU-niveau. investeringer og hensyn 29 30 31 Dette defineres som det samlede salg af virkelige varer og tjenesteydelser, herunder provenuet af salg af faste anlægsaktiver, efter fratrækning af salg af virkelige varer og tjenesteydelser og af lønninger, sociale sikringsbidrag og lignende. Se Spahn (1993). Se Begg m. fl. (1997), s. 26-29. 7-10-1998 - 1 5- BILAG 2 Der er alvorlige administrative vanskeligheder forbundet med gennemførelsen af denne skat, når multinationale firmaer benytter sig af interne afregningspriser eller undcrkapitaliscring32. Trods en ligger indsats transaktionerne i mange tilfælde uden for de nationale administrationers kontrol. for at styre denne praksis • Tilstedeværelsen af forskellige selskabsskattesystemer skader den økonomiske effektivitet samtidig med, at skattemæssig konkurrence i det indre marked kunne føre til fejlallokering af ressourcer. Med mobil kapital og immobil arbejdskraft vil der være en tendens til, at selskabsskatten fortrinsvis bæres af sidstnævnte, hvilket også taler for at henføre skatten til et højere administrativt niveau. Hvad angår den horisontale retfærdighed medlemsstaterne imellem: ikke nok med, at selskabsskatten kun i ringe grad afspejler bidragscvncn, den kan også føre til alvorlige forvridninger, når der anvendes interne afregningspriser. En selskabsskat ville ikke være synlig for borgerne som forbrugere, men kun som virksomhedsejere. Den ville derfor ikke opfylde borgernes krav om indsigt. Når det drejer sig om forbindelser til andre fællesskabspolitikker er det klart, at en sådan skat ville fremme integrationen inden for det indre marked. Lige som C02/energi-afgiften kunne den være med til at flytte skattebyrden væk fra arbejdet og således bidrage til bedre resultater på beskæftigelsesområdet. Provenuet af selskabsskatten er kendt for at være meget svingende. Som EU-indtægt ville den betyde varierende bidrag. De potentielle indtægter fra en selskabsskat ville utvivlsomt være tilstrækkelige33, og skatten kunne administreres af medlemsstaterne. Selskabernes praksis kunne imidlertid føre til skatteunddragelse og -bedrageri af betydeligt omfang. • • • Indførelse af en selskabsskat til EU ville være i overensstemmelse med Kommissionens opfattelse, at beskatning af arbejde bør erstattes af selskabsskat, idet dette vil være et middel til at øge beskæftigelsen. En af de største ulemper ved en ny egen indtægt i form af selskabsskat, er at der mangler et harmoniseret grundlag, og at det vil være vanskeligt at nå frem til et fuldt harmoniseret grundlag. Hvis der skulle skabes et harmoniseret grundlag, som adskiller sig fra de nationale, kunne det medføre øgede omkostninger til administration, håndhævelse og kontrol. Integrationen af selskabs- og personskatte- 32 33 "Thin capitalization" (spinkel kapitalstruktur) henviser til en praksis, hvor firmaer - for at drage fordel af den forskellige skattemæssige behandling af gæld og aktier i forskellige lande og af den betydelige skattelempelse på grund af rentefradragsretten - vælger at finansiere aktiviteter ved hjælp af gæld snarere end aktier, idet de samtidig kan skifte til et område med lempeligere beskatning. En virksomhed siges at have en spinkel kapitalstruktur, hvis forholdet gæld/aktier er forholdsvis højt. I betragtning af den forskelligartede beskatning af selskabers indkomst i medlemsstaterne kan denne praksis føre til en betydelig fejlallokering af ressourcer. Udtrykket er skabt af Devereux og Pearson (1989). Ifølge Europa-Parlamentet (1990) varierer den andel af selskabsskatteprovenuet, der i føderale OECD-lande tilfalder det højeste administrative niveau, fra 30% til over 100%. Hvis gennemsnittet på 64% overføres på EU- forhold, ville EU-budgettet få tilført ca. 65 milliarder ECU (1988-priser), hvilket er omtrent dobbelt så meget som de nuværende EU-indtægter, se Europa-Parlamentet (1990), del C, s. 21. 7-10-1998 16- BILAG 2 ordningcrnc i nogle medlemsstater gør også en sådan skat politisk mindre attraktivt, selv om delte ikke ville være noget problem, hvis det af Albi m. fl. (1997) og Spahn (1993) fremsatte forslag blev gennemført. Alt i alt er selskabsskatten ikke så velegnet, når den vurderes ud fra hovedkriterierne for egne indtægter. Boks 4 Kriterium Retfærdighed Selskabsskat Opfyldelse af kriteriet færdigvarer samt anvendelse af Selskabsskat beregnet på grundlag af overskuddet er generelt foreneligt med retfærdighedskriteriet, men grænseoverskridende køb af input og salg af interne afregningspriser gør det vanskeligt at placere en virksomheds overskud i en enkelt medlemsstat. I betragtning af internationaliseringen af produktionen er det berettiget at opkræve selskabsskat på EU-plan. Da stadig flere virksomheder opererer i mere end én medlemsstat, vil det være hensigtsmæssigt at foretage en harmonisering af selskabsskatten på et højere niveau. De mange forskellige selskabsskatteordninger er en hindring for fuld gennemførelse af det indre marked. Harmonisering af grundlaget Findes praktisk taget ikke. Synlighed for skatteyderne Ikke synlig for forbrugerne, begrænset synlighed for virksomheder. Skatten kunne præsenteres som et bidrag, virksomhederne yder til gengæld for de fordele, de har som følge af gennemførelsen af det indre marked. Forbindelse til fælles politikker Forbundet med gennemførelsen af det indre marked. Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet Selskabsskatten tegner sig for en væsentlig del af indtægterne på de nationale budgetter og vil derfor formodentlig kunne give et tilstrækkeligt stort provenu. Selskabsskatten er i høj grad cyklisk. Omkostningerne til opkrævning og kontrol, der kommer til at afhænge af, hvorledes EU's og de nationale beskatningsgrundlag defineres, vil blive betydelige. 3. 5. Beskatning af transportog telekommunikation Forslagel om al anvende beskatning af transport- og telekommunikationsydelser som en indtægtskilde for EU-budgettet blev fremsat af Begg m. fl. (1997)3* i et forsøg på at udnytte de muligheder, som det indre marked giver. På den ene side har den øgede integration og markedsliberaliseringen ført til stadig flere aktiviteter med tilknytning til transport og telekommunikation. På den anden side taler tilstedeværelsen af ekstemaliteter for at henføre nye afgifter til EU-niveauet, og reguleringen går i stadig højere grad i den retning. Et andet argument for denne type afgifter er udviklingen af EU-politikker, der skal forbedre forbindelserne mellem medlemsstaterne. Grundlaget for de her omhandlede afgifter er vej- og lufttransport samt telekommunikationsydelser, herunder eventuelt også tv-sprcdning, områder med hurtig økonomisk ekspansion. Begg m. fl. (1997) foreslår tre områder, der kan danne grundlag for beskatning af transport og telekommunikation. For det første telefon- og mobiltelefonydelser, for det andet vejtransport, et område hvor der allerede kan konstateres overbelastning, og for det tredje lufttransport, et område, hvor deregulering vil fremme yderligere vækst. 34 Se Begg m. fl. (1997), s. 43-46. 7-10-1998 -17- BILAG 2 Overbclastningcn af vej- og lufttransport peger i retning af, at prisen for disse ydelser i højere grad bør fastsættes i overensstemmelse med miljømål. Den tiltagende integration som følge af gennemførelsen af det indre marked og væksten i luftfartstrafikken viser, at det ikke er muligt umiddelbart at bestemme det endelige grundlag for en sådan beskatning. Skønt skatten ville blive henført til et højere administrativt niveau, ville det ikke være muligt at bestemme, hvor meget den enkelte medlemsstat bidrager med. Hvis man samtidig antager, at indkomst er positivt korreleret med luftfartsskat, ville skatten være progressiv set fra individets synspunkt. Telekommunikationsydelser er stærkt korreleret med BNI, og en skat på dem vil derfor ikke være uforenelig med retfærdighedskriteriet. Skatten ville ikke være synlig på, når det drejer sig om vejtransport, men mere i forbindelse med lufttransport. Den ville være klart synlig i forbindelse med telekommunikation. Forbindelsen mellem denne skat og de fælles politikker kommer navnlig til udtryk i fremme EU's transportdirektivernc og konkurrenceevne gennem modernisering af transport- og telekommunikations infrastruktur. initiativer, der sigte på at tager Telekommunikations- og transportydelser er allerede belagt med moms og/eller punktafgifter, Beskatningsgrundlaget er veldefineret, og harmoniseringen er allerede de facto fremskredet eller kan hurtigt blive det. • • • • • • • Trods den forventede kraftige vækst i transport- og telekommunikationsektoren, ligger det klart, at provenuet fra en skat på dette område kun vil kunne finansiere en del af EU-budgettet. Begg m. fl. (1997) anslår, at en lufthavnsskat på 15 ECU pr. passagerafgang ville give et provenu svarende til ca. 10% af EU's budget, mens en årlig gennemsnitsafgift pr. telefonlinje på 40 ECU kunne finansiere andre 10% af budgettet. • De administrative omkostninger ved opkrævning af disse skatter ville blive væsentlig transport og højere telekommunikation ville indebære indførelse ikke blot af én, men en hel familie af nye egne indtægter. end under det nuværende system. Beskatning af Det er muligt, at en skat på transport og telekommunikation i det lange løb vil modarbejde en forbedring af konkurrenceevnen. En anden ulempe kan være behovet for at indføre nye skatter samt at ændre de satser, medlemsstaterne for øjeblikket anvender. Skønt sådanne foranstaltninger vil være politisk kostbare at indføre, vil de måske kun støde på indvendinger i starten. Hvad angår harmonisering af grundlaget mangler der ikke meget for så vidt angår vej- og lufttransport, men på telekommunikationsområdet skal der gennemføres en vis harmonisering. 7-10-1998 et tilsvarende beløb. Der optræder lignende forhold på indtægtssiden: det land, der oppebærer tolden, er ikke nødvendigvis hjemland for de økonomiske beslutningstagere, der i sidste ende kommer til at bære byrden. Desuden knytter der sig betydelige begrebsmæssige og bogholderimæssige problemer til en definition af budgetbalancer. Ved beregningen af budgetbalancer er det nødvendigt at træffe talrige valg med hensyn til, hvilke poster der skal medtages blandt indtægts- og udgiftsstrømmene, og hvilke referenceperioder der skal benyttes (som eksempler kan nævnes betalings- eller transaktionsgrundlag, overskud fra tidligere år osv. ). Alt efter, hvilke valg der foretages, opnås der talrige lige gode definitioner af budgetbalancer, der til tider giver meget forskellige resultater21. Figur 4b EU's udgifter (eksl. Administration) moms-og BNI-bidrag (før UK-korrektionen) og de samlede betalinger til EU-budgettet (procent af BNI; gennemsnit for 1995-1997) "samlede udgifter ekski. administration". _ -(betalinger-fra EU-budgettet) _ _ Samlede betalinger tif-EU'budgettet I NL A UK S D Ikke desto mindre har størrelsen af nogle af disse uligevægte stået i centrum for drøftelserne i mange år22. Som en løsning blev der på Det Europæiske Råds møde i 1984 i 21 22 Der henvises til bilag 3 og til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's udgifter, budgetbalancer og medlemsstaternes relative velstand", som Kommissionens formand Jacques Santer den 13. oktober forelagde Ecofin-Rådet. De to definitioner, der benyttes i denne rapport, er definitionen med "det britiske nedslag" (det begreb, der benyttes ved beregningen af det britiske nedslag) og den operationelle definition (forskellen mellem alle kontante indbetalinger til og udbetalinger fra budgettet undtagen administrationsudgifter og udgifter med tilknytning til EU's øvrige institutioner). Selv om de største uligevægte absolut set er betydelige, er de meget mindre end de regionale budgetpositioner i medlemsstaterne opgjort i procent af BNI. En undersøgelse, der blev foretaget for nylig for GD XIX, viser, at det ved anvendelse af en definition af regionale budgetpositioner svarende til den, der som regel anvendes på forbindelserne mellem medlemsstaterne og EU's budget, kan påvises, at den gennemsnitlige negative budgetposition for en region i Norditalien er på næsten 4 procent af dens BNI, medens den gennemsnitlige positive balance for en syditaliensk region er på ca. 7 procent; der henvises til G. Pola (1998): "The Regional Incidence of a Central Budget - The Italian Case". 7-10-98 19 Fontainebleau indgået et kompromis. På mødet nåede man til følgende konklusioner: "Udgiftspolitikken er i det lange løb det vigtigste middel til at løse spørgsmålet om uligevægten på budgettet. Det er imidlertid blevet besluttet, at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand bærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering. "23 Henvisningen til udgiftspolitikken som middel til at korrigere budgetuligevægte afspejler den fremtrædende rolle, som udgiftsafgørelserne spiller ved fastlæggelsen deraf (der henvises til diagram 4a og 4b). At korrigere budgetuligevægte via ad hoc-mekanismer er i alt væsentligt det samme som at nægte at gribe direkte ind over for årsagerne til disse uligevægte. Figur 5 Neg. balancer for nogle medlemsstater (virkning af UK-rabat; % af BNI; UK før korrektion) 11995 H1997 »1999 I denne del af rapporten indeholder første afsnit en fornyet gennemgang af resultaterne af den korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige, som blev indført efter disse afgørelser. I marts 1998 gav fire medlemsstater, nemlig Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige, udtryk for, at deres negative balance efter deres egen opfattelse var for stor i forhold til deres velstandsniveau i henhold til Fontainebleau-aftalen. I rapportens andet afsnit gennemgås udviklingen i disse medlemsstaters balancer. 23 Der henvises til Det Europæiske råds møde i Fontainebleau, formandskabets konklusioner, Bulletin for De Europæiske Fællesskaber 6-1984. 7-10-98 20- BILAG2 • Opkrævning af denne indtægt vil uden større hindringer kunne ske på grundlag af den nuværende praksis. Skatteunddragelse og snyd med selvangivelserne er imidlertid et almindeligt problem i flere medlemsstater og vil vedblive med at være det i forbindelse med en eventuel EU-skat. Begg m. fl. (1997) diskuterer nogle forslag til udformning af en ny egen indtægt på grundlag af personlig indkomstskat. En af hovedkonklusionerne er, at hvis progressivitet er et af hovedmålene, og hvis man går ud fra, at 50% af budgetudgifterne finansieres af den progressive indtægt, så vil den heraf følgende progressivitetsgrad set i sammenhæng med Agenda 2000 måske blive for udtalt til at være politisk acceptabel38. Boks 6 Kriterium Retfærdighed Personlig Indkomstskat Opfyldelse af kriteriet Moduleret beskatning af forskellige indkomstkilder og indgreb i form af f. eks. personlige og andre fradrag har ført til betydelige forskelle i beskatningsgrundlaget, hvilket ville føre til horisontale skævheder (mellem enkeltpersoner og medlemsstater), hvis den blev gjort til en egen indtægt. På grund af EU-skatteydemes/arbejdernes immobilitet gælder de indkomstskatten ikke. traditionelle argumenter for en centralisering af Harmonisering af grundlaget Findes ikke. Synlighed for skatteyderne Meget synlig. Forbindelse med fælles politikker Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet ingen direkte forbindelse. Provenuet vil være tilstrækkelig stort og generelt stabilt. skønt varierende. Kun få ekstraomkostninger til administration af systemet og opkrævning af skatten. Afhængigt af systemets udformning vil omkostningerne til håndhævelse af reglerne og bekæmpelse af skatteunddragelse kunne stige. 3. 7. Kildeskat af renteindtægter Hvis bopælslandet adskiller sig fra det land, hvor den økonomiske aktivitet foregår, opstår der risiko for skatteunddragelse, hvilket især gør sig gældende i forbindelse med indkomst i form af renteindtægter og udbytte. I praksis betyder det, at forskelle i beskatningen af opsparing og kapitalindkomst fører til, at kapital flyttes til de områder, hvor skatten er lavest, hvilket kunne forårsage skadelig skattekonkurrence og betydelig fejlallokering af ressourcer. Beskatning på et højere administrativt niveau villle kunne begrænse sådanne ressourceallokeringsomkostninger <x So liogg m. fl. (1997), s. 23-24; do går ud fra, at EU-budgottot svaror til 1,27% af EU-15's BNI, og at 50% af udgifterne finansieres af den progressive indtægt: ud fra disse antagelser ville Portugal komme til at bidrage mod kun 0,47% af BNI, mens Luxembourg ville komme af med 2,07% af BNI, mens de øvrige medlemsstaters bidrag ville komme til at ligge mellem disse to yderpunkter. 7-10-1998 -21 - BILAG 2 I EU cr Luxembourg, Nederlandene og Danmark undtagelser, idet de ikke har nogen kildeskat på dette område. Alle de øvrige medlemsstater - med undtagelse af Belgien, Østrig, Finland og Sverige - opkræver ikke kildeskat af udlændinge. Efter fjernelsen af valutakontrollen betyder det, at udlændinge helt kan undgå skat ved at lægge deres opsparing i medlemsstater, hvor der ikke opkræves kildeskat. Opfordret af Rådet fremlagde Kommissionen den 20. maj 1998 et forslag til direktiv, der skal sikre en vis minimal beskatning af kapitalindkomst i form af renteindtægter i Fællesskabet39. Kommissionens forslag skal sikre en sådan minimal beskatning af renteafkast, der fra en medlemsstat betales til en modtager i en anden medlemsstat. Minimumssatsen foreslås sat til 20%, men medlemsstaterne kan vælge at anvende en højere sats, hvis de ønsker det. Medlemsstaterne kan vælge enten at tilbageholde denne kildeskat eller at meddele oplysninger om de pågældende renteindtægter til den medlemsstat, hvor den pågældende skatteyder har bopæl (i kommentarerne til forslaget kaldes dette "sameksistens-modellen"). Som det fremgår af det følgende danner forslaget ikke noget lovende grundlag for indførelsen af en ny egen indtægt for EU. • Den økonomiske effektivitet taler for at henføre denne skat til et højere administrativt niveau. • Det cr uklart, hvorledes denne skat forholder sig til retfærdighedskriteriet, og der foreligger ikke umiddelbart tilgængelige data til vurdering af dette aspekt. I princippet ville en sådan skat ikke betyde en tilsidesættelse af nævnte kriterium, da opsparings- og velstandsniveauet utvivlsomt er højt korreleret med indkomstniveau. • • Skatten ville være meget synlig for (en måske snæver gruppe af) skatteyderne. Beskatningsgrundlaget er ikke i tilstrækkelig grad harmoniseret. I nogle tilfælde tilbageholdes der kildeskal af rente og udbylte i forbindelse med investeringer i udlandet, i andre tilfælde tilbageholdes der kildeskat af sådanne indtægter fra investeringer i udlandet og hjemme. Eller der opkræves kildeskat af rente, men ikke af'udhytlc, eller omvendt. Også beskatningen af kapitalgevinstcr kan være forskellig. • Kommissionens forslag om en minimal kildeskat definerer ganske vist sådan skat40, men åbner samtidig, gennem beskatningsgrundlaget "sameksistens-modellen", mulighed for en skiften mellem de individuelle nationale grundlag. for en • Kommissionens forslag om en minimal kildeskat har stærke forbindelser til en række fælles politikker. Da selve ideen i en sådan kildeskat er direkte forbundet med liberaliseringen af kapital- og finansmarkederne og fjernelsen af valutakontrollen de seneste år er den et klart supplement til liberaliseringspolitikkerne, idet den sikrer, at V) 40 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1998). Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1998). artikel 4 og 5. 7-10-1998 22- BILAG 2 kapital ikke - i skattemæssig henseende - nyder urimelige fordele i forhold til den immobile arbejdsfaktor. Der foreligger ingen kvantitative skøn41, og det er umuligt at afgøre, om en sådan skat kunne give det fornødne provenu. Dertil kommer, at renteudsving og fluktuationer på kapitalmarkederne kunne gøre provenuet meget svingende og uforudsigeligt, især i perioder med hurtige strukturelle ændringer inden for finanssektoren, således som det er set de senere år Det er også muligt, at de finansielle institutioner udvikler nye instrumenter for at undgå skatten. Boks 7 Kriterium Retfærdighed Kildeskat af renteindtægter Opfyldelse af kriteriet p& grund af kapitalens mobilitet er skatten nødvendig for at sikre symmetrisk behandling af kapital og arbejde i skattemæssig henseende. Skønt dette taler for at henlægge skatten til EU-niveau, er det et spørgsmål, om den vil være forenelig med kriteriet om horisontal retfærdighed. Opsparingskvoten er korreleret med indkomstniveauet, så skatten kan anses for at være progressiv. Men dette er for øjeblikket kun en antagelse, da der ikke foreligger oplysninger om grænseoverskridende investeringer for de forskellige medlemsstater til vurdering af forslaget. positivt Harmonisering af grundlaget Ufuldstændig, skønt der er sket fremskridt i denne retning. Synlighed for skatteyderne Meget synlig. Forbindelse til fælles politikker Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet Forbundet med direktivforslaget om en minimal kildeskat. Den ville også udgøre et supplement til fjernelsen af valutakontrollen og liberaliseringen af kapital- og finansmarkederne, idet den sikrer, at kapital ikke i skattemæssig henseende behandles gunstigere end arbejde. Usikkert provenu, og dertil variabelt og uforudsigeligt. Opkrævning gennem pengeinstitutterne vil være enkelt og ekstraomkostninger. Indførelse af en fælles minimumsskat ville kræve oprettelse af et tilsvarende administrativt apparat til kontrol og håndhævelse af bestemmelserne. ikke medføre Formålet med Kommissionens forslag er dels at undgå skadelig konkurrence mellem nationale skattesystemer, hvilket ville kunne udhule beskatningsgrundlaget i nogle medlemsstater, dels at fjerne skattemæssige forvridninger og sikre overensstemmelse med reglerne for det indre marked. Forslaget blev derfor i sin tid ikke udarbejdet med henblik på at undersøge mulighederne for en potentiel ny egen indtægt. Ifølge forslaget er der kun ringe mulighed for at basere en ny egen indtægt på en sådan kildeskat, fordi den for det første kun gælder for udlændinge, der har renteindtægter fra en bestemt medlemsstat, og for det andet fordi "sameksistens-modellen" ville gøre det vanskeligt at opgøre beskatningsgrundlaget i tal. 41 Ifølge ét skøn, udarbejdet af Drèze og Malinvaud (1994), sektion 9. 2, s. 98, ligger det potentielle provenu på 1% af EU's BNI eller derover. Der er ingen tvivl om, at dette er nok til at dække en stor del af budgetbehovet. Forfatterne giver imidlertid ingen forklaring på, hvordan de er nået frem til dette tal. 7-10-1998 - 2 3- BILAG 2 3. 8. ECB-møntherregevinst Møntherregevinsten fremkommer på grund af centralbankens monopolstilling som udsteder af sedler og mønter, der udgør lovlige betalingsmidler. De tilsvarende passivposter forrentes ikke, eller - når det drejer sig om tvungne reserver - forrentes til under markedsrenten. Disse ikke-forrentede passivposter udgør pengebasen, hvis modstykke (beholdninger af statsobligationer og andre aktiver som f. eks. valutareserver) giver et afkast svarende til markedsrenten. Det således fremkomne overskud udgør hovedparten af centralbankens indtægter. I praksis svarer en skat på møntherregevinsten til en skat på ECB's eller de nationale centralbankers overskud. Møntherregevinsten tilfalder ikke direkte statskassen, men centralbanken, der så overfører en del af overskuddet til regeringen. Møntherregevinsten har været en vigtig indtægtskilde for statsbudgettet i flere medlemsstater i perioder med høj inflation og i lande med et reguleret finanssystem42. Efter konvergensperioden og de senere års kraftige fald i inflationen udgør møntherregevinsten nu kun en meget lille del af budgetindtægterne for praktisk alle medlemsstater. Dertil kommer, at det ikke uden videre kan antages, at centralbankens overskud automatisk overføres til staten, da centralbankerne i samtlige medlemsstater i de seneste år er blevet uafhængige af staten. Endelig er det sådan, at møntherregevinsten i fremtiden - ifølge reglerne i EU-traktaten - tilfalder Den Europæiske Centralbank (ECB) i kraft af dens monopolstilling som seddeludsteder. Denne indtægt vil blive uddelt til de deltagende centralbanker i forhold til deres kapitalindskud i ECB43 og dermed indirekte til medlemsstaternes regeringer. Skal en del af møntherregevinsten overføres til EU-budgettet, må der lægges skat direkte på de nationale centralbankers overskud. 42 43 Faglitteraturen indeholder mange skøn over det provenu, en skat på møntherregevinsten kan give. Se f. eks. de skøn, der er anført i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), tabel 32, s. 90. Gros (1990) skønner, at møntherregevinsten i 1982 udgjorde 5,86% af BNI i Portugal, mens det tilsvarende tal for 1993 lå på kun 0,80%. De tilsvarende tal for Grækenland er 3,39% og 0,90%, for Italien 1,45% og 0,75%, for Spanien 1,87% og 0,91% og for Tyskland 0,48% og 0,52%, se Gros (1990), tabel 7. 1, s. 165. Se også Rovelli (1994), hvor der findes yderligere og mere detaljerede skøn over møntherregevinstens grundlag og rolle i de offentlige finanser i flere medlemsstater. Endelig giver Buiter m. fl. (1998), tabel 10. 1, s. 183, den senest ajourførte beskrivelse af den rolle, som møntherregevinsten spiller i medlemsstaternes finanser i perioden 1985-1994. Se artikel 33 i Protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, knyttet til EU-traktaten. Heri hedder det: "ECB's nettooverskud overføres på følgende måde: (a) Et beløb, hvis størrelse fastsættes af Styrelsesrådet, og som ikke må overstige 20% af nettooverskuddet, overføres til den almindelige reservefond inden for en grænse på 100% af kapitalen, (b) Det resterende nettooverskud fordeles til indehaverne af kapitalandele i ECB i forhold til deres andel i den indskudte kapital. " 7-10-1998 -24- BILAG 2 • Møntherregevinsten hører hjemme på EU-niveau, da den hidrører fra den fælles monetære politik, der føres af ECB på et ikke-regionalt grundlag. I den henseende ville en indtægt baseret på møntherregevinsten ligne de traditionelle egne indtægter, der hidrører fra gennemførelsen af en fælles handelspolitik og anvendelsen af en fælles ydre toldtarif. Spørgsmålet om retfærdighed er ikke direkte relevant i det er mindre veludviklet i de foreliggende tilfælde. Hvis transaktionsteknologien fattigere lande, vil der muligvis være en vis degressivitet, da møntherregevinsten er en skat på kontantbeholdninger. Dette vil dog nok være af mindre betydning, da én og samme transaktionsteknologi vil blive anvendt i Den Økonomiske og Monetære Union. • • • • • Beskatningsgrundlaget er centralbankernes overskud. fuldstændig harmoniseret og er defineret som Behandlingen af medlemsstater, der ikke deltager i ØMU, udgør et særligt problem i overgangsperioden. For de lande, der ikke kommer til at deltage i en overskuelig fremtid, må man finde ud af, hvordan de kan bidrage gennem en tilsvarende skat. I så fald vil udnyttelsen af møntherregevinsten som en egen indtægt i praksis kunne blive ret kompleks. Skat på møntherregevinsten er ikke synlig for skatteyderne. En egen indtægt baseret på møntherregevinsten ville være enkel at administrere, ikke kræve megen administration og ikke blive genstand for bedrageri og unddragelse. Det er også muligt, at en sådan skat kunne tilføre EU-budgettet betydelige indtægter. Under normale forhold vil skatten på møntherregevinsten kunne sammenlignes med en skat på kontantbeholdninger eller inflationsraten og forholdet mellem beholdninger af kontantbeholdninger og BNI. Hvis prisstabilitet forstås som en inflationsrate på mellem 0 og 2%, og hvis det forudsættes, at pengebeholdningerne udgør ca. 10% af BNI, vil skatten på møntherregevinsten kunne give indtægter på mellem 0 og 0,2% af EU's BNI44. Men det er klart, at det vil kunne være en upålidelig og ustabil indtægtskilde, der vil kunne variere i transaktionsteknologien. følge af ændringer stærkt som information om omkostningerne ved EU og deres En af de væsentligste ulemper ved denne skat er, at den ikke er synlig for skatteyderne. Skønt den underliggende indtægtskilde, inflationen, er meget synlig, vil den ikke formidle finansiering. Da nogen transaktionsteknologien endvidere i stadig højere grad vil gøre det muligt at lægge kontantbeholdninger i rentebærende aktiver, vil beskatningsgrundlaget for slagskatten blive meget snævert i de kommende år. 4<\ For at nævne et andet eksempel anvender Rovelli (1994) et lignende grundlag til at vurdere størrelsen af møntherregevinst-indtægten ud fra antagelser om forskellige kombinationer af anfordringsindskud og nominelle rentesatser (der står for inflationen). Det vises, at en sådan indtægt vil kunne variere fra 0,004% af BNI til 0,3% af BNI, se Rovelli (1994), tabel 6, s. 41. 7-10-1998 -25 BILAG 2 Boks 8 Kriterium Retfærdighed Skat på møntherregevlnst Opfyldelse af kriteriet / ØMU vil det være umuligt at allokere møntherregevinsten til de enkelte medlemsstater. Harmonisering af grundlaget Fuldstændig; identisk i alle medlemsstater. Synlighed for skatteyderne som en implicit skat er skat på møntherregevinsten ikke synlig. Forbindelse til fælles politikker Provenuets tilstrækkelighed, effektivitet og omkostningseffektivitet Følger direkte af ØMU. Vil formodentlig kunne give en betydelig Indtægt, der dog vil være yderst ustabil, da den vil være afhængig af behovet for kontantbeholdninger, der igen er afhængig af de økonomiske konjunkturer. Skønt prisstabilitet i ØMU også ville sikre et stabilt grundlag for en sådan skat, ville pludselige ændringer i transaktionsteknologien og få i beskatningsgrundlaget til at skrumpe ind og gøre upålidelige og uforudsigelige. Administrationen ville være yderst simpel. Skatten ville kun implicere et meget lille antal "skatteydere'' (de nationale centralbanker), og udgifterne til håndhævelse og kontrol ville være minimale. realindkomsten kunne indtægterne 4. KONKLUSION Økonomisk teori giver en række kriterier for placering af skatteinstrumenter på de forskellige administrative niveauer i en føderal kontekst. Når det er afgjort, at visse skatter tilhører et højere administrativt niveau, kan en række sekundære kriterier anvendes til bestemmelse af, hvor egnede de pågældende skatteinstrumenter er som egne indtægter for EU. Diskussionen i dette bilag har vist, at mens flere skatter kan anses for at være forenelige med de økonomiske kriterier, så opfylder ingen af dem fuldt ud de sekundære kriterier. Nogle af kandidaterne klarer sig bedre end andre ud fra visse kriterier, men hvis EU's budget fuldt ud skulle finansieres af nye egne indtægter ville det vise sig, at ingen af dem i tilstrækkelig grad opfylder alle kriterierne. Dette afspejler, at undersøgelsen tager stilling til de enkelte kriteriers relative betydning ved vurderingen af hver kandidats præstation. I tabel 1 sammenfattes vurderingen af hver indtægts-kandidat, rangordnet efter kriterierne i de tre undersøgelser, der nævnes i tabellen, og som der er henvist til i hele bilaget. Der er tale om en rangordning. Tallene 1 og 8 angiver således henholdsvis den højest og lavest vurderede blandt de otte kandidater. Ens pointtal angiver, at de pågældende kandidater i samme grad opfylder det specifikke kriterium. I modsætning til de andre her omhandlede undersøgelser fremhæver Spahn (1993) fordele og ulemper ved de forskellige forslag uden af rangordne dem45. Det fremgår klart, at en momsafgift kunne være et attraktivt forslag til en egen indtægt. Dette forslag placeres som nummer 2 i to af 45 Se Spahn (1993), særlig afsnit 5 (Konklusion), s. 580-581. 7-10-1998 26- BILAG 2 dc tre undersøgelser, der indgår i tabellen, og støttes også kraftigt af Europa-Parlamentet i dets betænkning Europa-Parlamentet (1994). Som tidligere nævnt har Kommissionen også støttet en C02/encrgi-afgift. Denne mangel på konsensus afspejler en række mere fundamentale vanskeligheder på nuværende stadium af den europæiske integration. Tabel 1 Rangordning af kandidater til nye egne indtægter i tre undersøgelser CCtøenergi-afgift Moduleret moms Punktafgifter på tobak, spiritus og mineralolie Selskabsskat Skat på transport og telekommunikation Personlig indkomstskat Kildeskat af renteindtægter!1) Skat på ECB's møntherregevinst Europæisk Økonomi® Beggm. fl. <3> Keen<4> 2/3 2 1 3/4 6 1 8 - foraligger ikke; (1) der hanvises her ikke til det forslag, som Kommissionen forelagde for nylig, Jf. Kommissionen tor De Europæiske Fællesskaber (1998) KUde: (2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a): tabel 31, s. 85, linjen med "samlet vurdering"; (3) Begg m. fl. (1997): tabel 6. 1, s. 51; (4) Keen (1995): tabet 3. 14, s. 81. Det cr klart, at indførelsen af nye egne indtægter er mulig, men vil kræve megen forberedelse af alle involverede parter. Det er langt fra sikkert, at indførelse af nye egne indtægter med det formål alene at styrke den finansielle autonomi vi i være tilstrækkeligt. Hvis andre, måske bredere politiske betragtninger taler for det, kunne nye egne indtægter måske indføres som led i en mere omfattende reform. Endelig fremgår det af denne undersøgelse, at der nok ikke kan findes én skat, der alene opfylder samtlige kriterier for at blive en ny egen indtægt for EU. En mere lovende mulighed er, at positive træk ved flere forskellige indtægter tages i betragtning ved udformningen af grundlaget for nye egne indtægter i fremtiden. Dette vil muligvis kunne indebære mere fundamentale ændringer af EU's system af egne indtægter, hvor indførelsen af nye indtægter kun vil være ét element. En mulighed på mellemlang sigt kunne være at indføre en moduleret momsafgift med øget synlighed, på linje med det system, der foreslås i Europa-Parlamentets betænkning (1994). På længere sigt, hvor det utvivlsomt vil være cl vigtigt mål at styrke den finansielle autonomi, viser der sig flere alternativer. Skat på ECB's møntherregevinst, en eller anden form transport og telekommunikation vil realistisk set kunne blive egne indtægter, forudsat at integrationen i EU videreføres. Mindre lovende ser det ud for en ny egen indtægt baseret på enten selskabers indkomst eller personlig indkomst. Hvis udviklingen inden for miljø- eller for kildeskat af renteindtægter, punktafgifter og skat på 7-10-1998 -27- BILAG 2 transportpolitikken krævede indførelse af særlige skatter på disse områder, kunne provenuet fra dem passende overføres til EU-budgettet og dermed styrke den finansielle autonomi. References Albi, E. , R. Paredes and E. Corona (1997): "Corporate Tax as a Possible Fifth Own Community Resource: How Much Harmonisation is Necessary?", study XIX/B1/9602 prepared for the Commission of the European Communities DG-XIX, June. Begg, I. , N. Grimwade and P. Price (1997): The Own Resources of the European Union: Analysis and Possible Developments", Report prepared for the Directorate-General for Research of the European Parliament, Draft 19m August 1997. Buchanan, J. (1950): "Federalism and Fiscal Equity", American Economic Review, 50. Buiter, W. , G. Corsetti, P. Pesenti (1998): Financial Markets and European Monetary Cooperation The Lessons of the 1992-93 Exchange Rate Mechanism Crisis, Cambridge University Press. Bureau, D. and P. Champsaur (1992): "Fiscal Federalism and European Economic Unification", American Economic Review, Papers and Proceedings, May. Commission of the European Communities (1989): Proposal for a Council Directive on a Common System of Withholding Tax on Interest Income, COM(89) final, Official Journal of the European Communities, C 14906. Commission of the European Communities (1992a): "The Climate Challenge Economic Aépects of the Community's Strategy for Limiting CO? Emissions", European Economy no. 51, May. Commission of the European Communities (1992b): "The Economics of Limiting C02 Emissions" European Economy Special Edition no. 1. Commission of the European Communities (1992c): The System of Own Resources, COM (92) 81 final, March 10. Commission of the European Communities (1992d): Report of the Committee of Independent Experts on Company Taxation, March. Commission of the European Communities (1993a): "Stable Money - Sound Finances Community Public Finance in the Perspective of EMU", European Economy no. 53. Commission of the European Communities (1993b): The Economics of Community Public Finance", European Economy, Reports and Studies, no. 5. Commission of the European Communities (1994a): Growth, Competitiveness, Employment The Challenges and Ways Forward into the 21st Century, White Paper, Luxembourg. Commission of the European Communities (1994b): "Applying Market Principles to Government Borrowing; Growth and Employment, The Scope for a European Initiative", European Economy, Reports and Studies, no. 1. Commission of the European Communities (1995): Amended Proposal for a Council Directive Introducing a Tax on Carbon Dioxide Emissions and Energy, COM (95) 172 final, May 10. Commission of the European Communities (1996): A Common System of VAT A Programme for the Single Market, COM (328) final, July 22. Commission of the European Communities (1997a): "Budget Contributions, EU Expenditure, Budgetary Balances and Relative Prosperity of the Member States", paper prepared by DG-XIX and forwarded to the Ecofin Ministers by President Santer for their October 13 meeting. 7-10-1998 -28- BILAG 2 Commission of the European Communities (1997b): Proposal for Council Directive 97/30/EC Restructuring tho Community Framework for the Taxation of Energy Products, Working Paper XXI/1055/97-EN. Commission of the European Communities (1997c): Proposal for Council Directive Restructuring the Community Framework for the Taxation of Energy Products, COM (97) 30 final. Commission of the European Communities (1997d): Action Plan for the Single Market, Communication of the Commission to the Council, CSE (97)1 final, June 4. Commission of the European Communities (1997e): "A Package to Tackle Harmful Tax Competition in the European Union", COM (97) 564 final, November 5. Commission of the European Communities (1998): Proposal for a Council Directive to Ensure a Minimum of Effective Taxation of Savings Income in the Form of Interest Payments within the Community, COM (1998) 295 final, March 4; and Official Journal of the European Communities, C 212, July 8,1998. Council Directive 91/680/EEC of December 16, 1991, Supplementing the Common System of Value Added tax and Amending Directive 77/388/EEC with a View to the Abolition of Fiscal Frontier, Official Journal of the European Communities L 37, December 31,1991. Courchene, T. (1993): "Reflections on Canadian Federalism: Are there Implications for European Economic and Monetary Union?", in Commission of the European Communities (1993b). De Grauwe, P. and L. Papademos (éd. ): The European Monetary System in the 1990s, CEPS and Bank of Greece, Longman. Devereux, M. and M. Pearson (1989): Corporate Tax Harmonisation, Institute of Fiscal Studies Report Series no. 35, Institute of Fiscal Studies, London. Devereux, M. (éd. , 1996): The Economics of Tax Policy, Oxford University Press. Drèze. J. and E. Malinvaud (1994): "Growth and Employment: The Scope for a European Initiative", in Commission of the European Communities (1994b). Ecofin Council (1997): Conclusions of the Ecofin Council Meeting on 1 December 1997 Concerning Taxation Policy, Official Journal of the European Communities 98/C 2/01. European Communities Court of Auditors (1998): "Bilan du Système des Ressources Fondées sur la TVA et le PNB", draft, Spring. European Parliament (1984): "Draft Treaty Establishing the European Union", Rapporteur A. Spinelli, February. European Parliament (1990): "Interim Report of the Committee on Budgets on the Financing of the European Community", Rapporteur Joan Colom I Naval, A3-0317/90. European Parliament (1994): "Draft Report on a New System of Own Resources for the European Union", Rapporteur Horst Langes, Committee of Budgets, A3-0000/94. Gros, D. (1990): "Seigniorage and EMS Discipline", chapter 7 in De Grauwe and Papademos (éd. ). Keen, M. (1995): "Objectives and Criteria of the Community's Fifth Own Resource", study prepared for the Commission of the European Communities DG-XIX, Final Report, December. MacDougall, D. (1977J: Report of the Study Group on the Role of Public Finance in European Integration, vol. I and II, Commission of the European Communities, Economic and Financial Series. Mintz, J. (1996): The Corporation Tax", chapter 4 in M. Devereux (éd. , 1996). Padoa-Schioppa, T. (1987): Efficiency, Stability and Equity A Strategy for the Evolution of the Economic System of the European Community, Report of a Study Group Appointed by the Commission of the European Communities, and Presided by T. Padoa-Schioppa, H/49/87. Rovelli, R. (1994): "Reserve Requirements, Seigniorage and the Financing of the Government in an Economic and Monetary Union", in Commission of the European Communities (1994b). 7-10-1998 - 2 9- BILAG 2 Spahn, B. (1993): T he Consequences of Economic and Monetary Union for Fiscal Federal Relations in the Community and the Financing of the Community Budget", in Commission of the European Communities (1993b). Verbeke, A. , W. Winkelmans, H. Haralambides, A. van Klink and A. Veenstra (1998a): "Empirical Estimation of the Final Destination of Goods Imported through the Major European Gateways, Final Report - Partim Antwerp", March 11. Verbeke, A. , W. Winkelmans, H. Haralambides, A. van Klink and A. Veenstra (1998b): "A Calculation of the Rotterdam Effect", February. Wildasin, D. (1990): "Budgetary Pressures in the EEC: A Fiscal Federalism Perspective", American Economic Review, Papers and Proceedings, May. V V V 7-10-1998 BILAG 3 Budgetbalancebegrebet og beregning af budgetbalancerne 1. INDLEDNING Budgetbalancer1, dvs. forskellen mellem en medlemsstats bidrag til EU's budget og EU's udgifter i den pågældende medlemsstat, ses ofte som en simpel måde, hvorpå man med et enkelt tal kan vise de økonomiske nettofordele ved at være medlem af EU. Kommissionen har igen og igen advaret mod en sådan forenklet og vildledende metode, som ikke viser den reelle balance mellem fordelene og ulemperne ved at være med i EU2. I dette bilag gennemgås metodeproblemerne i forbindelse med beregningen af budgetbalancerne kort. I afsnit 2 behandles vanskelighederne ved beregning og fortolkning af budgetbalancerne; for budgetbalancerne, der er baseret på forskellige definitioner af udgifter og bidrag; og i afsnit 4 forklares de to vigtigste definitioner - aktlonsbalance og balance à la UK- kompensation - som benyttes i rapporten. alternative beregningsmetoder 3 drøftes afsnit i 2. PROBLEMER MED BUDGETBALANCEBEGREBET3 Budgetbalancer er på trods af deres besnærende enkelhed vildledende eller i hvert fald utilstrækkelige, hvis man ønsker at gøre op, hvad en medlemsstat har ud af EU- medlemskabet. Budgetstrømmene viser ikke alle de fordele, som EU-medlemskabet giver. EU- medlemskabet, der medfører fordele af både finansiel og ikke-fmansiel art såvel som forpligtelser, har en ikke-økonomisk dimension, der i betydning langt overskygger de rent økonomiske aspekter. Eksempelvis kan fordelene ved at forfølge fælles mål, såsom liberalisering af handelen og europæisk økonomisk integration, ikke bedømmes alene på grundlag af budgetstrømme. Desuden kommer udbetalinger fra budgettet ikke kun modtagerne til gode, men gavner også andre medlemsstater gennem modsatrettede strømme. Typiske eksempler herpå er strukturfondene og de eksterne udgifter, hvor Budgetbalancer kaldes ofte nettobalancer. Termen budgetbalancer, som i denne rapport foretrækkes frem for nettobalancer, er mere rammende, for det første fordi begrebet balance i sig selv viser, at der er tale om en forskel, og for det andet fordi det er overflødigt at karaktierisere budgetpositioner som netto eller brutto. Det, begrebet specifikt skal angive, er forskellen mellem bidrag til og indtægter fra EU-budgettet. Disse spørgsmål blev nøje gennemgået i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's udgifter, budgetbalance og medlemsstaternes forholdsmæssige velstand", som formanden for Kommissionen, Jacques Santer, fremlagde for Rådet (Økofin) den 13. oktober 1997. Dette afsnit er hovedsagelig baseret på de argumenter, der blev fremsat i et Økofin-dokument fra 1997; se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): op. cit. , fodnote 2, del 4, s. 7-9. 7-10-1998 - 2- BILAG 3 gennemførelsen af projekter ofte giver anledning til køb af varer og tjenesteydelser i andre medlemsstater. Der er mindst tre grunde til, at budgetbalancer, der beregnes på den traditionelle måde, ikke giver et præcist billede af fordelene ved EU-medlemskabet: • • • For det første viser budgetbevægelserne ikke de positive eksterne effekter, der følger af EU's politikker. For landbrugspolitik, strukturforanstaltningerne og de eksterne udgifter ikke kun de direkte modtagere, men giver anledning til spredningseffekter på tværs af landegrænserne; eksempel gavner den fælles for det andet er det ofte svært at identificere, hvem der i sidste ende nyder godt af EU's udgiftspolitikker. For eksempel kan udgifter til eksportrestitutioner under den fælles landbrugspolitik registreres som udbetalt til den medlemsstat, som varerne eksporteres fra, mens de endelige modtagere er producenter i andre medlemsstater; forskningsudgifterne, hvor multinationale konsortier f. eks. anmoder om, at EU's udbetalinger foretages til ét af medlemmerne af konsortiet eller til en bankkonto i Belgien eller Luxembourg, medfører lignende vanskeligheder; og sådanne Overførsler betalinger medfører. for det tredje er EU's budgetudgifter meget forskelligartede, og sammenligninger af de samlede modtagne beløb har ofte en begrænset værdi, når man skal vurdere den "nytte", i strukturforanstaltningerne øger de ressourcer, der er til rådighed i modtagerlandet, med nøjagtig det beløb, overførslen lyder på (selv om der ofte vil være tale om en betydelig spredningseffekt, når disse midler senere bruges); på den anden side øger betalinger af administrationsudgifterne) kun de ressourcer, der er til rådighed i modtagerlandet, med en del af det samlede beløb (den værditilvækst, der er skabt i det pågældende land). Mellem disse to yderpunkter finder man forskellige kategorier af udgifter med forskellige grader af "nytte" for modtageren, hvilket både gør det vanskeligt helt at udelukke visse former for udgifter og at inddele udgifterne i brugbare kategorier. tjenesteydelser varer som køb stor (en del led for og af 3. PROBLEMER MED BEREGNING OG FORTOLKNING: ALTERNATIVE DEFINITIONER AF BUDGETBALANCER I dette afsnit drøftes nogle vigtige defmitionsproblemer, som begrænser og ofte underminerer pålideligheden af simple mål for budgetbalancer. For at kunne beregne budgetbalancerne er det nødvendigt at tage stilling til fire hovedspørgsmål: i) hvilke poster der skal medtages ved beregningen af medlemsstaternes indbetalinger til EU's budget ii) hvilke poster der skal medtages ved beregningen af EU's udgifter i hver enkelt medlemsstat iii) anvendelsen af kasseregnskabsdata i modsætning til periodiseringsdata (problemet er, hvordan man medregner fremførsel af ubrugte balancer fra tidligere år), og 7-10-1998 BILAG 3 iv) muligheden for at tilpasse det sæt af budgctbalancer, man når frem til, så de sammenlagt udgør nul. Med hensyn til Indbetalingerne til EU's budget må man tage stilling til, hvilken behandling af told og landbrugsafgifter (traditionelle egne indtægter) der er mest hensigtsmæssig. Der er afgjort gode argumenter for at udelukke dem helt fra beregningerne, da disse bidrag er et resultat af fælles politikker, og de typisk tilhører et højere myndighedsniveau og ikke den region eller stat, som opkræver dem. Selv om dette måske formelt er korrekt, foretrækkes det ofte at finde en måde, hvorpå man kan medregne dem, så beregningen afspejler den faktiske situation med et afbalanceret budget. Medregningen kan enten foretages på grundlag af de faktiske pengestrømme eller ved at omfordele det samlede provenu af de traditionelle egne indtægter på hver enkelt medlemsstat efter en given nøgle (f. eks. efter deres andel af EU's BNI). Behandlingen af de traditionelle egne indtægter i kompensationsordningen for UK er interessant. Da beregningen af kompensationen tager udgangspunkt i UK's andel af de kombinerede moms- og BNI-indbetalinger4, tager ordningen implicit hensyn til de traditionelle egne indtægter, men omfordeler dem mellem medlemsstaterne i forhold til deres kombinerede moms- og BNI-indbetalinger (hvilket som vist andetsteds i rapporten ikke adskiller sig ret meget fra at omfordele dem efter en regulær BNI-nøgle). De udgifter, EU afholder i medlemsstaterne, skal pr. definition være lavere end EU's i tredjelande, har afgjort betydelige samlede udgifter. De udgifter, EU afholder spredningseffekter for på medlemsstaterne og udbetales ofte direkte til EU-statsborgere. Det ville imidlertid være ulogisk - og i praksis næsten umuligt - eksplicit at henføre dem under én bestemt medlemsstat. Desuden er der nogle mindre poster, som det af praktiske årsager også er næsten umuligt at fordele på de enkelte medlemsstater (f. eks. overførsler vedrørende EU's andel af Den Europæiske Investeringsfonds kapital og EU-tjenestemænds udgifter i forbindelse med tjenesterejser). De resterende udgifter omtales normalt som "fordelte udgifter"5 og udgør ca. 94% af de samlede udgifter. Mens der er bred enighed om at udelukke ovennævnte poster, er der uenighed om behovet for at foretage andre justeringer. Det mest omdiskuterede spørgsmål er medtagelsen af administrationsudgifter. Argumenterne for at medtage denne post bygger på, at EU's udgifter som nævnt i begyndelsen af dette bilag er meget forskelligartede. Den delmængde af de fordelte udgifter, som ikke omfatter administrationsudgifter, kaldes i EU-terminologi Det gøres på den indviklede måde, at man først beregner andelen på grundlag af momsmekanismen fra før 1988, hvorefter ændringen med hensyn til den nuværende mekanisme (den såkaldte "fordel for UK under det nye system"; se bilag 4) lægges til eller trækkes fra. Definitionen af fordelte udgifter i forbindelse med kompensationen for UK er fastlagt i "Method of Calculation, Financing, Payment and Entry in the Budget of the Correction of Budgetary Imbalances in Accordance with Articles 4 and 5 of the Council Decision on the System of the Communities' Own Resources", Rådet for Den Europæiske Union, 5455/94, 9. marts 1994, kapitel IV. 2. 7-10-1998 - 4- BILAG 3 "fordelte aktionsudgifter"6 og udelukker de poster, der optræder i del A i EU's budget, og de øvrige EU-institutioners udgifter. Den definition af budgetbalancen, der beregnes på grundlag af dette udgiftsbegreb, kaldes her den aktionsbudgetbalancen. Nogle medlemsstater foretager og offentliggør skøn over budgetbalancen, der er baseret på en endnu snævrere definition af udgifter, som kun medtager de pengestrømme, som går gennem statskassen (og som finansministerierne let kan identificere). Denne definition af udgifter udelukker ikke blot administrationsudgifter, men også alle de udbetalinger, som EU-institutionerne foretager direkte til de endelige modtagere (f. eks. forskningskontrakter, tilskud og støtte som led i forskellige såkaldte "interne politikker" osv. ). Kasseregnskabs- og periodiseringsdata er sommetider vidt forskellige. Specielt betyder behovet for at justere alle medlemsstaternes moms- og BNI-bidrag og tallene for kompensationen til UK på grundlag af pålidelige statistiske oplysninger, som foreligger med stor forsinkelse, at ikke ubetydelige betalinger - i begge retninger - kan foretages uden for referenceåret. Den største forvridning skyldes imidlertid, at der findes ubrugte saldi fra de foregående år, som varierer meget fra år til år. For eksempel var der i 1995 et usædvanligt stort overskud ved årets udgang (9,2 mia. ECU), som viste sig at være over dobbelt så stort som det ubrugte overskud ved udgangen af 1996 (4,4 mia. ECU). Det betyder, at alle medlemsstaternes budgetbalancer for 1996 på grundlag af kasseregnskabstallene i alt lå ca. 5 mia. ECU højere på grund af udsvinget i størrelsen af det ubrugte overskud. En sådan virkning kan sammenligningen af budgetbalancetal lene for forskellige år betydeligt. forvride Den definition af budgetbalancen, som bruges ved beregningen af kompensationen til UK, fjerner problemet med ubrugte overskud. Da beregningen af balancen er baseret på forskellen mellem andelen af bidragene til EU's budget og andelen af EU's udgifter ganget med EU's samlede udgifter, forudsætter beregningen implicit, at summen af alle indbetalinger til EU's budget hvert år er lig med summen af EU's udgifter. En fastsættelse af, al summen af alle budgclbalanccrnc skal være nul, foreslås ofte som en måde, hvorpå man kan fokusere debatten på spørgsmålet om fordelingen inden for EU: hvad et land "betaler" netto må "modtages" netto af et andet land. De ujusterede tal beløber sig imidlertid ikke til nul, når de lægges sammen. De beløber sig til et negativt tal svarende til de ikke-fordelte udgifter (hovedsagelig de udgifter, der afholdes uden for EU). Det anføres, at dette resulterer i, at medlemsstaterne påstår, at de har overført økonomiske ressourcer, der har forladt EU, til andre partnere. Man kan justere budgetbalancerne, så de tilsammen beløber sig til nul, på en række forskellige måder, som uundgåeligt medfører andre forvridninger og gør det svært at sammenligne budgetbalancerne fra år til år. De to mest anvendte metoder består i enten at 6 Aktionsudgifterne er i artikel 19, stk. 1, i finansforordningen af 21. december 1977 (EFT nr. L 356 af 31. 12. 1977) defineret som Kommissionens udgifter til politikker, der indgår i budgettets del B. 7-10-1998 - 5- BILAG 3 rcduccre bidragene til EU's budget, så de svarer til de fordelt udgifter (og holde hver enkelt medlemsstats relative andel konstant), eller øge de fordelte udgifter, så de svarer til det faktiske niveau for betalingerne. Den første metode forudsætter implicit, at de ikke- fordcltc udgifter fordeles mellem medlemsstaterne i forhold til deres bidrag til EU's budget; den anden forudsætter, at de ikke-fordelte udgifter fordeles i samme forhold som de fordelte udgifter. Desuden reducerer begge metoder hver af budgetbalancernes samlede størrelse (og summen af den absolutte værdi af alle balancerne). Den metode, der ligger til grund for beregningen af kompensationen til UK - som er baseret på forskellene mellem andelene af bidragene og andelene af udgifterne - giver en række budgetbalancer, som i alt beløber sig til nul. Implicit forudsætter dette, at de ikke- fordelte udgifter fordeles i samme forhold som de fordelte udgifter. 4. DK DEIÏN1 TIONER, DER ANVENDES I RAPPORTEN Hvis man kombinerer bare de to eller tre vigtigste muligheder, der findes inden for hvert af de fire spørgsmål, der drøftes i det foregående afsnit, får man hele 30-40 definitioner af budgetbalancer, som alle kan forsvares. Mens de skøn, som disse forskellige definitioner resulterer i, ikke ændrer billedet for de større medlemsstater væsentligt, kan anvendelsen af forskellige definitioner giver meget forskellige resultater for de mindre medlemsstater, hvilket kan forvride sammenligningen fra år til år betydeligt. I denne rapport har Kommissionen anvendt to definitioner, der kaldes UK- kompensationsbalancen og aktionsbalancen. Den første er den eneste, som nyder en vis formel anerkendelse, da den er baseret på Fontainebleau-aftalen og anvendes ved fastlæggelsen af kompensationen til UK; den anden stemmer overens med de fortrolige tal, som Kommissionen hvert år siden 1995 har sendt til medlemsstaterne. 4. 1. UK-kompensationsbalaitcen I denne definition bruges der kasseregnskabsdata, dvs. alle betalinger, der inden for et givet år foretages til eller fra EU's budget7. De vigtigste implikationer er følgende: For enkelthedens skyld er beregningerne foretaget uden hensyntagen til den såkaldte "fordel for UK under det nye system" og med anvendelse af kasseregnskabsdata i stedet for periodiseringsdata. 7-10-1998 6- BILAG 3 • • • • Indbetalingerne af de traditionelle egne indtægter omfordeles medlemsstaterne i forhold til deres moms- og BNI-indbetalinger; implicit mellem skønnene skal give et samlet beløb på nul, og balancernes samlede, absolutte størrelse reduceres ved, at man ikke medtager de udgiftsposter, som ikke kan fordeles (dvs. ca. 5-6%); dataene påvirkes af justeringerne i bidragene vedrørende de foregående år, men isoleres fra udsvingene i størrelsen af de ubrugte overskud i det pågældende år; de udgiftsstrømme, der anvendes, vedrører de såkaldte "fordelte udgifter". Det betyder, at ca. 6% af udgifterne ikke medtages (især udgifter, der er afholdt uden for EU, plus nogle meget små poster, som det af tekniske eller begrebsmæssige årsager er for svært at fordele). Administrationsudgifterne og udgifterne til fordel for i øvrige HU-institutioncr, er medtaget. 4. 2. Aktionsbalancen I denne definition bruges der også kasseregnskabsdata. De vigtigste implikationer af denne definition er følgende: • Det anvendte begreb for EU's udgifter er de fordelte aktionsudgifter, dvs. de fordelte udgifter med undtagelse af de administrationsudgifter, der er omtalt i del A i EU's budget, og udgifter, der vedrører Europa-Parlamentet, Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget8; • • • indbetalinger af de traditionelle egne indtægter betragtes som betalt fuldt ud af den medlemsstat, som overfører dem til EU's budget; skønnene skal give et samlet beløb på nul; skønnene kan variere betydeligt på grund af justeringer vedrørende de foregående år og især på grund af fremførsel af ubrugte saldi fra de foregående år; • der foretages ingen korrektioner i udgiftsstrømmene, som medtages i deres helhed. Ideelt set skulle disse skøn opstilles i en tabel, som omfatter en 16. linje for resten af verden og en 17. linje, som ville svare til betalinger til overskuddet for det pågældende år og træk på det foregående års overskud (med tilsvarende justeringer i de 15 linjer for medlemsstaterne) samt de udgifter, der svarer til del A i budgettet. Se fodnote 6. 7-10-1998 Budgetkompensationen til Det Forenede Kongerige BILAG 4 1. INDLEDNING I dette bilag gennemgås udviklingen i den kompensationsordning, der blev opnået enighed om med Fontainebleau-aftalen i 1984. I bilagets første afsnit beskrives den situation, der førte til vedtagelsen af beslutningen om en kompensationsordning, samt dennes indhold. Derefter gennemgås den hidtidige udvikling i Det Forenede Kongeriges budgetubalance samt en beskrivelse af den sandsynlige fremtidige udvikling set i lyset af de reformforslag, der er fremsat af Kommissionen (Agenda 2000). I tredje afsnit beskrives, hvordan ligeledes visse af de ordningen har fungeret hidtil, og i dette afsnit drøftes problemstillinger, den rejser. I sidste afsnit gennemgås dens konsekvenser for fastsættelsen af en momssats og mulighederne for at fastsætte en sådan på permanent basis analyseres. Figur 1 Det F. Kongeriges budgetubalance og kompensation ("operationel" balance før og efter kompensation; i % af Det F. Kongeriges BNI) 0. 8 0,6 0,4 0,2 m Kompensation Før Kompensation Efter Kompensation - ~ ~ n " KBII — ~ "ES -. — ~. ™ — ijjjli V fe- BK«f "* "" """ ~ """ "*" "" * — ,- I * - • i - - lllf 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 2. BAC;<;KIINI>KN FORORDNINCKN Problemet med Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance blev tydelig straks efter landets optagelse i EF. Denne kraftige ubalance skyldtes navnlig to faktorer, nemlig: i) at landbrugssektoren forholdsmæssigt set er mindre og strukturelt forskellig fra landbrugssektoren i andre medlemsstater, hvilket resulterer i mindre udbetalinger til Det Forenede Kongerige under den fælles landbrugspolitik 7-10-1998 -2 BILAG 4 ii) at Det Forenede Kongerige porportionalt set yder et større bidrag til Fællesskabets budget, fordi Det Forenede Kongerige har en relativt større andel i det harmoniserede momsgrundlag end i Fællesskabets samlede BNI. Den første ordning, der havde til formål at løse problemet med Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance, blev der opnået enighed om i marts 1975 i Dublin. Denne ordning med tilnavnet "dynamic brakes" skulle sikre at Det Forenede Kongeriges bidrag til EU-budgettet ikke blev uforholdsmæssigt stort. Således ville der blive lagt loft over en medlemsstats bidrag, hvis tre betingelser var opfyldt samtidig (pr. capita BNP under 85 % af af fællesskabsgennemsnittet, andelen i indbetaling til egne indtægter over 10 % højere end andelen i BNP). Ingen medlemsstater opfyldte nogensinde disse betingelser, og ordningen fandt derfor aldrig anvendelse. fællesskabsgennemsnittet, på under økonomisk vækstrate 120 % Figur 2 Det Forenede Kongeriges budgetbalance ( Definition af Det Forenede Kongeriges kompensationsordning, procentdel af BNI; aktuelle data, se skema 7, bilag 8 og dette bilag; 1998: foverslag ) 1085 1086 1087 1086 1080 1900 1901 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 Der blev indført en anden ordning på Det Europæiske Råd i Dublin i november 1979. Denne ordning indeholdt udgiftskompensation i form af specielle foranstaltninger for Det Forenede Kongerige. Den nuværende ordning, blev der opnået enighed om i Fontainebleau i juni 1984, og ordningen trådte i kraft ved afgørelse af 7. Maj 1985. Der var tale om en overgangsordning - et nedslag på 1 mia. ECU i Det Forenede Kongeriges momstilskud for 1985 - samt regler for beregning af fremtidige nedslag. 07-10-98 BILAG 4 Del Forenede Kongeriges bidrag til fællesskabsbudgettet er nedsat med et beløb, der svarer til 66% af landets budgetubalance. Denne ubalance beregnes ved at multiplicere forskellen mellem Det Forenede Kongeriges procentuelle andel i momsbetalingerne til fællesskabsbudgettet og landets andel i de udbetalinger, som Fællesskabet foretager i Det Forenede Kongerige. Eftersom visse former for udgifter (f. eks. eksterne udgifter) ikke kan siges at foretages til fordel for nogen enkelt medlemsstat, erstattes Fællesskabets betalinger ved beregningen af Det Forenede Kongeriges andel i betalinger, foretaget af Fællesskabet, og i den samlede ubalance, af de samlede betalinger, der kan fordeles til et bestemt land (hvilket sædvanligvis betegnes "fordelte udgifter" - se fodnote 5 i bilag 3). Det manglende beløb finansieres af de øvrige medlemsstater i forhold til deres respektive procentvise andel i momsindbetalingerne (med undtagelse af Tyskland, der kun betaler 2/3 af landets normale andel; den resterende 1/3 betales af de øvrige medlemsstater). Afgørelsen om de egne indtægter i 1988 ændrede på afgørende punkter den eksisterende ordning gennem indførelsen af en ny indtægt baseret på BNP og en tilsvarende reduktion i betydningen af momsbaserede indtægter. Disse ændringer, der havde til hensigt at reducere Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance, nødvendiggjorde visse justeringer i kompensationsmekanismen, nemlig: i) beregning af refusionsbeløbet som om budgettet stadig i fuldt omfang var finansieret af ikke-udlignede momsbidrag (som det var tilfældet indtil 1988) ii) fratrækning i kompensationsbeløbet af de besparelser1, Det Forenede Kongerige opnår i kraft af de ændringer, der blev indført i 1988 (den britiske fordel af det nye system); iii) de øvrige medlemsstaters finansiering af nedsættelsen af Det Forenede Kongeriges bidrag i forhold til deres andel i Fællesskabets BNP. Tysklands 1/3 nedslag blev opretholdt. 3. UDVIKLINGEN I DET FORENEDE KONGERIGES NEDSLAG SIDEN ORDNINGENS INDFØRELSE Der er ikke tale om nogen klar og utvetydig tendens hverken hvad angår Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance eller nedslag (se figur 1). Budgetbalancer udviser naturligt nok altid store udsving af de grunde, der er angivet i bilag 3 (underliggende udgiftstendenser, i den økonomiske vækstrate, valutakursudsving, overførsel af ikke-anvendte overskud fra foregående år, justeringer fra imidlertid foregående år, osv. ). Det Forenede Kongeriges budgetbalance udviser usædvanligt store udsving på grund af selve reguleringsmekanismen, hvor udbetaling af forskelle 1 Denne besparelse svarer til forskellen mellem det beløb, Det Forenede Kongerige betaler under ordningen med (udlignende) moms- og BNP-indtægter under 1988-systemet og det beløb, som Det Forenede Kongerige skulle have betalt under ordningen fra før 1988 (kun ikke-udlignende moms). 07-10-98 -4 BILAG 4 UK-Kompensation (procentdel af BNP; transaktionsbasis; 1995-97: foreløbige tal; 1998: overslag) iniiiiiiuiiiiiiiiiMuaiiMfijii ""!BiL 'i!'" Æ'. ' ' #• «•% Figur 3 0,5 0,4 0,3 kompensationen torudses et ar i lorvejen (en ekstra stor ubalance i et år tører til en stor kompensation, der kommer til udbetaling det følgende år, hvilket i sådanne tilfælde fører til, at en "normal" ubalance bliver usædvanligt lille osv. ). Endvidere kræves det ifølge budgetreglerne, at der i et år t under overskriften "UK-korrektion" medtages to forskellige korrektioner, nemlig den foreløbige korrektion for året t-1 og den endelige korrektion for året t-4. Summen af disse to korrektioner giver økonomisk set ingen mening. Skema 7 i bilag 8 viser i række 5 den korrektion for Det Forenede Kongerige, der er angivet i budgettet for året t (dvs. summen af korrektionen for Det Forenede Kongerige for året t-4 og den foreløbige korrektion for året t-)l og i række 2 Det Forenede Kongeriges endelige korrektion for året t-4. Ifølge budgetreglerne kræves del også, at der med henblik på al beregne den endelige korrektion for Det Forenede Kongerige for år t-4 skal anvendes en teoretisk ubalance for Del Forenede Kongerige på grundlag af BNI, moms og tildelte udgifter for år t (dvs. fire år senere). Disse data giver mulighed for al beregne den teoretiske ubalance for Det Forenede Kongerige for år t-4, der er vist i række 2 i skema 7 i bilag 8. Der skal endvidere gøres opmærksom på, at Det Forenede Kongeriges ubalance, når den udregnes på denne måde, adskiller sig fra ubalancerne i skema 6a og 6b i bilag 8. Sidstnævnte beregnes på grundlag af BNI, moms og tildelte udgifter, idet tallene er tilgængelige et år efter budgetåret. Anvendelsen af begrebet ubalance, der er uløseligt knyttet til kompensationsordningen (figur 2), giver et mere stabilt billede, da denne definition ikke påvirkes af overførslen af ikkc-anvendtc overskud (se bilag 3). 07-10-98 BILAG 4 Bortset fra kortvarige udsving har Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance siden 1985 været relativt stabil. Ubalancen før justering har i gennemsnit ligget på en 1/2% af landets BNP. Som følge heraf har størrelsen af nedslaget også været relativt stabil. Forskellige faktorer, der mere eller mindre udligner hinanden, har spillet ind. Som allerede nævnt skyldes Det Forenede Kongeriges ubalance hovedsageligt to faktorer, nemlig dels landets relativt høje andel af det kombinerede moms- og BNP-grundlag og dels de forholdsvis beskedne beløb, landet modtager under landbrugsstøtteordningerne. Den reduktion af momsindtægternes forholdsmæssige betydning, som beslutningerne i 1988 og 1992 medførte, skulle have formindsket ubalancen og dermed have medført, at kompensationsbeløbet blev reduceret. Imidlertid har beslutningen om, at beregningen heraf skulle fortsætte på basis af den hidtidige ordning, og at der fra dette resultat skulle fratrækkes et beløb, der svarede til den fordel, Det Forenede Kongerige fik af det nye system, medført, at der ikke kunne forventes nogen mærkbar virkning på størrelsen af kompensationsbeløbet. Den årlige beregning af denne fordel viser, at der indtil videre har været tale om yderst beskedne ændringer i ubalancen. Der kan have været tale om større ændringer i de sidste to-tre år på grund af momsindtægternes reducerede betydning, men selv når dette tages i betragtning, er virkningen ikke kraftig nok til, at den kan spores i den samlede tendens. Figur 4 Det F. Kongeriges andel i (moms- og BNP-) betalinger og i EU's (tildelte) udgifter (samlede procentdel; transaktionsbasis; 1995-97: foreløbige tal; 1998: overslag) Ov*": 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 Der har fundet mere gennemgribende ændringer sted, hvad angår udgifterne på EU's budget. Landbrugsudgifterne, der i 1984 udgjorde omkring 70% af de tildelte udgifter, udgør nu kun omkring 50%. Dette skulle for så vidt have bidraget til at formindske Det Forenede Kongeriges ubalance. I den samme periode var det udgiftsområde, der var i stærkest ekspansion, imidlertid strukturfondene. Da dette udgiftsområde jo i sagens natur 07-10-98 - 6- BILAG 4 har en stærkt omfordelingsmæssig karakter og er koncentreret i de såkaldte "samhørighedslande", kunne Det Forenede Kongeriges andel i EU's samlede udgifter ikke stige. Faktisk er det omfordelingsmæssige aspekt i EU's samlede udgifter siden 1992 taget yderligere til. De faktorer, der har spillet den største rolle ved udviklingen i tendenserne for kompensationsudbetalingerne - navnlig udsvingene fra år til år - har været forskellen mellem den økonomiske vækstrate i Det Forenede Kongerige og vækstraten i de øvrige medlemsstater samt de ustabile valutakurser. Siden slutningen af 80erne har den økonomiske udvikling i Det Forenede Kongerige været markant forskellig fra udviklingen i resten af EU. Herudover har pundet vist kraftige udsving over for andre EU-valutaer i perioden fra 1992 til 1997. Underliggende udgiftstendenser har ligeledes spillet ind, skønt de rent kvantitativt har spillet en mindre rolle end og er blevet overskygget af den ovennævnte makroøkonomiske udvikling. For eksempel lykkedes det i vidt omfang i 1994 for Det Forenede Kongerige at få tildelt midler fra strukturfondene og i 1997-98 førte BSE-krisen til øgede udgifter på landbrugsområdet i Det Forenede Kongerige. I de kommende år forventes Det Forenede Kongeriges ubalance (og dermed kompensationsudbetalingerne) at stige en del. Dette skyldes hovedsageligt, at EU udvides med et antal lande, der uomtvisteligt vil blive nettostøttemodtagere. 4. BEDØMMELSE AF ORDNINGENS EFFEKTIVITET Kompensationsordningen har været succesfuld i og med den har opfyldt sin målsætning, nemlig en betydelig reduktion af Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance. Som figur 1 viser har Det Forenede Kongeriges negative budgetbalance i de senere år i gennemsnit efter korrektion ligget på omkring 0,2-0,3 % af BNP. Imidlertid har situationen på nedenstående områder ændret sig siden der blev taget beslutning om ordningen: i) Ændringerne i sammensætningen af EU's udgifter har ændret grundlaget for kompensationen, idet der i 1984 hovedsageligt var tale om en form for korrektion af skævhederne på landbrugsområdet (udgifterne under den fælles landbrugsordning udgjorde omkring 70% af de samlede tildelte udgifter), medens der nu om dage i højere grad er tale om korrektion af både problemerne på landbrugsområdet og Det Forenede Kongeriges bidrag til EU's forskellige politikker. ii) Det Forenede Kongerige er ikke længere det eneste land, der befinder sig i denne situation. Som figur 5 viser, var Det Forenede Kongeriges ubalance i de senere år før justering den største i Fællesskabet. I 1997 havde 4 andre lande budgetubalanccr, der var på størrelse med eller større end Det Forenede Kongeriges. 07-10-98 -7 BILAG 4 iii) Forskellen i den relative velstand mellem Det Forenede Kongeriges og de øvrige større bidragsydere til EU-budgettet er formindsket. Afhængig af beregningsmetoden har Det Forenede Kongerige en relativ velstand eller bidragsevne, der ligger omkring EU-gennemsnittet, og landets relative velstand vil efter udvidelsen befinde sig over EU-gennemsnittet. Ordningen medfører imidlertid også visse ulemper, der selv om de er velkendte, alligevel bør nævnes i denne sammenhæng: • Kompensationsordningen medfører, at Det Forenede Kongeriges bidrag udgør en lavere andel af landets indkomst end, hvad der gælder for de øvrige medlemsstater. Denne situation stemmer dårligt overens med det horisontale lighedsprincip. Hvis man overfører denne situation til nationalt niveau, svarer det til, at der gives skattenedslag til personer, der ikke gør brug af visse offentlige tjenesteydelser, eller som ikke modtager støtte fra det offentlige. Figur 5 Det Forenede Kongeriges, Tysklands og Nederlandenes budgetbalance (UK-kompensationsdef i nition; Før UK-justering; procentdel af BNP 0,5 -0,5 Forenede Kongerig 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 • Kompensationsordningen virker som en "stødpude" for Det Forenede Kongeriges ubalance og placerer hermed dette land i en helt speciel situation hvad angår beslutninger vedrørende der fælles budget. Som eksempel kan det nævnes, at en budgetbeslutning, der for en medlemsstat normalt vil medføre en nettoudgift på 100 ECU, for Det Forenede Kongerige kun vil medføre en udgift på 33 ECU. Omvendt vil en foranstaltning, der ville forbedre en af de øvrige medlemsstaters balance med "100", kun forbedre Det Forenede Kongeriges balance med en tredjedel af dette beløb. Denne situation risikerer ikke blot at medføre, at Det Forenede Kongerige "kobles af beslutningstagningen på budgetområdet, men vil også få betydelige 07-10-98 BILAG 4 negative effekter ved den fremtidige udvidelse af EU. Optagelsen af en række lande med lav levestandard vil uden tvivl få en negativ effekt på de nuværende vil Det Forenede Kongeriges Imidlertid medlemsstaters budgetbalancer. budgetbalance kun forværres med en tredjedel af, hvad ville have været tilfældet, hvis kompensationssystemet stiller spørgsmålstegn ved om byrderne i forbindelse med udvidelsen fordeles på rimelig vis. ikke havde eksisteret, hvilket naturligt nok • • 1 denne sammenhæng vil det endvidere være nødvendigt at tilpasse definitionen af tildelte udgifter med henblik på at forhindre Det Forenede Kongerige i at drage fordel af rent statistiske faktorer. Når de nye medlemslande optages i EU vil visse udgiftsområder i disse lande (f. eks. under PHARE-programmet) blive erstattet af fuld deltagelse i forskellige EU-politikker, hvilket vil medføre, at disse udgifter omgrupperes fra kategorien eksterne udgifter, der ikke medregnes i beregningen af nedslaget, til interne udgifter, der medtages i beregningerne, hvilket automatisk vil medføre en øgning af Det Forenede Kongeriges nedslag. Kommissionen gjorde opmærksom på, at den i forbindelse med gennemgangen af udligningssystemet ville tage hensyn til Belgiens og Luxembourgs indvendinger mod del nuværende beregningssystem og ordningen for de administrative udgifter. Kommissionen mener ikke, at administrative udgifter skal behandles anderledes end andre udgifter, og at de derfor bør medregnes i fastsættelsen af de tildelte udgifter til et givet land. Dette standpunkt tager udgangspunkt i, at selv om administrative udgifter økonomisk set er væsensforskellige fra ikke-tilbagevendende overførsler (typisk for strukturfondsudgifter), er der mange andre udgiftsformer, der rent økonomisk set definitionsmæssigt befinder sig mellem disse to yderpunkter. Det ville ikke være rimeligt at søge at udskille de administrative udgifter, når visse former for f. eks. forskningsudgifter ligger meget tæt op ad denne kategori. 5. EFFEKTEN AF DET FORENEDE KONGERIGES KOMPENSATIONSORDNING PÅ FASTSÆTTELSEN AF MOMSGRUNDLAGET Bestemmelserne for beregningen af Det Forenede Kongeriges kompensationsordning og dennes finansiering indeholder regler, der påvirker fastsættelsen af momsgrundlaget. Da ordningen blev indført i 1984 var momsindtægten en supplerende indtægt, der kunne anvendes til finansiering af Fællesskabets budget. Det var derfor naturligt, at rabatten blev finansieret i forhold til det enkelte lands andel i denne indtægt (med undtagelse af Tyskland, hvis andel blev nedsat). Afgørelsen om de egne indtægter i 1988 indeholdt en bestemmelse om, at der skulle ske indføres en ny en mindskelse af momsindtægternes rolle, og at der skulle indtægtsberegning, baseret på BNP. BNP fik derfor karakter af supplerende indtægt og det blev besluttet, at Det Forenede Kongeriges kompensationsordning skulle finansieres i forhold til det enkelte lands andel i denne nye mere retfærdigt fordelte indtægt. 07-10-98 - 9- BILAG 4 Medlemsstaternes andel i moms- og BNP-grundlagct er imidlertid ikke helt ligeligt fordelt, og indførelsen af BNP-indtægtsordningen gjorde, at visse lande blev forfordelt i forhold til andre. De lande, der ønskede en yderligere reduktion af momsindtægtens rolle, opnåede, i den maksimale momsgrundlagsfastsættelse, en vis "uofficiel" nedsættelse gennem den rabatordning, der var gældende for Det Forenede Kongerige. Ordningen var imidlertid beregnet på at fastsætte det momsbeløb, der teoretisk ville være nødvendigt for at finansiere nedslaget til Det Forenede Kongerige, og ikke til at fastsætte et momsbeløb2. gennemført skønt de reduktion ikke fik en Bestemmelserne i beregningsmetoden3 fastsætter et beløb (bruttoækvivalenten, der er højere end Det Forenede Kongeriges nedslag), og som sættes til side til eventuel finansiering af Det Forenede Kongeriges nedslag. Procentdelen af det fællesskabsmæssige momsgrundlag, der er nødvendigt for at opnå dette beløb (den fastsatte sats) fratrækkes den maksimumssats, der er indeholdt i afgørelsen om de egne indtægter, og derved fastlægges den årlige udskrivningssats. Denne sats varierer fra år til år afhængig af størrelsen af Det Forenede Kongeriges nedslag, og udviser derfor de samme store udsving som dette. Denne situation giver anledning til yderligere komplikationer, hver gang Det Forenede Kongeriges nedslag er genstand for omberegninger4. En øgning eller sænkning af Det Forenede Kongeriges kompensation fremkalder en modsatrettet ændring i moustachen og i momsbelagte (eller i det beløb, der skulle have været fastlagt). Eftersom budgettets størrelse ikke ændres, må ændringer i momsbeløbene kompenseres gennem en tilsvarende ændring i det fastsatte BNP-beløb. Eftersom medlemsstaterne har forskellige andele i disse to ressourcers grundlag er sådanne ændringer ikke neutrale (denne indvirkning på nedslaget på medlemsstaternes moms- og BNP-grundlag kaldes sædvanligvis den skal ændres må indirekte virkning). Hvis Det Forenede Kongeriges nedslag medlemsstaternes kompenseres for det fejlagtige moms- og BNP-beløb, der er blevet fastsat, hvilket medfører indviklede beregninger i forbindelse med hver enkelt ændring i Det Forenede Kongeriges rabat og budgetfastsættelscn i to forskellige kapitler (kapitel 15 og kapitel 35), hvilket giver det noget overraskende resultat, at Det Forenede Kongerige tilsyneladende er med til finansiere sit eget nedslag (skønt det drejer sig om meget små beløb). I 1992 argumenterede Kommissionen overbevisende for, at nedslaget i momsbelagte kunne opnås gennem en direkte nedsættelse i maksimumssatsen i samme størrelsesorden som den gennemsnitlige fastfrosne sats fra de foregående år. Den maksimale momssats blev således nedsat fra 1,4% i 1994 til 1,00% i 1999, men den nominelle finansiering af nedslaget gennem momsen (indeholdende "bruttoækvivalenten ", fastfrosset sats, indirekte finansiering og to budgetkapitler) er forblevet stabil. Se artikel 5 i Rådets afgørelse nr. 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter af 24. Juni 1988; EF-Tidende nr. L 185 af 15. Juli 1988 Se "Beregning, finansiering, udbetaling og opførelse af korrektioner for budgetuligevægtene jf. Artikel 4 og 5 i Rådets afgørelse om ordningen for Fællesskabernes egne udgifter", Rådets afgørelse nr. 5455/94 af 9. Marts 1994. Dette sker mindst to gange i løbet af budgetproceduren, første gang i forbindelse med det første tillægsbudget, hvor nedslaget kommer til udbetaling og derefter tre år senere, når den endelige beregning foretages. 07-10-98 10- BILAG 4 Kommissioncn håber, al der i forbindelse med revisionen af afgørelsen om de egne indtægter vil være mulighed for al fjerne disse unødvendige komplikationer. 1 de senere år har det beløb, der er fastfrosset til den nominelle finansiering af rabatten i gennemsnit ligget på 0,12% af det samlede momsgrundlag i EU. • • • 07-10-98 Virkningerne af en delvis tilbagebetaling af den direkte landbrugsstøtte BILAG 5 1. INDLEDNING Den grundliggende årsag til de seneste års budgetskævhed ligger i udgiftsstrukturen snarere end på indtægtssiden i EU-budgettet (se figur 1 og tabel 1). Som fremhævet flere steder i rapporten er bruttobidragene til budgettet stort set retfærdigt fordelt, og denne tendens forventes at fortsætte i de kommende år, efterhånden som vægten af BNI- indtægterne øges, og momsindtægterne mindskes. Den største kilde til skævhed ligger på udgiftssiden af EU-budgettet. Figur 1 viser, at medens moms- og BNI-bidragene overholder et vist forhold til medlemsstaternes BNI, så gælder dette ikke for EU- udgifterne i forhold til BNI. Figur 1 Fordeling af udgifter til tiltag Indbetaling af egne indlægter fra moms og BNI (før UK-korrektion) og samlede egne indtægtsindbctalinger i 1997 (% af nationale BNI —*— Fordeling af udgifter til tiltag — " Egne moms- og BNMndtægter Samlede egne indtægter Fordeling af udgifter til tiltag 7,0% 6,0% 5,0% 4,0% 3,0% 2,0% 1,0% 0,0% K V C! RL IR D S A U NL L 1) I K F FI D K N EU-udgifternes ulige fordeling på medlemsstaterne skyldes de politiske beslutninger, der træffes. Ca. 85% af EU's udgifter koncentreres omkring to hovedkategorier, nemlig den fælles landbrugspolitik og strukturfondene. Det ville ikke være hensigtsmæssigt at gribe ind i strukturudgifternes følger for budgettet, men en sådan indgriben kunne godt tænkes inden for den fælles landbrugspolitik. I sektion 2 i dette bilag undersøges det forslag, der 7-10-1998 for nylig er blevet fremsat, om at ændre finansieringen af den direkte støtte til landbrugerne, og i sektion 3 vises virkningerne af en sådan ændring på medlemsstaternes budgetbalancer på grundlag af resultaterne af en repræsentativ simulering. BILAG 5 Tabel 1 Medlemsstaternes andel af EU-finansieringen og af udgifterne under den fælles landbrugspolitik og til strukturforanstaltninger i 1997 (%-del af EU-total, kontante midler) B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK Finansiering lait 3. 9 2. 0 28. 2 1. 6 7. 1 17. 5 0. 9 11. 5 0. 2 6. 4 2. 8 1. 4 1. 4 3. 1 11. 9 > Moms/BNI 3. 1 2. 0 29. 1 1. 7 7. 7 19. 0 0. 8 12. 3 0. 2 5. 1 3. 0 15 1. 5 3. 2 9. 6 > TEI 7. 4 2. 0 24. 2 1. 1 4. 5 10. 9 1. 6 7. 9 0. 2 12. 2 1. 8 1. 1 1. 0 2. 6 215 Ud gifter 2. 5 2. 2 14. 2 7. 8 15. 8 17. 1 4. 7 11. 8 0. 2 3. 5 1. 9 5. 3 1. 5 1. 7 9. 9 2. 4 3. 0 14. 2 6. 7 713 22. 5 5. 0 12. 5 0. 1 4. 3 11 1. 6 1. 4 1. 8 10. 8 1. 4 0. 7 14. 0 10. 2 24. 5 9. 4 4. 7 11. 1 0. 1 1. 6 1. 4 11. 3 1. 5 0. 9 7. 4 laltw > Fælles Landbm gspol. y Struktur tiltag (1 ) Samlede udgifter til tiltag (administrative nettoudgifter). 2. KN DELVIS TILBACKBKTALING AF DEN DIREKTE STØTTE TIL LANDBRUGERNE formålsbestemte tildelinger, er at omfordele Udgifterne under den fælles landbrugspolitik går hovedsagelig til at støtte markedspriserne og til direkte støtte til landbrugerne. Sigtet med markedsudgifterne, der dækkes ved hjælp af indkomster fra forbrugerne til landbrugsøkonomien. Den direkte støtte til landbrugerne er udtryk for en ægte omfordelingspolitik og ydes med henblik på at overføre indkomster til landbrugerne fra skatteyderne generelt1. Det er blevet foreslået, at denne sidste type udgifter delvis skal finansieres af de berørte medlemsstater. Medlemsstaterne skal fortsætte med at betale direkte støtte på grundlag af den nugældende EU-lovgivning, men i stedet for at modtage 100%-refusion fra EU-budgettet, bliver refusionen kun delvis. Begrundelsen for den delvise refusion er, at den direkte støtte til landbrugerne strengt taget er en omfordeling formål. 1 mellem personer, hvorved der overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet gennemføres omfordelingen mellem personer bedre på medlemsstatsniveau end på EU-niveau. ikke allokeres midler til bestemte Den generelle omfordeling, som den fælles landbrugspolitik medfører, er større end de beregnede budgetudgifter. I overensstemmelse med OECD svarede overførslerne til landbrugere under den fælles landbrugspolitik i 1990 til 64 mia. ECU, heraf 50 mia. ECU fra forbrugerne og 14 mia. ECU fra Europas skatteydere; se OECD (1990): Agricultural Policies, Markets and Trade Monitoring and Outlook, Paris. 7-10-1998 3- BILAG 5 Hvis denne model gennemføres, vil det være i overensstemmelse med og betyde en generalisering af de principper, der i øjeblikket gælder for strukturfondsudgifterne. På dette område er der nemlig allerede en ordning, hvorefter den finansielle byrde deles mellem Fællesskabets kasse og statskasserne, fprdi medlemsstaterne skal "matche" EU- udgifterne. Fortalere for en sådan ændring af de gældende ordninger for den fælles landbrugspolitik understreger, at dette ikke skal ses som en afvikling af den fælles landbrugspolitik eller et skridt i retning af en renationalisering af den. Landbrugerne ville modtage samme støtte, da medlemsstaternes udgifter under den fælles landbrugspolitik er obligatoriske. Størrelsen af denne direkte støtte, og de betingelser, der er knyttet til udbetalingen af den, skulle fortsat være en integreret del af den fælles landbrugspolitik og ville kun kunne afgøres ved EU-beslutninger. De samlede finansielle ressourcer, der er til rådighed, vil heller ikke ændres, men ville blive delt mellem EU-budgettet og medlemsstaternes statskasser. En delvis refusion af den direkte støtte efter disse retningslinjer vil ganske vist ikke nedbringe det samlede udgiftsniveau, men derimod begrænse de finansielle ressourcer, der kanaliseredes gennem EU-budgettet. Hvis denne foranstaltning f. eks. blev indført fra næste år, og den delvis refusion blev sat til 75%, kunne betalingsbevillingerne over EU- budgettet i 1999 automatisk nedsættes med ca. 8%. Da de enkelte medlemsstaters andele af finansieringen af EU's budget og af udgifterne til direkte støtte er meget forskellige, vil en nedsættelse af den del af disse udgifter, der skal finansieres over det fælles budget, påvirke deres budgetbalancer. De relevante tal ses i tabel 2, dvs. hver enkelt medlemsstats andel af det samlede BNI, der svarer til dens andel af den marginale finansiering af EU- budgettet, og andele af udgifterne til direkte støtte. På grund af den omtalte reforms betydning for størrelsen af den direkte støtte, viser tabellen også tal for år 2006. Disse tal er beregnet på grundlag af den formodning, at Kommissionens forslag er blevet fuldstændig gennemført pr. 18. Marts 1998. Tabel 2 Medlemsstaternes andel af det samlede BNI og af udgifterne til direkte støtte (Andeli%afEU-15) B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK BNI1 999 / 2C )06 0> 3. 0 2. 0 25. 3 1. 4 6. 7 17. 0 0. 8 14. 0 0. 2 4. 5 2. 5 1. 3 1. 4 2. 8 17. 1 1. 1 | 2. 9 | 15. 2 | 7. 9 | 14. 3 | 23. 9 | 2. 3 | 12. 6 | 0. 1 | 1. 3 | 1. 7 | 1. 5 | 1. 0 | 1. 9 | 12. 3 Udgifter til direkte støtte i 1999 1. 7 | 3. 0 | 17. 4 | 6. 3 | 12. 3 | 23. 7 | 2. 9 | 12. 2 | 0. 1 | 2. 6 | 2. 0 | 1. 5 | 1. 2 | 2. 0 [ 11. 0 Udgifter til direkte støtte i 2006 (1) baseret på, at medlemsstaterne får uændret vækstrate og inflation. Alle de medlemsstater, hvis budgetter udviser store skævheder, har en større andel af finansieringen end i indtægterne fra direkte støtte og vil derfor fa en begrænsning af denne 7-10-1998 - 4- BILAG 5 skævhed, hvis en sådan foranstaltning blev vedtaget. Af denne grund kan en delvis refusion af den direkte støtte under den fælles landbrugspolitik ses som en måde at løse problemet med budgetskævhederne på. Desuden ville denne politik stemme overens med Fontainebleau-principperne, der fremhævede, * at det måtte foretrækkes at udligne budgetskævhederne fra budgettets udgiftsside. Fra et administrativt synspunkt ville den delvise refusion være meget enkel og ikke medføre yderligere omkostninger. Tilmed kunne beslutningen herom træffes efter samme afstemningsprocedure som den, der bruges til at ændre den fælles landbrugspolitik, og denne mulighed ville derfor lettere kunne gennemføres end en løsning, der kræver en ændring af afgørelsen om egne indtægter. Blev der vedtaget en foranstaltning af denne type, skulle landbrugsretningslinjen sænkes tilsvarende, hvis dens effektivitet skulle bevares. Det ville ligeledes være hensigtsmæssigt at nedsætte loftet over egne indtægter. Hvis afgørelsen om egne indtægter ikke kunne ændres, måtte man finde frem til en tilstrækkelig streng form for forpligtelse til ikke at anvende de margener, der blev frigjort ved nedsættelsen af udgifterne til den fælles landbrugspolitik. 3. VIRKNINGER AF EN BEGRÆNSET REFUSION PÅ 75% AF UDGIFTERNE For at give en ide om den kvantitative virkning af en delvis refusion beskrives i denne sektion resultaterne af en simulering baseret på, at medlemsstaterne får en refusion på 75% af de afholdte udgifter. I 1999 antages landbrugsudgifterne under udgiftsområde 1 i de finansielle overslag, ekskl. den monetære reserve, at være ca. 40,4 mia. euro (i løbende priser)2, hvoraf 27. 9 skal anvendes til direkte støtte. Formodes det, at refusionen andrager 75%, skal medlemsstaterne direkte finansiere ca. 7 mia. euro, og EU-budgettet vil blive fælles reduceret landbrugspolitik imidlertid gennemført, ville udgifterne til direkte støtte i 2006 andrage 36. 6 mia. euro (løbende priser) og, hvis løsningen med delvis refusion blev valgt, skulle medlemsstaterne finansiere 9. 15 mia. tilsvarende. Blev Kommissionens reform af den forslag til Tabel 3 (data for 1999) og 4 (data for 2006) viser de finansielle følger af denne foranstaltning på de enkelte medlemsstaters budgetbalancer3. Af hensyn til en korrekt vurdering af ændringens virkning vises dataene før anvendelsen af korrektionen for UK. De første to kolonner af tabellerne viser de udgifter til direkte støtte, som medlemsstaterne må finansiere direkte. Disse beløb skal opføres i de nationale budgetter og vil øge de nationale udgifter tilsvarende. Samtidig vil medlemsstaternes bidrag til EU-budgettet imidlertid blive nedsat med de beløb, der angives i kolonne (3) og (4). Den samlede nettovirkning af foranstaltningen vises i kolonne (5) og (6). Et positivt (negativt) tal angiver en forbedring (forværring) af budgetbalancen i forhold til den nuværende 2 3 EU's foreløbige budgetforslag for regnskabsåret 1999, COM (98) 300. Simuleringen er baseret på en lineær delvis refusion, dvs. uafhængigt af produkt. Alle andre regler under den fælles landbrugspolitik er uændrede. Dette betyder, at udgifterne til markedsstøtten fortsat ville blive refunderet fuldstændigt. Eksportrestitutioner, markedsihterventioner, oplagringsudgifter, salgsfremmende medlemsstaterne foranstaltninger og andre mindre poster, som f. eks. kontrolforanstaltninger og forebyggende foranstaltninger, bliver ikke omfattet af dette forslag, da de ikke udbetales direkte til landbrugerne. Endelig vil de landbrugsudgifter, der allerede er samfinansieret, f. eks. foranstaltninger i landdistrikter og ledsageforanstaltninger samt nogle få andre former for indkomststøtte, også blive undtaget fra dette forslag, da de ville føre til yderligere national medfinansiering ud over det niveau, der er aftalt til strukturtiltag. 7-10-1998 -5 BILAG 5 situation. Samme resultater vises i figur 2 og 3 i absolut værdi (Figur 2) og som procent af BNI (Figur 3); den medlemsstat, der har opnået den største forbedring af budgetbalancen, er opført først, og den, der har oplevet den største forringelse, er opført sidst. Tabel 3 Virkningerne af en delvis refusion (75%) af den direkte støtte (For 1999 i mio. euro og i % af BNI i løbende priser før UK-korrektionen) National finansiering Andel af direkte støtte(1> Mio. euro (1) Procent af BNI (2) B DK D GR E F IRL I L NL 0 P SF S UK 77. 8 201. 3 1 057. 8 551. 5 993. 5 1 663. 0 163. 0 877. 3 3. 8 90. 3 120. 5 106. 5 72. 0 134. 8 854. 0 lait 6 966. 8 0. 03 0. 13 0. 05 0. 50 0. 19 0. 13 0. 26 0. 08 0. 02 0. 03 0. 06 0. 11 0. 06 0. 06 0. 06 0. 09 Finansiering over EU-budget Andel af BNI-indtægter(2) Mio. euro (3) 208. 6 Procent af BNI (4) 0. 09 Mio. euro (5) 130. 9 Forskel Procent af BNI (6) 138. 5 1 762. 0 99. 2 463. 7 1 184. 5 56. 4 972. 7 14. 8 315. 9 175. 6 87. 8 100. 5 191. 7 1 194. 8 6 966. 8 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 009 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 0. 09 -62. 8 704. 3 - 452. 3 - 529. 8 -478. 5 -106. 6 95. 4 11. 1 225. 6 55. 1 -18. 7 28. 5 56. 9 340. 8 0. 0 0. 06 -0. 04 0. 04 -0. 41 • 0. 10 •0. 04 -0. 17 0. 01 0. 07 0. 08 0. 03 -0. 02 0. 03 0. 03 0. 03 0. 00 (1) Beregnet i overensstemmelse med de forventede refusioner under den fælles landbrugspolitik til de enkelte medlemsstater i 1999; (2) I overensstemmelse med hver medlemsstats andel af EU-BNI (Foreløbigt budgetforslag for 1999). De resultater, der vises i tabel 3 og 4, er ikke overraskende og svarer til det, som kunne udledes af en undersøgelse af tallene i tabel 2. De lande, der har stor fordel af den fælles landbrugspolitik, vil opleve en forværring af deres budgetbalance, medens fem medlemsstater med de største skævheder vil opleve en forbedring. To forhold skal fremhæves. I''or det første vil korrektionsmekanismen reducere Det Forenede Kongeriges gevinst, således som den fremgår af tabellerne, med lo tredjedele med tilsvarende små forbedringer for de øvrige medlemsstater (i de fleste tilfælde så små, at de ikke ændre tallene udtrykt som procent af BNI). For det andet vil de nye medlemsstater i 2006 opleve en betydelig forbedring af deres budgetskævhed, fordi de vil opleve et fald i deres bidrag som følge af de lavere udgifter til den fælles landbrugspolitik, der ikke udlignes af en stigning i udgifterne på nationalt plan (der vil ikke blive indført direkte støtte i disse lande). Resultaterne af denne simulering er proportionale med den oprindelige formodning og kan benyttes på forskellige satser for den delvise refusion (f. eks. vil en national medfinansiering, der er 50% højere, medfører ændringer i budgetbalancerne, der ligeledes ville være 50% større). 7-10-1998 - 6- BILAG 5 Tabel 4 Virkningerne af en delvis refusion (75%) af den direkte støtte (For 2006 i mio. euro og i % af BNI i løbende priser før UK-korrektionen) National finansiering Andel af direkte støtte(1) Mio. euro (1) 157. 4 Procent af BNI (2) 0. 05 Finansiering over EU-budget Andel af BNI-indtægter « Mio. euro (3) 268. 1 Procent af BNI (4) 0. 08 Mio. euro (5) 110. 7 278. 7 1 586. 6 579. 5 1 123. 7 2 169. 7 268. 4 1 115. 2 7. 5 237. 2 181. 9 136. 6 106. 3 185. 9 1 010. 7 0. 0 9 145. 3 0. 13 0. 06 038 0. 16 0. 12 0. 31 0. 07 0. 03 0. 05 0. 07 0. 10 0. 07 0. 06 0. 06 0. 00 0. 08 178. 1 2 264. 8 127. 8 5955 1 521. 2 72. 6 1 249. 7 19. 1 406. 0 225. 7 112. 8 129. 1 248. 2 1 440. 3 286. 4 9 145. 3 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 08 0. 06 0 08 0. 08 • 100. 6 678. 2 -451. 7 • 528. 2 -648. 5 -195. 8 134. 5 11. 6 168. 8 43. 8 -23. 9 22. 8 62. 3 429. 6 286. 4 0. 0 Forskel Procent af BNI (6) 0. 03 •0. 05 0. 03 -0. 30 -0. 07 • 0. 04 -0. 23 0. 01 0. 05 0. 03 0. 02 -0. 02 0. 01 0. 02 0. 03 0. 07 0. 00 B DK D GR E F IRL 1 L NL 0 P SF S UK New 6 Total (1) Beregnet i ovoronsstommolso med de forventede refusioner under don fælles landbrugspolitik til do enkelte medlomsstater i 1999, (2) Berognot i overensstemmelse med hver medlemsstats andel af EU-BNI De grundliggende makroøkonomiske forudsætninger or taget fra Europa-Kommissionens dokument (1998) COM(1998)164 endelig udg. s. 2). i ; , , 1 Figur 2 Virkningerne for budgetbalancerne af delvis refusion af direkte støtte (Forskelle i forhold til nugældende ordning, data refererer til 2006, i mio. euro, løbende priser, før UK-korrektion, refusionssats: 75% 678 500 - 4 3 0- 1 69 135 t 11 62 44 23 12 -500 D UKN-6NL I B S A FIN L P DKIRLGR E F 528 -649 7-10-1998 - 7- BILAG 5 Figur 3 Virkningerne for budgetbalancerne af delxdslvis refusion af direkte støtte Forskelle i forhold til nugældende ordning, data refererer til 2006, i % af BNI, % af BNI før UK-korrektion, refusionssats: 75% 7-10-1998 BILAG 6 En generel anvendelse af mekanismen til budgetkorrektion - simulationsmateriale 1. INDLEDNING I løbet af de senste år er der opstået, hvad nogle medlemsstater betragter sorn store negative budgetbalancer, og dette har fået finansministrene fra Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige til at henvende sig til Kommissionens formand med forslag om, at der skal foretages en budgetkorrektion for alle de medlemsstater, som opfylder betingelserne herfor1. ubegrænset I dette bilag gennemgås de fire landes fælles forslag, og det anslås, hvilken betydning forslaget vil have for EU-budgettet og fordelingen af de finansielle byrder på medlemsstaterne. 1 bilagets afsnit 2 præsenteres forslaget; i afsnit 3 gennemgås et scenarie med hvor UK- kompensationsordningen blot udvides til andre medlemsstater; i afsnit 4 gennemgås et scenarie, hvor man tager udgangspunkt i en ændret version af de fire medlemsstaters forslag om en generel anvendelse af UK-kompensationsordningen; i dette scenarie indgår bl. a. en delvis kompensation for den del, hvormed den målte negative budgetbalance overskrider en forud fastsat tærskel; og endelig findes der i afsnit 6 en grafisk oversigt over resultaterne. budgetkorrektion, anvendelse af 2. ET FORSLAG OM GENEREL ANVENDELSE AF UK-KORREKTIONSMEKANISMEN forelagde Den 5. marts 1998 forbundsfinansminister Theo Waigel Europa- Kommissionens formand et forslag om, at ubalancen på budgettet i Tysklands disfavør skulle korrigeres. I løbet af de følgende dage skrev også den østrigske, nederlandske og svenske finansminister til Jacques Santer med i realiteten identiske forslag om indførelse af en sådan mekanisme. Theo Waigcls forslag var baseret på konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau i juni 1984, ifølge hvilke "enhver stat, der i forhold til sin relative velstand hærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering"2. Ministeren fremførte, at hvor dette princip oprindelig kun var til fordel for Det Forenede Kongerige, burde indførelse af en generel korrektionsmekanisme til fordel for de medlemsstater, der kan konstatere en uforholdsmæssig stor budgetmæssig ubalance. Forslaget har således følgende formål: tiet nu være grundlag for • det skal være ikke-diskriminerende, idet ordningen skal være tilgængelig for alle dertil berettigede medlemsstater; 1 2 Jf. diskussionen i rapportens del 2. Se Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau, Formandskabets konklusioner, Bulletin for De Europæiske Fællesskaber 6-1984. 5-10-1998 - 2- BILAG 6 • det skal tage hensyn til den enkelte medlemsstats betalingsevne3; • det skal korrigere ikke samtlige budgetmæssige ubalancer, men dem, der anses som overdrevne (således at de grundlæggende beslutninger om budgettets udgiftsside kan overholdes); • det skal fremme budgetdisciplin hos både nettobidragere og nettomodtagere; • det skal være tilstrækkelig fleksibelt til at gøre det muligt at opnå rimelige løsninger. Den nærmere ramme for den foreslåede korrektionsmekanisme er defineret således: Kompensationsbeløb = (Nettobyrde - tærskel) *kompensationskoefHcient Tre parametre er bestemmende for kompensationsbeløbet. For det første budgetbalancen eller nettobyrden, for det andet den tærskel, udover hvilken kompensationen finder anvendelse og for det tredje kompensationskoe/jficienten. foreslås, Det korrektionsmekanismen4. at budgetbalancen, eller nettobyrden, beregnes efter UK- Den tærskel, udover hvilken kompensationen finder anvendelse, er et mål for den maksimale solidaritet mellem medlemsstaterne, og den kan fastsættes som en funktion af den pågældende medlemsstats relative velstand. I det forslag, der er til behandling, er det kun en del af budgetuligevægten, der vil blive korrigeret, dvs. det beløb på balancen, som overstiger en forud fastsat tærskel. Hvad angår UK-kompensationen er denne tærskel nul, dvs. den samlede budgetuligevægt anvendes som grundlag for beregningen af kompensationen. I den mest generelle form af forslaget, kan tærsklen variere fra det ene tilfælde til det andet. Endelig fastsættes kompensationsbeløbet ved hjælp af kompensationskoefflcienten. Koefficienten vil ligge i intervallet mellem større end 0 og mindre end eller lig med 1. For UK-kompcnsationcns vedkommende er koefficienten 0,66. 1 den foreslåede ordning kan der også tænkes andre værdier for koefficienten. Tærsklen og koefficienten udgør de fleksible parametre i den foreslåede mekanisme5. Forslaget behandler ikke specifikt spørgsmålet om finansiering af de indrømmede ikke sin egen kompensationer. Under den nuværende ordning finansierer UK kompensation. En direkte udvidelse af den nuværende model ville indebære, at de ikke skal finansiere deres egne medlemsstater, der nyder godt af ordningen, 3 4 5 I originalen er anvendt ordet "Leistungsfâhigkeit". Kommissionen har ved en række lejligheder argumenteret for, at der ikke er nogen definition af begrebet nettobyrde, som må anses som den bedste, og Bilag 3 i nærværende rapport omhandler specifikt dette punkt. Det er klart, at hvis den foreslåede mekanisme skal medføre en generel anvendelse af den nuværende UK-korrektion, forekommer det logisk at anvende den samme definition på nettobyrde, som har været anvendt de sidste 15 år til beregning af UK-korrektionen. I bilagets afsnit 3 og 4 er der udarbejdet to simuleringer, som er forskellige alt efter den anvendte tærskel, medens kompensationskoefflcienten er den samme (0,66). Tærsklen er bestemmende for, hvilke medlemsstater der er berettigede til at opnå kompensation, og hvilke der ikke er det, medens kompensationskoefficienten blot er en aritmetisk faktor, som måler resultaternes størrelse (ved anvendelse af en kompensationskoefficient på f. eks. 0,33 ville man opnå resultater, som udgør halvdelen af, hvad der opnås med 0,66). 5-10-1998 - 3- BILAG 6 konipunsiitioncr. Men en sådan losning ville ikke blot være meget kostbar i en situation, hvor mange medlemsstater nyder godt af ordningen, men den er også forbundet med risici. Der ville bl. a. kunne opslå en tærskeleffekt, hvorved et land med en negativ balance, der lige netop overstiger tærsklen, ville modtage en (lille) kompensation, men være fritaget for byrden med at finansiere de andres kompensation. En lille forskel mellem to medlemsstaters nettobyrde inden anvendelsen af mekanismen kunne blive langt større, når først korrektionen er anvendt. Det forekommer derfor logisk at antage, at en medlemsstat ikke skal finansiere sin egen kompensation, men at den skal finansiere samtlige øvrige landes. Dette ville udelukke enhver uønsket tærskeleffekt. En udelukkelse af tærskeleffekten medvirker også til at nedbringe (men ikke fjerne) problemet i forbindelse med anden runde. Dette vedrører medlemsstater, som ligger under solidaritetstærsklen, inden mekanismen anvendes, men befinder sig over efter anvendelsen som et resultat af deres deltagelse i finansieringen af de øvrige medlemsstaters kompensation. Simuleringerne i de følgende afsnit er beregnet uden at tage hensyn til eventuelle anden runde-virkninger, som - samtidig med at de udelukker eventuelle uligheder, der skyldes mekanismerne - ville gøre ordningen mere kompliceret og yderligere begrænse gennemsigtigheden i EU-budgetforholdene. Ligesom tilfældet er med UK-korrektionen, foreslås det, at kompensationen finansieres efter de enkelte medlemsstaters andele af EU's BNI6. 3. EN UBEGRÆNSET GENEREL KORREKTIONSMEKANISME7 Dette afsnit omhandler de omkostningsmæssige og finansielle følger af en generel anvendelse af den nuværende UK-kompensationsordning for alle medlemsstater med negative budgetbalancer. til nul og tilfælde kompensationskoefflcienten til 0,66. Medlemsstaterne deltager i finansieringen af alle kompensationer undtagen deres egen i forhold til deres andel af EU's BNI. fastsættes tærsklen I dette Definitionen af nettobyrden er et væsentligt element i dette tilfælde, eftersom omkostningerne til mekanismen afhænger af, hvordan budgetbalancen defineres. Til illustration anvendes her samme definition som ved UK-korrektionsmekanismen8. I disse simuleringer er der set bort fra en nedsættelse af Tysklands andel i finansieringen af UK-korrektionen, som fastsat i artikel 5 i afgørelsen om egne indtægter. Det antages derfor, at Tyskland deltager i finansieringen af nedslagene til alle øvrige medlemsstater, der er berettiget til kompensation, i forhold til dets faktiske andel af EU's BNI. Revisionsretten har i sin nylige specialrapport om ordningen for egne indtægter fremlagt materiale - for året 1996 - vedrørende følgerne af en ubegrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen. Se Revisionsretten (1998): Særberetning nr. 6/98 om status over ordningen for moms- og BNI-indtægter, juni. De Europæiske Fællesskabers Tidende C 241 af 31. juli 1998. Rettens materiale omtales i rapportens afsnit 3. 2. 7. Nærværende bilag udvider og Rettens resultater til at omfatte 1999. Det er klart, at en ubegrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen ikke er den ordning, der foreslås af finansministrene fra Tyskland, Østrig, Nederlandene og Sverige. Budgetbalancen med anvendelse af UK-korrektionen er et kontantbegreb, der bygger på forskellen mellem andelen af finansiering og andelen af tildelte aktionsudgifter; de traditionelle egne indtægter (TEI) fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af deres moms- og BNI-andele, medens summen af alle balancer er begrænset til at blive nul. Se Bilag 3 vedrørende en diskussion af den definition på budgetbalance, som anvendes i nærværende rapport. 5-10-1998 4- BILAG6 Tabel 1 Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en ubegrænset generel korrektionsmekanisme Fremskrivninger for 1999; "UK-korrektlons"-balance (tal i mio. euro og i % af BNI) Samlet omfbrdcllngs- efTckt (4) + (5) (îerlitrt/tab på mekanamm (6) -538,9 -357,7 4 f f 0 ,f -256,4 -1197,8 -2649,1 -145,7 Budgetbulance "med UK korrektion" (far UK korrektion) MS berettiget til kompemution Kompen sationsbeløb Finansiering Mio. «uro % af UNI Tirmkcli 0,0% ar BNI (1) 2131,7 188,8 (2) 0,92 0,12 (3) 0,0 0,0 Koefficient 0,66 (4) 0,0 0,0 BNI-andel (S) -538,9 -357,7 •9804,8 •0,50 •9804,8 6471,2 •2361,1 5 221,0 8006,8 -516,8 2570,4 -649. 5 717. 8 — , „ „ -1342,0 •770,2 3 173. 1 -124. 9 -1001,6 4,71 1,55 -0,04 4,08 -0,06 4,33 -0,38 •0,39 3,24 -0,11 •0,47 -0,58 0,0 0,0 -516,8 0,0 -649,5 0,0 •13410 •770,2 0,0 -124,9 0. 0 0,0 341,1 0,0 428,6 0,0 885,7 508,4 0,0 82,4 •1001,8 661,1 -256,4 -1197,8 -2990,1 -145,7 -2443,1 -2014,5 -38,3 -773,9 -440,5 -226,7 -258,4 -476,5 -38,3 111,8 67,9 -226,7 -176,0 184,6 B OK 0 GR E F IRL I L NL A P FIN S Ny budgetbalance Mio. euro (1) + (6) (7) % af BNI (8) 1 592,7 -168,9 -5694,7 4964,6 6808,9 -3165,8 2424,6 -2664,0 679,5 •1230,2 •702,3 2946,4 -300,9 •817,1 0. 68 -0,11 -0,29 4,48 1,32 -0. 24 3. 85 -0,25 4,10 •0,35 •0,36 3,01 -0,27 •0,38 -0,35 0,00 UK«" •7 799,8 -7 799,8 5 147,9 -2021,0 3 126,9 -4672,9 TOTAL 0. 0 0,00 -22009,6 14 526,3 -14526,3 0,0 0,0 (1) For ni undgå forvridninger på grund af svinginger I selve UK-kompensationens størrelse er der anvendt den fremskrevne UK- korroklion for 1999 i stedet for 1998-korrektionen (finansieringen forsinkes principielt et år); (2) UK-korrektionen for 1999 er anslået til 4 952 mio. euro; forskellen mellem dette beløb og søjle (4) skyldes den procedure, der er fastsat i artikel 4. stk. 2, litra d), i afgørelsen om egne indtægter, som tager hensyn til den såkaldte "fordel", som UK nyder på grund af anvendelsen af en udjævnet moms som grundlag for egne indtægter og indførelsen af de BNI-baserede egne indtægter. De resultater, der er vist i Tabel 1 og 2, refererer til 19999, som er det sidste år i de nuværende finansielle overslag. Resultaterne vises som forskellen i forhold til den nuværende ordning; dvs. at resultaterne viser forbedringen (eller forringelsen) af hver enkelt medlemsstats budgetbalance i forhold til den nuværende ordning. Tal baseret på det foreløbige forslag til EU's budget for regnskabsåret 1999, KOM (98) 300. Begrebet EU-udgifter, som det er anvendt i simuleringerne, er godkendte udgifter, inklusive adminstrative udgifter; hvis overslagene var udarbejdet på grundlag af aktionsudgifter, eksklusive administrative udgifter, ville den størrelsesorden, med hvilken kompensationerne og deres finansiering skulle ændres, ligge noget under 5%. 5-10-1998 -5 BILAG 6 Tabel 2 Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en ubegrænset generel korrektionsmekanisme (tal for 1999 i mio. euro og I % af BNI) Budgetbalance med UK-korrektion "Operationel" budgetbalance Mekanismens omfordelingseffekt Forskel i forhold til det nuværende system Mekanismens omfordelingseffekter Forskel i forhold til den nuværende ordning Mio. euro. % af BNI Mio. euro. % af BNI Mio. euro. % af BNI Mio. euro. % af BNI DK GR IRL NL FIN UK 538. 9 357. 7 4110. 1 -256. 4 -1 197. 8 -2649. 1 145. 7 2014. 5 -38. 3 111. 8 67. 9 226. 7 176. 0 184. 6 3126. 9 •0. 23 0. 23 0. 21 0. 23 •0. 23 0. 20 •0. 23 •0. 19 •0. 23 0. 03 0. 03 •0. 23 •0. 16 0. 09 0. 23 •333. 7 •221. 5 5117. 9 158. 1 -741. 8 -1 483. 9 - 90. 2 1 057. 8 •0. 14 •0. 14 0. 26 -0. 14 -0. 14 -0. 11 •0. 14 -0. 10 -23. 7 •0. 14 422. 5 240. 6 140. 4 77. 2 373. 1 -1 825. 2 0. 12 0. 12 •0. 14 •0. 07 0. 17 0. 13 237 -440 3980 -318 -1502 -3 235 -184 -2 510 38 760 -281 -230 174 3 517 0. 10 -0. 29 0. 20 -0. 29 -0. 29 -0. 24 -0. 29 -0. 23 0. 23 0. 22 0. 00 -0. 29 -0. 20 0. 08 0. 27 Korrektionsmekanslmens parametre er: budgetbalancen som "med UK-korrektion Tærskel = 0,0% af BNI; ' og som "operationel balance kompensationskoefficient " er givet i Bilag 3. 400 -332 4780 -241 -1139 -2 310 -140 -1750 49 1007 131 -212 -151 324 -414 0. 17 -0. 22 0. 24 -0. 22 -0. 22 •0. 17 -0. 22 -0. 16 0. 30 0. 29 0. 07 -0. 22 -0. 13 0. 15 -0. 03 0,66; definitionen af Figur 1 Virkninger af anvendelsen af en ubegrænset genere! korrektionsmekanisme Fremskrivninger for 1999 I % af BNI ("UK-korrektlons"-balance) Forskelle ifht. nuværende ordrf. (budgelbalancer) balance» liK Omfordelingseffekter af mekanismen ^* -0,10% -0,20% •0,30% I) S NI, FIN I UK K DK GR E IRL Medlemsstaternes budgetbalance for 1999 (beregnet med anvendelse af UK- korrektionen) ses i søjle 1, bruttokompensationen til de berettigede medlemsstater ses i søjle 4, finansieringen af rabatterne i søjle 5 og nettobeløbet for finansiering i søjle 6. 5-10-1998 - 6- BILAG 6 Søjle 7 og 8 angiver de nye budgetbalancer i absolut værdi og i %. Ændringerne i budgelbalancen for hver medlemsstat i 1999, både i euro og i % af BNI, er vist i Tabel 2, hvor også tal i forbindelse med den nuværende ordning er vist. De sidste to søjler i i Tabel 2, som ikke rekonstrueres på grundlag af tallene i Tabel 1, viser forskellen forhold til den nuværende ordning (som inkluderer UK-korrektionen). Bl. a. svarer forskellen i forhold til den nuværende ordning, for hver medlemsstat, til den nye budgetbalance, der fremkommer ved anvendelse af den foreslåede mekanisme (søjle 7 i Tabel 1), minus summen af den budgetbalance, der er vist i søjle 1 i Tabel 1 (inden UK- korrektionen) og finansieringen af UK-korrektionen. Medens anvendelsen af den nuværende korrektionsmekanisme for 1999 vil omfordele 4,9 mia. euro til Det Forenede Kongerige alene, vil en ubegrænset anvendelse af korrektionsmekanisme omfordele 7,6 mia. euro til fire lande (Tyskland, Nederlandene, Østrig, Sverige og Det Forende Kongerige). Dette beløb vil skulle finansieres af de 10 øvrige medlemsstater, som vil skulle betale 4,3 mia. euro mere end med den nuværende korrektionsmekanisme (3,3 mia. euro). Det Forende Kongerige vil miste 1,8 mia. euro. De nye modtagere (Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige) ville derfor få en forbedring af deres samlede budgetbalance på 6,1 mia. euro (5,1 mia. for Tyskland alene). Figur 1 viser den omfordeling, der opstår ved anvendelse af den ubegrænsede generelle mekanisme. Det mørke område svarer til forskellen mellem den ubegrænsede finansieringsmæssige mekanisme og den nuværende ordning og medtager alle virkninger for UK-kompensationen; søjlerne viser kun den omfordeling (svarende til søjle 6 i Tabel 1), der opstår med det nye ubegrænsede system. Medlemsstaterne er opstillet fra den med den største forbedring på budgetbalancen til den med den største forringelse. De medlemsstater, som i øjeblikket har en positiv budgetbalance (Belgien, Danmark, få nogen Grækenland, Spanien, kompensation, men kun deltage i finansieringen af mekanismen. De vil alle få en tilsvarende forringelse af deres budgetbalance, når det gælder den nationale BNI. Irland, Luxembourg og Portugal) vil ikke De medlemsstater, der er nettobetalere, vil derimod få en kompensation for ubalancen på deres budget. I nogle tilfælde vil dette nedslag mere end opveje finansieringen af andres kompensation, i andre tilfælde ikke. Dette afhænger selvfølgelig af den oprindelige ubalances størrelse. Det Forenede Kongeriges tilfælde er noget mere komplekst. UK vil være berettiget til samme kompensation som under den nuværende mekanisme, men vil også skulle yde sin andel af finansieringen af den ubegrænsede generelle mekanisme. Derfor vil UK i forhold til den nuværende ordning få en forringet budgetbalance på grund af kompensationen til de andre lande; med den nye ordning vil UK, som det fremgår af søjlerne, modtage lige så meget som Tyskland (i % af BNI). 5-10-1998 -7 BILAG 6 4. EN BEGRÆNSET GENEREL KORREKTIONSMEKANISME Som diskuteret i afsnit 2 er en begrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen blevet foreslået af Tyskland, Østrig, Sverige og Nederlandene. I dette afsnit behandles virkningerne af dette forslag. Begrænsningen i mekanismen fremkommer ved anvendelsen af tærsklen; ubalancer, der går ud over tærsklen, skulle således korrigeres. Der er foreslået en tærskel på 0,30% eller 0,40% af BNI. Tabel 3 Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en begrænset generel korrektionsmekanisme Fremskrivninger for år 1999; "UK-korrektions"-balance (tal i mio. euro og i % af BNI) I I Ny budgctbalance Budgetbalancc "med UK- korrektion" (rer UK- korrckllon) MS berettiget til rabat Kompen sationsbeløb Finansiering Mio. euro % ar BNI Trankeli 0,3% af BNI (1) 2 131. 7 188,8 (2) 0. 92 0,12 (3) 0. 0 0. 0 Koefficient 0,66 (4) 0,0 0,0 BNl-andcl (5) -210,8 -139,9 Samlet omfordelings- effekt (4) + (S) Gevlndxt/tab pt mekanismen (6) -210,8 -139,9 Mio. euro (!) + (6) (7) 1920,9 48,9 -9 804,8 -0,50 -3 903,8 2 576,5 - 907,9 1 668,6 •8 136,2 5 221. 0 8 006,8 -516,8 - 649,5 717,8 •1 342,0 • 770,2 3 173,1 - 1 2 4. 9 -1 001,6 4. 71 1,55 -0,04 4,08 -0,06 4,33 -0,38 -0,39 3,24 -0,11 -0,47 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 - 284,2 • 182,2 0,0 0. 0 0. 0 0,0 0,0 0. 0 0,0 0,0 187,6 120,2 0,0 0. 0 - 359,6 237. 4 - 1 0 0 ,3 -100,3 - 468. 5 - 468,5 5 120,7 7 538. 3 -1 196,7 -1 196,7 -1 713,5 - 57,0 - 57. 0 2 513,4 - 982. 7 - 982,7 -1 632,1 -15,0 - 310,2 - 1 7 4 ,3 - 88,7 -101,5 -1 8 7 ,0 - 1 5 ,0 -122,6 - 54,0 - 8 8 ,7 -101,5 50,4 702,9 •1 464,7 • 824,3 3 084,5 - 226,4 - 951,2 -7 709. 8 -0. 5« -3 798,3 2 506,9 - 688,2 1 818,7 -5 881,1 B DK 0 GR E F I L NL A P FIN S UK IRL 2 570,4 TOTAL 0,0 0,00 -8 528,1 5 628,5 •5 628,5 0,0 0,0 (1) Se fodnote 1) til Tabel 1. af BNI (8) 0. 82 0,03 •0,41 4,62 1,46 -0. 13 3,99 -0,15 4,24 -0,42 -0,42 3,15 -0,20 -0,44 -0,45 0,00 Tabel 3 viser simuleringen for år 1999 af anvendelsen af den begrænsede korrektionsmekanisme. Nettobyrden beregnes som ved UK-korrektionen, og der er anvendt en tærskel på 0,30% af BNI og en kompensationskoefficient på 0,66. Mekanismens vigtigste virkninger, både med hensyn til omfordelingseffekten og forskelle i forhold til den nuværende ordning, er opsummeret i Tabel 4. 5-10-1998 BILAG 6 Tabel 4 Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en begrænset generel korrektionsmekanisme (tal for 19991 mio. euro og I % af BNI) Budgetbalance med UK-korrektlon "Operationel" budgetbalance | Mekanismens omfordelingseffekt Forskel i forhold til det nuværende system Mekanismens omfordelingseffekter Forskeli forhold til den 1 | nuværende ordning Mio. euro. % af BNI Mio. euro. % af BNI Mio. euro. % af BNI Mlo. euro. B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN 5 UK -210. 8 -0. 091 -139. 9 -0. 091 -5. 6 -3. 7 1668. 8 0. 085 2676. 4 -0. 002 -0. 002 0. 136 -100. 3 -0. 091 -2. 6 -0. 002 -468. 5 -0. 091 -1196. 7 -0. 091 -57. 0 -0. 091 -982. 7 -0. 091 - 15. 0 -0. 091 • 122. 6 •0. 035 • 54. 0 -0. 028 -88. 7 -101. 5 50. 4 1 818. 7 -0. 091 -0. 091 0. 024 0. 136 -12. 4 -31. 6 -1. 5 -25. 9 - 0. 4 188. 0 118. 7 -2. 3 -2. 7 -0. 002 -0. 002 -0,002 -0. 002 -0. 002 0,053 0. 061 -0. 002 -0. 002 239. 0 Ô. 112 114 -209 1727 -151 -714 -1827 -88 -1504 30 563 •108 -134 -156 63 0. 05 -0. 14 0. 09 -0. 14 -0. 14 -0. 14 -0. 14 •0. 14 0. 18 0. f6 -0. 05 -0. 14 -0. 14 0. 03 0. 18 277 -101 2527 -74 -352 -902 43 -744 42 809 29' -65 -77 2f3 -1538 % af BNI 1 I 0. 12 I -0. 07 I 0. 13 I I I -0. 07 •0. 07 -0. 07 •0,07 -0. 07 0. 25 0. 23 O. Of -0. 07 -0. 07 0. 10 -0. 12 -3133. 4 -0. 235 2393 1 Korrektionsmekanismens parametre er. Tærskel - 0,30% af BNI; kompensationskæfficient = 0,66; definitionen af 8 budgetbalancen som "med UK-korrektion" og som "operationel balance" er givet i Bilag 3. Resultaterne viser, at den begrænsede version af korrektionsmekanismen medfører en betydelig mindre omfordeling af budgetressourcerne. Kun tre lande ville få fordel af ordningen (Tyskland, Sverige og Det Forenede Kongerige), eftersom en udjævning af Nederlandenes og Østrigs budgetbalancer ville repræsentere et mindre beløb end deres bidrag til ordningens finansiering. Samlet ville de 12 medlemsstater, der finansierer nedslagene, betale 3,5 mia. euro, hvilket er 0,2 mia. mindre, end hvad de skulle have betalt til at finansiere UK-korrektionsmekanismen. UK ville på den anden side miste 3,1 mia. euro. Dette beløb ville blive delt mellem de 12 allerede nævnte medlemsstater (0,2 mia. euro), Sverige (0,2 mia. euro) og Tyskland (2,7 mia. euro). Resultaterne i Tabel 4 er også vist i Figur 2. Her viser det mørke område forskellene for medlemsstaternes budgetbalancer mellem det nuværende system3 som omfatter UK- korrektionen, og systemet med anvendelse af den begrænsede generelle mekanisme. I figuren er medlemsstaterne igen opstillet fra den med den største forbedring af budgetbalancen til den med den største forringelse. Ændringerne i budgetbalanceme er identiske for alle de finansierende medlemsstater, som ikke er berettiget til kompensationen. Deres budgetbalancer anslås at blive forringet med 0,002% af BNI i 1999. 3-10-1998 -9 BILAG 6 Virkningerne af anvendelsen af en begrænset generel korrektlonsmekariisme Figur 2 (Tærskel: 0,3% af BNI, "UK-korrektlons"-balance) Fremskrivning for 1999,1 % af BNI 0,20% 0,10% 0,00% •0. 10% -0,20% •0,30% Porskel Ifht. nuvserende ordn. (ændringer i budgetbtlancer) D NL B DK GR E F IRL I P FIN UK Derimod vil Det Forenede Kongerige blive væsentligt ringere stillet. Med anvendelse af den ubegrænsede version af mekanismen blev UK-kompensationen fastsat på en måde, der svarer til den nuværende ordning, og UK fik derfor en forringelse udelukkende på grund af dets deltagelse i finansieringen af de andre landes kompensationer. I den foreliggende begrænsede anvendelse udgør UK-kompensationen kun det beløb, hvormed dets negative balance overstiger den fastsatte tærskel på 0,30% af BNI. Som følge heraf ville UK's ubalance, målt som UK-kompensations-balancen, blive forringet med ca. 0,24% af BNI i 1999. 5. EN GRAFISK FREMSTILLING AF RESULTATERNE Budgctkorrektionsmekanismer svarende til den, der er til fordel for Det Forende Kongerige, er ufuldstændige, og eftersom de vedrører budgettets indtægtsside, berører de ikke den grundlæggende kilde til ubalancer, nemlig udgiftssiden. Foruden de vanskeligheder, der er forbundet med udformningen og anvendelsen i praksis af sådanne mekanismer, gør de det nødvendigt, at der vedtages en definition af begrebet budgetmæssig ubalance. Uanset disse mangler er der fremsat et konkret forslag af Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige til løsning af problemerne i forbindelse med overdreven budgetmæssig ubalance. Analysen i dette bilag omhandlede to versioner af en korrektionsmekanisme: en ubegrænset korrektionsmekanisme og en begrænset. Det er klart, at på grund af den kompleksitet og manglende gennemsigtighed, der præger den nuværende ordning med udelukkende UK-kompensation, vil en udvidelse af den til også at omfatte andre medlemsstater medføre en større forståelse og klarhed i EU-budgetforholdene. 5-10-1998 10 BILAG 6 Figur 3 Omfordelingseffekter af de to undersøgte korrektionsmekanismer (Fremskrivninger for 1999, med anvendelse af "UK-korrektions"- balance; % af BNI) UK D S A NL FIN I F DK B GR E IRL L Anvendelse af den nuværende mekanisme på alle medlemsstater, som har en negativ budgetbalance, eller blot udvidelse af den til at gælde for de fire lande, som har anmodet om det, vil øge summen af kompensationer med ca. 50% i forhold til den nuværende ordning med kun UK-kompensation. En begrænset mekanisme ville medføre, at færre ressourcer skulle omfordeles. Figur 4 Forandr, i budgetbalanceme ifht. den nuværende ordning med an vendelse af de to undersøgte korrektionsmekanismer % af BNI (Fremskrivning for 1999;"UK-korrektions"balancer; % af BNI) Ubegrænset Begrænset (tærskel 0,3%) -0. 3- A NL FIN i F DK UK B GR E IRL L 5-10-1998 - l i- BILAG 6 Resultaterne af de forskellige simuleringer er opsummeret i Figur 3 og 4. Figur 3 viser omfordelingseffekten af indførelsen af den generelle korrektionsmekanisme (dette svarer til søjlerne i Figur 1 til 2), og Figur 4 sammenligner de ændringer, som hver af de to korrektionssystemèr ville medføre i forhold til den nuværende situation (dette svarer til de mørke områder i Figur 1 og 2). Anvendelsen af begrænsninger formindsker de ressourcer, der skal omfordeles, og antallet af medlemsstater, der nyder godt af de formindskede ressourcer. • • • 5-10-1998 BILAG 7 Progressivitet i budgetbidragene 1. INDLEDNING Den 1. juli 1998 skrev den spanske økonomiminister og anden viceministerpresident, Rodrigo Rato, og den spanske udenrigsminister, Abel Matutes, et fælles brev til formanden for Kommissionen, Jacques Santer, hvori de foreslog, at der blev indført en ny egen indtægt baseret på progressivitet, og anmodede Kommissionen om at undersøge dette forslag inden for rammerne af rapporten om EU's egne indtægter. Den spanske delegation gentog forslaget på mødet i Rådet (Økofin) den 6. juli, mens Portugal og Grækenland gav udtryk for deres støtte. Nogle dage senere skrev de portugisiske og græske myndigheder også til Jacques Santer for at udtrykke deres støtte til det spanske forslag. Ligesom det var tilfældet med forslaget fra de fire finansministre (fra Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige), som har anmodet om, at Fontainebeau- kompensationen udvides til også at omfatte deres lande, foreslår de spanske myndigheder ikke én bestemt fremgangsmåde, men anfører en række forskellige måder - som alle er baseret på BNI-indtægten - hvorpå bidragene kan gøres progressive. De spanske myndigheder baserer deres initiativ på teksten i protokollen om økonomisk og social samhørighed, hvori de høje kontraherende parter "erklærer, at de har til hensigt at tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidragsevne i forbindelse med ordningen med egne indtægter og at undersøge, hvorledes der over for de mindre velstillede medlemsstater kan kompenseres for de regressive elementer, som findes i den nuværende ordning med egne indtægter". i forhold til den tidligere situation. De beklager Abel Matutes og Rodrigo Rato anerkender, at indførelsen af BNI-indtægten er en klar imidlertid, at den forbedring proportionalitet mellem bidragene og indtægterne, som karakteriserer den nuværende ordning, ikke tager tilstrækkeligt hensyn til medlemsstaternes bidragsevne. Ministrene anfører klart, at en retfærdig bidragsordning bør baseres på progressivitet ligesom skattesystemerne i alle medlemsstaterne. De mener, at den fase i integrationen, som Den Europæiske Union er nået frem til med undertegnelsen af Amsterdam-traktaten, klart berettiger til, at man går over til en finansieringsordning, der er baseret på "retfærdighed og progressivitet". I I dette bilag, som med indledningen består af fem afsnit, gennemgås forslaget og dets implikationer. gennemgås progressivitetsbegrebets historie i korte træk; i afsnit 4 behandles progressivitet set i forhold til økonomisk og social samhørighed; og i afsnit 5 fremsættes der en række afsluttende bemærkninger. 2 præsenteres forslaget; afsnit afsnit 3 i 7-10-1998 - 2- BILAG 7 2. FORSLAGET OM PROGRESSIVITET OG NOGLE AF DETS IMPLIKATIONER Spanien foreslår, at man skaber progressivitet ved at anvende "moduleringskoefficienter" (som skal afspejle "relativ rigdom" og "relativ velstand", to udtryk, der bruges i flæng) på de faktiske BNI-grundlag, så man kan aflede nye BNI-grundlag, der kan bruges ved beregningen hvilke "moduleringskoefficienter" der skal bruges, men det siges, at målet for "relativ rigdom" skal være BNI per capita i ECU. af BNI-indtægtsbidragene. Det anføres klart, ikke Forslaget indebærer, at der skal foretages en grundlæggende justering på en af følgende måder for at skabe progressivitet. A) B) C) Til opstilling af de nye BNI-grundlag anvendes som koefficient et indeks over BNI per capita i ECU (med EU = 100; i 1996 var tallene 124,9% for Tyskland, 64,5% for Spanien, 85,8% for UK og 114,2% for Frankrig osv. ). Justeringskoefficienterne anvendes kun på en del af BNI-grundlagene (f. eks. 50%), mens resten forbliver uændret. I så fald vil BNI-indtægten blive opdelt i en proportional og en progressiv del, hver med sin ensartede bidragssats. Landene inddeles i gruppper på grundlag af BNI per capita, og de samme koefficienter anvendes på alle landene i samme gruppe; der siges ikke noget om, hvad disse koefficienter skal være, og hvordan de skal beregnes. Endelig foreslås det, at den nuværende momsindtægt kan erstattes af denne' ændrede BNI-indtægt. Forslaget indebærer, at de faktiske BNI-nøgler erstattes med nøgler, der er mere gunstige for de fattige medlemsstater, og at man enten anvender de nye nøgler på mindre end 40% af bidragene til EU's budget1 (version B), eller på ca. 40% af dem (version A og muligvis C), eller endda på mere end 80% af de samlede bidrag, hvis momsindtægten afskaffes. Det er klart, at forslaget med hensyn til at omfordele byrden i forbindelse med finansieringen af EU's budget ville betyde, at de lande, hvis BNI per capita i ECU er højere (lavere) end gennemsnittet, skulle betale mere (mindre) end med den nuværende i de regel. Det medlemsstater, hvis BNI er højere (lavere) end gennemsnittet. (formindsker) BNI-grundlaget skyldes, at forslaget forhøjer Begge mulighederne ville betyde, at Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene, Østrig og Sverige skulle yde et betydeligt større bidrag end med den nuværende ordning. Tabel 1 viser resultaterne (i mio. ECU og i procent af de samlede bidrag) af at anvende idéen om at ændre BNI-grundlagene i overensstemmelse med ECU-indekset for BNI per capita (mulighed A) på data for 1996 og 1997. Ifølge resultaterne skulle Belgien i 1997 have betalt 70 mio. ECU mere, Danmark 180 mio. Hvilket er BNI-indtægtens nuværende andel af EU's budget. 7-10-1998 -3 BILAG 7 ECU, Tyskland 1 043 mio. ECU, Frankrig 260 mio. ECU, Luxembourg 48 mio. ECU, Nederlandene 45 mio. ECU, Østrig 102 mio. ECU og Sverige 70 mio. ECU. Grækenlands bidrag ville være faldet med 204 mio. ECU, Spaniens med 803 mio. ECU, Irlands med 45 mio. ECU, Italiens med 465 mio. ECU, Portugals med 200 mio. ECU og UK's med 100 mio. ECU. Finlands bidrag ville stort set have været uændrede. Tabel 1 Ændringer i medlemsstaterne* bidrag I forhold til den nuværende ordning Forslaget anvendt på hele BNI-indtægten (tilpasning af BNI-grundlagene med anvendelse af ECU-lndekset for BNI per capita, I mio. ECU og i procent af de samlede bidrag) 1996 Mio. ECU 75,9 134,9 1105,6 -155,4 -551,1 311,0 -45,4 -404,0 38,2 55,3 102,3 -152,2 -6,7 67,9 -576,2 0,0 % 2,7 9,6 5,2 -13,8 -11,9 2,5 -6,5 -4,4 23,5 1,2 5,4 -17,6 -0,7 3,4 -6,8 1997 Mio. ECU 70,0 178,6 1043,4 -204,1 -803,9 259,1 -45,4 -466,4 47,9 44,5 102,0 -199,3 1,3 71,1 -98,9 0,0 % 2,3 11,6 4,8 -17,1 -14,8 1,9 -6,4 -5,3 27,7 0,9 4,8 -18,2 0,1 3,0 -1,1 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK l a it 1) De tekniske detaljer i forslaget resulterer I, at disse lande får en marginal fordel af den måde, progressivitets- mekanismen fungerer på, selv om deres indeks over BNI per capita er lidt over 100 (se afsnit 41 dette bilag). Mulighed B ville tydeligvis give det samme resultat som mulighed A, men gradueret i forhold til den del af BNI-grundlaget, som "moduleringskoefficienterne" anvendes på. Tabel 2 viser resultaterne af at anvende den samme justering på BNI-grundlaget, efter at momsindtægten er afskaffet. I dette tilfælde resulterer afskaffelsen af momsindtægten og indførelsen af den progressive BNI-indtægt i større forskelle sammenlignet med både den foregående simulering og selvfølgelig den nuværende ordning. Endelig er det ikke muligt at simulere den tredje mulighed, da det ville være nødvendigt at fastlægge "moduleringskoefficienterne" for hver gruppe af medlemsstater. Det er dog klart, at med plausible værdier vil simuleringen give kvantitative resultater, der ikke adskiller sig nævneværdigt fra dem, der er vist i tabel 1 og 2. 7-10-1998 -4 BILAG 7 Implikationerne af forslaget om bidrag svarer til, hvad man på forhånd kunne have forventet. Men det forhold, at progressiviteten vil medføre en væsentlig omfordeling af byrderne i forbindelse med finansieringen af EU's udgifter fra de velstående til de mindre velstående medlemsstater, er ikke en grund til at kritisere forslaget, da denne omfordeling jo netop er hovedformålet med forslaget. Forslaget, der i første omgang virker tiltrækkende, bør hovedsagelig gennemgås med henblik på at undersøge, om det stemmer overens med den økonomiske teori samt med den praksis, der går ud på at gennemføre progressivitet i EU gennem udgiftspolitikkerne. Tabel 2 Ændringer i medlemsstaternes bidrag 1 forhold til den nuværende ordning Forslaget anvendt på BNI-indtægten, momsindtægten afskaffet (tilpasning af BNI-grundlagene med anvendelse af ECU-indekset for BNI per capita, i mio. ECU og i procent af de samlede bidrag) 1996 Mio. ECU 310,4 450,5 2034,4 -445,2 -1 396,9 821,9 -137,3 -234,5 89. 4 128. 6 263,8 -432,9 35,3 323,7 -1811. 2 0,0 % 10. 9 32. 2 9,6 -39,7 -30,2 6,53 -19,5 -2,57 55,0 2,8 13,9 -49,9 3,6 16,1 -21,3 1997 Mio. ECU % 303,0 493,7 1 396,0 -471,3 -1 758,9 504,3 -117,6 11,8 98,6 115,3 184,9 -475. 5 39,5 259,8 -583,8 0,0 9,8 32,1 6,5 -39,4 -32,4 3,8 -16,5 0,1 56,9 2,3 8,6 -43,4 3,7 11 -6,3 B DK D GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK l a it Disse betragtninger behandles i de næste to afsnit. I afsnit 3 gennemgås argumenterne for at anvende progressivitet i personbeskatningen; i afsnit 4 gennemgås argumenterne for at overføre progressivitetsbegrebet fra personbeskatning til medlemsstaternes bidrag til EU's budget; og i afsnit 5 fremsættes der en række afsluttende bemærkninger. 3. EN KORT GENNEMGANG AF PROGRESSIVITETSBEGREBET I PERSONBESKATNINGEN Progressivitetsbegrebet er velkendt i litteraturen om den optimale beskatning. Det er nøje forbundet med retfærdighedsbegrebet. Debatten om en retfærdig beskatning har været koncentreret om to principper, nemlig nytteprincippet (skatterne fordeles i forhold til den nytte, den skattepligtige har af det offentliges virksomhed) og evneprincippet (enhver 7-10-1998 - 5- BILAG 7 betaler efter evne)2. Et af de positive træk ved det skattesystem, som Adam Smith argumenterede for, er, at det er ønskeligt at have en vis progressivitet (især for kapitalindkomst). Det kunne nytteteoretikerne imidlertid ikke tilslutte sig enstemmigt. Evneprincippet kan siges at stamme fra John Stuart Mill3 og hans idé om lige byrder. John Stuart Mill, som var bekymret over den progressive beskatnings aktivitetsdæmpende virkning, talte for proportional beskatning af indkomsten. Ved at formulere retfærdighed som et pørgsmål om lige byrder startede Mill debatten om lige absolutte og lige marginale byrder, hvor førstnævnte mulighed kræver proportional beskatning og sidstnævnte mulighed progressiv beskatning. Både med nytteprincippet og evneprincippet skal der bruges et indeks for at definere ulighed mellem individer. Siden Adam Smith har hovedvægten traditionelt været lagt på indkomst- og formuegrundlaget (med den højeste beskatning koncentreret om sidstnævnte), men en altomfattende, samlet indkomstskat som den, der på nuværende tidspunkt anvendes i de fleste medlemsstater4, først kom frem i dette århundrede. Der var imidlertid også en række teoretikere, begyndende med Adam Smith, som forestillede sig en forbrugsbaseret beskatning. Mirrlees' (1971) skelsættende bidrag udvidede analysen af disse spørgsmål yderligere5. Her indføres der for at sikre, at den vertikale retfærdighed overholdes, en begrænsning, så rækkefølgen med hensyn til bruttoindkomsten ikke kan være forskellig fra rækkefølgen med hensyn til nettoindkomsten. Regeringen vælger den skatteordning, som maksimerer den samfundsmæssige velfærd, med forbehold af et eksogent krav om statslige indtægter og ovennævnte begrænsning. Mirrlees konkluderede: • for det første, at "en tilnærmelsesvist lineær indkomstskatteordning, med alle de administrative fordele, den ville medføre, er ønskelig"6. Dette svarer til proportional 2 3 4 5 6 Mærkeligt nok har Adam Smith, ophavsmanden til laissez-faire-pr'måppet, æren for at forbinde beskatningen med skatteevnen (eller i vores sammenhæng bidragsevnen), men moderere dette med et nytteprincip. Det er også værd at bemærke den betydning, han tillagde proportionalitet. Hans første "maksime" (The Wealth of Nations, G. P. Putnam's Sons, New York, 1904, bind II, s. 310) lyder: "The subject of every State ought to contribute towards the support of the government, as nearly as possible in proportion to their respective abilities; that is in proportion to the revenue which they respectively enjoy under the protection of the state. The expense of the Government to the individuals of a great nation, is like the expense of management to the joint tenants of a great estate, who are all In the observation or neglect of this obliged to contribute in proportion to their respective interests in the estate. maxim consists what is called equality or inequality of taxation" (kursiv tilføjet). Det er svært at sige, om dette støtter nytteprincippet eller evneprincippet mest. Se John Stuart Mill, Principles of Political Economy, Collier and Son, New York, 1900. De skandinaviske lande, som har indført den såkaldte duale indkomstskat, er en væsentlig undtagelse. Med den duale indkomstskat opkræves der mere skat af arbejdsindkomster end af kapitalindkomster af efficienshensyn (arbejdskraften er mindre mobil end kapitalen). En diskussion af den duale indkomstskat findes i S. Cnossen (1998): "Taxing Capital Income in the European Union, the Case for Adopting the Dual Income Tax", mimeo fremlagt på en konference om "Tax Competition and Co-ordination of Tax Policy in the European Union" afholdt af det østrigske finansministerium i samarbejde med Det Østrigske Institut for Økonomisk Forskning, Wien, 13. - 14. juli. Se J. A. Mirrlees (1971): "An Exploration in the Theory of Optimum Income Taxation", Review of Economic Studies, bind 38, s. 175-208. Mirrlees (1971): op. cit. , s. 208. 7-10-1998 - 6- BILAG 7 personbeskatning. Dette er ikke i modstrid med det ønskelige i progressivitet. Progressiviteten bør være forbundet med gennemsnitsskatten, og der er tale om progressivitet, så længe marginalskattesatsen er højere end den gennemsnitlige skattesats. Det er imidlertid klart, at der ikke er ret mange argumenter, der taler for en stærk progressivitet i skattesystemet i form af en stejlt stigende marginalskattesats7,8; for det andet, at "indkomstskatten er et meget mindre effektivt redskab til at mindske ulighederne, end det ofte formodes"9; for det tredje, at marginalskattesatserne er temmelig lave, hvilket indebærer en begrænset brug af progressivitet10. • • Den idé, at den relative (mellem individer) velstand må indgå i fastlæggelsen af skattebyrden, bekræftes således, og mens progressiviteten accepteres, er dens "optimale" størrelse mindre, end man oprindelig troede. Udviklingen i de fleste europæiske skattesystemer siden begyndelsen af 1970'erne viser, at de fleste af Mirrlees' pointer fuldt ud er blevet forstået og i vidt omfang anvendt i den offentlige politik. Marginalsatserne for personskatten er reduceret drastisk i hele Europa, mens skattegrundlaget samtidig er blevet udvidet. Omfordelingen af indkomsterne er gennemført via en målrettet udgiftspolitik. Der er generelt forståelse for, at jo mere uelastisk udbuddet af arbejdskraft er, desto mere kan arbejdskraften beskattes, men når udbuddet af arbejdskraft er elastisk, er den aktivitetsdæmpende virkning, som den progressive indkomstskat indebærer, stærk. Senere undersøgelser på dette område har yderligere bekræftet, at Mirrlees' konklusioner holder. 4. PROGRESSIVITET I MEDLEMSSTATERNES BIDRAG OG ØKONOMISK OG SOCIAL SAMHØRIGHED Når skatteyderne er medlemsstater i stedet for individer, er der tale om andre problemstillinger. Man kan ikke overføre reglen om optimal beskatning fra personbeskatning til det nationale plan, især fordi man støder på et aggregeringsproblem. Desuden er det ikke engang sikkert, at det giver mening at anvende principperne for personbeskatning på nationalstater som helhed. 7 Mirrlees (1971): op. cit. nåede frem til tre tekniske resultater. 1) Marginalskattesatsen er altid mellem nul og en; 2) ved den højeste indkomst er marginalskattesatsen nul; 3) i bunden er marginalskattesatsen nul, hvis de lavestlønnede er i arbejde. En grundig diskussion af den optimale ikke-lineære indkomstbeskatning findes i N. Stem (1984): "Optimum Taxation and Tax Policy", IMF Staff Papers, bind 31, nr. 2, juni. 8 M. Tuomala ("On the Optimal Income Taxation, Some Further Numerical Results" Journal of Public Economics 23, 1984) beviste, at nulbeskatning i "toppen" gælder for en yderst begrænset delmængde af individer (langt mindre end den sidste percentil). Andre interessante talmæssige resultater omtales også i M. Tuomala (1990): Optimal Income Tax and Redistribution, Clarendon Press, Oxford. 9 Mirrlees (1971): op. cit. , s. 208. 10 Mirrlees var selv overrasket over dette resultat. "Jeg må indrømme, at jeg havde forventet, at en nøje analyse af indkomstbeskatningen på den utilitariske måde ville have leveret argumenter for højere skattesatser. Men det har den ikke gjort"; Mirrlees (1971): op. cit. , s. 207. 7-10-1998 7- BILAG 7 I EU er der allerede taget skridt til at reducere de regressive elementer i ordningen med egne indtægter i overensstemmelse med protokollen om økonomisk og social samhørighed. 1 protokollen står der: "De høje kontraherende parter. SOM BEMÆRKER forslaget om at tage større hensyn til medlemsstaternes relative velstand i ordningen med egne indtægter. ERKLÆRER, at de har til hensigt at tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidragsevne i forbindelse med ordningen med egne indtægter og at undersøge, hvorledes der over for de mindre velstillede medlemsstater kan kompenseres for de regressive elementer, som findes i den nuværende ordning med egne indtægter" (kursiv tilføjet, originalens versaler). Figur 1 Faktiske BNI indtægtsindbetalinger i 1996, BNI indbetalinger iht. progressivitetsforslaget, indeks for BNI per capita Ecus pro capita 200 150 100 50 Indeks for BNI per capita '«#" 'frjfr '. tøtitT ""* Indeks for BNI pw:éplta(llg98kik) 400 300 200 100 NL FIN I UK IRL E GR P De høje kontraherende parter har således med denne protokol fastslået, at den rigtige måde at tage større hensyn til medlemsstaternes relative velstand i ordningen med egne indtæger er at se på deres bidragsevne og fjerne alle regressive elementer for de mindre velstillede medlemsstater. Beslutningen om de egne indtægter af 31. oktober 1994, som omsætter erklæringen i protokol 15 i lovgivning, tager hensyn til medlemsstaternes bidragsevne ved gradvis at reducere den maksimale momssats (og således øge BNl-indtægtens vægt) og har korrigeret de regressive elementer for de mindre velstillede medlemsstater ved øjeblikkeligt at nedsætte momsens maksimale andel for samhørighedsmcdlcmsstatcrnc. Begge disse skridt sigter mod at gøre medlemsstaternes bidrag proportionalt med deres BNI. til 50% af BNI Bidragenes proportionalitet med medlemsstaternes BNÏ sikrer samtidig proportionalitet med BNI-bidragene per capita, som det fremgår af figur 1. Hvis den proportionale BNI- 7-10-1998 - 8- BILAG 7 indtægt erstattes af en progressiv indtægt, forskydes betalingerne ved gennemsnittet, så de, der ligger over gennemsnittet, pålægges større byrder, mens de, der ligger under gennemsnittet, pålægges mindre byrder. Dette rejser en række problemer af teknisk og begrebsmæssig art. > Progressivitet opnås generelt ved at differentiere de skattesatser, som skatteyderne står over for, men ikke ved at udvide eller indsnævre det grundlag, som skatterne opkræves på. Dette skyldes behovet for at undgå at overtræde princippet om horisontal retfærdighed og for at overholde princippet om grundlæggende invarians, som garanterer, at den vertikale retfærdighed respekteres. Derimod betyder det spanske forslag om at bruge BNI per capita i ECU som den > progrcssivitctskocflicient, der skal anvendes på BNI-andelene, at man opnår progressivitet ved at udvide eller indsnævre sit grundlag11 og i mindst én af varianterne lade satsen (BNI-opkrævningssatsen) være lige for alle. At røre ved BNI- grundlagene svarer til kunstigt at øge forskellene i de samlede indkomster medlemsstaterne imellem. To medlemsstater med det samme "sande" BNI-grundlag vil tilsyneladende have forskellige "fiktive" grundlag. Det står klart, at en fastlæggelse af bidragene ud fra de justerede grundlag ville stride mod den horisontale retfærdighed. > Den resulterende justering af grundlaget har også andre, mere betydningsfulde konsekvenser. Da de vægte, der bruges til opstillingen af de nye BNI-grundlag, er BNI per capita, vil den vægtede sum af de BNI-grundlag, som BNI-indtægten opkræves på, ikke, medmindre der foreligger en tilfældighed, være lig med den uvægtede sum af de oprindelige BNI-grundlag. Desuden er det uundgåeligt, at det justerede BNI-grundlag vil være større end det oprindelige grundlag, da de rigeste medlemsstater samtidig altid er de største. For eksempel anslås det oprindelige BNI- grundlag i 1997 til 70 202 mio. ECU; det vægtede BNI-grundlag bliver 73 418 mio. HCil. I betragtning af det faste beløb, der skal finansieres via BNI-indtægten resulterer det i, at BNl-opkrævningssatsen er lavere end den oprindelige - i 1997 var den oprindelige opkrævningssats 0,403, og den, man når frem til med del justerede grundlag, er 0,385. Den implicitte reduktion af BNI-opkrævningssatsen betyder, at de medlemsstater, hvis indeks over BNI per capita er under 100 (EU- gennemsnittet), far deres bidrag til BNI-indtægten reduceret på grund af påvirkningen af to faktorer, nemlig for det første reduktionen i grundlaget som et resultat af justeringen og for det andet en reduktion, der skyldes faldet i opkrævningssatsen. De rige medlemsstater med et BNI per capita, der ligger over 100, vil til gengæld i et vist omfang få deres forøgede bidrag opvejet af reduktionen i BNI-opkrævningssatsen. En af de indlysende vanskeligheder ved forslaget er, at de medlemsstater, der ligger omkring gennemsnittet, vil få reduceret deres BNI-bidrag sammenlignet med den nuværende ordning, hvis stigningen i BNI-grundlaget mere 11 Det ville svare til, at beskatningsgrundlaget af de velstående (fattige) skatteydere blev ganget med en koefficient, der var højere end 1 på grund af deres velstand (fattigdom), og dette ville øge forskellene mellem skatteyderne urealistisk. Så vidt vi ved, findes der ingen væsentlige eksempler på denne form for procedure for indkomstbeskatning i nogen skattelovgivning. 7-10-1998 BILAG 7 end opvejes af en reduktion i BNI-opkrævningssatsen. Dette sker for Finland og UK i de år, der er vist i tabel 1 og 2 nedenfor. > At erstatte proportionaliteten med hensyn til BNI-indtægten med progressivitet vil ikke nødvendigvis skabe virkelig konvergens og økonomisk og social samhørighed. • Det er et åbent spørgsmål, om progressivitet i budgetbidragene er en effektiv måde at skabe økonomisk konvergens på. Solidaritets- og konvergenspolitikken i EU har form af en fælles indsats for at forbedre strukturerne i de mindre velstillede regioner, ikke af en omfordeling af penge. Disse EU-politikker sender støtte til de mindre velstillede medlemsstater på de områder, hvor udviklingsbehovene og konvergensforskellene er størst. EU bidrager i vidt omfang gennem sine strukturfonde og gennem mange af sine andre politikker til en forbedring af infrastrukturerne, uddannelsesniveauet og den videnskabelige forskning i de mindre velstillede regioner og medlemsstater. Dette er både politisk og økonomisk væsensforskelligt fra visse former for økonomisk omfordeling, såsom den "Finanzausgleich"-ordning, der findes i Tyskland, der som politisk baggrund kræver en meget større solidaritetsfølelse og en følelse af at have fælles mål end det, der på nuværende tidspunkt præger den europæiske integration. • Hvis solidariteten fik form af en omfordeling af penge, og under forudsætning af, at det nuværende forbrug og det fremtidige forbrug (investeringer) er normale goder'2, er det givet, at støtten delvis ville blive brugt til at finansiere det løbende forbrug. Ved at gennemføre en omfordeling på udgiftssiden holdes dette potentielle "spild" nede på et minimum. Finansiering af politikker i stedet for omfordeling af penge antages at være en bedre måde til at sikre, at man både konsekvent og effektivt arbejder hen imod solidaritet og virkelig konvergens, og at pengene kanaliseres hen imod investeringer og ikke forbrug, så modtagernes vækstrate forhøjes, og udviklingsforskerne reduceres. til de rådighed, supplerede eksisterende • Progressivitet kunne, alt andet lige, skabe konvergens, hvis de penge, der blev stillet udgiftsbaserede konvergensudgifter. Det er imidlertid muligt, at de medlemsstater, som markant har givet udtryk for hvad man kunne kalde "bidragstræthed" (Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige), ikke vil acceptere en yderligere forværring af deres budgetmæssige stilling, men i stedet vil kræve en tilsvarende reduktion af for udgiftspolitikken modtagerlandene disse omstændigheder ville konvergensprocessen utvivlsomt blive forsinket, da en del af de nye midler, der var til rådighed, ville blive brugt på løbende forbrug. for at opveje de penge, der stilles til rådighed progressivitet. bidragenes gennem Under V Den nuværende ordning med udgiftsbaseret progressivitet kan betragtes som en regelbaseret ordning, hvor konvergensudgifterne er "bundet" til specifikke projekter 12 Normale goder er dem, hvor forbruget øges, efterhånden som indkomsten øges. Det betyder, at for en given Ax indkomststigning bruges en andel <xAx på gode X, og de resterende (1-a)Ax bruges på gode Y. hvor 0<a<1. 7-10-1998 - 1 0- BILAG 7 og til eksplicitte økonomiske og andre procedurer og parametre. En ordning med progressive bidrag ville indføre et diskretionært element i konvergenspolitikken, som strukturudgifterne indtil nu ikke har haft. Ifølge den økonomiske teori fører en en diskretionær politik til suboptimale makroøkonomiske resultater sammenlignet med en politik, som er baseret på regler13. Selv om denne forudsigelse oprindelig var begrænset til studiet af monetær politik, kan den anvendes mere generelt, og den kan nemt anvendes på de spørgsmål, der behandles her. At ordningen ikke vil fungere optimalt skyldes i høj grad, at de, der har ansvaret for fastlæggelsen af politikkerne, har en kortsynet adfærd, og at valgcyklusserne i de demokratiske samfund skaber et betydeligt pres; det skyldes også muligheden for, at de, der fastlægger politikkerne, under diskretionære forhold vil forfølge en række mål, der kommer oven i eller endda adskiller sig fra dem, der stemmer overens med en maksimering af samfundets velfærd; og muligheden for, at de endda kan lave systematiske fejl i deres vurdering af den økonomiske situation og ved fatlæggelsen af den rette politik. Regler indfører derimod forudsigelighed og sikkerhed med hensyn til den fremtidige politik, og de minimerer de politiske hensyns indgriben i den optimale politik. Desuden gør regler politikken mere konsekvent på længere sigt ved at sikre, at den optimale politik i en given periode ikke revideres på halvvejen til fordel for suboptimal politik. Hvis man ønsker at skabe virkelig konvergens, som finansieres over de europæiske borgeres skatter, kræves der et urokkeligt engagement i idealistiske politikker. Dette engagement kan ikke sikres under en ordning med diskretionære udgifter af de samme grunde, som det ikke kan garanteres (snarere tværtimod) i en ordning med en diskretionær monetær eller fiskal politik. > En vigtig bestanddel af den udgiftsbaserede progressivitet, sådan som den anvendes i EU, er den multilaterale tilsyns- og kontrolfunktion, som udøves inden for en ramme, hvor modtagerlandene og EU gennem Kommissionen bliver enige om fællesskabsstøtterammen og gennemførelsen heraf. En grund til, at man har denne ramme, er, at der er behov for en tilsyns- og kontrolfunktion, som mere eller mindre effektivt sikrer, at konvergensstøtten rent faktisk bruges efter hensigten. Dette giver skatteyderne i Europa en garanti med hensyn til anvendelsen af konvergensstøtten. Modtagerlandenes deltagelse skal sikre, at nærhedsprincippet overholdes, idet det anerkendes, at modtagerlandene bedst kan foreslå projekter og vurdere, hvor hensigtsmæssige progressivitetsrelaterede diskretionære udgifter ville denne tilsyns- og kontrolfunktion gå tabt. konvergensudgifterne er. Med 13 Debatten om regler versus diskretionære forhold i økonomisk politik, som især er blevet brugt på den monetære politik, blev indledt af F. Kydland og E. Prescott (1977): "Rules rather than Discretion: The Inconsistency of Optimal Plans", Journal of Political Economy, juni, s. 473-491; modellen blev yderligere forbedret i R. Barro og D. Gordon (1983): "A Positive Theory of Monetary Policy in a Natural-Rate Model", Journal of Political Economy, august, s. 589-610. Litteraturen er nu omfattende; se endelig, som et eksempel, A. Alesina og L. Summers (1993): "Central Bank Independence and Macroeconomic Performance", Journal of Money, Credit and Banking, bind 25, nr. 2, maj. 7-10-1998 - 1 1- BILAG 7 > Et sidste problem vedrører arten af solidariteten i EU. Målet om solidaritet og virkelig konvergens har en horisontal dimension og forfølges gennem overførsler til regionerne, uanset om de ligger i de mere eller de mindre velstillede medlemsstater. Derimod ville det forslag, der behandles her, indføre en vertikal dimension i idet bistanden ville blive rettet mod solidariteten og konvergensbistanden, medlemsstaterne selv i stedet for mod regionerne i medlemsstaterne. Dette er i modstrid med den nuværende acquis i Fællesskabets praksis. 5. AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER Selv om forslaget om at indføre progressivitet i EUs bidragsordning ved første øjekast er tiltrækkende, har det ikke desto mindre nogle væsentlige ulemper. For det første strider det mod det grundlæggende princip om horisontal retfærdighed. Dette skyldes, at det i stedet for at beregne bidragene ud fra det faktiske BNI-grundlag foreslås at fastlægge bidragene på et andet grundlag, som svarer til en kunstig udvidelse eller reduktion af de faktiske BNI-grundlag. Denne procedure anvendes ikke i et eneste skattesystem i hele verden. Progressiviteten i de nationale skattesystemer opnås gennem differentierede skatteparametre, uden at beskatningsgrundlaget ændres. Desuden kan justeringen af grundlaget, når det drejer sig om finansieringen af EU, have andre uønskede virkninger for de medlemsstater, der ligger omkring EU-gennemsnittet med hensyn til BNI per capita. For det andet ses der i forslaget bort fra betydningen af og fordelene ved at gennemføre solidaritet i Fællesskabet gennem EU-budgettets udgiftsside i stedet for gennem hvad der vil svare til simple pengeoverførsler. Udgiftsbaseret progressivitet øger sandsynligheden for, at udgifterne anvendes til at skabe virkelig konvergens, som det er hensigten, og ikke bruges til nuværende og eventuelt fremtidigt forbrug. Således giver den nuværende regelbaserede ordning i princippet bedre konvergensresultater end det foreslåede alternativ. For det tredje giver den nuværende ordning på forhånd sikkerhed til skatteyderne i EU, som finansierer konvergensudgifterne, for, at pengene rent faktisk bruges til det påtænkte formål. Endelig medfører forslaget højere bruttobudgetbidrag fra de medlemsstater, der allerede giver udtryk for bekymring over deres budgetbyrde under den nuværende ordning. Et muligt resultat ville være, at forslaget vil være acceptabelt for disse medlemsstater, hvis der sker en tilsvarende, opvejende reduktion i strukturudgifterne. Under disse omstændigheder vil det forhindre fremskridtene med hensyn til samhørighed og solidaritet på kort sigt, og på lang sigt vil det reducere modtagerlandenes muligheder for at opnå virkelig konvergens. • • 7-10-1998 B DK 0 GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK lalt BILAG 8 Statistisk bilaq Tabeda EU's udgifter i medlemsstatorne: EUGFL, Garantisektionen1 1992 1993 1994 1995 1996 Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU 1 374. 2 1168. 0 4. 3 3. 6 1 286. 5 1 318. 3 3. 7 3. 8 1174. 4 3. 5 1 623. 4 1 287. 9 1 403. 6 4. 7 4. 1 1152. 8 1 358. 4 4 817. 6 15. 0 4901. 9 14. 2 5271. 6 2 237. 4 7. 0 2710. 2 7. 9 2723. 5 5385. 1 15. 6 6050. 3 2425. 5 7. 0 2801. 6 3668. 3 6924. 7 1 435. 6 5151. 4 1. 0 2380. 6. 476. 0. 2459. 4 11. 4 21. 6 4. 5 16. 1 0. 0 7. 4. 1. 5. 7. 7 4172. 7 8072. 6 1 635. 8 4825. 4 7. 3 2324. 8. 478. 1. 2762. 8 12. 1 23. 4 4. 7 14. 0 0. 0 6. 7 _ 1. 4. 8. 0 4426. 9 8048. 8 1 527. 1 3481. 4 12. 7 1 935. 9. 713. 3. 4 575. 0 8423. 3 1 419. 7 3390. 7 14. 4 1944. 6 67. 5 708. 1 63. 3 76. 5 13. 3 24. 4 4. 1 9. 8 0. 0 5. 6 0. 3 2. 1 0. 2 0. 2 8. 6 4054. 6 9572. 3 1700. 0 4231. 3 20. 0 1 536. 2 1 214. 1 646. 0 649. 2 624. 1 3470. 0 3001. 9 6. 9 2955. 9 3. 8 15. 7 8. 1 13. 2 24. 0 4. 5 10. 4 0. 0 5. 8. 2. 1 -. 1997 Mio. ECU % % n 2. 9 983. 4 3. 5 1 235. 7 2. 4 3. 0 15. 5 7. 2 10. 4 24. 5 4. 4 10. 8 0. 1 3. 9 3. 1 1. 7 1. 7 1. 6 8. 9 5778. 4 14. 2 2730. 8 4605. 6 9149. 0 2034. 0 5090. 8 22. 8 1 757. 3 861. 3 656. 9 570. 6 747. 0 4399. 7 6. 7 11. 3 22. 5 5. 0 12. 5 0. 1 4. 3 2. 1 1. 6 1. 4 1. 8 10. 8 32 094. 1 100. 0 34496. 4 100. 0 33 605. 3 100. 0 34496. 6 100. 0 39080. 9 100. 0 40623. 2 100. 0 1) Udgiftsområde 1 i de finansielle overslag (undersektion B1 i EU-budgettet) Tabel 1b EU's udgifter i medlemsstaterne: Strukturforanstaltninger1 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % 236. 1 66. 6 2096. 6 1811. 3 3704. 9 1664. 7 1 075. 2 2 196. 9 13. 4 136. 3. 2 316. 0 -. 1. 4 0. 4 12. 5 10. 8 22. 1 9. 9 6. 4 236. 0 119. 2 1 939. 4 2 261. 7 3743. 8 1 891. 0 1 255. 2 13. 1 3585. 9 0. 1 0. 8 _ 13. 8 -. 15. 8 223. 7. 2 711. 4 -. 1. 2 0. 6 10. 0 11. 7 19. 4 9. 8 6. 5 18. 6 0. 1 1. 2. 14. 0 -. 266. 0 127,3 2041. 8 2 034. 0 3221. 8 1 413. 6 794. 5 1 494. 4 13. 9 274. 6 _ 2252. 2 -. 1. 7 0. 8 13. 0 13. 0 20. 6 9. 0 5. 1 9. 5 0. 1 1. 8. 14. 4 -. 1 462. 7 8. 7 1 325. 7 6. 9 1 728. 0 11. 0 236. 1 120. 4 2130. 1 1 969. 1 6101. 7 1 283. 3 1 069. 1 1 926. 9 16. 9 231. 8 175. 1 2485. 4 173. 8 125. 6 1103. 6 1. 2 0. 6 11. 1 10. 3 31. 9 6. 7 5. 6 10. 1 0. 1 1. 2 0. 9 13. 0 0. 9 0,7 5. 8 437. 0 103. 7 3423. 9 2221. 9 6304. 8 1 958. 7 1189. 3 3037. 1 15. 2 262. 4 270. 6 2941. 3 155. 9 132. 7 1 963. 9 1. 8 0. 4 14. 0 9. 1 25. 8 8. 0 4. 9 12. 4 0. 1 1. 1 1. 1 12. 0 0. 6 0. 5 8. 0 357. 9 169. 6 3636. 0 2643. 7 6376. 8 2460. 3 1211. 2 2895. 0 19. 9 421. 3 364. 0 2 941. 5 379. 9 230. 6 1 928. 9 16 780. 8 100. 0 19 308. 8 100. 0 15 661. 9 100. 0 19149. 0 100. 0 24418. 4 100. 0 26036. 7 1. 4 0. 7 14. 0 10. 2 24. 5 9. 4 4. 7 11. 1 0. 1 1. 6 1. 4 11. 3 1. 5 0. 9 7. 4 I 100. 0 B DK 0 GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK lait 1) Udgiftsområde 2 i de finansielle overslag 7-10-1998 - 2- BILAG 8 Tabel 1c EU's udgifter i medlemsstateme: Interne politikker1 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Mio. ECU % Mk). ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU 348. 6 75. 3 437. 7 260. 5 139. 8 510. 6 58. 6 654. 0 38. 7 173. 0. 159. 0 -. 10. 5 2. 3 13. 1 7. 8 4. 2 15. 3 1. 8 19. 6 1. 2 5. 2. 4. 8 - - 414. 1 101. 6 475. 3 124. 7 271. 1 466. 9 63. 7 656. 3 51. 5 187. 7. 162. 4 - - 11. 8 2. 9 13. 6 3. 6 7. 7 13. 3 1. 8 18. 8 1. 5 5. 4. 4. 6 - - 478. 6 14. 4 524. 4 15. 0 458. 8 89. 4 512. 9 97. 6 216. 3 520. 3 76. 4 364. 6 69. 9 248. 0. 84. 2 - - 547. 5 14. 0 2. 7 15. 6 3. 0 6. 6 15. 8 2. 3 11. 1 2. 1 7. 5. 2. 6 - - 16. 7 439. 4 82. 9 493. 7 106. 4 195. 0 486. 5 78. 3 344. 7 75. 5 210. 4 53. 7 99. 6 37. 7 67. 3 480. 7 13. 5 2. 5 15. 2 3. 3 6. 0 15. 0 2. 4 10. 6 2. 3 6. 5 1. 7 3. 1 1. 2 2. 1 14. 8 524. 8 122. 7 614. 6 152. 0 275. 6 579. 8 96. 9 496. 6 88. 2 265. 8 58. 7 103. 0 69. 9 108. 0 606. 9 12. 6 2. 9 14. 8 3. 7 6. 6 13. 9 2. 3 11. 9 2. 1 6. 4 1. 4 2. 5 1. 7 2. 6 14. 6 492. 5 137. 2 726. 7 163. 7 296. 2 604. 9 105. 7 528. 1 75. 6 341. 9 78. 2 190. 2 88. 7 127. 7 716. 8 % 10. 5 2. 9 15. 5 3. 5 6. 3 12. 9 2. 3 11. 3 1. 6 7. 3 1. 7 4. 1 1. 9 2. 7 15. 3 B DK D 6R E F IRL I L NL A P FIN S UK I art 3 334. 3 100. 0 3 499. 8 100. 0 3285. 8 100. 0 3 251. 9 100. 0 4163. 4 100. 0 4674. 0 100. 0 1) Udgiftsområde 3 i de finansielle overslag Tabel 1d Aktionsudgifter i medlemsstateme1 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Mio. ECU 1 958. 9 1 309. 8 7 351. 9 4 309. 2 7 513. 1 9 100. 0 2 569. 4 8 002. 3 53. 1 2 689. 9. 2951. 0. 4 400. 6 % 3. 8 2. 5 14. 1 8. 3 14. 4 17. 4 4. 9 15. 3 0. 1 5. 2 - 5. 7. - 8. 4 Mio. ECU 1 936. 6 1 539. 1 7 316. 7 5 096. 7 8 187. 6 10430. 5 2954. 7 9067. 6 74. 6 2 736. 2 - 3 351. 9. - 4 612. 9 % 3. 4 2. 7 12. 8 8. 9 14. 3 18. 2 5. 2 15. 8 0. 1 4. 8 - 5. 8. - 8. 0 Mio. ECU 1 899. 2 1 504. 5 7826. 3 4 855. 0 7865. 0 9982. 7 2 398. 0 5 340,4 96. 5 2458. 4 - 3049. 6. - % 3. 6 2. 9 14. 9 9. 2 15. 0 19. 0 4. 6 10. 2 0. 2 4. 7 - 5. 8. - 5 277. 4 10. 0 Mio. ECU 2 298. 9 1 606. 9 8008. 9 4501. 0 10871. 7 10193. 2 2 567. 1 5662. 3 106. 8 2 386. 9 899. 3 3293. 0 750. 8 757. 5 4 540. 1 % 3. 9 2. 7 13. 7 7. 7 18. 6 17. 4 4. 4 9. 7 0. 2 4. 1 1. 5 5. 6 1. 3 1. 3 7. 8 Mio. ECU 2114. 5 1584. 8 10088. 8 5175. 5 10635. 0 12110. 8 2986. 2 7 765. 0 123. 4 2064. 3 1 649. 4 3690. 3 1038. 0 1296. 8 6040. 8 % 3. 1 2. 3 14. 8 7. 6 15. 6 17. 7 4. 4 11. 4 0. 2 3. 0 2. 4 5. 4 1,5 1. 9 8. 8 Mio. ECU 1 833. 8 1542. 4 10141. 1 5538. 2 11 278. 6 12 214. 2 3 350. 9 8 514. 0 118. 3 2520. 4 1 374. 6 3788. 6 1104. 2 1181. 3 7045. 4 % 2. 6 2. 2 14. 2 7. 7 15. 8 17. 1 4. 7 11. 9 0. 2 3. 5 1. 9 5. 3 1. 5 1. 7 9. 8 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK I alt 52 209. 2 100. 0 57 305. 0 100. 0 52 553. 1 100. 0 58 444. 5 100. 0 68 363. 7 100. 0 71545. 9 100. 0 1)Tabel 1d svarer til summen af tabel 1a, 1b, 1c plus budgetkompensationen for de nye medlemsstater. 7-10-1998 BILAG 8 Tabel 1e EU's udgifter i medlemsstaterne: Administrationsudgifter1 1992 1995 1994 1996 1993 1997 Mio. ECU % Mio. ECU 1504. 4 58. 9 1 791. 4 % 58. 9 Mk>. ECU 2062. 6 % 65. 6 Mk>. ECU 2099. 4 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK lait 20. 4 84. 0 7. 7 23. 0 74. 0 12. 8 45. 9 0. 8 3. 3 0. 3 0. 9 2. 9 0. 5 1. 8 24. 3 100. 0 9. 1 27. 4 88. 1 15. 2 54. 7 0. 8 3. 3 0. 3 0. 9 2. 9 0. 5 1. 8 696. 6 27. 3 829. 4 27. 3 25. 5 1. 0 30. 4 1. 0 28. 3 74. 4 11. 1 24. 7 102. 9 8. 8 53. 2 676. 4 24. 6 0. 9 2. 4 0. 4 0. 8 3. 3 0. 3 1. 7 21. 5 0. 8 12. 8 0. 5 15. 2 0. 5 10. 9 0. 3 45. 7 2 552. 4 1. 8 100. 0 54. 4 3 039. 3 1. 8 100. 0 66. 0 3143. 8 2. 1 100. 0 % 61. 5 1. 0 3. 4 0. 4 0. 8 4. 2 0. 3 2. 3 22. 1 1. 2 0. 1 0. 4 0. 1 0. 1 2. 1 Mk>. ECU 2052. 2 31. 9 125. 6 11. 5 26. 5 174. 9 11. 4 87. 2 825. 0 39. 4 f l. 1 11. 2 14. 0 15. 7 71. 6 % 58. 5 0. 9 3. 6 0. 3. 0. 8 5. 0 0. 3 2. 5 23. 5 1. 1 0. 3 0. 3 0. 4 0. 4 2. 0 Mk>. ECU 2217. 1 31. 9 132. 7 12. 0 25. 0 190. 6 12. 8 91. 8 777. 8 41. 0 12. 2 11. 0 13. 8 15. 3 83. 9 % 60. 4 0. 9 3. 6 0. 3 0. 7 5. 2 0. 3 2. 5 21. 2 1. 1 0. 3 0. 3 0. 4 0. 4 2. 3 33. 5 116. 9 12. 3 26. 7 143. 5 11. 2 78. 7 754. 9 41. 5 3. 0 13. 0 2. 6 3. 1 72. 3 3412. 6 100. 0 3509. 0 100. 0 3669. 1 100. 0 1) Udgiftsområde 5 i de finansielle overslag. Tabel 1f 1992 1993 EU's samlede udgifter1 1995 1994 1996 1997 Mio. ECU 3463. 3 1 330. 3 7 435. 9 4 316. 9 7 536. 0 9 174. 1 2 582. 2 8 048. 2 749. 7 2 715. 4 % 5. 9 2. 3 12. 7 7. 4 12. 9 15. 6 4. 4 13. 7 1. 3 4. 6 Mio. ECU 3728. 0 1 563. 4 7416. 7 5105. 8 8215. 0 10518. 7 2969. 9 9122. 3 904. 0 2 766. 6 % 5. 8 2. 4 11. 6 8. 0 12. 8 16. 4 4. 6 14. 2 1. 4 4. 3 Mio. ECU 3961. 8 1 532. 8 7900. 6 4 866,2 7 889. 7 10085. 6 2406. 8 5393. 5 772. 9 2483. 1 2 963. 8 5. 1 3 367. 1 5. 2 3060. 5 4 446. 4 54761. 7 7. 6 93. 4 4 667. 3 7. 3 5 343. 4 60 344. 3 94. 1 55 696. 9 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU i alt % 6. 6 2. 5 13. 1 8. 1 13. 1 16. 7 4. 0 8. 9 1. 3 4. 1 5. 1 8. 9 92. 4 Mk). ECU % Mio. ECU 4 398. 3 1640. 4 8125. 7 4513. 4 10898. 4 10336. 7 2 578. 3 5 741. 0 861. 7 2428. 3 902. 3 3 306. 0 753. 4 760. 7 4612. 4 6. 6 2. 5 12. 1 6. 7 16. 3 15. 5 3. 9 8. 6 1. 3 3. 6 1. 3 4. 9 1. 1 1. 1 6. 9 4166. 8 1 616. 7 10 214. 4 5187. 0 % 5. 4 2. 1 13. 3 6. 7 Mio. ECU 4050. 9 1 574. 4 10 273. 8 5 550. 2 10661. 5 13. 9 11303. 6 12285. 7 2997. 7 7852. 2 948. 4 2103. 7 1660. 5 3701. 4 1 052. 0 1 312. 5 6112. 4 16. 0 3. 9 10. 2 1. 2 2. 7 2. 2 4. 8 1. 4 1. 7 8. 0 12404. 8 3 363. 7 8605. 8 896. 1 2561. 4 1 386. 8 3799. 6 1118. 0 1196. 6 7129. 3 % 5. 0 2. 0 12. 8 6. 9 14. 1 15. 5 4. 2 10. 7 1. 1 3. 2 1. 7 4. 7 1. 4 1. 5 8. 9 61 857. 1 92. 5 71 872. 7 93. 5 75214. 9 93. 7 ikke-EU2 3 864. 7 6. 6 3807. 5 5. 9 4 607. 8 7. 6 5043. 9 7. 5 4993. 9 6. 5 5021. 5 6. 3 lait 58 626. 4 100. 0 | 64152. 2 100. 0 60 304. 8 100. 0 66901. 0 100. 0 76866. 6 100. 0 80 236. 4 100. 0 1) Udgiftsområde 1 til 7 i de finansielle overslag (de bevægelser, der tages i betragtning, er dem der reelt fandt sted i de pågældende år, dvs. bevillinger udnyttet i et bestemt regnskabsår og bevillinger overført fra år n-1. Saldoen ved periodens afslutning er ikke taget i betragtning. 2) Udgifter uden for EU, garantier og reserver samt mindre beløb der ikke kan allokeres. 7-10-1998 BILAGS Tabel 2a Indbetalinger til EU's budget: Traditional own resources1 1992 Mio. ECU l % 1993 Mk). ECU I % 1994 M». ECU 1995 Mio. ECU | % 887. 1 272. 9 6. 7 2. 1 873. 7 260. 5 6. 7 2. 0 958. 5 275. 7 7. 2 2. 1 1003. 5 286. 4 6. 9 2. 0 1996 1997 M». ECU 985. 9 % 7. 3 M». ECU 1048. 9 265. 6 2. 0 288. 6 1998 M». ECU 7. 4 2. 0 1 079. 6 293. 9 7. 9 2. 1 1999 Meuros 1128. 6 % 82 287. 4 2. 1 3928. 9 29. 6 3894. 0 30. 0 3 872. 7 29. 2 3879. 9 26. 8 3 500. 2 25. 8 3432. 5 24. 2 3280. 8 23. 9 3216. 2 23. 3 173. 4 775. 1 1. 3 5. 8 176. 5 597. 7 1. 4 4. 6 150. 3 5927 1. 1 4. 5 152. 2 1. 1 149. 8 1. 1 163. 7 1. 1 727. 1 5. 0 622. 6 4. 6 631. 7 4. 5 167. 5 695. 4 1. 2 5. 1 161. 4 1. 2 709. 5 5. 1 1 680. 4 12. 7 1 695. 2 13. 1 1683. 0 12. 7 1711. 4 11. 8 1542. 6 11. 4 1550. 8 10. 9 1566. 5 11. 4 1546. 8 11. 2« 156. 2 1. 2 186. 0 1. 4 219. 0 1. 7 228. 1 1. 6 206. 7 1. 5 224. 7 1 318. 1 15. 2 9. 9 0. 1 1134. 4 15. 2 8. 7 0. 1 1155. 2 18. 1 8. 7 0. 1 1186. 0 19. 9 8. 2 0. 1 1047. 5 18. 3 7. 7 0. 1 1120. 4 22. 0 1. 6 7. 9 0. 2 220. 2 1. 6 214. 9 1. 6 1 103. 8 20. 8 8. 0 0. 2 1205. 6 19. 9 8. 7 0. 1 1 455. 1 11. 0 1 470. 8 11. 3 1546. 9 11. 7 1 663. 7 11. 5 1609. 3 11. 8 1 728. 5 12. 2 1 597. 4 11. 6 1589. 3 11. 5 209. 4 1. 6 188. 2 1. 5 202. 8 1. 5 221. 9 205. 8 137. 1 351. 3 1. 5 1. 4 0. 9 2. 4 263. 8 135. 6 151. 8 1. 9 1. 0 1. 1 254. 4 155. 1 144. 3 1. 8 1. 1 1. 0 257. 2 160. 2 138. 8 1. 9 1. 2 1. 0 383. 5 2. 8 362. 9 2. 6 365. 9 2. 7 273. 2 2. 0 167. 7 1. 2 128. 8 381. 5 0. 9 2. 8 2408. 3 18. 1 2493. 2 19. 2 2 577. 2 19. 5 2678. 8 18. 5 2 700. 2 19. 9 3043. 9 21. 5 2795. 1 20. 3 2784. 2 20. 2 13 280. 2 100. 0 12985. 5 100. 0 13 252. 2 100. 0 14453. 2 100. 0 13 583. 6 100. 0 14172. 3 100. 0 13743. 2 100. 0 13 814. 9 100. 0 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK lait 1 ) Told, landbrugsafgifter efter fradrag af opkrævningsgebyr. 2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 7-10-1998 Tabel 2b Indbetalinger til EU's budget: egne momsindtægter1 BILAGS 1992 Mk). ECU I % 1993 Mio. ECU | % 1994 Mk). ECU I % 1995 Mk). ECU I % 910. 0 2. 6 1 121. 6 3. 4 1143. 4 2. 9 982. 8 537. 0 2. 8 1. 5 558. 9 1. 6 580. 3 1. 8 691. 7 1. 8 619. 3 1. 7 1996 Mk). ECU % 2. 6 951. 5 1997 Mio. ECU 1998 Mk). ECU 19993 Meuros I % 907. 0 616. 3 2. 6 1. 8 851. 3 2. 6 782. 5 2. 6 569. 7 1. 7 529. 9 1. 7 10 329. 2 29. 7 9 897. 4 28. 5 11419. 9 34. 4 12 862. 1 32. 9 10 885. 4 29. 8 10009. 9 29. 1 431. 1 3 082. 5 1. 2 8. 9 568. 8 2965. 1 1. 6 8. 5 535. 2 2469. 6 1. 6 7. 4 584. 4 1. 5 556. 1 2058. 9 5. 3 2 327. 5 1. 5 6. 4 552. 3 2 576. 3 1. 6 7. 5 6 585. 6 18. 9 6018. 9 17. 4 6633. 4 20. 0 7 216. 5 18. 4 6452. 3 17. 7 6282. 3 18. 3 8786. 0 26. 8 8079. 0 26. 6 541. 8 1. 7 467. 6 1. 5 2 226. 4 6. 8 2082. 3 6. 9 5663. 6 17. 3 5192. 7 17. 1 233. 9 0. 7 258. 8 0. 7 277. 1 0. 8 321. 0 4 857. 1 14. 0 5 593. 8 16. 1 3725. 7 11. 2 3 377. 2 83. 9 1553 7 0. 2 4. 5 106. 3 1 624. 7 0. 3 4. 7 95. 6 1648. 5 0. 3 5. 0 487. 5 1. 4 477. 1 1. 4 689. 5 2. 1 109. 0 1887. 3 1 105. 6 488. 2 529. 2 891. 3 0. 8 8. 6 0. 3 4. 8 2. 8 1. 3 1. 4 2. 3 315. 1 0. 9 250. 8 0. 7 279. 5 0. 9 265. 8 0. 9 4450. 0 12. 2 3447. 6 10. 0 3661. 2 11. 2 3390. 0 11. 2 89. 7 1663. 5 947. 2 465. 7 444. 8 0. 2 4. 6 2. 6 1. 3 1. 2 82. 5 1681. 2 1035. 6 0. 2 4. 9 3. 0 530. 3 •1. 5 469. 5 1. 4 75. 8 1549. 1 894. 3 431. 9 421. 9 0. 2 4. 7 2. 7 1. 3 1. 3 900. 6 2. 5 1084. 7 3. 2 861. 8 2. 6 70. 0 1 439. 8 825. 3 0. 2 4. 7 2. 7 413. 5 1. 4 389. 4 816. 2 1. 3 2. 7 5 598. 7 16. 1 5 709. 4 16. 5 4021. 4 12. 1 5861. 6 15. 0 5466. 5 15. 0 4825. 3 14. 0 5938. 6 18. 1 5630. 2 18. 5 34763. 2 100. 0 34689. 3 100. 0 33 217. 9 100. 0 39127. 3 100. 0 36 535. 0 100. 0 34351. 5 100. 0 32 752. 8 100. 0 30 374. 2 100. 0 B DK D GR E F IRL l L NL A P FIN S UK lait 1) Egne momsindtægter til fælles sats (ekskl. UK-korrektion); saldi fra egne momsindtægter fra foregående år. 2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 7-10-1998 BILAGS 1998 Mk>. ECU 3. 4 2. 0 1090. 6 714. 2 3. 0 2. 0 1999 Meuros 1243. 6 % 3. 0 825. 4 2. 0 Tabel 2c indbetalinger til EU's budget: egne BNI-indtægter 1 1992 M». ECU 1993 Mio. ECU I % 1994 Mk). ECU | % 1995 M». ECU I % 255. 5 154. 0 3. 1 1. 9 484. 7 3. 0 306. 0 1. 9 636. 8 374. 7 3. 6 2. 1 467. 4 3. 3 1996 Mio. ECU l % 3. 3 693. 2 1997 Mk). ECU 917. 9 275. 9 1. 9 408. 5 1. 9 538. 2 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK lait 2188. 1 26. 8 4 617. 2 28. 1 5 537. 3 31. 4 4 243. 9 29. 9 5745. 3 27. 3 7281. 3 27. 1 82. 2 671. 4 1. 0 8. 2 217. 9 1290. 2 1. 3 7. 9 267. 0 1. 5 1 392. 6 7. 9 221. 4 723. 9 1. 6 5. 1 345. 8 1350. 7 1. 6 6. 4 416. 4 1. 5 1940. 0 7. 2 1543. 4 18. 9 3 037. 4 18. 5 3600. 8 20. 4 2569. 9 18. 1 3741. 9 17. 8 4 793. 1 17. 8 50. 8 0. 6 99. 0 0. 6 123. 4 0. 7 102. 5 0. 7 133. 2 0. 6 190. 3 0. 7 1469. 8 18. 0 2 800. 8 17. 1 2 370. 1 13. 4 1586. 6 11. 2 2 959. 8 14. 0 3 666. 2 13. 6 17. 5 367. 1 0. 2 4. 5 37. 5 746. 3 0. 2 4. 5 44. 8 898. 0 0. 3 5. 1 99. 7 1. 2 193. 5 1. 2 279. 2 1. 6 34. 2 704. 1 378. 8 145. 5 192. 4 0. 2 5. 0 2. 7 1. 0 1. 4 44. 5 990. 1 559. 5 202. 3 312. 5 0. 2 4. 7 2. 7 1. 0 1. 5 59. 5 1283. 1 738. 0 353. 0 402. 8 0. 2 4. 8 2. 7 1. 3 1. 5 361. 9 2. 6 582. 5 2. 8 793. 0 2. 9 1 268. 8 15. 5 2 584. 0 15. 7 2132. 1 12. 1 2 179. 3 15. 4 2997. 2 14. 2 3 517. 8 13. 1 9208. 4 25. 6 10503. 8 25. 3 555. 7 2 381. 2 1. 5 6. 6 591. 6 2764. 1 1. 4 6. 7 6159. 4 17. 1 7061. 2 17. 0 286. 6 0. 8 336. 3 0. 8 5058. 4 14. 1 5798. 3 14. 0 76. 2 1635. 5 910. 5 442. 9 519. 3 0. 2 4. 5 2. 5 1. 2 1. 4 88. 5 1883. 0 1046. 7 523. 1 599. 2 0. 2 4. 5 2. 5 1. 3 1. 4 974. 8 2. 7 1142. 8 2. 8 5971. 4 16. 6 7122. 8 17. 2 8 168. 2 100. 0 16 414. 4 100. 0 17 657. 0 100. 0 14187. 7 100. 0 21 067. 1 100. 0 26 890. 6 100. 0 35985. 2 100. 0 41 530. 4 100. 0 1) inkl. "reserver" og saldi af egne 3NI-indtægter fra tidligere år. 2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 7-10-1998 - 7- BILAGS Tabel 2d Indbetalinger til EU's budget: Korrektion af budgetskaevheder1 1992 Mio. ECU 113. 7 71. 0 % 4. 4 2. 8 1993 Mk). ECU 126. 5 81. 1 % 4. 0 2. 6 1994 Mio. ECU 105. 2 65. 5 % 4. 5 2. 8 1995 Mfc>. ECU 65. 8 41. 4 1996 Mk>. ECU 120. 4 75. 5 % 4. 1 2. 6 % 4. 5 2. 8 1997 Mio. ECU 19984 Mio. ECU 19994 Meuros 97. 7 62. 7 4. 0 2. 5 134. 7 88. 2 4. 2 2. 7 162. 9 108. 1 % 4. 1 2. 8 551. 2 21. 4 667. 9 21. 1 536. 4 23. 2 338. 1 23. 0 611. 7 20. 8 493. 6 20. 1 660. 8 20. 5 800. 1 20. 4 41. 9 299. 0 683. 9 21. 5 1. 6 11. 6 26. 6 0. 8 47. 9 1. 5 339. 6 10. 7 794. 0 25. 1 23. 6 0. 7 39. 7 263. 2 633. 6 19. 5 1. 7 11. 4 27. 4 0. 8 27. 1 135. 3 1. 8 9. 2 54. 2 246. 4 1. 8 8. 4 46. 0 219. 6 1. 9 8. 9 68. 6 294. 1 2. 1 9. 1 77. 5 362. 1 2. 0 9. 2 378. 9 25. 8 686. 5 23. 3 559. 7 22. 8 760. 8 23. 5 924. 9 23. 5 13. 2 0. 9 26. 5 0. 9 21. 2 0. 9 35. 4 1. 1 44. 1 1. 1 634. 8 24. 7 736. 1 23. 3 508. 6 22. 0 263. 9 18. 0 547. 3 18. 6 432. 8 17. 6 624. 8 19. 3 759. 5 19. 3 6. 9 158. 0. 41. 5 0. 3 6. 1. 1. 6 8. 0 188. 8 - 50. 6. 0. 3 6. 0. 1. 6 _ 6. 9 152. 5 - 44. 1 _ 0. 3 6. 6 - 1. 9. 4. 6 94. 5 56. 6 25. 4 28. 8 53. 8 0. 3 6. 4 3. 9 1. 7 2. 0 3. 7 8. 1 172. 6 103. 5 48. 2 55. 0 102. 4 0. 3 5. 9 3. 5 1. 6 1. 9 3. 5 6. 7 144. 9 82. 4 39. 4 45. 3 85. 4 0. 3 5. 9 3. 4 1. 6 1. 8 3. 5 9. 4 202. 0 112. 5 54. 7 64. 1 120. 4 0. 3 6. 3 3. 5 1. 7 2. 0 3. 7 11. 6 246. 6 137. 1 68. 5 78. 5 149. 7 0. 3 6. 3 3. 5 1. 7 2. 0 3. 8 -2573. 3 -100. 0 -3160. 0 -100. 0 - 2313. 3 -100. 0 -1 468. 1 -100. 0 -2945. 3 -100. 0 -2458. 8 -100. 0 -3230. 6 -100. 0 -3931. 2 -100. 0 50. 1 1. 9 - 96. 0 - 3. 0 61. 8 2. 7 59. 4 4. 0 • 87. 0 - 3. 0 - 121. 4 - 4. 9 0. 0 0. 0 0. 0 0. 0 B DK D2 GR E F IRL 1 L NL A P FIN s UK lalt3 1) Tallene omfatter finansieringen af UK-korrektionen i tidligere år og justeringen af korrektionen for år "n-4". 2) Tysklands andel af finansieringen af UK-rabatten begrænses til to tredjedele af landets normale andet. 3) Det skyldes udsving i vekselkurser, at det samlede resultat ikke andrager 0, inkl. reserver og saldi for egne BNMndtægter for tidligere år. 4) Tal opført på forslaget til T/EB for 1998 og budgetforslaget for 1999. - 8- BILAGS Tabel 2e Egne indtaegter - bidrag fra medlemsstateme1 1992 Mio. ECU 1 352. 0 762. 0 1993 1994 1995 % 3. 1 1. 8 Mio. ECU 1 521. 3 946. 0 % 3. 0 1. 9 Mio. ECU 1863. 6 1020. 5 % 3. 7 2. 0 Mio. ECU 1 676. 6 1009. 0 1996 Mio. ECU 1765. 1 1 103. 3 % 3. 1 1. 9 % 3. 1 1. 9 1997 19982 Mio. ECU Mio. ECU 19992 Meuros % 1922. 5 1 217. 2 3. 1 2. 0 2076. 7 1 372. 2 3. 0 2. 0 2189. 1 1463. 4 3. 0 2. 0 13068. 5 30. 4 15182. 4 29. 8 17 493. 7 34. 3 17444. 1 32. 7 17 242. 4 30. 0 17 784. 7 29. 1 555. 3 4 052. 9 1. 3 9. 4 834. 6 4 594. 9 1. 6 9. 0 842. 0 4 125. 4 1. 7 8. 1 833. 0 2918. 1 1. 6 5. 5 956. 1 3924. 6 1. 7 6. 8 1 014. 7 4 736. 0 1. 7 7. 7 8 813. 0 20. 5 9850. 3 19. 3 10867. 9 21. 3 10165. 4 19. 0 10880. 7 18. 9 11635. 1 19. 0 18655. 2 27. 1 19382. 9 27. 0 1166. 1 4 901. 7 1. 7 7. 1 1136. 7 5 208. 5 1. 6 7. 2 12583. 7 18. 3 13178. 9 18. 3 306. 1 0. 7 381. 4 0. 7 419. 9 0. 8 436. 7 6961. 8 16. 2 9130. 6 17. 9 6604. 4 13. 0 5227. 7 474. 8 0. 8 462. 3 0. 8 601. 5 0. 9 546. 2 0. 9 7957. 1 13. 8 7 546. 7 12. 3 9344. 5 13. 6 9947. 8 13. 8 108. 3 2078. 8 0. 0 628. 7 0. 0 0. 0 0. 3 4. 8 0. 0 1. 5 0. 0 0. 0 151. 8 2 559. 9 0. 0 721. 3 0. 0 0. 0 0. 3 5. 0 0. 0 1. 4 0. 0 0. 0 147. 3 2699. 0 0. 0 1 012. 8 0. 0 0. 0 4 294. 1 10. 0 5133. 4 10. 1 3840. 2 0. 3 5. 3 0. 0 2. 0 0. 0 0. 0 7. 5 147. 7 2685. 9 1541. 0 659. 1 750. 3 1307. 0 142. 3 2826. 2 1 610. 2 716. 1 812. 2 1585. 6 0. 2 4. 9 2. 8 1. 2 1. 4 2. 8 9. 6 148. 7 3109. 2 1856. 0 922. 7 917. 6 1963. 1 5884. 2 0. 2 5. 1 3. 0 1. 5 1. 5 3. 2 9. 6 6572. 8 12. 3 5 518. 3 42981. 5 100. 0 51 007. 7 100. 0 50936. 7 100. o" 53 374. 4 100. 0 57 515. 1 100. 0 61120. 7 100. 0 161. 4 3386. 6 1 917. 2 929. 5 1005. 3 1957. 0 0. 2 4. 9 2. 8 1. 4 1. 5 2. 8 170. 0 3569. 4 2009. 1 1005. 2 1067. 0 2108. 7 02 5. 0 2. 8 1. 4 1. 5 2. 9 8679. 4 12. 6 8821. 7 12. 3 68 738. 0 100. 0 71904. 6 100. 0 — 0. 8 9. 8 0. 3 5. 0 2. 9 1. 2 1. 4 2. 4 B DK D GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK 1 aH: 1) Summen af tabel 2b, 2c og 2d inkl. •'reserver" og saldi af egne BNI-indtaegter for tidligere år. 2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. - 9- SILAGS Tabel 2f Egne indtægter i alt1 1992 Mk). ECU 2239. 1 1034. 8 1993 1994 % 4. 0 1. 3 M». ECU 2 394. 9 1 206. 5 % 3. 7 1. 9 M». ECU 2822. 1 1296. 2 1995 Mk>. ECU 4. 4 2. 0 2680. 1 1 295. 4 1996 1997 % 4. 0 1. 9 Mk>. ECU 2750. 9 1368. 9 % 3. 9 1. 9 Mk). ECU 2 971. 4 1505. 8 199 M». ECU 19994 Meuros 3. 9 2. 0 3156. 3 1666. 0 3. 8 2. 0 3 317. 7 3. 9; 1750. 8 2. 0 16 997. 5 30. 2 728. 6 4 828. 0 1. 3 8. 6 19 076. 4 29. 8 21366. 3 33. 3 21 324. 1 31. 4 20742. 6 29. 2 21 217. 3 28. 2 1011. 2 5192. 6 1. 6 8. 1 992. 3 4 718. 1 1. 5 7. 4 985. 2 3645. 2 1. 5 5. 4 1106. 0 4 547. 2 1. 6 6. 4 1 178. 4 5 367. 6 1. 6 7. 1 21 935. 9 26. 6 22 599. 1 26. 4 1333. 5 5597. 1 1. 6 6. 8 1298. 1 15 5 918. 0 6. 9: 10493. 4 18. 7 11545. 5 18. 0 12550. 9 19. 5 11876. 8 17. 5 12423. 3 17. 5 13135. 9 17. 5 14150. 3 17. 2 14725. 7 172| 462. 3 0. 8 567. 4 0. 9 638. 9 1. 0 664. 3 8 279. 9 14. 7 10265. 0 16. 0 7759. 6 12. 1 6413. 7 123. 5 3 534. 0 0. 2 6. 3 167. 0 4030. 6 0. 3 6. 3 165. 4 4 245. 9 0. 3 6. 6 838. 1 1. 5 909. 4 1. 4 1 215. 6 1. 9 167. 6 4349. 6 1 762. 9 864. 9 887. 4 1658. 3 1. 0 9. 5 0. 3 6. 4 2. 6 1. 3 1. 3 2. 4 681. 5 1. 0 687. 0 0. 9 821. 7 1. 0 861. 1 1. 0 9004. 7 12. 7 8667. 1 11. 5 10448. 2 12. 7 11153. 5 13. 0 160. 7 4435. 5 1 874. 0 851. 7 964. 0 1969. 0 0. 2 6. 2 2. 6 1. 2 1. 4 2. 8 170. 7 4837. 6 2110. 4 1077. 8 1061. 9 2326. 0 0. 2 6. 4 2. 8 1. 4 1. 4 3. 1 182. 2 4984. 0 2174. 4 1089. 7 1144. 1 2323. 0 0. 2 6. 0 2. 6 1. 3 1. 4 2. 8 189. 9 0. 2 5158. 7 6. 0 j 2282. 2 27 1172. 8 1 195. 8 1. 4 1. 4. 2490. 2 2. 9| 6702. 4 11. 9 7 626. 6 11. 9 6417. 4 10. 0 9251. 6 13. 6 8 218. 6 11. 6 8 928. 1 11. 9 11474. 5 13. 9 11605. 9 13. 5 56 261. 7 100. 0 63 993. 2 100. 0 64188. 8 100. 0 67 827. 8 ! 100. 0 71 098. 7 100. 0 75293. 0 100. 0 32481. 1 100. 0 i 85 719. 5 100. 01] B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK lait 1 ) Summen af tabel 2a, 2b, 2c og 2d inkl. "reserver" og saldi af egne BNMndtægter for tidligere år. 2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 7-10-1998 Tabel 3a EUGFL Garantisektionen Udgifter udadtil Administrations udgifter Kompensationer til medlemsstaterne lait Stigningstakt 10 BILAG 8 Strukturen i EU's udgifter 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Mio. ECU % Mb. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % 31 234. 3 53. 3 34 423. 3 ' 53. 7 33 605. 3 55. 7 34497. 7 51. 6 39 080. 9 50. 8 40 623. 2 Strukturfonde 17 748. 8 30. 3 20 084. 8 31. 3 15 767. 0 26. 2 19 292. 0 28. 8 24426. 8 31. 8 26 059. 2 Interne politikker 4 008. 3 6. 8 3618. 0 5. 6 3 907. 1 6. 5 4 004. 5 6. 0 4 544. 4 5. 9 4 934. 7 1 857. 5 3. 2 2 718. 1 4. 2 3 459. 7 5. 7 3700. 2 5. 5 4 040. 1 5. 3 4 278. 0 2 900. 9 5. 0 3 308. 0 5. 2 3 565. 6 5. 9 3 859. 7 5. 8 4 073. 3 5. 3 4 129. 2 876. 8 1. 5 0. 0 0. 0 0. 0 0. 0 1 547. 0 2. 3 701. 0 0. 9 212. 0 58 626. 6 100. 0 64152. 2 100. 0 60 304. 8 100. 0 66 901. 0 100. 0 76 866. 6 100. 0 80 236. 4 100. 0 + 8. 6 % + 9. 4 % - 6. 0 % + 10. 9% + 14. 9% + 4. 4% 7-10-1998 506 32. 5 6. 2 5. 3 5. 1 0. 3 11- BILAG 8 Tabel 3b TEI MOMS BNI Strukturen of Indbetalingerne til EU's budget 199 2 199 3 1994 1995 1996 1997 19982 19992 Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU % Mio. ECU Mio. ECU Meuros % 13 280. 2 23. 6 12985. 5 20. 3 13 252. 2 20. 6 14453. 2 21. 3 13 583. 6 19. 1 14 172. 3 18. 8 13743. 2 16. 7 13814. 9 16. 1 34 763. 2 61. 8 34 689. 3 54. 2 33 217. 9 51. 8 39127. 3 57. 7 36535. 0 51. 4 34 351. 5 45. 6 32752. 8 39. 7 30374. 2 35. 4 8168. 2 14. 5 16 414. 4 25. 7 17 657. 0 27. 5 14187. 7 20. 9 21 067. 1 29. 6 26 890. 6 35. 7 35 985. 2 43. 6 41 530. 4 48. 4 UK-rabat 50. 1 0. 1 -96. 0 -0. 2 61. 8 0. 1 59. 4 0. 1 -87. 0 -0. 1 -121. 4 -0. 2 0. 0 0. 0 0. 0 0. 0 El i alt 56 261. 7 100. 0 63 993. 2 100. 0 64188. 8 100. 0 67 827. 6 100. 0 71098. 7 100. 0 75 293. 0 100. 0 82 481. 1 100. 0 85 719. 5 100. 0 %-forøgelse + 6. 5 + 13. 7 % + 0. 3% + 5. 7 % + 4. 8 % + 5. 9 % +9. 5% +3. 9% andre indtægter1 3 450. 1 — 1 679. 5 — 1 813. 3 — 7249. 5 — 10176. 4 — 5 254. 7 — 1 628. 0 — 630. 9 — lait 59 711. 8. 65 672. 7. 66 002. 1 — 75 077. 1 — 81 275. 1 — 80 547. 7 — 84109. 1 — 86 350. 4 -- 1 ) Forskellige andre indtægter, f. eks. overskud fra tidligere år, morarenter, bøder, skatter af EU-ansattes lønninger, provenuer af låntagning og -givning osv. 2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 7-10-1998 - 1 2- BILAG 8 Tabel 3c Medlemsstaternes andel af EU's flnansiering og af BNI for EU-15 (% af samlet belob, data for 1997) B DK D 6R E F IRL 1 L NL A P FIN S UK Flnanslerlngsand el 3. 9 2. 0 28. 2 1. 6 7. 1 17. 5 0. 9 11. 5 0. 2 6. 4 2. 8 1. 4 1. 4 3. 1 11. 9 DTEI 7. 4 2. 0 24. 2 1. 2 4. 5 10. 9 1. 6 7. 9 0. 2 f2. 2 1. 8 1. 1 1. 0 2. 6 215 OMOMS/BNI 3. 1 2. 0 29. 1 1. 7 7. 8 19. 0 0. 8 12. 4 0. 2 5. 1 3. 0 1. 5 1. 5 3. 2 9. 6 BNI-andol 3. 1 1. 9 26. 0 1. 5 6. 6 17. 2 0. 8 14. 2 0. 2 4. 5 2. 6 1. 2 1. 4 2. 7 16. 1 Tabel 4 Regnskabsmaessige budgetbalancer(1): "Tabel 1f' minus "Tabel 2f' 1992 1993 1994 1995 1996 1997 B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK Mio. ECU 1 224. 2 295. 4 -9561,6 3588. 2 2 708. 1 -1319. 3 % GNP 0. 71 0. 29 -0. 62 4. 66 0. 61 Mio. ECU 1 333. 1 356. 9 -11659. 7 4 094. 7 3 022. 4 % 6NP 0. 72 0. 33 -0. 71 5. 17 0. 74 Mio. ECU 1 139. 6 236. 6 -13465. 7 3873. 9 3171. 6 % GNP 0. 58 0. 20 -0. 78 4. 62 0. 79 -0. 13 -1 026. 9 -0. 10 -2465. 3 -0. 22 2119. 8 5. 88 2402. 5 - 231. 7 626. 2 -0. 03 5. 24 -1142. 8 737. 0 6. 58 -0. 14 5. 91 -2 366. 0 607. 6 1 767. 9 4. 45 - 818. 6 „ -0. 33'. -1 263. 9. -0. 48. -1762. 9. 2124,4. 2. 93. 2 457. 7 - - 3. 44 - - 1 844. 9 - - -0. 28 4. 55 -0. 62. 2. 50 - - Mio. ECU 1 718. 2 345. 1 -13 198. 3 3 528. 5 7 253. 2 -1 540. 1 1 913. 7 - 672. 7 694. 1 -1921. 2 - 860. 5 2 441. 1 - 133,9 - 897. 7 % GNP 0. 81 0. 27 -0. 72 3. 99 1. 70 Mk>. ECU 1 415. 8 247. 8 -10528. 3 4081. 0 6114. 3 -0. 13 - 137. 6 4. 48 2316. 1 -0. 08 4. 88 -0. 64 -0. 49 3. 08 -0. 14 -0. 53 -1152. 5 787. 8 -2331. 8 - 213. 5 2849. 7 88. 0 - 656. 6 -2106. 1 % GNP 0. 66 0. 19 -0. 57 4. 20 1. 34 -0,01 4. 86 -0. 12 5. 49 -0. 75 -0. 12 3. 41 0. 09 -0. 35 -0. 23 Mio. ECU 1 079. 5 68. 6 -10943. 5 4 371. 8 5936. 0 - 781. 1 2676. 7 - 61. 3 725. 4 -2 276. 2 - 723. 6 2721. 8 56. 1 -1129. 5 -1 798. 8 % GNP 0. 50 0. 05 -0. 60 4. 13 1. 28 -0. 06 4. 84 -0. 01 4. 89 -0. 71 -0. 40 3. 12 0. 06 -0. 59 -0. 16 - 2 256. 1 -0. 28 -2 959. 3 -0. 37 -1 074. 0 -0. 13 -4 639. 1 -0. 55 I alt -1 501. 2 •0. 03 -3 648. 6 -0. 07 -8 491. 9 • 0. 15 • 5 969. 7 • 0. 09 774. 0 0. 01 - 78. 0 -0. 00 (1) Se forklaring i bilag 3. 7-10-1998 13- BILAG 8 Tabel 5 Aktionsbalancer(1): "Tabel 1d" minus "Tabel 2f" 1992 1993 Mio. ECU % GNP Mio. ECU % GNP 1994 % GNP Mio. ECU 1995 % GNP Mio. ECU 1996 % GNP Mk>. ECU 1997 % GNP Mio. ECU -280. 2 -0. 16 -458. 3 -0. 25 -922. 9 -0. 47 -381. 2 -0. 18 -636. 4 -0. 30 -1137. 6 -0. 52 275. 0 0. 27 332. 7 0. 30 208. 3 0. 18 311. 5 0. 25 215. 9 0. 16 36. 6 0. 03 -9645. 6 -0. 62 -11759. 7 -0. 72 -13540. 0 -0. 78 -13315. 2 -0. 72 -10653. 8 -0. 58 -11076. 2 -0. 60 3580. 6 2685. 1 4. 65 0. 60 4085. 5 2995. 0 5. 16 0. 73 3862. 7 3146. 9 4. 61 0. 78 3515. 8 3. 98 4069. 6 7 226. 5 1. 69 6087. 8 4. 19 1. 34 4 359. 8 5911. 0 4. 12 1. 27 -1 393. 4 -0. 14 -1115. 0 -0. 11 -2 568. 2 -0. 23 -1 683. 6 -0. 14 -312. 5 -0. 03 -971. 7 -0. 08 B DK D GR E F IRL 2107. 1 5. 84 2 387. 3 6. 54 1 759. 1 4. 42 1 902. 3 4. 45 2304. 7 4. 84 2663. 9 -277. 6 -0. 03 -1197. 4 -0. 14 -2 419. 2 -0. 29 -751. 4 -0. 09 -1 239. 7 -0. 13 -70. 4 -0. 59 -92. 4 -0. 74 -68. 9 -0. 52 -60. 8 -0. 43 -37. 3 -0. 26 -153. 1 -52. 4 -844. 1 -0. 34 -1 294. 4 -0. 49 -1 787. 5 -0. 63 -1 962. 7 -0. 65 -2371. 2 -0. 76 -2317. 2 2112. 9 2. 91 2 442. 4 3. 42 1 834. 0 2,48 -2 301. 8 -4052. 5 -0. 29 -0. 07 -3013. 7 •6688. 2 -0. 38 •0. 12 -1140. 0 -11 635. 7 -0. 13 •0. 20 -863. 6 -0. 49 -224. 6 -0. 12 2 428. 1 3. 06 2838. 6 -136. 6 -0. 15 74. 0 3. 40 0. 08 -735. 8 2710. 8 42. 3 -900. 8 4 7 1 1. 5 -0. 53 -0. 56 -672. 2 -0. 35 -1144. 7 -2177. 8 -0. 24 -1 882. 7 -9 383. 1 -0. 15 -2 735. 0 -0. 04 •3 747. 1 -0. 05 4. 82 -0. 02 -0. 35 -0. 73 -0. 41 3. 11 0. 04 -0. 59 -0. 17 I L NL A P FIN S UK l a it (1) Se forklaring i bilag 3. Tabel 6a "UK-kompensationsbalancen" (før UK-korrektion)(1) 1992 1993 Mio. ECU 1 884. 9 448. 8 % GNP 1. 09 0. 43 Mio. ECU 2 078. 9 540. 3 % GNP 1. 13 0. 49 1994 % GNP Mio. ECU 1995 % GNP Mio. ECU Mk). ECU 2 037. 5 488. 6 1. 03 0. 42 2530. 5 518. 2 1. 20 0. 41 2113. 4 333. 0 1996 1997 % GNP 0. 99 0. 25 Mio. ECU 1 809. 7 156. 5 % GNP 0. 83 0. 11 -8 515. 9 -0. 55 -9762. 2 -0. 60 -10643. 8 -0. 62 -11704. 5 -0. 64 -10559. 3 -0. 57 -10 962. 5 -0. 60 3665. 2 2759. 5 -1194. 6 2 219. 4 3. 1 620. 4 267. 0 4. 76 0. 62 4 176. 6 3 207. 7 5. 27 0. 79 3990. 2 3665. 6 4. 76 0. 91 3530. 3 4. 05 4058. 8 7 674. 3 1. 80 6067. 1 4. 18 1. 33 4 360. 5 5756. 9 4. 12 1. 24 -0. 12 - 201. 2 -0. 02 -1104. 7 -0. 10 -1 009. 0 -0. 09 - 448. 8 -0. 04 -1 197. 6 -0. 10 6. 15 0. 00 5. 19 0. 11 2 548. 7 6. 98 1 969. 0 4. 95 2087. 9 4. 88 2436. 5 5. 11 2822. 0 5. 11 - 784. 4 -0. 09 -1 274. 2 -0. 15 6. 0 0,00 -1 440. 4 -0. 15 - 131. 2 -0. 01 733. 9 5. 88 619. 3 4. 64 695. 7 4. 90 780. 8 5. 44 721. 7 4. 87 - 40. 5 -0. 02 - 301. 7 -0. 11 - 576. 4 -0. 19 -1 209. 5 -0. 39 -1 079. 1 -0. 34 2 214. 2 3. 05 2 576. 9 3. 61 2001. 4 2. 71 -4 371. 7 0. 0 -0. 54. -5074. 4 0. 0 -0. 63. -1 447. 1 0. 0 -0. 17 - - 818. 6 -0. 46 - 220. 9 -0. 12 - 791. 5 -0. 44 2 571. 7 3. 24 2 866. 7 - 83. 2 -0. 09 107. 2 3. 43 0. 11 2714. 8 3. 12 46. 7 0. 05 - 691. 0 -0. 41 - 543. 3 -0. 29 -1 109. 6 -0. 58 -4781. 7 -0. 57 -4 341. 2 -0. 48 -3117. 3 -0. 27 0. 0 -- 0. 0 - 0. 0 - B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK l a it 1) Forenklet beregningsmåde, se bilag 3. punkt 4. 1. 7-10-1998 -14- BILAG 8 Tabel 6b "UK-kompensationsbalancen" (for UK-korrektion)(1) 1992 1993 1994 1995 1996 1997 Mk). ECU % GNP Mk>. ECU 1 740. 8 1. 00 1 928. 4 359. 5 0. 35 444. 3 % GNP 1. 05 0. 41 Mio. ECU 1 924. 0 417. 0 % GNP 0. 97 0. 36 Mio. ECU 2455. 2 471. 1 % GNP 1. 16 0. 37 Mfc). ECU 1961. 1 238. 0 % GNP 0,91 0. 18 Mio. ECU 1 712. 0 93. 8 * GNP 0. 79 0. 07 -9 214. 4 -0. 59 -10544. 8 -0. 64 -11 227. 9 -0,65 -12090. 9 -0. 66 -11332. 3 -0. 62 -11456. 1 -0. 62 3609. 4 2 372. 4 4. 69 0. 53 4118. 4 2 779. 0 5. 20 0. 68 3945. 5 3378. 8 4. 71 0. 84 3548. 2 7516. 4 4. 02 1. 76 -2054. 3 -0. 20 -1 134. 7 -0. 11 -1 798. 0 -0. 16 -1 444. 3 -0. 12 3992. 2 4. 11 4 314. 5 5757. 2 1. 26 5537. 2 4. 07 1. 19 -1311. 2 -0. 11 -1 757. 2 -0. 14 2 192. 1 6. 08 2518. 6 6. 90 1 947. 6 4. 90 2072. 3 4. 85 2404. 3 5. 05 2 800. 8 5. 07 - 821. 6 -0. 09 -1 679. 7 -0. 20 -1 828. 1 -0. 22 - 317. 6 -0. 04 -2091. 3 -0. 22 - 564. 0 -0. 06 611. 7 66. 8 - 2162. 7 - - 5. 12 0. 03 - 2. 98 - - 724. 4 5. 81 611. 9 4. 58 690. 5 4. 86 770. 6 5. 37 715. 0 4. 82 - 261. 7 - -0. 10. - 468. 2. -0. 17. 2 513. 8 - - 3. 52 - - 1 953. 1 - - 2. 64 -. - 684. 5 -0. 23 -1 428. 1 -0. 46 -1 224. 0 -0. 38 - 883. 5 -0. 50 - 351. 6 -0. 20 - 873. 9 -0. 48 2542. 2 3. 21 2 806. 6 - 116. 0 -0. 12 37. 1 3. 36 0. 04 2 675. 4 1. 4 3. 07 0. 00 - 754. 1 -0. 44 - 668. 9 -0. 35 -1 195. 0 -0. 62 -1 024. 7 -0. 13 -1 405. 8 -0. 18 1144. 4 0. 13 -3005. 1 -0. 36 - 783. 5 -0. 09 - 658. 5 0. 0 -. 0. 0 _ 0. 0 — 0. 0 _ 0. 0 — 0. 0 -0. 06 — B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK I alt 1) Forenklet beregningsmåde, se bilag 3, punkt 4. 1. Tabel 7 Storrelsen af UK-korrektionen Ubalance Korrektion Ubalance minus korrektion A n d re faktorsr 2 (D (2) (3)=(D-(2) (4) Budgetteret korrektion (5)-(2M4) Mio. ECU % GNP Mio. ECU %GNP Mio. ECU %GNP Mio. ECU %GNP Mio. ECU %GNP 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 2 847. 0 0. 50 2 748. 0 3 310. 1 3 943. 0 4 272. 3 3 833. 8 4 331. 1 4 164. 7 4 706. 6 3 575. 8 4 686. 3 4 570. 6 3442. 7 6 945. 0 0. 46 0. 50 0. 57 0. 57 0. 51 0,54 0. 52 0. 59 0. 42 0. 55 0. 50 0. 30 0. 56 1 879. 0 1 813. 7 2194. 7 2 150. 6 2 516. 6 2452. 4 2 787. 0 2 659. 7 2 940. 3 2 276. 5 3 079. 1 2856. 5 1 977. 5 3931. 2 0. 33 0. 30 0. 33 0. 31 0. 34 0. 32 0. 34 0. 33 0. 37 0. 27 0. 36 0. 31 0. 17 0. 32 968. 0 934. 3 1 115. 4 1 792. 4 1 755. 7 1 381. 4 1544. 1 1 505. 1 1 766. 3 1 299. 3 1 607. 2 1 714. 1 1 465. 2 3 013. 8 0. 17 0. 16 0. 17 0. 26 0. 24 0. 18 0. 19 0. 19 0. 22 0. 15 0. 19 0. 19 0. 13 0. 24 -897. 6 -0. 16 57. 4 0. 01 -381. 0 -0. 06 44. 0 0. 01 -324. 8 -0. 04 41. 3 773. 5 0. 01 0. 10 -86. 4 -0. 01 219. 7 36. 8 0. 03 0,00 -1611. 0 -0. 19 88. 8 481. 3 0. 01 0. 04 -700. 6 -0. 06 981. 4 1871. 1 1 813. 7 2194. 6 2191. 8 2493. 7 3 560. 5 2 573. 3 3 160. 0 2 313. 3 1 468. 1 2945. 3 2458. 8 3 230. 6 0. 16 0. 33 0. 30 0. 32 0. 29 0. 33 0. 44 0. 32 0. 39 0. 27 0. 17 0. 32 0. 22 0. 26 1) Ubalancen er beregnet efter beregningsmåden, se bilag 4 2) Andre faktorer omfatter justering for den endelige beregning i år "n-4" og virkningen af vekselkursændringer (se bilag 4, side 3-4) 7-10-1998 - 15- BILAG 8 T a b el 8 B DK 0 GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK Brutto-BNl til løbende priser pr. capita (indtil 1990: EUR-15 ekski. Østtyskland = 100; fra 1991: EUR-15 inki. nye delstater = 100; 1998-99: prognoser) ECU 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 121. 3 126. 1 131. 9 52. 1 55. 8 103. 8 124. 6 126. 5 58. 4 55. 5 101. 0 131. 1 129. 9 53. 5 52. 3 104. 0 139. 7 132. 4 43. 1 53. 7 102. 9 134. 9 104. 0 127. 8 129. 2 127. 3 42. 6 58. 3 44. 0 66. 7 106. 0 124. 3 114. 6 46. 6 71. 4 108. 5 125. 7 119. 7 46. 9 71. 6 115. 3 132. 8 127. 1 48. 1 65. 9 117. 9 134. 7 127. 8 48. 5 62. 2 121. 5 140. 2 130. 9 49. 2 63. 4 117. 4 138. 8 124. 9 51. 6 64. 5 112. 8 137. 4 118. 6 53. 3 62. 6 111. 4 137. 6 116. 6 50. 2 63. 0 110. 8 138. 8 116. 1 50. 2 63. 9 123. 8 120. 6 115. 7 118. 9 113. 2 111. 4 110. 3 111. 0 115. 3 115. 5 116. 4 114. 2 109. 9 109. 1 108. 8 57. 7 79. 8 157. 8 120. 9 103. 1 28. 5 105. 6 149. 9 95. 2 64. 2 83. 8 163. 1 115. 8 106. 1 29. 9 122. 1 142. 1 102. 9 61. 9 92. 7 61. 4 95. 8 171. 4 179. 4 112. 0 109. 3 26. 2 130. 1 144. 5 98. 6 111. 1 111. 7 29. 6 126. 1 140,9 89. 5 58. 0 97. 1 173. 3 102. 9 109. 5 31. 5 136. 1 139. 8 96. 2 61. 3 101. 1 184. 0 100. 7 109. 2 35. 8 139. 5 137. 8 89. 1 62. 4 105. 3 192. 3 101. 2 111. 8 41. 5 123. 3 142. 4 91. 2 63. 8 102. 4 191. 6 64. 4 91. 4 197. 6 102. 1 109. 4 114. 5 122. 5 46. 4 98. 2 45. 7 85. 3 134. 3 110. 4 87. 4 86. 9 66. 9 88. 7 199. 5 110. 7 123. 8 45. 3 93. 7 110. 9 88. 5 69. 1 83. 2 73. 1 91. 4 79. 9 92. 2 79. 4 91. 5 82. 7 91. 8 201. 8 192. 1 186. 4 186. 1 186. 2 113. 7 111. 7 108. 1 108. 0 127. 6 124. 0 118. 8 117. 6 46. 8 47. 0 46. 7 46. 8 105. 9 111. 7 83. 8 103. 6 118. 4 85. 8 104. 9 114. 2 101. 8 105. 1 114. 3 106. 7 108. 4 117. 3 47. 6 106. 1 115. 0 106. 2 E U R - 15 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 7-10-1998 16 BILAG 8 Brutto-BNI til løbende priser pr. capita (indtil 1990: EUR-15 ekskl. Østtyskland = 100; fra 1991: EUR-15 inkl. nye delstater = 100; 1998-99: prognoser) KKS 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 107. 9 106. 8 104. 1 104. 7 105. 3 109. 2 111. 8 116. 7 116. 6 115. 7 115. 2 115. 3 115. 3 115. 2 108. 5 102. 9 117. 8 66. 6 70. 0 112. 9 62. 3 102. 1 146. 7 105. 1 103. 7 106. 7 109. 6 104. 6 100. 6 102. 4 100. 5 107. 0 108. 5 110. 8 111. 6 112. 5 116. 4 119. 0 118. 2 116. 1 117. 8 107. 3 109. 6 109. 1 110. 6 110. 4 110. 5 109. 4 65. 2 69. 7 62. 8 69. 0 61. 4 69. 5 59. 9 72. 1 59. 3 74. 2 62. 3 79. 4 63. 8 77. 4 65. 3 78. 3 66. 2 75. 7 66. 5 76. 8 68. 1 77. 3 115. 3 111. 7 110. 1 109. 5 109. 7 113. 0 110. 8 108. 5 106. 8 106. 7 104. 6 62. 3 59. 6 58. 0 58. 6 64. 3 68. 7 71. 3 73. 0 77. 3 80. 5 80. 0 101. 9 101. 9 102. 4 102. 9 101. 9 105. 5 104. 8 102. 4 103. 1 103. 7 168. 7 173. 5 181. 5 176. 7 185. 2 196. 6 191. 8 188. 2 183. 9 181. 6 103. 2 175. 8 102. 3 102. 7 102. 7 98. 4 101. 3 102. 3 101. 8 104. 0 104. 6 106. 8 105. 6 112. 7 109. 1 røT 78. 8 112. 9 108. 8 69L8 79. 8 104. 4 104. 3 84T 86\8 102. 5' 102. 7 175. 0 174. 9 Tf" 106:3" 106. 2 112. 5 112. 4 70. 5 98. 4 93. 8 99. 4 71. 2 99. 4 93. 8 98. 6 69. 0 77. 7 104. 3 82. 4 102. 6 176. 2 106. 0 112. 6 69. 6 96. 4 93. 7 100. 3 104. 9 106. 5 106. 1 105. 2 103. 5 105. 8 108. 8 109. 0 112. 3 112. 0 111. 1 113. 1 53. 6 94. 9 110. 9 97. 0 53. 1 98. 3 49. 4 99. 1 52. 3 99. 1 110. 3 111. 8 111. 0 97. 4 99. 6 101. 5 58. 9 99. 9 104. 5 99. 5 64. 5 91. 1 102. 4 96. 3 65. 6 84. 0 96. 7 98. 0 68. 7 87. 5 95. 5 99. 2 70. 3 87. 8 95. 5 99. 0 70. 0 93. 6 97. 3 96. 4 68. 9 93. 2 95. 2 98. 8 55. 7 101. 3 109. 1 103. 5 100. 0 EUR-15 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 Tabel 9 B DK D E F IRT NL A P FIN S UK 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 100. 0 7-10-1998 - 1 7- - 1 7- BILAG 8 BILAG 8 TabeMO TabeMO Brutto-BN! til lobende markedspriser Brutto-BN! til lobende markedspriser (mio. ECU-euro; 1998-1999: prognoser) (mio. ECU-euro; 1998-1999: prognoser) 1992 1992 1993 1993 1994 1994 1995 1995 1996 1996 1997 1997 1998 1998 1999 1999 B B DK DK D D GR GR. E. E F F IRL IRL 1 1 L L NL NL A A P P FIN FIN S S UK UK 173 285 173 285 103 348 103 348 184 518 184 518 109 322 109 322 197 653 197 653 116 203 116 203 211690 211690 126018 126018 214466 214466 131 339 131 339 217 025 217 025 137 032 137 032 224 335 224 335 143815 143815 1 533 230 1 533 230 1636 447 1636 447 1 725 209 1 725 209 1 837 598 1 837 598 1839 972 1839 972 1837 908 1837 908 1892649 1892649 76 979 76 979 443 957 443 957 79 211 79 211 408 476 408 476 83 817 83 817 403 293 403 293 88 328 88 328 427168 427168 97 098 97 098 455 245 455 245 105948 105948 465 373 465 373 104 786 104 786 489076 489076 1012148 1012148 1054 623 1054 623 1108 652 1108 652 1 163 060 1 163 060 1 198 541 1 198 541 1217015 1217015 1268038 1268038 36 070 36 070 925 235 925 235 11954 11954 246411 246411 144 027 144 027 72 485 72 485 78 691 78 691 185 075 185 075 806011 806011 36 518 36 518 827 616 827 616 12 478 12 478 265 427 265 427 155 310 155 310 71422 71422 68 572 68 572 152696 152696 802726 802726 39 760 39 760 841 397 841 397 13 350 13 350 282 152 282 152 164 805 164 805 73913 73913 79 062 79 062 161 400 161 400 856957 856957 42 752 42 752 819264 819264 14 210 14 210 302 185 302 185 176503 176503 79 271 79 271 93 011 93 011 169 937 169 937 844401 844401 47 645 47 645 944 011 944 011 14356 14356 311923 311923 179687 179687 83476 83476 95 509 95 509 189 562 189 562 907 294 907 294 55 273 55 273 57871 57871 1001758 1001758 1039694 1039694 14825 14825 318548 318548 181 492 181 492 87098 87098 101 827 101 827 192439 192439 15662 15662 334421 334421 188199 188199 91 326 91 326 106880 106880 201 625 201 625 1134509 1134509 1246095 1246095 EUR-15 EUR-15 5 848 906 5 848 906 5 865 362 5 865 362 6147 623 6147 623 6 395 397 6 395 397 6 710125 6 710125 7 068 070 7 068 070 7 404472 7 404472 234 203 234 203 152454 152454 1976634 1976634 110127 110127 519717 519717 1329741 1329741 63 702 63 702 1 094 776 1 094 776 16614 16614 353054 353054 197137 197137 97 217 97 217 113306 113306 212 725 212 725 1 301 867 1 301 867 7 773 274 7 773 274 7-10-1998 7-10-1998 18 18 C C »amlet befolk »amlet befolk ning ning (1000) (1000) BILAG 8 BILAG 8 1992 1992 1993 1993 1994 1994 1995 1995 1996 1996 1997 1997 1998 1998 1999 1999 10 045 10 045 5171 5171 80 594 80 594 10 322 10 322 39 008 39 008 57 374 57 374 3 555 3 555 56 859 56 859 392 392 15182 15182 7 914 7 914 9 833 9 833 5 042 5 042 8 668 8 668 58006 58006 367 965 367 965 1. 0 085 1. 0 085 5189 5189 81 179 81 179 10 380 10 380 39 086 39 086 57 654 57 654 3 574 3 574 57 049 57 049 398 398 15290 15290 7 991 7 991 9 840 9 840 5 067 5 067 8 718 8 718 58191 58191 369 690 369 690 10116 10116 5 205 5 205 81422 81422 10426 10426 39150 39150 57 900 57 900 3 586 3 586 57 204 57 204 404 404 15 381 15 381 8 030 8 030 9840 9840 5 088 5 088 8 782 8 782 10137 10137 5 228 5 228 81661 81661 10 454 10 454 39 210 39 210 58138 58138 3 601 3 601 57 301 57 301 410 410 15460 15460 8 047 8 047 9847 9847 5108 5108 8 847 8 847 58 395 58 395 58606 58606 370 927 370 927 372 054 372 054 10157 10157 5 262 5 262 81895 81895 10 465 10 465 39 270 39 270 58 375 58 375 3 626 3 626 57 403 57 403 416 416 15 523 15 523 8 059 8 059 9866 9866 5125 5125 8 901 8 901 58 782 58 782 373124 373124 10182 10182 5 278 5 278 82 060 82 060 10 518 10 518 39 323 39 323 58 607 58 607 3 661 3 661 57 506 57 506 421 421 15603 15603 8084 8084 9 876 9 876 5140 5140 8 918 8 918 58977 58977 374153 374153 10 208 10 208 5 298 5 298 82 250 82 250 10 570 10 570 39 371 39 371 58 877 58 877 3696 3696 57609 57609 426 426 15 692 15 692 8108 8108 9886 9886 5155 5155 8936 8936 59172 59172 375254 375254 10233 10233 5316 5316 82425 82425 10623 10623 39371 39371 59148 59148 3 730 3 730 57714 57714 432 432 15761 15761 8132 8132 9896 9896 5170 5170 8954 8954 59367 59367 376272 376272 Tabel 1 Tabel 1 1 1 B B DK DK D D GR GR E E F F IRL IRL I I L L NL NL A A P P FIN FIN S S UK UK EUR-15 EUR-15 7-10-1998 7-10-1998 ISSN 0254-1459 KOM(98) 560 endelig udg. DOKUMENTER 14 15 03 10 Katalognummer : CB-CO-98-571 -DA-C ISBN 92-78-39681-8 ontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer -2985 Luxembourg