title: Regolamento (CE) n. 2328/98 della Commissione del 28 ottobre 1998 che modifica il regolamento (CE) n. 1253/98 che stabilisce il bilancio di approvvigionamento delle Azzorre e di Madera per i prodotti cerealicoli che beneficiano del regime specifico previsto dagli articoli da 2 a 10 del regolamento (CEE) n. 1600/92 del Consiglio

eurovoc_concepts:
Azores
Madeira
aid system
cereals
supply balance sheet

text: 29. 10. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee L 290/23 REGOLAMENTO (CE) N. 2328/98 DELLA COMMISSIONE del 28 ottobre 1998 che modifica il regolamento (CE) n. 1253/98 che stabilisce il bilancio di approvvi- gionamento delle Azzorre e di Madera per i prodotti cerealicoli che beneficiano del regime specifico previsto dagli articoli da 2 a 10 del regolamento (CEE) n. 1600/92 del Consiglio LA COMMISSIONE DELLE COMUNIT(cid:211) EUROPEE, visto il trattato che istituisce la Comunit(cid:133) europea, visto il regolamento (CEE) n. 1600/92 del Consiglio, del 15 giugno 1992, relativo a misure specifiche a favore delle Azzorre e di Madera per taluni prodotti agricoli (1), modi- ficato da ultimo dal regolamento (CE) n. 562/98 della Commissione (2), in particolare l’articolo 10, considerando che i quantitativi di prodotti che benefi- ciano del regime specifico di approvvigionamento sono stabiliti nel quadro dei bilanci previsionali elaborati perio- dicamente e rivedibili in funzione del fabbisogno dei mercati, prendendo in considerazione le produzioni locali e le correnti di scambio tradizionali; considerando che, a norma dell’articolo 2 del regolamento (CEE) n. 1600/92, tali misure sono destinate a soddisfare, negli arcipelaghi, il fabbisogno per il consumo umano e per la trasformazione dei prodotti ivi elencati all’allegato; che tale fabbisogno viene valutato ogni anno nel quadro di un bilancio previsionale che pu(cid:149) essere riveduto in corso di esercizio in funzione dell’andamento del fabbi- sogno nelle isole; che la stima del fabbisogno delle indu- strie di trasformazione o condizionamento dei prodotti destinati al mercato locale o tradizionalmente spediti verso il resto della Comunit(cid:133) pu(cid:149) formare oggetto di un bilancio separato; considerando che, in applicazione dell’articolo 2 del rego- lamento (CEE) n. 1600/92 il regolamento (CE) n. 1253/98 della Commissione (3), ha definito il bilancio previsionale dell’approvvigionamento cerealicolo delle Azzore e di Madera per la campagna 1998/99; che per soddisfare il fabbisogno di quest’ultima regione, (cid:138) necessario modifi- care il bilancio previsionale suddetto; che occorre pertanto modificare il regolamento (CE) n. 1253/98; considerando che le misure previste dal presente regola- mento sono conformi al parere del comitato di gestione per i cereali, HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO: Articolo 1 L’allegato del regolamento (CE) n. 1253/98 (cid:138) sostituito dall’allegato del presente regolamento. Articolo 2 Il presente regolamento entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee. Esso si applica a decorrere dal 1o luglio 1998. Il presente regolamento (cid:138) obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri. Fatto a Bruxelles, il 28 ottobre 1998. Per la Commissione Franz FISCHLER Membro della Commissione (1) GU L 173 del 27. 6. 1992, pag. 1. (2) GU L 76 del 13. 3. 1998, pag. 6. (3) GU L 173 del 18. 6. 1998, pag. 10. L 290/24 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit(cid:133) europee 29. 10. 98 ALLEGATO «ALLEGATO Bilancio di approvvigionamento delle Azzorre e di Madera in prodotti cerealicoli per la campagna 1998/1999 Regione Frumento tenero panificabile Frumento tenero da foraggio Frumento duro Orzo Granturco Malto Totale Azzorre Madera 34 000 25 000 Totale 59 000 — — — 500 5 000 5 500 35 000 2 500 75 500 35 000 1 000 2 200 146 000 69 700 37 500 110 500 3 200 215 700»


title: Proposta modificata di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la decisione n. 2085/97/CE che istituisce un programma di sostegno, comprendente la traduzione, al settore del libro e della lettura (programma Arianna)

eurovoc_concepts:
EU financing
EU programme
book trade
translation

formats: pdf print

text: C 372/28 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit{ europee 2. 12. 98 annualmente agli Stati membri, secondo la procedura di cui all’articolo 3, una relazione riguardante le modalit{ di esecuzione, i metodi seguiti, l’utilizzazione degli stan(cid:220) ziamenti, la valutazione dei risultati ottenuti e le moda(cid:220) lit{ di proseguimento dei lavori nell’anno successivo. Articolo 3 1. (cid:218)(cid:217)Nei casi in cui si fa riferimento alla procedura defi(cid:220) nita nel presente articolo, il comitato permanente di sta(cid:220) tistica agraria, in appresso denominato (cid:133)comitato(cid:176), (cid:127) chiamato a pronunciarsi dal proprio presidente, sia su iniziativa di quest’ultimo, sia a richiesta del rappresen(cid:220) tante di uno Stato membro. 2. (cid:218)(cid:217)Il rappresentante della Commissione sottopone al comitato un progetto delle misure da adottare. Il comi(cid:220) tato formula il proprio parere in merito a tale progetto entro un termine che il presidente pu(cid:247) stabilire in fun(cid:220) zione dell’urgenza del problema; se del caso, il comitato procede ad un voto. 3. (cid:218)(cid:217)Il parere (cid:127) iscritto a verbale. Inoltre, ogni Stato membro ha il diritto di chiedere che la sua posizione fi(cid:220) guri a verbale. 4. (cid:218)(cid:217)La Commissione tiene in massima considerazione il parere formulato dal comitato. Essa informa il comitato del modo in cui ha tenuto conto del suo parere. Articolo 4 Entro il 31 luglio 2003 la Commissione presenta al Par(cid:220) lamento europeo e al Consiglio una relazione sull’attua(cid:220) zione delle azioni di cui trattasi, corredata eventualmente di proposte per il proseguimento dell’applicazione delle tecniche di indagini per area e di telerilevamento alle sta(cid:220) tistiche agrarie. Articolo 5 La presente decisione entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale delle Comunit{ europee. Proposta modificata di decisione del Parlamento europeo e del Consiglio che modifica la deci(cid:220) sione n. 2085/97/CE che istituisce un programma di sostegno, comprendente la traduzione, al settore del libro e della lettura (Programma Arianna) (˛) (98/C 372/09) (Testo rilevante ai fini del SEE) COM(1998) 608 def. - 98/0282(COD) (Presentate dalla Commissione in applicazione dell’articolo 189(cid:216)A, paragrafo 2, del trattato CE il 28 ottobre 1998) (˛)(cid:217)GU C 319 del 16. 10. 1998, pag. 13. PROPOSTA ORIGINARIA PROPOSTA MODIFICATA IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA, visto il trattato che istituisce la Comunit{ europea e in particolare l’articolo 128, visto il trattato che istituisce la Comunit{ europea e in particolare l’articolo 128, vista la proposta della Commissione, vista la proposta della Commissione, visto il parere del Comitato delle regioni, visto il parere del Comitato delle regioni, deliberando conformemente alla procedura di cui all’arti(cid:220) colo 189(cid:216)B del trattato, deliberando conformemente alla procedura di cui all’arti(cid:220) colo 189(cid:216)B del trattato, 2. 12. 98 IT Gazzetta ufficiale delle Comunit{ europee C 372/29 PROPOSTA ORIGINARIA PROPOSTA MODIFICATA (1)(cid:217)considerando che, con la decisione n. 2085/97/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, (cid:127) stato isti(cid:220) tuito un programma di sostegno, comprendente la traduzione (programma (cid:133)Arianna(cid:176)), al settore del li(cid:220) bro e della lettura per il periodo dal 1o gennaio 1997 al 31 dicembre 1998; (1)(cid:217)considerando che, con la decisione n. 2085/97/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, (cid:127) stato isti(cid:220) tuito un programma di sostegno, comprendente la traduzione (programma (cid:133)Arianna(cid:176)), al settore del li(cid:220) bro e della lettura per il periodo dal 1o gennaio 1997 al 31 dicembre 1998; (2)(cid:217)considerando che l’articolo 8, paragrafo 3 di detta decisione prevede l’adozione di tutte le misure neces(cid:220) sarie per evitare un’interruzione del programma cos(cid:243) istituito; (2)(cid:217)considerando che l’articolo 8, paragrafo 3 di detta decisione prevede l’adozione di tutte le misure neces(cid:220) sarie per evitare un’interruzione del programma cos(cid:243) istituito; (3)(cid:217)considerando che, il 28 maggio 1998, la Commis(cid:220) sione ha presentato al Parlamento europeo e al Con(cid:220) siglio una proposta di decisione che istituisce uno strumento unico di finanziamento e di programma(cid:220) zione a favore della cooperazione culturale per il pe(cid:220) riodo dal 1o gennaio 2000 al 31 dicembre 2004; (3)(cid:217)considerando che, il 28 maggio 1998, la Commis(cid:220) sione ha presentato al Parlamento europeo e al Con(cid:220) siglio una proposta di decisione che istituisce uno strumento unico di finanziamento e di programma(cid:220) zione a favore della cooperazione culturale per il pe(cid:220) riodo dal 1o gennaio 2000 al 31 dicembre 2004; (4)(cid:217)considerando che, in attesa dell’adozione di detta proposta, (cid:127) necessario garantire la continuit{ del(cid:220) l’azione culturale della Comunit{ europea nei settori coperti dal programma Arianna. (4)(cid:217)considerando che, in attesa dell’adozione di detta proposta, (cid:127) necessario garantire la continuit{ del(cid:220) l’azione culturale della Comunit{ europea nei settori coperti dal programma Arianna. DECIDONO: DECIDONO: Articolo 1 Articolo 1 La decisione n. 2085/97/CE (cid:127) modificata come segue: La decisione n. 2085/97/CE (cid:127) modificata come segue: 1. (cid:217)all’articolo 1, la data (cid:133)31 dicembre 1998(cid:176) (cid:127) sostituita 1. (cid:217)all’articolo 1, la data (cid:133)31 dicembre 1998(cid:176) (cid:127) sostituita da (cid:133)31 dicembre 1999(cid:176); da (cid:133)31 dicembre 1999(cid:176); 2. (cid:217)all’articolo 6, l’importo (cid:133)7 milioni di ECU(cid:176) (cid:127) sosti(cid:220) 2. (cid:217)all’articolo 6, l’importo (cid:133)7 milioni di ECU(cid:176) (cid:127) sosti(cid:220) tuito da quello (cid:133)10 milioni di euro(cid:176). tuito da quello (cid:133)11,1 milioni di euro(cid:176). Articolo 2 Articolo 2 La presente decisione entra in vigore il 1o gennaio 1999. La presente decisione entra in vigore il 1o gennaio 1999


title: WRITTEN QUESTION No. 3252/98 by Karin RIIS-JØRGENSEN Mutual recognition of solar panel standards DIN 4757 and ISO 9806

eurovoc_concepts:
European standard
ISO
approval
harmonisation of standards
intra-EU trade
mutual recognition principle
quality control of industrial products
solar collector
standardisation

formats: html pdf print

text: 6. 11. 1999 EN Official Journal of the European Communities C 320/33 (1999/C 320/044) WRITTEN QUESTION E-3252/98 by Karin Riis-Jørgensen (ELDR) to the Commission (28 October 1998) Subject: Mutual recognition of solar panel standards DIN 4757 and ISO 9806 With regard to the mutual recognition of standards, is it reasonable, in the Commission’s view, that a solar panel tested and authorised in one Member State (Denmark, ISO 9806) is required to be tested and approved again (to DIN 4757) when sold to another Member State (Germany)? It should be borne in mind that the DIN 4757 and ISO 9806 standards are broadly identical and that both Denmark and Germany have concluded agreements for the mutual recognition of test results (through the European Accreditation Organisation). Non-approval of other Member States’ test results in this area means, in Germany, that the seller is indirectly forced to accept a German test, as German subsidies would otherwise not be forthcoming, rendering the price uncompetitive in real terms on the German market. In the Commission’s view, is it reasonable to require a national test in order to receive national subsidies? Is it reasonable that some Member States, and regions, can continue to invoke ‘special’ circumstances which differ from other Member States/regions? Will the Commission explain in detail how, in fact, it is endeavouring to harmonise the rules in this area so that goods can in future be traded in accordance with internal market rules, without being subject to checks twice over? Answer given by Mr Monti on behalf of the Commission (14 January 1999) It follows from the principle of mutual recognition that a Member State is not entitled to prevent the marketing of a product originating in another Member State if in that Member State the level of protection provided to users of that product is equivalent to that which the national rules are intended to ensure or establish. Where there is such equivalence, a Member State would breach the principle of proportionality if it required such imported products to comply strictly and exactly with the provisions or technical requirements laid down for domestic products. Similarly, although in the absence of harmonised rules a Member State is free to require a product which has already received approval in another Member State to undergo a fresh procedure of examination and approval, it is nevertheless under a duty to assist in bringing about a relaxation of the controls existing in intra- Community trade. Thus the authorities of the Member States are not entitled unnecessarily to require technical or chemical analyses or laboratory tests when the same analyses or tests have already been carried out in that other Member State and their results are available to those authorities or may at their request be placed at their disposal. A voluntary industry norm (like the Deutsches Industrie norm (DIN) mentioned) as such cannot be considered as a state measure which can be contested. Furthermore, according to the information available the International organization for the standardization (ISO) standard ISO 9806 does not seem to be equivalent to the German standard DIN 4757. However, the Commission would be concerned if a national rule required that a product must undergo a national test in order to be eligible for a national subsidy. In this context the Commission would need more detailed information in order to examine the situation fully. Therefore, it is recommended that an economic operator affected by the requirement to have a solar panel re- examined and to request authorisation from a German authority should transmit the relevant documentation to the Commission for evaluation under the above mentioned general principles of mutual recognition. In order to harmonise certain aspects related to solar captors the Commission has given a standardisation mandate to the European committee for standardization (CEN) in order to prepare European standards in this area. This work is being carried out by CEN technical committee 312 and a European standard is expected to be adopted next year


title: 1999/395/EF: Kommissionens beslutning af 28. oktober 1998 om Spaniens statsstøtte til virksomheden SNIACE SA i Torrelavega i Cantabrien(meddelt under nummer K(1998) 3437) (EØS-relevant tekst) (Kun den spanske udgave er autentisk)

eurovoc_concepts:
Cantabria
Spain
State aid
man-made fibre
regional aid

text: L 149/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUTNING af 28. oktober 1998 om Spaniens statsstøtte til virksomheden SNIACE SA i Torrelavega i Cantabrien (meddelt under nummer K(1998) 3437) (Kun den spanske udgave er autentisk) (EØS-relevant tekst) (1999/395/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR  under henvisning til Europæiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, traktaten om oprettelse af Det efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og ud fra følgende betragtninger: I. PROCEDURE (1) af til 17. april spanske skrivelse virksomhedens Ved 1997 modtog Kommissionen en klage fra et advokatfirma på vegne af den østrigske virksomhed Lenzing AG, den største EU-producent af viskosefibre, vedrø- rende forskellige former for ulovlig støtte, som var ydet konkurrent, Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (i det følgende benævnt »SNIACE«). Klageren fremlagde nye oplysninger, der ikke indgik i den oprindelige klage af 4. juli 1996, med hensyn til hvilken Kommissionen konkluderede, at der ikke forelå tilstrækkelige beviser for, at der var tale om statsstøtte. De nye oplysninger til Kommissionen omfattede en kopi af en rentabilitetsplan for SNIACE udarbejdet af et (1) EFT C 49 af 14. 2. 1998, s. 2. privat konsulentfirma. følge klageren havde I SNIACE modtaget en betydelig statsstøtte i en periode på adskillige år, helt tilbage til slutningen af 1980’erne. Den pågældende støtte var hverken blevet anmeldt til Kommissionen i overensstem- melse med traktatens artikel 93, stk. 3, eller rammebestemmelserne for støtte til kunstfiberin- dustrien. Støtten havde fordrejet konkurrencen i en sektor præget af strukturel overkapacitet og havde holdt SNIACE kunstigt i live. Der fulgte en langvarig indledende undersøgelse, hvorunder GD IV holdt møder med klageren og de spanske myndigheder henholdsvis den 17. maj 1997 og den 16. juni 1997. Klagen blev registreret som ikke-anmeldt støtte NN 118/97 den 17. juli 1997. Ved brev af 7. november 1997 underrettede Kommissionen den spanske regering om sin beslutning om at indlede proceduren efter trakta- tens artikel 93, stk. 2, med hensyn til forskellige elementer af den formodede støtte (jf. nedenfor). om at indlede Kommissionens beslutning i De Europæiske procedure blev offentliggjort Fællesskabers Tidende (1). Kommissionen opfor- drede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger med hensyn til den formodede støtte. (2) (3) (4) 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/41 (5) (6) (7) (10) (11) Ved brev af 19. december 1997 besvarede den spanske regering Kommissionens brev om indled- ning af proceduren. Svaret indeholdt yderligere oplysninger til støtte for den spanske opfattelse hvorefter ingen af de forhold, undersøgelsen omfat- tede, udgjorde statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1. Ved brev af 23. februar 1997 bad Kommissionen om at få klarlagt en række spørgsmål. Den spanske regering besvarede dette brev ved brev af 16. april 1998. Kommissionen modtog bemærkninger fra de inte- resserede parter og videregav dem til de spanske myndigheder, som fik lejlighed til at udtale sig herom. Dette skete ved brev af 24. juni 1998. II. SNIACE (8) (9) Virksomheden SNIACE, der blev grundlagt i 1939 fremstiller cellulose, papir, viskosefibre, kunstfibre og natriumsulfat. Virksomheden er etableret i Torrelavega i Cantabrien, som siden september 1995 har været en støtteberettiget region i henhold til artikel 92, stk. 3, litra a). Inden dette tidspunkt var regionen støtteberettiget i henhold til artikel 92, stk. 3, litra c). SNIACE har på nuværende tidspunkt omkring 600 ansatte. Virksomheden er en af de fem EF-produ- center af viskosefibre og har en kapacitet på ca. 32 000 tons (ca. 9 % af kapaciteten i EF). Virksom- heden fremstiller også kunstfibre, blandt andet polyamidgarn og -fiber. SNIACE har opnået følgende resultater i de seneste år: Omsætning Overskud (underskud) 1994 6 540 (1 780) 1995 10 970 1996 5 750 153 (1 951) (mio. ESP) 1997 5 600 (500) Ved indledningen af proceduren efter artikel 93, stk. 2, gjorde Kommissionen opmærksom på, at virksomheden tydeligvis har haft finansielle problemer i adskillige år, hvilket fremgik af en lang række forlydender i pressen. Efter at virksomheden i 1992 havde indgivet anmodning om betalings- standsning, afsagde de spanske domstole kendelse herom i marts 1993. Denne kendelse blev ophævet i oktober 1996, hvor efter SNIACE’s private kreditorer blev enige om at konvertere 40 % af deres tilgodehavender til aktier. De offentlige kreditorer deltog ikke i denne aftale. en kreditoraftale Ved udgangen af 1997 androg virksomhedens kort- fristede gæld i alt 8,37 mia. ESP, medens omsæt- ningsaktiverne var på 4,54 mia. ESP, og virksomhe- dens nettoværdi var 1,73 mia. ESP. De problemer, som virksomheden har stået over for, bl. a. arbejds- markedskonflikter, har i de seneste år medført, at produktionen i perioder er blevet standset. Virk- somheden indstillede produktionen i en stor del af 1993. Produktionen blev igen standset i en stor del af 1996 og i begyndelsen af 1997. Produktionen blev genoptaget i februar 1997, og virksomheden kører i øjeblikket på fuld kraft. III. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTE- FORANSTALTNINGERNE a) SNIACE’s manglende betaling af miljøafgifter siden 1987. Kommissionen påpegede, at der kunne være tale om statsstøtte, fordi virksom- heden i flere år ikke havde betalt sine miljøaf- gifter (Confederación Hidrográfica del Norte). Eftersom virksomheden tilsyneladende havde haft finansielle problemer gennem flere år, har den manglende betaling af disse afgifter muligvis afværget en konkurs. vandforsyningen til b) Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991. Kommissionen gav udtryk for sin tvivl om, hvorvidt vilkårene for omlægningen af gælden til socialsikringen svarede til markedsvilkårene. i) en aftale af 8. marts 1996 om omlægning af gæld på i alt 2,9 mia. ESP for perioden februar 1991 til februar 1995 og indfrielse i form af 96 månedlige afdrag fra 1996 til marts 2004 til en ved lov fastsat rente på 9 % (12) Kommissionen indledte proceduren efter artikel 93, stk. 3, med hensyn til følgende elementer af den formodede støtte: ii) en aftale af 7. maj 1996 om henstand det første år og 84 månedlige afdrag til en ved lov fastsat rente på 9 %. L 149/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 c) En lånegaranti på i alt 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93. Kommissionen gav udtryk for mistanke om, at lov 7/93, hvorved den canta- briske regionalregering godkendte en lånega- ranti for SNIACE på 1 mia. ESP, indeholdt et element af statsstøtte. til d) Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg spildevand. rensning Kommissionen mente ikke at kunne afgøre med sikkerhed, om aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand indeholdte støtteelementer. af e) Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega kommune. Kommissionen foranstaltninger, der blev påpegede, at de iværksat af Torrelavega kommune, i praksis syntes at have nedbragt virksomhedens gæld med 116 mio. ESP, og at myndighedernes indgåelse af en særaftale med virksomheden indebar, at de havde benyttet skønsmæssige beføjelser, og der således kunne være tale om statsstøtte. f) Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til arbejdstagernes som Fogasa har udbetalt på vegne af SNIACE. løntilgodehavender, Dato for aftalens indgåelse Hovedstol (ESP) Renter (ESP) Rentesats (ved lov fastsat rente) Andre vilkår 5. 11. 1993 897 mio. 465 mio. 10 % 31. 10. 1995 229 mio. 110 mio. 9 % tilbagebetaling i løbet af otte år; pant i SNIACE’s aktiver tilbagebetaling i løbet af otte år; pant i SNIACE’s aktiver (13) Kommissionen tvivlede på, om vilkårene for de tidligere aftaler svarede til markedsvilkårene. IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER ligt tildelte støtte kunne få indenfor polyamidfiber- og polyamidgarnsektoren. Bemberg henviste til SNIACE’s illoyale konkurrence i denne sektor, især Italien, Tyskland, Det Forenede Kongerige, i Spanien, Frankrig og Schweiz, der havde ført til tabt salg og tabte kontrakter som følge af SNIACE’s priser på polyamidgarn, som ikke svarede til de herskende markedsvilkår. (14) Kommissionen modtog bemærkninger fra en medlemsstat (Det Forenede Kongerige), en række konkurrenter til SNIACE i medlemsstaterne og International Rayon and Synthetic Fibres Commis- sion (CIRFS). Bemærkningerne fra Bayerns mini- sterium for økonomi, transport og teknologi blev fremsat noget efter fristens udløb, og de kan derfor ikke inddrages i proceduren. (15) af fremstiller stapelfibre Säteri, der viskose, hævdede, at SNIACE havde konkurreret illoyalt, især i Italien, Det Forenede Kongerige, Tyskland og Frankrig. Som følge af den ulovlige støtte havde SNIACE kunnet underbyde Säteris priser med 10- 20 %. Svenska Rayon, der også fremstiller stapel- fibre af viskose, mente, at SNIACE i flere år havde forstyrret markedet for stapelfibre af viskose ved at sælge til kunstigt lave priser, hvilket især havde berørt Svenska Rayon på det italienske marked. (16) Nylstar mente at have været udsat illoyal konkurrence fra SNIACE’s side inden for poly- amidgarnsektoren, især på det spanske marked. Textil Finanz, der tilhører Radici Group, var særlig bekymret for de mulige negative følger, den ulov- for (17) Europas næststørste producent af stapelfibre af viskose, Courtaulds plc, understregede, at sektoren var præget af overkapacitet, og påpegede, hvilke foranstaltninger virksomheden havde truffet i de sidste ti år for at nedbringe kapaciteten og omkost- ningerne, hvilket havde medført reduktioner af arbejdsstyrken i Det Forenede Kongerige, Tyskland og Frankrig. Virksomheden oplyste, at tekstilsekto- rens udflytning til økonomier med lavere omkost- ninger havde ført industrielle forbrug af fibre i Europa på lang sigt på mellem 1,5 % og 2 % om året. Dette forbrug var erstattet af import af garn, stykvarer og beklædning først og fremmest fra Asien, især Indien. Som følge heraf var kapaciteten i Europa faldet fra 687 000 tons i 1980 til 355 000 tons i 1998. Courtaulds alene havde nedskåret sin kapacitet med 195 000 tons i fald i det til et 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/43 de sidste 20 år, herunder en nedskæring på 30 000 tons på anlægget i Grimsby i 1997. Courtaulds hævdede, at regnskaberne indeholdt klare beviser for, at SNIACE’s priser lå under konkurrenternes, og oplyste, at i Det Forenede Kongerige, Tyskland, Italien, Spanien, Frankrig og Belgien lå SNIACE’s priser mindst 20 % under Courtaulds. Virksom- heden var desuden overbevist om, at et anlæg af SNIACE’s størrelse ikke var rentabelt. (18) Det advokatfirma, der repræsenterer Lenzing AG, hvis klage i første omgang førte til indledning af proceduren, gentog sit synspunkt, hvorefter de forskellige støtteelementer var ulovlige og uforene- lige med fællesmarkedet. Det blev blandt andet understreget, at der var tale om skønsmæssige og ikke generelle foranstaltninger, som de spanske myndigheder hævdede. Advokatfirmaet gentog desuden, at det mente, at støtteforanstaltningerne virksomheden havde medvirket kunstigt i live. at holde til (19) CIRFS præsenterede sig som repræsentativt organ for den europæiske kunstfiberindustri. CIRFS’ medlemmer tegner sig for 92 % af produktionen af stapelfibre af viskose og 76 % af produktionen af polyamidgarn (de to vigtigste fibre, som SNIACE fremstiller). CIRFS mente, at Kommissionen skulle anvende statsstøttereglerne strikt, og understregede, at EF-markedet for stapelfibre af viskose er stagne- rende. Forbruget vil falde på længere sigt, idet der i 2002 forventes en ny nedgang på 7 %. De europæ- iske producenter fastholdt deres politik, der gik ud på nedskæring af kapaciteten for bedre at kunne tilpasse sig efterspørgslen. Endvidere var udnyttel- sesgraden utilfredsstillende for en sektor med en kapitalintensitet 84 % i ca. henholdsvis 1996 og 1997. Generelt var målet for producenter af stapelfibre af viskose at nå op på en kapacitetsudnyttelsesgrad på mindst 90 % for at få en rimelig forrentning af kapitalen. CIRFS anslog, at alle fem producenter i EF i 1997 havde lidt tab på deres viskoseproduktion. Hvad angår polyamid- garnsektoren, oplyste CIRFS, at der også her var tale om en gradvis faldende tendens på lang sigt. Kapaciteten i EF faldt gradvis som følge af en markedsstyret rationaliserings- og omstrukture- ringsproces, der tog sigte på en bedre tilpasning til stadig efterspørgslen. Kapacitetsudnyttelsen lå 81 % og på under de 90 %, der var nødvendige for at nå et rimeligt rentabilitetsniveau. (20) Det Forenede Kongeriges Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union mente, at støtten var blevet ydet for at give SNIACE mulighed for at opretholde driften, og at den uvægerligt ville føre til arbejdsløshed i andre dele af Europa som følge af den nuværende overkapacitet i kunstfibersek- toren. (21) Lenzing og Courtaulds gav endvidere udtryk for deres betænkelighed ved presseforlydender om, at en offentlig sparekasse, Caja de Cantabria, skulle havde givet SNIACE yderligere støtte i form af lånekapital på 2 mia. ESP, som ikke var i overens- stemmelse med de normale markedsvilkår. V. DEN SPANSKE REGERINGS BEMÆRK- NINGER (22) Generelt gentog den spanske regering de syns- punkter den havde givet udtryk for inden indled- ningen af proceduren og især, at de forskellige offentlige organer havde fulgt de normale proce- durer i henhold til spansk lovgivning om forvalt- ning af skatterestancer og restancer til socialsik- ringen, og at de ikke havde givet virksomheden nogen særbehandling. SNIACE’s manglende betaling af miljøaf- gifter siden 1987 gennemførelsesbestemmelser begyndte (23) Den spanske regering fremførte, at Confederación Hidrográfica del Norte i 1988 i overensstemmelse med vandloven (lov 29/1985 af 2. august 1985) og dens at forfalden vandudled- udarbejde opgørelser over ningsafgift for udledninger i 1987 og de følgende år for enkeltpersoner og virksomheder, der udledte deres spildevand i organets område. I 1988 fik SNIACE tilsendt opgørelse nr. 282/1988, hvori virksomhedens skatterestance blev opgjort til 210 mio. ESP for udledning i forbindelse med dens produktion i 1987. (24) Virksomheden indbragte en økonomisk-admini- strativ klage over denne opgørelse for Tribunal Económico Administrativo Regional de Asturias (TEARA) og anfægtede opgørelsens lovlighed. L 149/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 (25) (26) (27) I artikel 81 i loven om økonomisk-administrativ procedure, som blev gennemført ved dekret 1999/ 1981 af 20. august 1981, og som gjaldt i 1988, fastslås det, at gennemførelsen af indklagede beslut- ninger skal suspenderes, når klageren forelægger den økonomiske domstol en bankgaranti for gælden. I overensstemmelse med denne bestem- melse forelagde SNIACE TEARA en garanti på 210 mio. ESP udstedt af Banco Español de Crédito, som dækkede opgørelse nr. 282/1988. TEARA fandt, at denne garanti var tilstrækkelig, og suspenderede virkningerne af skatteopgørelsen, indtil der forelå en afgørelse om klagen. Senere vedtog TEARA en imødekom SNIACE’s klage og beslutning, der ophævede og suspenderede virkningerne af skatte- opgørelsen samt returnerede virksomhedens bank- garanti. Confederación Hidrográfica del Norte nægtede og indbragte sagen for Tribunal Económico-Admini- strativo Central (TEAC). beslutning acceptere denne at I 1989 udarbejdede Confederación Hidrográfica del Norte en opgørelse, hvorefter SNIACE’s skattere- stance for 1988 beløb sig til 315 mio. ESP (opgø- relse nr. 271/89), og SNIACE indbragte ligesom året før sagen for TEARA og forelagde en bankga- ranti fra Banco Español de Crédito, hvorefter opkrævningen blev suspenderet i overensstemmelse med procedurebestemmelserne. På samme retlige grundlag imødekom TEARA SNIACE’s klage og ophævede og suspenderede virkningerne af opgø- relse nr. 271/89, og ligesom i det foregående tilfælde blev virksomhedens bankgaranti returneret. Confederación Hidrográfica del Norte indbragte på sin side denne anden beslutning for TEAC. TEAC behandlede de to klager under et og afgav en samlet dom den 28. november 1990, hvori den stadfæstede og bekræftede, at de to opgørelser for 1987 og 1988 var lovlige (opgørelse nr. 282/88 og 271/89). Eftersom bankgarantierne var returneret til SNIACE i henhold til TEARA’s tidligere beslut- ninger, overdrog Confederación Hidrográfica de to opgørelser til skattevæsenet (Agenda Tributaria del Estado) med henblik på inddrivelse ved admini- strativ procedure. heden sagen for TEARA og forelagde en bankga- ranti fra Banco Español de Crédito. (29) På baggrund af TEAC’s dom af 28. november 1990 afviste TEARA nu virksomhedens klage (8. marts 1991) og bekræftede, at opgørelse nr. 421/90 var lovlig, mens bankgarantien blev opretholdt, indtil resultatet af SNIACE’s anke forelå. Eftersom bank- garantien var opretholdt, udbetalte Banco Español som garantien de Crédito de 525 mio. ESP, til Confederación dækkede, Hidrográfica, da domstolen havde afvist SNIACE’s anke. samt morarenter (30) Den spanske regering understregede, at loven om økonomisk-administrativ procedure, som blev gennemført ved dekret 1999/1981 af 20. august 1981, giver klageren ret til at afgøre, om der skal stilles garanti. Fordelen ved garantien er, at når den er accepteret, suspenderes gennemførelsen af den anfægtede beslutning, indtil domstolen har udtalt sig om klagen. (31) I denne situation fandt den spanske regering det rimeligt fra et juridisk synspunkt, at SNIACE fore- lagde bankgarantier, når virksomheden anfægtede opgørelser over spildevandsudledning fra 1988, 1989 og 1990, da der ikke var enighed om, hvorvidt de var lovlige. Da TEAC den 28. november 1990 fastslog, at opgørelserne var lovlige, og Confedera- ción Hidrográfica havde krævet garantien for opgø- relse nr. 421/90 udbetalt (525 mio. ESP plus renter), idet det var den eneste, der kunne udbetales, eftersom TEARA som førnævnt havde returneret garantierne for 1987 og 1988, må det formodes, at det ville have været vanskeligt for SNIACE at over- tale bankerne til at stille garantier i forbindelse med klager, der antagelig ville blive afvist. (32) Der blev derfor ikke stillet garanti i anledning af opgørelserne for 1991 og de efterfølgende år, selv om de blev indbragt for TEARA, og den admini- strative procedure blev heller ikke suspenderet. Når fristerne for frivillig indbetaling udløb, blev opgø- relserne overdraget til skattevæsenet med henblik på inddrivelse gennem administrativ procedure. (28) I april 1990 fik SNIACE forelagt afgiftsopgørelse nr. 421/90 for udledning af spildevand, hvori virk- somhedens restance for 1989 var fastsat til 525 mio. ESP, og ligesom i 1987 og 1988 indbragte virksom- (33) Ifølge de spanske myndigheder har SNIACE opar- bejdet følgende restancer (ESP): 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/45 Periode Hovedstol Gebyrer Inddrevet Renter Restance i alt (ESP) 1987 1988 1990 1991 1992 1993 1994 1995 210 000 000 42 000 000 54 129 095 167 318 219 473 447 314 315 000 000 63 000 000 31 254 644 250 977 329 628 977 329 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 525 000 000 105 000 000 400 172 260 1 030 172 260 339 761 301 969 761 301 263 470 890 893 470 890 200 327 055 830 327 055 147 323 630 777 323 630 89 415 411 719 415 411 I alt 3 675 000 000 735 000 000 85 383 739 1 858 766 095 6 354 149 834 (34) Morarenterne er beregnet frem til den 1. marts 1998. De beregnes fra forfaldsdatoen til den offici- elle rentesats for hvert år. Renterne forfalder ved indfrielsen af gælden. (38) De spanske myndigheder har oplyst, at udlægget i SNIACE’s anlægsaktiver skaber problemer, der skyldes såvel virksomhedens situation som karak- teren af de pågældende aktiver: (35) Det samlede afgiftsbeløb for udledning af spilde- vand, som SNIACE skal betale, og skattevæsenet skal inddrive, er nu omfattet af den administrative inkassoprocedure, jf. bog III i det generelle inkasso- reglement (kongeligt dekret 1684/1990 af 20. december, som ændret ved kongeligt dekret 448/ 1995 af 24. marts). (36) Den administrative inkassoprocedure har nu nået udlægsfasen, hvilket indebærer, at der er foretaget udlæg i debitors aktiver og værdipapirer for et beløb, der kan dække den samlede gæld, der skal inddrives. indfrielse af gælden og opført (37) De midler, der er inddrevet ved beslaglæggelse af penge og kortfristede kreditter, er allerede anvendt til i kolonnen »Inddrevet« i ovenstående tabel. Næste trin i den obligatoriske ved offentlig anlægsaktiver, herunder fabrikken og installationer og udstyr, der kan gøres udlæg i. inkassoprocedure auktion i SNIACE’s udlæg er a) Fabrikken og dens installationer og udstyr befinder sig på et område, der officielt er kate- goriseret som industrizone, og både fabrikken og dens installationer og udstyr er indrettet efter virksomhedens aktiviteter. Det indebærer, at markedet for ethvert salg er meget begrænset, fordi der ikke er mulighed for at anvende grunden til andet end industri, og fordi ændring installationerne med henblik på enhver af anden aktivitet ville være for dyr. Endvidere er ejendommen allerede belånt for et beløb på over 5 mia. ESP i en række pengeinstitutter i forbin- delse med forretningsmæssige lån til SNIACE, der blev optaget inden indledningen af proce- duren for at få afviklet restancerne for udledning af spildevand. Disse panter, der går forud for udlægget, vil stadig være gyldige, hvis anlægsak- tiverne sælges, hvilket begrænser afsætningsmu- lighederne betydeligt. b) SNIACE er en virksomhed i fuld aktivitet med en meget stor arbejdsstyrke. Det er overvejende sandsynligt, at salg af fabrikken og dens installa- tioner og udstyr vil betyde, at produktionen indstilles, og virksomheden forsvinder. Det vil igen skabe ny gæld i form af ubetalte lønninger og forpligtelser til at betale erstatning for opsi- gelse af ansættelseskontrakter. Selv hvis man fandt en køber til SNIACE’s anlægsaktiver, ville indtægterne fra salget gå til at betale lønkravene, der i henhold til spansk lovgivning har højere prioritet end restancer til skattevæsenet. L 149/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 omhandler fremfærd afgjort været præget c) Den gæld, der har ført til udlægget i virksomhe- dens anlægsaktiver, er i øjeblikket genstand for en række administrative og retlige procedurer og kan derfor ikke opgøres endeligt. Selv om inddrivelsen ikke er suspenderet, fordi SNIACE ikke har forelagt domstolene en garanti, må skattevæsenet i det mindste fare med lempe, inden det sælger anlægsaktiverne, da der er tale om en uigenkaldelig handling, der kunne blive erklæret ugyldig, hvis domstolene traf afgørelse til fordel for virksomheden. Hidtil har myndig- hedernes af forsigtighed i denne type sager. Lov 1 af 26. februar 1998 om skattepligtiges rettigheder og forpligtelser dette spørgsmål og understreger i endnu højere grad, at skattevæsenet skal fare med lempe i forbin- delse med uigenkaldelige beslutninger vedrø- rende gæld, der ikke er endeligt opgjort. Disse bestemmelser, der trådte i kraft den 19. marts 1998, begrænser skattevæsenets beføjelser ved salg af aktiver, der er foretaget udlæg i, når der er stillet garanti for indfrielse af den gæld, der førte til udlægget. Hvad angår de foranstalt- ninger, skattevæsenet traf for at garantere beta- lingen af gælden, understreger de spanske myndigheder, at skattevæsenet i det foreliggende tilfælde har benyttet alle de foranstaltninger, lovgivningen giver mulighed for. Der er fore- taget udlæg i kreditter og værdipapirer samt i fabrikken, installationerne og det udstyr, der benyttes ved virksomhedens aktiviteter. udtrykkeligt (39) Ifølge de spanske myndigheder har de vanskelig- heder, der er opstået under gennemførelsen af inkassoproceduren, ført til drøftelser med virksom- heden og Confederación Hidrográfica del Norte, som har til opgave at inddrive afgiften for SNIA- CE’s udledning af spildevand, med henblik på at nå til en aftale om betaling i overensstemmelse med de generelle inkassoregler, for så vidt angår beta- lingshenstand og afdragsbetaling. I øjeblikket drøfter man vilkårene for afdragsbetalingerne og de garantier, SNIACE skal tilbyde. (40) De spanske myndigheder understregede, at drøftel- serne med virksomheden af muligheden for at fore- tage afdragsbetalinger ikke nødvendigvis er ensbe- tydende med, at man vælger denne løsning. Resul- tatet skal være i overensstemmelse med de retlige krav på området og især kravene til garantier. Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991 en aftale (41) Den spanske regering oplyste, at man var nået til restancerne til en ny aftale om omlægning af socialsikringssystemet i overensstemmelse med artikel 40 ff. i det generelle reglement om inddri- velse af midler til det sociale sikringssystem, som blev godkendt ved kongeligt dekret 1637/1995 af 6. oktober (statstidende af 24/10/95), og mere speci- fikt om 3 510 387 323 ESP af den omlagte gæld for perioden februar 1991 og februar 1997 plus gebyrer på 615 056 349 ESP, som opdeles i 120 månedlige betalinger, med renter, og hvorpå der i det første og andet år kun betales renter med den lovpligtige rente på 7,5 % efterfulgt af indfrielse af hoved- stolen fra det tredje til det tiende år plus renter til en stigende årlig rente på henholdsvis 5 %, 5 %, 10 %, 10 %, 15 %, 15 %, 20 % og 20 %. september 1997 30. af (42) I april 1998 havde SNIACE SA betalt 216 118 863 ESP tilbage til socialsikringen i henhold til den nye afdragsordning. (43) Den spanske regering oplyste, at denne nye opde- ling af indfrielsen gælder de restancer, der var omfattet af ovennævnte aftale af 8. marts 1996, som blev ændret ved udsættelsen af 7. maj 1996, der blev ugyldig, fordi de aftalte afdrag ikke blev betalt af virksomheden. (44) Den spanske regering gentog, at socialsikringens generelle finansforvaltning havde handlet i over- ensstemmelse med de gældende forskrifter, og at man ikke kunne betragte dens adfærd som stats- støtte. Generelt gælder de pågældende forskrifter alle virksomheder, der befinder sig i en af de situa- tioner, der er specificeret deri, og de er ikke rettet mod bestemte virksomheder eller sektorer. De foranstaltninger, som socialsikringen iværksatte for at inddrive SNIACE’s restancer, var på ethvert tids- punkt i overensstemmelse med den procedure, der er fastlagt i det generelle reglement for inddrivelse af midler til socialsikringssystemet. (45) Den spanske regering understregede, at udsættelse af indfrielsen er en generel forholdsregel og ikke myndighedernes skønsmæssige beslutning. Proce- duren for denne udsættelse er fastlagt i artikel 40- 43 i det generelle reglement for inddrivelse af midler til socialsikringssystemet, der blev vedtaget ved kongeligt dekret nr. 1637/1995 af 6. oktober. I henhold til dette reglement kan de betalingsplig- tige anmode om en udsættelse eller opdeling af betalingen af restancer til socialsikringen, når deres økonomiske eller finansielle situation forhindrer dem i at overholde deres forpligtelser (artikel 40). 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/47 Med andre ord kan en virksomhed, der anmoder om det, få udsættelse, når den opfylder reglemen- tets krav. Beslutninger om udsættelse vedtages altid for at søge at sikre, at penge betales tilbage til socialsikringen, idet alle andre initiativer ville føre til lukning af den pågældende virksomhed, hvorved man ville miste enhver mulighed for at garantere betalingen. (46) Den spanske regering tilføjede, at virksomheden som garanti for indfrielsen ville give socialsikrin- gens finansforvaltning og lønmodtagernes garanti- fond (Fogasa) fælles pant i fabrikken, installatio- nerne og udstyret i Torrelavega. Ifølge en vurdering foretaget den 31. december 1996 af American Appraisal España, SA, var den reelle værdi af de pågældende aktiver på 25,58 mia. ESP. Imidlertid anmodede SNIACE på grund af vanskelighederne ved at iværksætte de komplekse foranstaltninger, der var påkrævede, for at garantien kunne få fuld retlig virkning, om en udsættelse af fristen for at stille garantien. Denne udsættelse på op til seks måneder gav generaldirektøren for socialsikringens finansforvaltning den 19. december 1997 i henhold til artikel 21 i ministeriel bekendtgørelse af 22. februar 1996. I denne periode ville socialsikringens finansforvaltnings anmodninger om udlæg ikke blive gennemført. (47) (48) (49) I udsættelsesperioden indgav virksomheden under hensyn til ovennævnte vanskeligheder, og fordi den ikke kunne fastsætte en endelig dato for afslut- ningen af indfrielsen, en anmodning om »garantier- statning« for at forhindre, at udlægsanmodningerne blev gennemført. Ifølge de spanske myndigheder er man i færd med at foretage en vurdering af, om den nye garanti er tilstrækkelig til at dække de udsatte restancer. Ifølge de spanske myndigheder kan man ikke betragte denne udsættelse som statsstøtte til virk- somheden, fordi vilkårene for afvikling af restan- cerne med renter beregnet efter den lovpligtige rentesats på den dato, hvor udsættelsen blev givet, svarer til de gældende vilkår, som skal anvendes i henhold til spansk lovgivning. Imidlertid oplyste de spanske myndigheder i brev af 24. juni 1998, at deres holdning ikke var i strid med klagerens standpunkt, hvorefter udsættelse af indfrielsen er regeringens skønsmæssige foranstalt- ning, som iværksættes efter en individuel analyse af den pågældende sag. Selv om de spanske myndig- har heder erkender, at artikel 20 i den generelle lov om socialsikring anvender ordet »kan« (podrán) om myndighedernes mulighed for at indrømme udsæt- telse med betaling af restancer til socialsikringen, kan man kun ved at anlægge en helt bogstavelig ifølge den spanske regering sige, at fortolkning, myndighederne beføjelser. skønsmæssige Samtidig fremførte den spanske regering, at skøns- mæssig ikke er det samme som arbitrær, hvilket ville være ensbetydende med tilfældig og ulige anvendelse af lovgivningen på ensartede situationer. I realiteten blev udsættelsen altid givet, når en virk- somhed i en økonomisk eller finansiel situation, der forhindrede den i at betale sin gæld tilbage, anmodede herom, og kun når de retlige betingelser i den gældende lovgivning var opfyldt (hvilket naturligvis nødvendiggør en individuel sagsbehand- ling). I denne forbindelse fremfører de spanske myndigheder, at denne foranstaltning er almen praksis, og at de samme kriterier anvendes i alle sager. (50) Endelig fastholdt den spanske regering sit argu- ment om, at udsættelser beskytter socialsikringssy- interesser med hensyn til betaling af stemets restancer bedre end noget andet initiativ, der ville føre til lukning af virksomheder, hvorefter det ville være fuldstændig umuligt at inddrive ikke blot hele gælden, men bare en betydelig del af den. Derfor foretrækker man den fremgangsmåde, der er den mest fordelagtige for socialsikringssystemet. Lånegaranti på 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93 (51) Den spanske regering fastholdt sin opfattelse, hvor- efter der ikke er tale om statsstøtte, fordi lånegaran- tien ikke var formaliseret. Den gentog, at artikel 2 i lov nr. 7/1993 af 16. september blot gav lokalrege- ringen bemyndigelse til at stille en garanti for SNIACE, der dækkede et lån på 1 mia. ESP. Garan- loven opstillede en fordi tien blev ikke stillet, række strenge betingelser, der skulle opfyldes, for at lokalregeringen kunne stille garantien, og de var på daværende tidspunkt endnu ikke opfyldt. Derfor blev garantien ikke stillet eller udnyttet. Desuden havde virksomheden end ikke anmodet om den. Den spanske regering gentog, at inden enhver mulig formalisering af denne garanti, ville den underrette Kommissionen. L 149/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 (55) (52) Den spanske regering tilføjede, at i privatretten (artikel 440 i handelslovbogen og artikel 1822-1856 i civillovbogen) er garanti defineret som en formel transaktion. Det indebærer, at hvis det selskab, der skal løbe en risiko, ikke modtager et garantidoku- ment, eksisterer garantien ikke og afføder ingen rettigheder eller forpligtelser. En garanti er mere end blot en hensigtserklæring. For at den forelig- gende garanti kan anvendes, skal følgende betin- gelser være opfyldt: a) det skal bekræftes, at den er i overensstemmelse med lov 7/1993 b) der skal udarbejdes en retlig rapport om garanti- (56) dokumentet c) der skal foreligge en generel høringsrapport d) der skal foreligge et garantiforslag fra lokalrege- ringens økonomi- og handelsminister e) lokalregeringen skal have godkendt garantien i af Ifølge de tekniske undersøgelser, der hidtil er fore- taget i forbindelse med den generelle vandmiljø- plan for Saja/Besaya-floddalen skal spildevand, der udledes området, industrivirksomheder herunder SNIACE, behandles på stedet af virksom- hederne selv, og det vil blive tilladt at lede renset spildevand ud i det almindelige spildevandssystem under overholdelse af de grænser, der er fastsat i reglementet om udledning, når der betales afgifter svarende til den tilladte forureningsmængde. Man har opgivet at behandle alt industrielt spildevand på et særskilt rensningsanlæg parallelt med det kommunale, da denne løsning er meget kompleks. I brev af 16. april 1998 tilføjede de spanske myndigheder, at SNIACE allerede havde erhvervet rensningsanlægget uden nogen materialerne til form for offentlig støtte, ikke findes konkrete planer om at yde støtte af denne karakter. idet der f) der skal udarbejdes et garantidokument. Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega kommune Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand (57) De spanske myndigheder oplyste, at Torrelavega kommune aldrig havde overskredet sine beføjelser, og at fritagelsen for ovennævnte afgifter ikke var ensbetydende med en »eftergivelse« af gælden i henhold til spansk lov. (53) Den spanske regering oplyste, at den havde plan- lagt at opføre et rensningsanlæg som led i den integrerede vandmiljøplan for Besaya-floden, som ikke kun var rettet mod SNIACE, men at projektet endnu kun var på udkaststadiet. (58) (54) Virksomheden er i færd med at forberede installati- onen af et anlæg til behandling af spildevand. Alle initiativer, der vedtages i forbindelse med behand- ling af det spildevand, virksomheden leder ud i Besaya-floden, er forbundet med de forholdsregler, der er truffet som led i den generelle vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen, som er erklæret af nati- onal interesse, i øjeblikket vurderes teknisk. Indtil denne fase afsluttes, er det umuligt at sige, hvilke forholdsregler de virksomheder, der leder spilde- vand ud i Besaya-floden, skal træffe i sidste ende. Torrelavega kommune deltog ikke i kreditoraftalen fra oktober 1996 i forbindelse med betalingsstands- ningen, men den havde indgået en særaftale på grundlag af akkordbestemmelserne i spansk skatte- lovgivning, hvori den accepterede de samme tab som de private investorer, dvs. at alle indvilgede i at reducere beløbet og forlænge den frist, der var fastsat i kreditoraftalen, samt at tillade, at beta- lingen blev spredt over en periode på fem år med en afdragsfri periode og de rentesatser, der blev fastsat i kreditoraftalen. Det eneste formål med særaftalen var at garantere, at SNIACE’s skattegæld til kommunen blev betalt, eftersom de fritagne beløb ikke var omfattet af nogen garanti, og der ikke fandtes ubehæftede aktiver. Aftalen var i nøje overensstemmelse med artikel 129, stk. 4, i den generelle skattelov. 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/49 (59) Ifølge de spanske myndigheder skelner man i den spanske konkurslov klart mellem begreberne eftergivelse på den ene side og reduktion af beløbet og forlængelse af frister på den anden side. Eftergivelse kan kun ske ved lov og benyttes generelt i krisesituationer, hvor det er tilrådeligt at fritage for skatter. Reduktion af beløb og forlængelse af frister indrømmes kun for at inddrive eller få mulighed for at garantere betaling af i det mindste en del af gælden, og det sker kun i forbindelse med konkursprocedurer, hvor den uomtvi- stelige tilstedeværelse af panthavere (Banco Español de Crédito) med rettigheder til grunde og bygninger gør det umuligt at gennemføre nogen form for genoprettelse, således som det er tilfældet i den foreliggende sag. (60) De spanske myndigheder sendte Kommissionen en kopi af Torrelavega kommunes beslut- ning nr. 4358/97 af 15. december, hvori det blandt andet blev oplyst, at SNIACE’s skatterestancer pr. denne dato var på 216 245 424 ESP plus et erhvervsskattebeløb for 1996 på 37 523 859 ESP, hvortil skal lægges gebyrer og betaling af lovpligtige renter. Et beløb på 101 093 800 ESP blev garanteret mod pant, og et beløb på 45 mio. ESP skal udbetales som kompensation. I henhold til artikel 73 i den generelle skattelov nyder skat på fast ejendom godt af en særbehandling, idet den betragtes som et implicit retligt pant. (61) De spanske myndigheder understregede, at fritagelsen for betaling af gælden vedrører skatteopgørelser, der ikke er omfattet af prioriterede krav eller tidligere pant, og opgørelser af f. eks. erhvervsskat (impuesto sobre actividades económicas), der kunne og burde annul- leres, eftersom de er baseret på et helt års aktiviteter (hvilket ikke var relevant i 1995 og 1996, fordi virksomheden lå stille gennem flere måneder): (ESP) Vand og renovation 4. kvartal 1994 Vand og renovation 1. kvartal 1995 Vand og renovation 2. kvartal 1995 Vand og renovation 3. kvartal 1995 Vand og renovation 4. kvartal 1995 Erhvervsskat 1995 Inkassogebyrer Vand og renovation 1. kvartal 1996 Vand og renovation 2. kvartal 1996 Vejskat 1996 Erhvervsskat 1996 Direkte beregning af erhvervsskat i 1995 3 808 525 1 230 231 1 410 205 1 205 407 1 217 353 37 854 610 24 837 978 1 254 510 1 404 795 6 700 37 523 859 4 449 635 I alt 116 197 108 (62) Ifølge den spanske regering kan man ikke betragte fritagelsen for at betale en gæld på 116 mio. ESP som direkte eller indirekte støtte, fordi kommunens beslutning var begrænset til den gæld, som ikke kunne inddrives, hvoraf en del (f. eks. erhvervsskatten for 1995 og 1996 og inkassogebyrerne) måtte eftergives delvis, eftersom beregningen var foretaget på grundlag af et helt års aktivitet, medens virksomheden dårligt nok var aktiv i 1995 og 1996. Centralregeringen fastsætter skatteprocenten for erhvervsskatten for hele den økonomiske aktivitet. Det vil sige, at regeringen går ud fra, at der findes en arbejdsstyrke og et energiforbrug, der svarer til virksomhedens normale aktivitetsniveau. I virkeligheden blev produktionen indstillet i denne periode, og beløbene for disse to år bør derfor automatisk eftergives. L 149/50 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 (63) Af det samlede beløb, der var omfattet af aftalen om fritagelse for betaling af gæld, udgjorde 100 216 447 ESP derfor uinddrivelig gæld svarende til den fejlagtigt beregnede erhvervsskat og geby- rerne, der var en postering svarende til den reelle skatterestance, fritagelsen omfattede, hvilket vil sige, at denne postering blot var en regnskabs- mæssig oplysning uden nogen som helst praktisk betydning. (64) Der var også tale om en alvorlig regnefejl i forbin- delse med de resterende beløb, der vedrørte vand- forbrug og renovation, idet taksten for renovation mindst var baseret på en formodning om, at der ville blive tale om fuld økonomisk aktivitet, hvilket ikke var tilfældet i 1994, 1995 og 1996. Der blev derfor foretaget nye opgørelser, der afspejlede det reelle aktivitetsniveau. Opgørelserne af erhvervs- skatten for 1995 og 1996 til 79 497 353 ESP var således helt urealistiske, og de måtte derfor annul- leres delvis. (67) Den spanske regering gentog, at Fogasa betaler lønmodtagerne de beløb, de har til gode i form af lønninger og honorarer i insolvente eller konkurs- ramte virksomheder. Denne støtte udbetales til arbejdstagerne, hvilket indebærer, at kun de har ret til denne løngaranti, og at der aldrig er tale om støtte eller lån til virksomheder med gæld i form af lønninger. En ministeriel bekendtgørelse af 20. august 1985 omhandler indgåelse af aftaler om tilbagebetaling af beløb udbetalt af lønmodtagernes garantifond, og den nævner udtrykkeligt fondens muligheder for at indgå aftaler om udsættelse og opdeling af afviklingen af gælden i overensstem- melse med forskrifterne. (68) Fogasa undertegnede to tilbagebetalingsaftaler med SNIACE i overensstemmelse med bekendtgørelsen af 20. august 1985, der gennemførte artikel 32 i kongeligt dekret nr. 505/85 af 6. marts: a) 5. november 1993 (65) Resten af den gæld, beslutningen omfattede, kunne ikke inddrives på nogen måde gennem administra- tive procedurer, da den ikke havde nogen forrang, og kommunens beslutning har derfor ingen prak- den tiske omhandler beløb, som ikke kan inddrives, eller som skulle have været annulleret, fordi virksom- heden ikke havde nogen reel økonomisk aktivitet. virksomheden, virkninger for da (66) De spanske myndigheder fremførte endelig, at Torrelavega kommune blot handlede for at sikre en reel og effektiv beskyttelse af sine finansielle inte- resser og gjorde alt, hvad der stod i dens magt for at inddrive SNIACE’s gæld. Dens initiativer var i fuld overensstemmelse med gældende retsregler og fik på intet tidspunkt til følge, at kommunens midler blev reduceret. På den anden side kan man heller ikke sige, at der var tale om direkte eller indirekte støtte fritagelsen for indfrielsen af gælden var begrænset til beløb, som af forskellige årsager ikke kunne inddrives. virksomheden, idet til Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til arbejdstagernes som Fogasa har udbetalt på vegne af SNIACE løntilgodehavender, Samlet beløb inkl. renter: 1 362 708 700 ESP Afviklingsperiode: otte år Betalingstermin: hver sjette måned Rentesats: 10 %, som var den lovpligtige rente- sats i 1993, jf. bekendtgørelsen af 20. august 1985 Garanti: pant i fast ejendom b) 31. oktober 1975 Samlet beløb inkl. renter: 339 459 878 ESP Afviklingsperiode: otte år Betalingstermin: hver sjette måned Rentesats: 9 %, som var den lovpligtige rentesats jf. bekendtgørelsen af 20. august 1985 i 1995, Garanti: pant i fast ejendom. (69) (70) I juni 1998 havde virksomheden afviklet et beløb på 186 963 594 ESP i henhold til de to aftaler. Ifølge de spanske myndigheder indebærer aftalerne ikke, at staten har ydet støtte eller tilskud som defineret i artikel 81 i den ændrede udgave af den generelle finanslov. Herved forstås enhver fri tilde- ling af offentlige midler foretaget af staten eller til enkeltpersoner eller dens autonome organer offentlige eller private organer med henblik på at fremme en aktivitet af social karakter eller at lette opfyldelsen af en offentlig målsætning eller mere generelt, som det ville være tilfældet med enhver 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/51 form for støtte, der belaster statens eller dens auto- nome organers budget, samt tilskud eller støtte, som helt eller delvis er finansieret med EU-midler. De vedrører snarere virksomhedskreditter, som det pågældende organ har ret til i forhold til virksom- heder, fordi det er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer arbejdstagere, der har modtaget tilskud. (71) reglementer Endelig fremførte den spanske regering, at de pågældende normer generelt og anvendes på alle virksomheder, der befinder sig i en af de nævnte situationer, og ikke er rettet mod bestemte virksomheder eller sektorer. Fogasa udbe- taler tilgodehavender og udbetaler under ingen omstændigheder noget til de pågældende virksomheder, da det er i henhold til gældende lovgivning. lønmodtagerne deres forbudt (72) Ud over at fremsætte sine bemærkninger til de spørgsmål, der undersøges som led i proceduren, oplyste den spanske regering desuden som svar på bemærkninger fra andre interesserede parter, at det anmeldte lån på 2 mia. ESP, som Caja Cantabrica gav SNIACE, statsstøtte. Den ikke udgjorde henviste blandt andet til, at Caja Cantabrica er et kreditinstitut, der henhører under privatretten, og som må træffe sine investeringsbeslutninger under hensyntagen til rentabilitets- og solvenskriterier. På baggrund af de oplysninger, der i øjeblikket, erkender Kommissionen, at den formo- dede støtte fra Caja Cantabrica ikke er omfattet af proceduren. Den helt udelukke, at der er tale om støtte, og den forbe- holder at undersøge dette fortsat spørgsmål uden for rammerne af denne procedure. imidlertid foreligger sig ret ikke kan til 1997 (et fald på 10 %), og forbruget faldt i samme periode med 11 %. Den gennemsnitlige udnyttel- sesgrad lå omkring 84 %, hvilket er forholdsvis lavt for en sektor med høj kapitalintensitet. Ud over at forsyne det spanske marked har SNIACE traditio- nelt leveret til andre europæiske markeder, især det franske. Desuden fremstiller italienske og det SNIACE kunstfibre, især polyamidgarn. Denne sektor er præget af en betydelig overkapacitet og havde en gennemsnitlig udnyttelsesgrad på kun 76 % i 1995-1997. SNIACE’s manglende betaling af miljøaf- gifter siden 1987 (75) Det skal bemærkes, at den 1. marts 1998 var den restancerne med hensyn til samlede værdi af miljøafgifter for udledning, inklusive gebyrer og renter for perioden 1987-1995, på 6 268 766 095 ESP (og ikke de 6 354 149 834 ESP, som de spanske myndigheder havde beregnet uden at medregne de beløb, der allerede var inddrevet i 1987 og 1988). Imidlertid blev den administrative procedure for at inddrive gælden indledt for otte år siden på grundlag af den centrale økonomisk- administrative domstols dom af 28. november 1990 vedrørende lovligheden af opgørelserne for 1987 og 1988. Som de spanske myndigheder selv erkender, har den administrative procedure ikke opsættende virkning i den foreliggende sag, da SNIACE ikke har forelagt bankgarantier for de gentagne opgø- relser over miljøafgifter (undtagen for 1988). VI. VURDERING AF DEN FORMODEDE STØTTE (73) Kommissionen skal for det første afgøre, om de forskellige foranstaltninger, der er omfattet af proceduren, udgør statsstøtte efter traktatens artikel 92, stk. l, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. På er foreliggende baggrund af de Kommissionen kommet til følgende konklusion: oplysninger (76) Kommissionen erkender til gengæld, at i henhold til spansk lov er det skattevæsenet og ikke Confe- deración Hidrográfica del Norte, der er ansvarlig for inddrivningen af SNIACE’s gæld. I juni 1998 var der inddrevet 85 383 739 ESP, hvilket svarer til lidt over 1 % af den samlede gæld. Imidlertid stiger gælden fortsat, blandt andet renterne beregnet efter den lovpligtige rentesats og gebyrerne. (74) sælges SNIACE er en af de fem viskoseproducenter i EF. i de øvrige Virksomhedens produkter forskellige producenter medlemsstater, og de Samhandelen mellem konkurrerer indbyrdes. medlemsstaterne med (KN-kode viskosefibre steg i 1997 til ca. 101 000 tons. 5504 10 00) SNIACE er aktiv i en sektor i nedgang, hvilket har tvunget nogle af konkurrenterne til at rationalisere deres kapacitet. I EØS faldt produktionen af denne type fibre fra 760 000 tons i 1992 til 684 000 tons i (77) Kommissionen erkender, at det har vist sig at være vanskeligt at inddrive gælden, især fordi SNIACE befinder sig i en alvorlig finansiel situation, og fordi virksomheden har indbragt de årlige opgø- relser for domstolene. Ved indtil nu ikke at have inddrevet beløbet, hvilket muligvis ville have fået virksomheden til at gå konkurs, har skattevæsenet muligvis villet søge at få dækket i det mindste en del de udestående miljøafgifter, hvilket ellers ville have været umuligt, da der er andre kreditorer med højere prioritet. L 149/52 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 (78) Afslutningsvis kan tilføjes, at Kommissionens undersøgelse ikke i øjeblikket gør det muligt at konkludere, at den manglende betaling af miljøaf- gifterne indeholder statsstøtte. På grund af de komplekse juridiske dilemmaer, der opstår som følge af spørgsmålet om, hvorvidt de offentlige myndigheder har givet SNIACE forskelsbehandling ved ikke at inddrive de skyldige afgifter, har Kommissionen til hensigt at udsætte sin afgørelse herom. Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991 (79) Kommissionen bestrider ikke de spanske myndig- heders argument, hvorefter finansforvaltningen for socialsikringen har handlet for at beskytte egne interesser. Kommissionen understreger samtidig, at den på ingen måde anfægter socialsikringssystemet i Spanien generelt. (80) De spanske myndigheder har imidlertid erkendt, at hvis finansforvaltningen for socialsikringssystemet havde krævet gælden indfriet, kunne konsekvensen have været en lukning af virksomheden. Det er finansforvalt- derfor i ningen for forbindelse med udsættelsen af betalingen af SNIA- CE’s socialsikringsbidrag gennem mange år, har givet virksomheden en betydelig fordel. socialsikringssystemet har udvist tydeligt, at den tolerance, (81) På den anden side er det også tydeligt, at de gældende regler for socialsikring giver myndighe- derne et vist spillerum ved behandlingen af visse typer sager, hvilket er sket i den foreliggende sag. Kommissionen understreger, at det netop er det skøn, finansforvaltningen for socialsikringen har foretaget i den foreliggende sag, og at virksom- heden synes at være urentabel, der har fået den til at afvise de spanske myndigheders opfattelse af, at de foranstaltninger, finansforvaltningen for social- sikringen har iværksat med hensyn til SNIACE, kan betragtes som generelle foranstaltninger (1). (82) finansforvaltningen for socialsik- På trods af, at ringen har handlet i overensstemmelse med de gældende regler, synes behandlingen af SNIACE’s restancer, der flere gange er blevet omlagt ifølge ikke at afspejle markedsvilkårene. aftaler herom, (1) Generaladvokat Jakobs udtalte i sine konklusioner af 24. september 1998 i sag C-256/97, D. M. Transport SA, at det er tydeligt, at tolererer man under visse omstændigheder perma- socialsikringsbidrag nent udskydes, kan det give den pågældende virksomhed betydelige forretningsmæssige fordele og i ekstreme tilfælde vaere ensbe- tydende med en fritagelse for at skulle betale dem (punkt 33) (foreløbig oversættelse). betalingen af generøst, og at til fastsat. foretaget Det er Kommissionens vanlige praksis at foretage en sammenligning med værdien på det pågæl- dende tidspunkt af den referencesats, som den pågældende medlemsstat har Imidlertid blev der ikke fastsat en sådan sats for Spanien før i august 1996. Ved undersøgelse af, om en rentesats svarer til markedsvilkårene, har Kommissionen derfor i tidligere sager, der omfattede omlægning af socialsikringen (2), en restancer sammenligning med den gennemsnitlige rente, der anvendtes af private spanske banker for lån med en løbetid på over tre år. Ifølge Banco de Españas statistikker var den gennemsnitlige rentesats, der anvendtes af private spanske banker for lån med en løbetid på over tre år i den pågældende periode, følgende: 1991: 18,24 %, 1992: 17,28 %, 1993: 16,19 %, 1994: 12,51 %, 1995: 13,09 % og i 1996: 11,06 % (3). De øvrige vilkår for omlægningsafta- lerne, hvor størstedelen af betalingen af hovedstol og renter samles i slutningen af perioden (tilsynela- dende for at lette virksomhedens genoprettelse), svarer heller ikke til de normale markedsvilkår. (83) Det må derfor konkluderes, at aftalerne indeholdt elementer af statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. l, hvilket er ulovligt, da de ikke var anmeldt til Kommissionen, jf. traktatens artikel 93, stk. 3. Det er vanskeligt at beregne den ulovlige støtte nøjagtigt, men den må mindst svare til den finan- rentesats der ved den nedsatte sielle anvendes, og gælde fra det tidspunkt, hvor gælden opstod. fordel En lånegaranti på i alt 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93 (84) Selv om de spanske myndigheder beklageligvis ikke underrettede Kommissionen om, at det regio- nale parlament i Cantabrien havde til hensigt at godkende den pågældende garanti  det skal bemærkes, at virksomheden blandt andet frem- stiller polyamidfibre, som er omfattet den kontrol, der er indført ved rammebestemmelserne for støtte til kunstfiberindustrien  kan den acceptere, at det regionale parlament ikke selv udsteder garantier, og at det ville have været påkrævet at træffe en række yderligere administrative foranstaltninger for at gennemføre garantien. På den anden side har (2) Jf. f. eks. Tubacex-sagen, EFT L 8 af 11. 1. 1997. (3) Følgende referenceværdier, er senere anvendt 1. 11. 1996-1. 1. 1997: 13,45 %, for Spanien: 1. 8. 1996-1. 11. 1996: 11,4 %, 1. 1. 1997-1. 8. 1997: 10,56 %, 1. 8. 1997-1. 1. 1998: 6,22 %, 1. 1. 1999 til dags dato: 0,620 %. 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/53 spanske Kommissionen ikke kendskab til nogen form for bevis for, at vedtagelsen af loven gav SNIACE en forretningsmæssig fordel. Under forudsætning af at den underretter Kommissionen om ethvert forslag om at formali- sere garantien, konkluderer Kommissionen derfor, at lov 7/93 ikke i sig selv giver SNIACE en særlig fordel, og at den således ikke indeholder statsstøtte. regering forud Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af spildevand (85) Kommissionen skal bemærke, at ifølge oplysnin- gerne fra den spanske regering befinder den regio- nale vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen sig i den tekniske vurderingsfase, og så længe denne fase ikke er færdig, ved man ikke, hvilke foranstalt- ninger der skal træffes i sidste ende for virksomhe- dernes (herunder SNIACE’s) udledning af spilde- vand i Besaya-floden. Kommissionen bemærker sig endvidere den spanske regerings garantier for, at de foranstaltninger, SNIACE allerede har iværksat i forbindelse med opførelsen af rensningsanlægget, ikke har givet anledning til nogen form for offent- ligt tilskud, og at der heller ikke er planer herom. Kommissionens undersøgelse giver den således ikke grund til at mene, at der er tale om støtteele- menter i denne forbindelse. Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega kommune (86) Oplysningerne fra den spanske regering tyder på, at Torrelavega kommune har handlet på denne måde for at beskytte alle de fordringer mod SNIACE, som den kan gøre gældende i henhold til spansk ret. Kommissionen undersøgte desuden, om den offentlige kreditors adfærd i dette tilfælde udeluk- kende skyldtes et ønske om at optimere sine muligheder for at inddrive de forfaldne afgifter, og om dens handlinger svarede til en privat investors adfærd. Som Kommissionen erkendte ved indled- ningen af proceduren, kunne de offentlige myndig- heder ved ikke at tilslutte sig de private kreditorers aftale fra oktober 1996 (som blandt andet betød, at 40 % af gælden skulle konverteres til aktier) som led i betalingsstandsningen i princippet beskytte fordringer. Kommissionen erkender alle deres desuden, at den uafhængige aftale mellem Torrela- vega kommune og SNIACE, der blev indgået paral- lelt med kreditoraftalen, ikke synes at give SNIACE en bedre behandling end kreditoraftalen. Tvært- imod omfattede »eftergivelsen« af gæld hovedsa- gelig beløb, som reelt ikke kunne inddrives, først og fremmest fordi virksomheden ikke havde nogen økonomiske aktiviteter i store dele af 1995 og 1996. Restancerne må derfor beregnes på ny, selv om Kommissionen endnu ikke har modtaget detalje- rede oplysninger om de ændrede opgørelser. (87) På grundlag af de foreliggende oplysninger kan Kommissionen derfor acceptere, at Torrelavega kommunes handlinger i forbindelse med proce- duren ikke gav SNIACE nogen urimelig fordel eller førte til en eftergivelse af gæld, og der er således ikke tale om statsstøtte. Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til arbejdstagernes som Fogasa har udbetalt på vegne af SNIACE løntilgodehavender, (88) Kommissionen gentager sine udtalelser fra indled- ningen af proceduren om, at den ikke modsætter sig Fogasas indgreb, for så vidt som det bestod i på SNIACE’s vegne og i overensstemmelse med Fogasas regler at dække virksomhedens ansattes retmæssige fordringer, som ellers ikke ville være blevet dækket. I overensstemmelse med Kommis- sionens praksis må ethvert skønsmæssigt fastsat offentligt bidrag til dækning af sådanne omkost- ninger imidlertid betragtes som støtte og ikke som en generel foranstaltning, hvis det giver virksom- heden finansielle fordele, uanset om udbetalin- gerne foretages direkte til virksomheden eller til de ansatte gennem et offentligt organ. (89) Efter Kommissionens opfattelse af disse aftaler kan Fogasa vælge at udsætte eller opdele betalingerne i op til otte år. De udsatte beløb tilskrives renter til den lovpligtige sats. Selv om aftalerne er i overens- stemmelse med de gældende regler, synes de ikke at afspejle de herskende markedsvilkår. Af samme forbindelse med grund som angivet ovenfor restancer til socialsikringen (der blev først fastsat en referencesats august 1996) har Kommissionen foretaget en sammenligning med den gennemsnitlige rentesats, der blev anvendt af private banker for lån med en løbetid på over tre år i den pågældende periode, nemlig: 1993: 16,19 %, 1994: 12,51 %, 1995: 13,09 % og i 1996: 11,06 %. langt over dem, der blev Disse satser for Spanien i ligger i L 149/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 i aftalerne. Endvidere anvendt tvivler Kommissionen stadig på, om virksomheden vil være i stand til at opfylde betingelserne i aftalerne i betragtning af dens finansielle problemer. På trods af gentagne opfordringer har den spanske regering ikke fremlagt nærmere oplysninger om, hvilken type pant Fogasa fik tilbudt som garanti. (90) I overensstemmelse med det standpunkt, der tidli- gere blev indtaget i forbindelse med restancerne til socialsikringen må man derfor konkludere, at omlægningsaftalerne med Fogasa indeholdt stats- støtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, som var til anmeldt ulovlig, Kommissionen. Ligesom med restancerne til socialsikringen er det vanskeligt at fastslå, præcis hvor stort et ulovligt støttebeløb der er tale om, men det må mindst svare til den finansielle fordel ved, at rentesatserne i henhold til omlægningsafta- lerne kun var på henholdsvis 10 % og 9 %. fordi ikke den var (91) Efter at have fastslået, at den manglende betaling af restancerne til miljøafgifterne, omlægningen af socialsikringen og tilbagebetalingsaftalerne med Fogasa udgør ulovlig statsstøtte, må Kommissionen tage stilling til, om denne støtte er uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen. (92) EF-traktatens artikel 92, stk. 1, fastslår princippet om, at støtte, der opfylder dens kriterier, er ufor- enelig med fællesmarkedet. De undtagelser fra dette princip, der er fastsat i artikel 92, stk. 2, finder ikke anvendelse i den foreliggende sag på grund af støttens karakter og formål. blev givet som driftsstøtte, altså uden at skulle opfylde kravene om investering eller skabelse af arbejdspladser. Desuden kan driftsstøtte i områder, der er omfattet af artikel 92, stk. 3, litra a), kun komme i betragtning med henblik på denne undta- gelse i exceptionelle tilfælde, og kun hvis den gives på strikte betingelser og under streng kontrol til kriseramte virksomheder (se nedenfor). (94) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra b), er det klart, at støtten ikke skulle fremme virkelig- gørelsen af et projekt af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe alvorlige forstyrrelser i den spanske økonomi. Den spanske regering har heller ikke forsøgt at påberåbe sig disse grunde. (95) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra d), tydeligt, at støtten ikke skulle fremme er det kulturen og bevarelse af kulturarven. (96) Kommissionen koncentrerer derfor sin vurdering af foranstaltningerne til fordel for SNIACE om det uspecificerede regionale element i artikel 92, stk. 3, litra c), hvor der indrømmes en undtagelse for »støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervs- grene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse«. Støtten til SNIACE kunne betragtes som støtte til en kriseramt virksomhed på grund af den finan- sielle situation, hvori SNIACE befandt sig i den periode, hvor støtten kom til udbetaling. (97) Kommissionen finder, at støtte til kriseramte virk- somheder indebærer en meget høj risiko for, at arbejdsløshed og industrielle problemer overføres fra en medlemsstat til en anden, idet den anvendes til at opretholde status quo og dermed forhindrer de markedsøkonomiske kræfter i at fremkalde den normale proces, hvor de mindst konkurrencedyg- tige virksomheder forsvinder under forsøget på at tilpasse sig nye konkurrencevilkår. Samtidig er der mulighed for, at støtten kan have fordrejende virk- ninger for konkurrencen og samhandelen, idet den påvirker prispolitikken hos støttemodtagerne, der vælger en salgsstrategi med lavere priser for at blive på markedet. (93) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra a) og c) for støtte til fremme af udviklingen i bestemte skal Kommissionen bemærke, at det områder, område, hvor siden SNIACE er beliggende september 1995 modtager regionalstøtte i medfør af artikel 92, stk. 3, litra a), og inden denne dato modtog det støtte i medfør af artikel 92, stk. 3, litra c). Imidlertid kan støtten til SNIACE ikke siges at fremme udviklingen af visse økonomiske regioner, således som denne bestemmelse foreskriver, da den (98) Derfor har Kommissionen i årenes løb udviklet en særlig opfattelse af, hvorledes støtte til kriseramte virksomheder bør vurderes. Fællesskabets ramme- bestemmelser for statsstøtte til redning og omstruk- turering af kriseramte virksomheder (1) opstiller en række betingelser, som støtten skal opfylde, og skelner mellem rednings- og omstrukturerings- støtte. (1) EFT C 368 af 23. 12. 1994, s. 12. 16. 6. 1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende L 149/55 (99) Redningsstøtte, dvs. støtte, der gives for at give en virksomhed mulighed for midlertidigt at videreføre sine aktiviteter, mens man analyserer årsagerne til forværringen af dens økonomiske situation og når frem til en passende løsning, kan kun betragtes som forenelig med fællesmarkedet, når den opfylder følgende betingelser: a) den skal bestå af tilførsel af likviditet i form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente b) den skal være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte beståen (f. eks. dækning af lønudgifter, rutine- mæssige leverancer, osv. ) c) den må kun ydes i det tidsrum, der er nødven- digt for at få fastlagt de fornødne og gennemfør- lige saneringsforanstaltninger (normalt ikke over seks måneder) d) den skal være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og må ikke have uacceptable virkninger for situationen i sektoren i andre medlemsstater. (102) (100) Det generelle princip er, at omstruktureringsstøtten kun godkendes, hvis den er i Fællesskabets in- teresse og er ledsaget af et bæredygtigt omstruktu- forelægges rerings/saneringsprogram, Kommissionen med detaljer. Omstruktureringsplanen skal opfylde alle neden- stående betingelser: som skal fornødne de a) Planen skal genoprette virksomhedens rentabi- litet og solvens på lang sigt inden for en rimelig tidsfrist og på grundlag af realistiske vurderinger af dens fremtidige driftsvilkår. b) Planen skal så vidt muligt opveje eventuelle skadelige virkninger for konkurrenterne. c) Støttens og skal størrelse være intensitet til det strengt nødvendige for at begrænset gennemføre omstruktureringen og stå i forhold til de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Støttemodtagerne vil derfor normalt skulle yde et betydeligt bidrag til omstrukture- ringsprogrammet af egne midler eller gennem finansiering udefra på markedsvilkår. SNIACE fremstiller kunstfibre, og den pågældende støtte delvis synes at bidrage til sådanne aktiviteter, kan de omhandlede støtteforanstaltninger kun betragtes som forenelige med fællesmarkedet, hvis de samtidig opfylder kravene i rammebestemmel- serne for statsstøtte til kunstfibersektoren. Selv om støtten er blevet givet gennem en periode på flere år, må den analyseres på baggrund af betingelserne i de nugældende rammebestemmelser. Rammebe- stemmelserne omfatter blandt andet støtte til inve- stering i ekstrudering og teksturering af fire fibre, nemlig polyester, polyamid, akrylfibre og polypro- pylen. De siger klart, at store virksomheder (dvs. ikke er SMV) kun kan få virksomheder, der godkendt støtte (op til 50 % af det relevante støtte- loft), hvis støtten medfører en væsentlig nedskæ- ring af den relevante kapacitet, eller hvis markedet for de relevante produkter er præget af strukturel mangel på udbudssiden, og støtten ikke vil føre til en betydelig forøgelse af kapaciteten. I den foreliggende sag har den spanske regering ikke forsøgt at argumentere for, at der var tale om rednings- eller omstruktureringsstøtte, og den har heller ikke forelagt beviser for, at der findes en eller omstruktureringsplan, gennemførlig at SNIACE’s vil blive aktiviteter på markedet begrænset. Alt dette medvirker til at bekræfte, at støttens eneste virkning har været at gøre det muligt for virksomheden at opretholde driften. (103) Hvad angår som rentabilitetsplan, den Kommissionen fik forelagt af klageren, inden proceduren blev indledt, bekræftede den spanske regering blot, at konsulentens konklusion om, at »SNIACE’s levedygtighed udelukkende skyldes, at virksomheden modtager subsidier, der muliggør investeringsprojekter og omlægning af gæld«, blot var en privat opfattelse, der kom til udtryk i en privat undersøgelse, og den afspejlede ikke nødven- digvis de spanske myndigheders holdning. (101) Endelig har medlemsstaternes muligheder for at yde støtte til kunstfibersektoren siden 1977 været underlagt visse begrænsninger, der blev indført for at mindske støtte, der førte til øget kapacitet til produktion af de vigtigste kunstfibre. Eftersom (104) Hvad angår SNIACE’s aktiviteter inden for kunstfi- bersektoren, kender Kommissionen i øvrigt ikke til nogen plan, der skal reducere kapaciteten betyde- ligt. Kapacitetens udnyttelsesgrad er i øvrigt fortsat utilfredsstillende inden for denne sektor, hvor der foregår betydelig samhandel mellem medlemssta- terne. L 149/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16. 6. 1999 VII. KONKLUSIONER (105) Kommissionen finder derfor, at Spanien har ydet ulovlig statsstøtte i form af omlægning af gælden til socialsikringen og indgåelse af to tilbagebetalings- aftaler med Fogasa i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, hvilket er uforeneligt med fællesmarkedet og EØS-aftalen. (106) Da støtten er ulovlig og uforenelig med fællesmar- kedet og EØS-aftalen, skal den betales tilbage, og dens økonomiske virkning skal udlignes  VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: Artikel 1 Nedenstående støtte, som Spanien har givet Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Espa- ñola SA (SNIACE), er uforenelig med fællesmarkedet: a) aftalen af 8. marts 1996 (ændret ved aftalen af 7. maj 1996) mellem SNIACE og finansforvaltningen for socialsikringen om at omlægge gæld med en hovedstol på 2 903 381 848 ESP, ændret ved aftalen af 30. september 1997 om omlægning af gæld med en hovedstol på 3 510 387 323 ESP, for så vidt som rente- satsen lå under markedsrenten b) aftalerne af 5. november 1993 og 31. oktober 1995 mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om beløb på henholdsvis 1 362 708 700 ESP og 339 459 878 ESP (inklusive renter), for så vidt som rentesatsen lå under markedsrenten. De øvrige forhold, der var omfattet af proceduren efter EF-traktatens artikel 93, stk. 2, nemlig en lånegaranti på i alt 1 mia. ESP, der blev godkendt ved lov 7/93, aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til behandling af spildevand og Torrelavega kommunes delvise eftergivelse af gæld udgør ikke støtte, og proceduren er således afsluttet. Spanien skal imidlertid senest to måneder efter datoen for denne beslutning underrette Kommissionen om de ændrede opgørelser, som Torrelavega kommune har udarbejdet over SNIACE’s erhvervsskat for perioden fra 1995 frem til dags dato. Kommissionen vedtager senere en særskilt beslutning med hensyn til den ubetalte miljøafgift for perioden 1987-1995. Artikel 2 1. Kongeriget Spanien sørger for, at støttemodtageren tilbagebetaler den i artikel 1 omhandlede støtte, som blev givet ulovligt. Tilbagebetalingen skal ske i overensstemmelse med 2. de procedurer, der gælder ifølge national ret. De tilbage- betalingspligtige beløb tilskrives renter fra den dato, støt- temodtageren fik dem udbetalt, indtil datoen for deres faktiske tilbagebetaling. Renterne beregnes efter den gældende referencesats. Artikel 3 Kongeriget Spanien underretter senest to måneder efter datoen beslutning Kommissionen om de foranstaltninger, Spanien har truffet for at gennemføre den. for meddelelsen denne af Artikel 4 Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien. Udfærdiget i Bruxelles, den 28. oktober 1998. På Kommissionens vegne Karel VAN MIERT Medlem af Kommissionen