title: 1999/210/CE: Kommissionens beslut av den 14 oktober 1998 om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget (Ärende nr IV/F-3/33.708 - British Sugar plc, ärende nr IV/F-3/33.709 - Tate & Lyle plc, ärende nr IV/F-3/33.710 - Napier Brown & Company Ltd, ärende nr IV/F-3/33.711 - James Budgett Sugars Ltd) (delgivet med nr K(1998) 3061) (Endast den engelska texten är giltig)

eurovoc_concepts:
United Kingdom
common organisation of markets
fine
prices policy
restriction on competition
sugar industry

text: 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/1 II (Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk) KOMMISSIONEN KOMMISSIONENS BESLUT av den 14 oktober 1998 om ett förfarande enligt artikel 85 i EG-fördraget (Ärende nr IV/F-3/33. 708 — British Sugar plc, ärende nr IV/F-3/33. 709 — Tate & Lyle plc, ärende nr IV/F-3/33. 710 — Napier Brown & Company Ltd, ärende nr IV/F-3/33. 711 — James Budgett Sugars Ltd) (delgivet med nr K(1998) 3061) (Endast den engelska texten är giltig) (1999/210/EG) INNEHÅLLSFÖRTECKNING I. INLEDNING OCH FÖRFARANDE. Skäl 1–2 II. SAKFÖRHÅLLANDEN. 3–58 A. PRODUKTEN. 3 B. ORDNINGEN FÖR SOCKER INOM DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLI- TIKEN. C. DE BERÖRDA FÖRETAGEN OCH DERAS STÄLLNING I FÖRENADE KUN- GARIKET OCH SÄRSKILT I STORBRITANNIEN. 1. Sockerproducenterna; Förenade kungariket. 1. 1 British Sugar. 1. 2 Tate & Lyle. 4–7 8–13 8–9 8 9 2. Sockergrossisterna. 10–13 2. 1 Napier Brown. 2. 2 James Budgett. 12 13 L 76/2 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 D. PRODUKTION OCH UTBUD AV SOCKER I FÖRENADE KUNGARIKET OCH I STORBRITANNIEN. 1. Marknadsandelar. 2. Import från andra medlemsstater till Förenade kungariket och särskilt till Storbritannien. E. FÖRHÅLLANDET MELLAN BRITISH SUGAR, TATE & LYLE, NAPIER BROWN OCH JAMES BUDGETT UR KONKURRENSHÄNSEENDE. F. SAKFÖRHÅLLANDEN SOM LIGGER TILL GRUND FÖR ÖVERTRÄDELSEN AV KONKURRENSREGLERNA. 1. Bakgrundsinformation. 2. Konkurrensbegränsande beteenden. 2. 1 Sammanfattning. 2. 2 Utförlig beskrivning. 2. 2. 1 Priserna på industrisocker, särskilt matrisen. 2. 2. 2 Detaljsockerpriser. 2. 2. 3 Tillgången till och värdet av informationen om sockerpriserna. 2. 2. 4 Fler beskrivningar av mötena. 2. 2. 5 Parternas uppfattning om marknadsläget under den relevanta perio- den. 2. 2. 6 Gapet mellan de institutionella prishöjningarna och British Sugars prishöjningar. G. PARALLELLT FÖRFARANDE VID OFFICE OF FAIR TRADING I FÖRENADE KUNGARIKET. Skäl 14–21 14–15 16–21 22–23 24–57 24–28 29–57 29 30–57 37–45 46–48 49 50–51 52–56 57 58 III. RÄTTSLIG BEDÖMNING. 59–184 A. Definition av den relevanta marknaden. 59–65 1. Den relevanta produktmarknaden. 59 2. Den relevanta geografiska marknaden. 60–65 B. AVTAL OCH/ELLER SAMORDNADE FÖRFARANDEN MELLAN FÖRETAG SOM HAR TILL SYFTE ELLER RESULTAT ATT MÄRKBART BEGRÄNSA KONKURRENSEN. 1. Kommissionens bedömning. 1. 1 Avtal och/eller samordnade förfaranden mellan företag. 1. 2 Syfte med eller resultat av att märkbart begränsa konkurrensen. 1. 2. 1 Samordnade priser. 1. 2. 2 Märkbarta konkurrensbegränsningar. 1. 3 Slutsats. 66–154 66–78 66–71 72–77 72–76 77 78 2. Parternas argument och kommissionens svar. 79–154 2. 1 Inget avtal, inget samordnat förfarande, British Sugars prisledarskap. 2. 1. 1 British Sugars argument. 2. 1. 2 Tate & Lyles argument. 2. 1. 3 Napier Browns argument. 2. 1. 4 James Budgetts argument. 79–97 79–81 82–83 84 85 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/3 2. 1. 5 Kommissionens svar. a) British Sugars prisledarskap. b) Avtal och/eller samordnat förfarande. aa) Mötenas betydelse. bb) Avtal och/eller samordnat förfarande mellan British Sugar och Tate & Lyle. cc) Avtal och/eller samordnat förfarande mellan British Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett. dd) Samordnat förfarande utan bevis på faktiska verkningar. Skäl 86–97 86–88 89–97 90 91–92 93–94 95–97 2. 2 Sockermarknadens överskådlighet, hemlig information överlämnad på för- hand, betydelsen av den prisinformation som lämnades vid mötena, mötenas funktion och deras konkurrensbegränsande påverkan på markna- den. 98–123 2. 2. 1 British Sugars argument. 98–108 a) Industrisocker. 100–102 b) Detaljsocker. 103–108 2. 2. 2 Tate & Lyles argument. 109–113 2. 2. 3 Napier Browns argument. 2. 2. 4 James Budgetts argument. 114 115 2. 2. 5 Kommissionens svar. 116–123 a) Relevansen hos de verkningar avtalet och/eller det samordnade. förfarandet haft 116–119 b) Sockermarknadens överskådlighet, hemlig information överläm- nad på förhand, betydelsen av den prisinformation som läm- nades vid mötena samt mötenas funktion. 120–122 c) Slutsats. 123 2. 3 Mötenas påstådda syfte, särskilt åtagandena. 124–154 2. 3. 1 British Sugars argument. 124–130 a) Åtagandena. 126–129 b) Mötenas syften. 2. 3. 2 Tate & Lyles argument. 2. 3. 3 Napier Browns argument. 2. 3. 4 James Budgetts argument. 130 131 132 133 2. 3. 5 Kommissionens svar. 134–154 a) Åtagandena. 135–152 aa) Mötesdeltagarna. bb) Händelsernas kronologiska ordning. cc) Mötenas innehåll. dd) Betydelsen av programmet för säkerställande av verksam- hetens förentlighet med EG:s konkurrensregler. ee) Alternativa sätt att genomföra, och övervaka genomföran- det av, åtagandena. b) De andra motiveringarna till mötena. c) Slutsats. 141 142–143 144–148 149–151 152 153 154 L 76/4 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 Skäl C. MÄRKBAR PÅVERKAN PÅ HANDELN MELLAN MEDLEMSSTATER. 155–183 1. Kommissionens bedömning. 155–168 1. 1 Lydelsen av artikel 85. 1 och domstolens rättspraxis. 155–158 1. 2 Bedömningen av detta ärende. 1. 2. 1 Industrisocker. 1. 2. 2 Detaljsocker. 159–168 163–166 167–168 2. Parternas argument. 169–171 2. 1 British Sugar. 169–171 2. 2 Tate & Lyle. 2. 3 Napier Brown. 172 173 2. 4 James Budgett. 174–175 3. Kommissionens svar. 176–183 D. ARTIKEL 85. 3 I EG-FÖRDRAGET. 184 IV. FÖRORDNING nr 26 ÄR INTE TILLÄMPLIG. 185–188 V. ARTIKEL 3 I FÖRORDNING nr 17. 189 VI. ARTIKEL 15. 2 A FÖRORDNING nr 17. 190–217 A. UPPSÅT. 191–192 B. ÖVERTRÄDELSENS ALLVAR. 193–198 C. ÖVERTRÄDELSENS VARAKTIGHET. 199–202 D. FÖRSVÅRANDE OCH FÖRMILDRANDE OMSTÄNDIGHETER. 203–211 1. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker i gemenskapen. 203–205 2. British Sugar. 206–211 E. KOMMISSIONENS MEDDELANDE OM BEFRIELSE FRÅR ELLER NEDSÄTT- NING AV BÖTER I KARTELLÄRENDEN. 212–218 1. Samtliga fyra parter. 213–214 2. Särskilt Tate & Lyle. 215–218 KOMMISSIONENS BESLUT 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/5 EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro- peiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning nr 17 (1), Första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86, senast ändrad genom Anslutningsakten för Öster- rike, Finland och Sverige, särskilt artikel 15. 2 i denna, med beaktande av kommissionens beslut av den 4 maj 1992 om att inleda ett förfarande i detta ärende, sedan de berörda företagen fått tillfälle att yttra sig över kommissionens anmärkningar, enligt artikel 19. 1 i för- ordning nr 17 och kommissionens förordning nr 99/ 63/EEG (2) av den 25 juli 1963 om sådana förhör som avses i artikel 19. 1 och 19. 2 i rådets förordning nr 17, efter att ha rådgjort med Rådgivande kommitte´n för kartell- och monopolfrågor, och av följande skäl: I. INLEDNING OCH FÖRFARANDE 1. Detta beslut gäller samordningen av prispolitiken i Storbritannien vad gäller vitt strösocker avsett för industrin mellan Storbritanniens två sockerprodu- center, nämligen British Sugar Plc (nedan British Sugar (3)) och Tate & Lyle Plc (nedan kallat Tate & Lyle (4)), och två sockergrossister, nämligen Napier Brown & Company Ltd (nedan kallat) Napier Brown och James Budgett Sugars Ltd (ne- dan kallat James Budgett). Det gäller även de två sockerproducenternas samordning av prispolitiken i Storbritannien för vitt strösocker avsett för detalj- handeln. Överträdelsen ägde rum mellan den 20 juni 1986 och den 2 juli 1990 (nedan kallat den relevanta perioden) i fråga om British Sugar och Tate & Lyle, och från slutet av 1986 till den 2 juli 1990 när det gäller Napier Brown och James Budgett. 2. Utgångspunkten för kommissionens förfarande i detta ärende, liksom för ett parallellt förfarande hos Office of Fair Trading (OFT) (5) (ung. konsu- mentverket i Förenade kungariket), är två skrivel- ser från Tate & Lyle till OFT av den 16 juli och den 29 augusti 1990, i vilka företaget delvis med- ger vissa omständigheter. Den 4 maj 1992 inledde kommissionen förfaranden mot de fyra parter som anges ovan, liksom mot andra europeiska socker- producenter, och den 12 juni 1992 skickade kom- missionen ett meddelande om invändningar till var och en av dem. Detta första meddelande om invändningar gällde flera fall av konkurrensbegrän- sande beteenden i samband med sockerhandeln i Förenade kungariket, vilka utgjorde överträdelser mot artikel 85. 1 och artikel 86 i EG-fördraget. Mot bakgrund av parternas skriftliga svar samt de svar som lämnades vid förhöret i samband med det första meddelandet om invändningar, beslutade kommissionen att ändra undersökningens inrikt- ning och koncentrera sig på den överträdelse för vilken bevisföringen kunde uppfylla de höga krav som ställs enligt Europeiska gemenskapernas dom- stols rättspraxis. Den 18 augusti 1995 sändes där- för ett reviderat meddelande om invändningar, som ersatte det första meddelandet, till parterna. I detta beslut beaktas såväl parternas skriftliga svar på de reviderade meddelandet om invändningar, deras uttalanden vid förhöret den 18–19 april 1996 och vid senare tillfällen, som deras svar på det första meddelandet om invändingar och deras uttalanden vid det därpå följande förhöret i den mån dessa är relevanta för påståendena i det reviderade meddel- andet om invändningar. II. SAKFÖRHÅLLANDEN A. PRODUKTEN 3. Den relevanta produkten i detta ärende är vitt strösocker. Socker framställs av sockerbetor eller sockerrör. Med undantag av mycket små områden i södra Spanien och av de franska utomeuropeiska depar- tementen odlas sockerrör inte i Europeiska gemen- skapen (EG). För detta besluts syften (6) kan socker delas in i tre huvudsorter: vitt strösocker, flytande socker och specialsocker. Vitt strösocker, vilket ofta helt enkelt kallas vit- socker, är den slutprodukt som erhålls efter föräd- ling och raffinering av sockerbetor eller sockerrör. I EG:s förordningar definieras olika kvaliteter (7). Standardkvaliteten är EG II-socker. Vitt strösocker utgör den överlägset största delen av produktionen och konsumtionen av socker i såväl gemenskapen som helhet som i Förenade kungariket och i Stor- L 76/6 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 britannien (8). Det säljs till industrin (nedan kallat industrisocker) och till detaljhandeln (nedan kallat detaljsocker). Flytande socker används främst inom livsmedels- industrin. Den högsta kvaliteten får man genom att lösa upp vitt strösocker. Lägre kvaliteter framställs endast ur sockerrör och erhålls genom att man blandar sockersafter som bildas på olika stadier av den raffineringsprocess sockerrören genomgår. förädlar rörsocker från AVS-länderna får en margi- nal (den s. k. institutionella marginalen) för denna verksamhet. Raffineringsmarginalen beräknas inte på samma sätt som förädlingsmarginalen för bet- socker, på grund av det speciella raffineringsförfa- randet. Under den relevanta perioden var den institutionella marginalen för rörsocker lägre än marginalen för framställning av betsocker. Följakt- ligen hade de raffinaderier som förädlade förmåns- rörsocker en strukturell nackdel vad gäller dessa marginaler jämfört med de företag som förädlade sockerbetor i EG (11). Specialsocker är alla torra sockersorter utom vitt strösocker. Denna grupp omfattar råsocker från i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) avsett för direkt förbrukning, farinsocker, finare strösocker, florsocker och andra sorters malt socker och även olika sorters sirap och melass (9). 6. B. ORDNINGEN FÖR SOCKER INOM DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLITIKEN 4. Marknadsordningen för socker inom den gemen- samma jordbrukspolitiken har utformats till stöd och skydd för sockerproduktionen i gemenskapen. Produktionen av socker av sockerbetor och socker- rör som odlas i gemenskapen begränsas med hjälp av nationella kvoter (A- och B-kvoter), vilka fast- ställs av rådet. Dessa kvoter har varit i stort sett oförändrade sedan 1981. Regeringen i varje land fördelar den kvot landet tilldelas på de nationella sockerproducenterna. Det finns ett system med prisstöd, men detta gäller endast för A- och B-socker. Allt socker utöver deras A- och B-kvoter som företag inom gemenska- pen framställer kallas C-socker om måste säljas på världsmarknaden, dvs. till ett icke-medlemsland, utan stöd, eller lagras i minst tolv månader för att sedan ingå som en del av följande års A- och B-socker. 5. Förutom prisstöd till A- och B-socker ger gemen- skapen också stöd till en begränsad mängd socker importerad enligt Lome´-konventionen (10). Under tiden 1986–1990 var förmånsimporten fastställd till 1 305 000 ton. Nästan allt förmånssocker importeras (och importerades under den relevanta perioden) av Tate & Lyle i form av delvis raffinerat rörsocker, som sedan raffineras ytterligare till fär- diga sockerprodukter. Företag som importerar eller Varje år fastställer rådet ett antal institutionella priser för inköp, förädling och försäljning av sockerbetor, varav det viktigaste är interventions- priset, dvs. det pris till vilket varje producent kan sälja sitt A- eller B-socker till nationella interven- tionsorgan. Företag som säljer till interventionsor- gan får interventionspriset för sitt förädlade socker. På senare år har emellertid inget socker sålts till interventionsorgan. För att säkerställa att ord- ningen för marknaden för socker är självfinansie- rande (12) tillämpas bland annat en enhetlig lag- ringsavgift på allt A- och B-socker som inte säljs till interventionsorgan. Interventionspriset plus lag- ringsavgiften utgör därför det garanterade minimi- priset för A/B-socker. Detta kallas det effektiva stödpriset. Förmånssocker som importerats enligt Lome´-konventionen omfattas inte av systemet för återbetalning av lagringsavgifter, varför ingen lag- ringsavgift tas ut för sådant socker. Under den relevanta perioden fastställde rådet även ett tröskelpris. Det var det pris till vilket okvoterat socker kunde importeras från tredje land. För sådan import måste en avgift betalas som motsva- rade skillnaden mellan världsmarknadspriset och tröskelpriset. Sedan den 1 juli 1995 (genomföran- det av Uruguay-rundan), har den rörliga avgiften först ersatts med en fast avgift och sedan med en tilläggsavgift som en skyddsmekanism vid mycket låga världsmarknadspriser. Genom gemenskapens förordningar fastställs där- för minimipriser (interventionspriset plus lagrings- avgiften) för socker för försäljning inom EG. 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/7 Rådet fastställer även minimipriser som förädlings- företagen måste betala betodlarna för socker- betorna. 7. Företag som förädlar betsocker kan sälja A- och B-socker fritt inom EG. Om de inte kan sälja allt sitt A- eller B-socker på detta sätt kan de antingen sälja till interventionsorganet, eller exportera till världsmarknaden. Om de väljer att exportera får de ett exportbidrag som beräknas på grundval av ett anbudsförfarande. Vanligtvis är det förmånli- gare att sälja med exportbidrag än att sälja till interventionsorgan (13). C. DE BERÖRDA FÖRETAGEN OCH DERAS STÄLLNING I FÖRENADE KUNGARIKET OCH SÄRSKILT I STORBRITANNIEN sedan räkenskapsåret ducenter i AVS-länderna. Företaget hade två raffi- naderier i Storbritannien, varav ett i London (Sil- vertown) och ett i Skottland (Greenock). Raffina- deriet i Skottland har senare lagts ned. Båda raffi- naderierna har drivits med full eller nästan full kapacitet 1982–1983. Tate & Lyle bedriver inte bara sockerraffinering i Förenade kungariket, utan även i andra länder såsom Portugal, USA, Kanada, Australien och Zimbabwe. Företaget sysslar även med sötningsme- del för spannmålsprodukter och stärkelseframställ- ning i Europa och Nordamerika. Det räkenskapsår som slutade den 30 september 1989 var koncernen Tate & Lyles totala omsättning i hela världen för samtliga produkter 3 359,9 miljoner pund. 1. Sockerproducenterna i Förenade kungariket 2. Sockergrossisterna 8. 9. 1. 1 British Sugar British Sugar är det enda företag i Förenade kun- gariket som förädlar sockerbetor. Företaget har tilldelats hela Förenade kungarikets årliga kvot av A- och B-socker på runt 1,144 miljoner ton. Det räkenskapsår som slutade den 30 september 1989 var British Sugars omsättning i hela världen totalt för samtliga produkter 677,6 miljoner pund ster- ling. Mellan 1982 och 1990 var British Sugar dotterbolag till S & W Berisford Plc (14). Företaget förvärvades av Associated British Foods Plc (15) i december 1990/januri 1991. 1. 2 Tate & Lyle Sedan början av den relevanta perioden och fram till i dag har koncernen Tate & Lyle inte föränd- rats till strukturen. Tate & Lyle Plc är moderbolag i koncernen, vars företag är verksamma över hela världen inom olika ekonomiska sektorer. Inom denna koncern är Tate & Lyle Industries Ltd, ett dotterbolag rakt under Tate & Lyle Plc, ansvarigt för sockerraffineringen i Förenade kungariket. Denna utförs av företagets operativa division, Tate & Lyle Sugars (TLS). Den övervägande delen av gemenskapsimporten av förmånsrörråsocker raffineras vid Tate & Lyles raffinaderier i Storbrit- annien. För att garantera försörjningen med rörrå- socker har Tate & Lyle slutit femåriga leveransav- tal, vilka förlängs automatiskt, med ett antal pro- 10. Under den relevanta perioden utfördes distributio- nen av socker i Storbritannien av British Sugar och Tate & Lyle, av en dansk sockerproducent (De Danske Sukkerfabrikker) genom en exklusiv agent (Czarnikow Ltd), samt av oberoende grossister. De största grossisterna i Storbritannien var Napier Brown, James Budgett, Billington och J. M. Tho- mas. 11. Grossisterna bedriver sin verksamhet på två sätt, nämligen antingen som ”agenter” eller ”i eget namn”. Grossisterna fungerar som agenter för de två producenterna i Förenade kungariket (British Sugar och Tate & Lyle), vilka betalar dem en fast provision eller avgift. I sin roll som agenter sköter grossisterna orderhantering, fakturering och inkas- sering. Prisförhandlingarna sker däremot direkt mellan producenten och kunden (16). Även om denna verksamhet vanligtvis inte är särskilt lön- sam, ger den marknadsandel och därmed möjlighet att sälja socker på andra, mer lönsamma villkor i eget namn (17). Grossisten köper då socker för egen räkning, säljer det i eget namn och fastställer själv villkoren och därmed sin egen vinst. Inköpskäl- lorna utgörs av Förenade kungarikets två produ- center samt import. Grossisterna importerar för egen räkning och i eget namn (18). Under den relevanta perioden importerade Napier Brown och James Budgett socker från kontinenten. James Bud- gett importerade också EG-socker från Irland. L 76/8 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 2. 1 Napier Brown 12. Napier Brown är den största av fyra sockergrossis- ter i Storbritannien. Dess agentverksamhet för Bri- tish Sugar och Tate & Lyle har gradvis minskat från runt 33 % till 23 % av dess sammanlagda strösockerverksamhet. Den verksamhet som be- drivs i eget namn har varierat mellan och 67 % och 77 %. Sedan det räkenskapsår som slutade den 31 mars 1990 har Napier Brown varit ett helägt dotterbolag till Napier Brown Holding Ltd, vars verksamhet består i handel, förädling och förpack- ning av socker, torkade frukter, nötter och kylda livsmedel. Det räkenskapsår som slutade den 31 mars 1990 uppnådde Napier Brown en omsättning i hela världen för samtliga produkter på 258,2 miljoner pund. den utgjorde runt 10 % av sockerverksamheten. Sedan det räkenskapsår som slutade den 31 mars 1990 har majoritetsaktieägaren varit ED & F Man Ltd, världens största sockergrossist, som 1994 bytte namn till ED & F Man Group plc. Den 17 maj 1989 förvärvade Irish Sugar 33,3 % av aktierna i James Budgett. Samma dag blev James Budgett exklusiv distributör för Irish Sugar i Stor- britannien. Den 10 augusti 1992 bytte James Bud- gett namn från James Budgett & Son Ltd till James Budgett Sugars Ltd. Det räkenskapsår som slutade den 31 mars 1990 var James Budgetts världsom- spännande omsättning för samtliga produkter 163,8 miljoner pund. 2. 2 James Budgett D. PRODUKTION OCH UTBUD AV SOCKER I FÖRENADE KUNGARIKET OCH I STORBRITANNIEN 13. agentverksamhet Storbritannien. Dess James Budgett är den näst största sockergrossisten i för Tate & Lyle och British Sugar minskade från ca 70 % av des totala strösockerverksamhet år 1986 till runt 50 % år 1990. Den verksamhet företaget bedriver i eget namn med socker från de två producenterna i Förenade kungariket har under samma tid ökat från runt 20 % till ungefär 40 %. Importen tredubblades mellan 1986 och 1990, då 1. Marknadsandelar 14. När det gäller socker är utbud och efterfrågan väl balanserade i Förenade kungariket, vilket även var fallet under den relevanta perioden. Det framgår av följande tabell (19): Tillgång/konsumtion av oförädlat socker i Förenade kungariket Total produktion Varav C för export (British Sugars kvot = 1 144) Tillgänglig produktion Lagerförändringar Import från AVS-länder Import från övriga tredje länder Import från EG-medlemsstater Tillgängligt socker totalt Export till tredje land Export till EG-medlemsstater (1 000 ton vitsockerekvivalent) Odlingssäsonger (1 oktober–30 september) 1986/1987 1987/1988 1988/1989 1989/1990 1 318 1 226 1 304 1 264 − 174 1 144 − 57 1 167 1 88 2 343 − 85 − 29 − 82 1 144 + 43 1 214 − 160 1 144 + 24 1 194 − 120 1 144 + 30 1 139 110 132 153 2 511 − 178 − 75 2 494 − 121 − 78 2 466 − 135 − 37 Inhemsk konsumtion 2 229 2 258 2 295 2 294 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/9 Siffrorna i tabellen avser ”vitsockerekvivalenter”, vilka täcker alla sockersorter och särskilt de tre huvudkategorierna vitt strösocker, flytande socker och specialsocker (20). För andra sockersorter än vitt strösocker tillämpas en omräkningsfaktor. Vad gäller siffrorna för import från andra EG-medlems- stater, vilka är viktiga i detta ärende, råder enighet om att större delen av denna import når Förenade kungariket som vitt strösocker i bulk, femtiokilos- säckar eller detaljhandelsförpackningar. beror på kostnaderna för att transportera sockret över Engelska kanalen. Det beror också på det faktum att det, för att säkerställa en betydande import, krävs ett betydligt högre pris i Storbritan- nien än på kontinenten, eftersom potentiella expor- törer kräver en väsentlig premie för att motiveras att exportera stora mängder socker till Storbritan- nien eftersom de i sin tur fruktar att brittiska producenter svarar med att exportera (28). 15. Under den relevanta perioden framställde British Sugar och Tate & Lyle tillsammans mer än 90 % av sockerutbudet i Förenade kungariket. Mark- nadsandelarna i Förenade kungariket var stabila under den relevanta perioden (21). Om man ser till strösockermarknaden som helhet, hade British Sugar en andel på mellan 51 % och 54 % mellan 1986/1987 och 1989/1990, Tate & Lyle hade mel- lan 38 % och 40 %, Napier Browns försäljning till detaljistledet utgjorde [struken affärshemlighet] av marknaden totalt sett, medan importen stod för mellan 6 % och 8 % (22). Importen kom huvudsak- ligen från Danmark, Frankrike och Irland. Från samtliga dessa länder, och särskilt från Danmark, ökade importen mellan 1986/87 och 1989/90 (23). 2. Import frå andra medlemsstater till Förenade kungariket och särskilt till Storbritannien 16. British Sugar har bekräftat (24) att man under den relevanta perioden hade som strategi att försöka sätta sina priser strax under den nivå som socker- producenter på kontinenten höll när de exporte- rade större kvantiteter socker till Förenade kunga- riket och därmed äventyrade företagets möjligheter att sälja hela dess A/B-sockerkvot i Förenade kung- ariket. Detta uttalande godtas av samtliga övriga parter i detta förfarande och överensstämmer med vad kommissionen kunde konstatera i sitt beslut om Napier Brown (25) samt med slutsatserna i MMC:s andra och tredje rapport (26). Även om de flesta av dessa källor anger Förenade kungariket, gäller resultaten i synnerhet Storbritannien. Det faktum att förhållandena till viss del är annorlunda i Nordirland (27), hindrar inte att dessa resultat tillämpas på marknaden i Storbritannien. Socker- priset där är något högre än det aktuella priset på marknader i angränsande medlemsstater. Detta 17. Under den perioden relevanta tillämpade Tate & Lyle en aktiv strategi för att försöka avvärja import (29). Företaget kontaktade samtliga större sockerproducenter på kontinenten som tidi- gare hade sålt betydande kvantiteter socker i Stor- britannien, nämligen Be´ghin-Say (Frankrike), Irish Sugar och De Danske Sukkerfabrikker, och medde- lade dem att om de valde att exportera större mängder socker till Förenade kungariket än de hittills hade gjort, skulle Tate & Lyle svara med att sälja större kvantiteter på deras hemmamarkna- der (30). Skälet strategi var att för denna Tate & Lyle förstod att man på British Sugar avsåg att sälja hela sin A/B-kvot på marknaden i För- enade kungariket (31), och att man var villig och i stånd att sänka sina priser i detta syfte, vilket priskriget 1984–86 hade visat. Produktion och konsumtion var i stort sett i balans i Förenade kungariket under den relevanta perioden, vilket innebar att om importerat A- och B-socker från kontinenten salufördes med framgång i Förenade kungariket, skulle en kvantitet motsvarande impor- ten behöva exporteras av en av landets två produ- center till andra EG-medlemsstater, till världsmark- naden med exportbidrag eller till interventionsor- gan (32). Om båda producenterna i Förenade kungariket (British Sugar och Tate & Lyle) i ett nytt priskrig skulle ha försökt sälja sina brukliga kvantiteter på den inhemska marknaden trots importen, skulle Tate & Lyle ha haft en svagare ställning än British Sugar. I fråvaro av ett sådant priskrig var det dessutom lönsammare för båda företagen att sälja i Förenade kungariket än att exportera till andra medlemsstater, till världsmark- naden med exportbidrag eller till interventionsor- gan. Under dessa omständigheter var det särskilt viktigt för Tate & Lyle att förhindra så stor del som möjligt av importen. L 76/10 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 Liksom i skäl 16 gäller den beskrivning och analys som gjorts i fråga om Förenade kungariket i för- hållande till övriga medlemsstater även Storbritan- nien i förhållande till andra medlemsstater. riket från de övriga EG-medlemsstaterna var vitt strösocker. 18. Ett antal faktorer bidrog under den relevanta perioden, och gör det fortfarande, till att begränsa importen av socker till Förenade kungariket i all- mänhet och till Storbritannien i synnerhet. Många kunder kräver såväl täta och snabba (just-in- time) (33), som garanterade och regelbundna leve- ranser (34). Det är inte sannolikt att en leverantör på kontinenten har möjlighet att uppfylla sådana krav. De producenter på kontinenten som är villiga att möta sådana krav skulle därför behöva inves- tera i en distributionsorganisation i Storbritan- nien (35). 19. Vanligtvis utgör importen till Förenade kungariket ungefär 4–10 % av den nationella konsumtionen. Detta beror på att många av de större kunderna vill ha en leverantör bland EG-producenterna på kontinenten (36) dels för att ha ett påtryckningsme- del vid prisförhandlingar med de inhemska brit- tiska producenterna, dels för att de därigenom lättare kan få leveranser om det skulle bli brist på inhemskt socker vid t. ex. missväxt (37). Vid import beställer företaget i fråga antingen direkt från producenten på kontinenten eller av en grossist. Grossisterna köper därför socker på kontinenten av detta skäl och även för att kunna förhandla med inhemska leverantörer om priserna på sådant socker som de vill köpa för den grossistverksamhet de bedriver i eget namn. För den verksamheten är de i stor utsträckning beroende av de inhemska leverantörerna. Dessutom importerar grossisterna socker under de perioder då socker från kontinen- ten är billigare än inhemskt socker, vilket kan hända under kortare perioder i synnerhet på grund av växelkursfluktuationer (38). 20. Under sockerodlingssäsongerna (1 oktober–30 sep- tember) under den relevanta perioden ökade socke- rimporten från EG-medlemsstater till Förenade kungariket från 88 000 ton 1986/1987 till 110 000 1987/1988, vidare till 132 200 ton 1988/1989 och slutligen till 153 000 ton 1989/1990. Detta är en ökning med 73,9 %, vilket innebär en ökning av importandelen av den totala nationella konsumtio- nen från 3,9 % år 1986/1987 till 6,7 % år 1989/ 1990 (39). År 1985/1986 importerades 137 000 ton. 1985/1986 och 1989/1990 är 11,7 %. Den allra största delen av det socker som importerades till Förenade kunga- Ökningen mellan 21. Under kalenderåren från 1986 till och med 1990, ökade Napier Browns import av vitsocker till För- enade kungariket med 60 % (40)). Under kalenderå- ren från den 1 januari 1986 till den 31 december 1990 nästan tredubblades James Budgetts import av socker till Förenade kungariket (41). E. FÖRHÅLLANDET MELLAN BRITISH SUGAR,TATE & LYLE, NAPIER BROWN OCH JAMES BUDGETT UR KONKURRENSHÄNSEENDE 22. På grund av den gemensamma jordbrukspoliti- kens (42) utformning åtnjöt British Sugar i egenskap av sockerbetsförädlande företag en inbyggd fördel under den jämfört med relevanta perioden Tate & Lyle, som använde sockerrör, eftersom man fått en högre marginal för det socker man framställt och sålt. Följaktligen är den allmänna, och även kommissionens, uppfattning (43) att Bri- tish Sugar under den relevanta perioden var prisle- dande på marknaderna för socker (inbegripet vitt strösocker) i Storbritannien, och att Tate & Lyle prismässigt anpassade sig till British Sugar på denna marknad. Det faktum att British Sugar hade ett avgörande inflytande på prisnivån framkom även tydligt under priskriget 1984–1986 (44). Det kommer emellertid att visas att British Sugars ställ- ning som prisledare inte uteslöt konkurrens från Tate & Lyle på marknaderna för industrisocker och detaljsocker i Storbritannien, som är de mark- nader som är relevanta för detta beslut vad gäller förhållandet mellan de två företagen (45). 23. Napier Brown och James Budgett anpassade sig också prismässigt till British Sugar (46) på socker- marknaderna (inbegripet marknaden för vitt strö- socker) i Storbritannien under den relevanta perio- den. British Sugar har bekräftat att man under den relevanta perioden hade som strategi att försöka sätta sina priser strax under den nivå vid vilken sockerproducenter på kontinenten skulle exportera större kvantiteter socker till Förenade kungariket och därmed äventyra företagets möjligheter att sälja hela dess A/B-sockerkvot i Förenade kungari- ket (47). Under sådana omständigheter var Napier Brown och James Budgett beroende av de två sockerproducenterna i Förenade kungariket (British Sugar och Tate & Lyle) för en väsentlig del av det socker de sålde, antingen i eget namn eller i egenskap av agenter, även om importen gav dem 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/11 en viss marginal som kunde ha använts som påtryckningsmedel (48). Därför var de i valet av prissättningsstrategi i stor utsträckning beroende av sina viktigaste leverantörers prissättningsbeslut, även i fråga om vitt strösocker. Det faktum att British Sugar var prisledare hindrade inte, som kommer att visas, Napier Brown och James Bud- gett från att konkurrera med British Sugar eller Tate & Lyle på marknaden för industrisocker i Storbritannien, vilken är den marknad som är relevant i detta ärende vad gäller förhållandet mellan alla fyra parterna (49). F. SAKFÖRHÅLLANDEN SOM LIGGER TILL GRUND FÖR ÖVERTRÄDELSEN AV KONKURRENSREGLERNA 1. Bakgrundsinformation en skrivelse av den 7 augusti 1986. Följande åta- gande är särskilt viktigt för det här förfarandet: ”(C) British Sugar godtar att sockergrossister behövs och anser att de fyller en viktig funktion på marknaden i Förenade kungariket. British Sugar har inte för avsikt att vare sig nu eller i framtiden tillämpa en prissättning, som på något som helst sätt skulle kunna hota sockergrossisternas fortsatta existens. British Sugar åtar sig gentemot kommissionen att tillämpa normal och rimlig prissättning som inte på något sätt kan uppfattas som underprissättning. British Sugar erkänner kommissionens farhågor om att otillräcklig skillnad mellan företagets industri- sockerpris och dess detaljsockerpris kan anses utgöra oskälig prissättning. ” (52) 24. Mellan 1984 och 1986 rådde priskrig på socker- marknaden i Storbritannien, inbegripet marknaden för vitt strösocker (50). Detta berodde till stor del på British Sugars aggressiva prissättning, vars syfte var att maximera företagets sockerförsäljning i Storbritannien. Följden blev att priserna pressades till mycket låga nivåer. 27. I oktober 1986 underrättade British Sugar kom- missionen om att man avsåg att anta ett program för säkerställande av verksamhetens förenlighet med EG:s konkurrensregler. Detta program, som antogs i december 1986, beskriver ett dominerande företags särskilda ansvar, men ger även en nog- grann beskrivning av de skyldigheter som följer av artikel 85. 1. Av särskild betydelse för det här förfarandet är följande avsnitt ur programmet: 25. År 1988 fattade kommissionen till följd av ett formellt klagomål ett beslut (51) i enlighet med artikel 86 i EG-fördraget, i vilket den konstaterade att British Sugar hade missbrukat sin dominerande ställning på marknaderna för industrisocker och detaljsocker i Storbritannien. British Sugars för- farande, som befanns utgöra en överträdelse av artikel 86, omfattade ett flertal åtgärder avsedda att undanröja Napier Brown från marknaden för vitt strösocker avsett för detaljhandeln. Detta beslut föregicks av ett meddelande om invänd- interimistiska åtgärder ningar, vari angavs att begärts och övervägdes. Meddelandet översändes till British Sugar den 8 juli 1986 och syftade till att få överträdelsen av artikel 86 att upphöra. ”Artikel 85. 1 Konkurrensbegränsande avtal. Exempelvis är avtal eller samordnade förfaran- den som innebär prisöverenskommelser, begräns- ningar av produktion eller marknader, uppdelning av marknader, kollektiva bojkotter av befintliga eller potentiella kunder eller leverantörer samt avtal med kopplingsförbehåll förbjudna. Artikel 85. 1 förbjuder även avtal eller samord- nade förfaranden för utbyte av information mellan konkurrenter om priser, handelsvillkor, finansie- ring, rabatter osv. , och kan till och med vara tillämplig när sådan information ges ensidigt. 26. Den 5 augusti 1986 skrev British Sugar till kom- missionen och erbjöd åtaganden avsedda att få de förfaranden att upphöra som kommissionen i det ovan nämnda meddelandet om invändningar hade ansett utgöra överträdelser av gemenskapens kon- kurrensregler. Kommissionen godtog åtagandena i. I överensstämmelse med dess policy att följa alla tillämpliga lagar är Företaget därför angeläget att följa konkurrensreglerna i EEG och kommer att vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att detta sker. Företaget har även som policy att inte endast iaktta lagen, utan att gå längre än en strikt L 76/12 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 bokstavstolkning och försöka undvika beteenden som kan ge upphov till tvivel om huruvida företa- get har handlat på ett lagligt satt. ” (53) 28. Kommissionen beaktade i sitt beslut om Napier Brown 1988 (54) åtagandena och programmet för säkerställande av verksamhetens förenlighet med konkurrensreglerna som förmildrande omständig- heter vid fastställandet av böterna, vilka uppgick till 3 miljoner ecu. 2. Konkurrensbegränsande beteenden 2. 1 Sammanfattning b) När det gäller detaljsocker, meddelade British Sugar vid mötet den 20 juni 1986 Tate & Lyle om att man även inom denna verksamhet tänkte upphöra med den lågprisstrategi som varit avsedd att öka företagets marknadsandel, och om att man nu avsåg att höja prisnivån i Storbritannien. Mellan den 25 februari 1987 och den 9 maj 1990 höll de två företagen sedan åtta möten om detaljsocker. Vid minst två av dessa möten gav British Sugar Tate & Lyle en kopia av sin nya prislista för detaljsocker några dagar innan listan distribuerades officiellt inom branschen. Vid mötena diskuterade de två före- tagen även sina respektive strategier vad gällde rabatter till större detaljistkunder. Det finns dock inga bevis för att British Sugar underrät- tade Tate & Lyle om vilka priser eller rabatter som tillämpades på enskilda kunder. Vidare informerade British Sugar Tate & Lyle om höj- ningar av priserna på detaljistprislistan minst 2–3 veckor innan den nya prislistan hade tryckts och distribuerats inom branschen. 29. De fakta och bevis som kommissionen samlat in visar följande: 2. 2 Utförlig beskrivning a) När det gäller industrisocker underrättade Bri- tish Sugar vid ett möte den 20 juni 1986 Tate & Lyle, och även Napier Brown och James Budgett vid ett senare möte under 1986, om sin avsikt att avsluta priskriget vad gäller socker och upphöra med lågprisstrategin, vars syfte hade varit att öka marknadsandelen, och om sin avsikt att höja prisnivån i Storbritan- nien. Tate & Lyle bekräftade att man avsåg att följa denna prissättningsstrategi. Efter det bila- terala mötet den 20 juni 1986 ägde 18 möten om industrisocker rum mellan samtliga fyra parter. Mötena hölls regelbundet under den relevanta perioden fram till den 13 juni 1990. Vid dessa möten underrättade British Sugar företagen Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett om de prishöjningar man avsåg att försöka genomföra i fråga om industri- socker. Man hänvisade till en ”prismatris” som visade British Sugars planerade priser för olika försäljningsvolymer. På grund av sin struktur angav matrisen oundvikligen även prisskillna- derna vid köp av mindre eller större kvantiteter industrisocker. Åtminstone vid ett tillfälle fick Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett var sin kopia av matrisen av British Sugar, och vid andra möten lämnade British Sugar upplys- ningar liknande dem som matrisen innehöll till de tre parterna. Dessutom finns det bevis på att British Sugar också antydde för de tre andra företagen att man avsåg att ändra vissa av, eller samtliga, sina listpriser. Ibland gjordes detta så lång tid som nio månader före själva änd- ringen. 30. Den 17 och 18 juni 1986, nästan två månader innan han skrev till kommissionen för att presen- tera de åtaganden företaget var berett att göra, ringde styrelseordförden i S & W Berisford styrel- seordföranden i Tate & Lyle och upplyste honom om att en förändring inom ledningen för British Sugar var omedelbart förestående och föreslog ett möte med Tate & Lyle för att presentera British Sugars nya ledningsgrupp (55). Ett möte mellan de två företagsledningarna hölls den 20 juni 1986. Vid mötet informerade British Sugar Tate & Lyle om sitt beslut att avsluta sockerpriskriget, vilket hade grundats på viljan att uppnå en större mark- nadsandel genom låga priser. Nedan återges en del från en styrelseledamot på av en skrivelse Tate & Lyle till Office of Fair Trading av den 29 augusti 1990, som kommissionen fick en kopia av och som beskriver hur företaget uppfattade hur mötet avlöpte (56): ”Företrädarna för Tate & Lyle lämnade mötet med det intrycket att det priskrig som pågått i ungefär två år skulle upphöra. De uppfattade också att de marknadsandelar som Tate & Lyle och British Sugar hade på detaljhandelsmarknaderna skulle förbli oförändrade och att ingendera parten skulle 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/13 ägna sig åt aggressiv prissättning. Tate & Lyle god- tog också att British Sugar inte kunde hindras från att sälja hela sin A+B-kvot på ca 1 144 000 ton på markanden i Förenade kungariket. Innebörden av dessa diskussioner, så som den uppfattades av Tate & Lyle, var att British Sugar inte skulle störa jämvikten på marknaden genom att importera socker därför att det skulle leda till ett nytt pris- krig, eftersom marknaden var i balans. För att i praktiken gav hr Pepler på omsätta detta Tate & Lyle Sugars sina medarbetare beskedet att de inte skulle sänka priserna för att försöka vinna marknadsandelar från British Sugar. Detta möte var betydelsefullt i och med att det fastställde de principer som skulle ligga till grund för samtliga senare diskussioner. ” (57) 31. Enligt både British Sugar och Tate & Lyle innebär detta uttalande varken att företagen var överens om att gemensamt fastställa priser eller marknads- andelar, eller att de var överens om att inta en gemensam ståndpunkt i fråga om import. I ett gemensamt memorandum som både British Sugar och Tate & Lyle lämnat till Office of Fair Tra- ding (58) gav parterna sin gemensamma syn på vad som hände. I den relevanta delen av memorandu- met anges i följande: ”4. British Sugar meddelade vid ett möte den 20 juni 1986 att det priskrig skulle upphöra som vid den tiden fördes på sockermarknaden i Förenade kungariket som en följd av BS dåva- rande affärsstrategi. Mot bakgrund av EEG- kommissionens utredning av BS verksamhet i samband med beslutet om Napier Brown, var företaget angeläget att säkerställa att man inte tillämpade en prissättningsstrategi som skulle kunna ge upphov till klagomål till kommissio- nen eller OFT om underprissättning eller lik- nande missbruk av dominerande ställning. Både TLS och British Sugar ansåg att British Sugars ensidiga beslut att avsluta priskriget skulle innebära att a) marknadsandelarna på detaljhandels- marknaden skulle förbli på ungefär den nivå parterna menade att de var när 32. 33. British Sugar meddelade sitt beslut, och att b) British Sugar därför inte skulle tillämpa aggressiv prissättning, vilket skulle inne- bära att TLS inte skulle göra det heller, även om det fortfarande skulle finnas en viss toleransmarginal vad gällde deras respektive marknadsnadelar. Så länge arrangemanget gällde underrättades TLS av British Sugar om förändringar i pris- listan och företagets rabattpolicy innan kun- derna underrättades, även om TLS inte fick några uppgifter om vilka priser eller rabatter som skulle beviljas någon enskild kund. Innan TLS fick någon sådan information torde British Sugars större kunder ha känt till företagets avsikter i stort vad gäller pris- höjningarnas omfattning under den relevanta perioden. Ibland tog parterna kontakt med varandra för att höra om deras andelar av detaljhandelsmarknaden var inom tolerans- marginalerna. ” (59) Efter mötet mellan British Sugar och Tate & Lyle den 20 juni 1986, höll British Sugar en rad möten juni 1990 med fram till och med den 13 Tate & Lyle och i vissa fall var även Napier Brown och James Budgett närvarande. Tate & Lyle har tillhandahållit kommissionen en förteckning över de möten som man känner till (60). Förteckningen sammanställdes på grundval av de anställdas alma- nacksanteckningar, och anger datum, deltagare samt vilket företag de företräder, mötesplatsen och ämnet för varje möte. lämnat Sammanlagt tas 40 möten upp i den förteckning Tate & Lyle in. British Sugar, Napier Brown och James Budgett erkänner att dessa möten ägt rum och även att de ägde rum i enlighet med den detaljerade redogörelsen i Tate & Lyles förteckning (61). I förteckningen har Tate & Lyle angivit att det är osäkert om huruvida det verkli- gen hölls ett möte den 5 november 1987. Utöver mötesplatsen följande uppgifter: förteckningen innehåller L 76/14 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 Datum 1986 20 juni 1986 [3–4 veckor senare] 16 september 1986 [exakt datum ej känt] 1987 5 februari 1987 25 februari 1987 26 mars 1987 15 juni 1987 24 juni 1987 29 juni 1987 6 juli 1987 29 juli 1987 15 september 1987 7 oktober 1987 20 oktober 1987 5 november 1987 [?] 1988 7 januari 1988 25 januari 1988 27 januari 1988 8 mars 1988 20 april 1988 11 maj 1988 4 augusti 1988 14 september 1988 3 oktober 1988 23 november 1988 1989 13 februari 1989 30 maj 1989 6 juni 1989 19 juni 1989 29 augusti 1989 17 oktober 1989 16 november 1989 14 december 1989 1990 8 februari 1990 12 februari 1990 21 februari 1990 9 maj 1990 12 juni 1990 13 juni 1990 Företag från vilka en eller flera personer deltog i mötet BS = British Sugar TL = Tate & Lyle NB = Napier Brown JB = James Budgett BS, TL BS, TL BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS [?], TL [?] BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL BS, TL, JB BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL, NB, JB BS, TL BS, TL BS, TL BS, TL BS, TL, NB, JB Ämne bakgrundsmöte bakgrundsmöte allmänt marknadsmöte industri industri allmänt/detalj detalj industri allmänt allmänt industri industri industri industri industri allmänt [?] industri allmänt detalj industri allmänt industri industri detalj industri allmänt allmänt/import import/export detalj industri/ändringar av institutionella priser import/export detalj industri industri industri detalj allmänt detalj industri industri 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/15 34. Fördelningen på ämnesområden är — bakgrundsmöte — allmänt marknadsmöte — industri — industri/institutionella prisändringar — allmänt/detalj — detalj — allmänt/import — import/export 2, 8, 18, 1, 1, 7, 1, 2. Företagen utbytte åsikter om de minimipriser som British Sugar ville uppnå på industrimarknaderna och detaljhandelsmarknaderna och i vilken takt höjningarna skulle kunna ske. Tate & Lyle beto- nade att dess affärsstrategi dels gick ut på att följa prisledande British Sugar, dels på att försvara den marknadsandel man då hade på runt en tredjedel av detaljhandelsmarknaden. British Sugar höjde därefter priserna på industrisocker och detaljsocker i Förenade kungariket under sommaren 1986, och Tate & Lyle följde efter med i stort sett motsva- rande höjningar. Tate & Lyle insåg att man inte skulle kunna hindra British Sugar från att sälja hela företagets A- och B-kvoter i Förenade kunga- riket, och att British Sugar inte skulle importera socker. 35. 36. Förteckningen visar att förutom det första bilate- rala mötet mellan British Sugar och Tate & Lyle den 20 juni 1986 hölls 18 möten om industri- socker i vilka samtliga fyra parter deltog, nämligen 17 möten om ”industri” och ett om ”industri/ ändringar av institutionella priser”. Vad gäller det första Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett) om industrisocker anges det i förteckningen att det ägde rum i slutet av 1986, dvs. efter den 16 september 1986 och före slutet av 1986. Inga invändningar görs mot detta. (mellan British fyrpartsmötet Förutom det första bilaterala mötet den 20 juni 1986 hölls åtta möten om detaljsocker mellan British Sugar och Tate & Lyle, nämligen sju möten om ”detaljhandel” och ett om ”allmänt/detaljhan- del”. Vad gäller försäljningen av socker på industrimark- naden förefaller möten sedan dess ha ägt rum två till tre gånger om året mellan företrädare för British Sugar och Tate & Lyle. Vid vissa av dessa möten angav British Sugar de lägsta nettopriser inom olika volymsegment som man önskade uppnå under det kommande året. Denna matris samt annat material om priser, har varit föremål för kontakter mellan företagen och även med Napier Brown och Budgetts. Även tidpunkten för föränd- ringar av listpriserna och förändringarnas art har meddelats, liksom kvantiteter för leverans, kunders kreditvärdighet m. m. Ibland utbytte företagen även upplysningar om vilka mängdrabatter som tillämpades på enskilda kunder. De övriga möten som förtecknas är inte relevanta för detta ärende. (. ) I en skrivelse av den 16 juil 1990 (62) till Office of Fair i Tate & Lyle, som kommissionen fått en kopia av, ger Tate & Lyle sin bild av mötena: styrelseordföranden Trading från ”Vissa möten ägde rum, vid vilka British Sugar antydde att det av kommersiella och politiska skäl var av största vikt att företaget fick sälja allt sitt A- och B-kvotsocker i Förenade kungariket. De önskade även en höjning av prisnivån i Förenade kungariket från den låga nivå priserna vid den tiden hade nått och ville återinföra rimligare och mer logiska skillnader mellan priserna för kunder som köpte olika stora kvantiteter. På grund av det svåra rörsockerverksamheten hade Tate & Lyle få affärsmässigt rimliga alaternativ till att följa British Sugars nya prissättningsstrategi. läget för Även detaljhandelspriserna har varit föremål för kontakter mellan företagen, vid vilka British Sugar har angivit när man kommer att höja priserna i detaljistprislistan. I samband med kundförhand- lingar utväxlades upplysningar om ändringar av de rabatter man avsåg att erbjuda några av de större kunderna (som köpte in från båda företagen). Tate & Lyle har hela tiden förklarat att man avsåg att försvara sin tredjedel av detaljhandelsmarkna- den, och har gjort allt för att hindra British Sugar från att ta över andelar. Tate & Lyle har inte haft något affärsmässigt intresse av att angripa British Sugars marknadsställning, eller att försvåra för British Sugar att uppnå sitt syfte, nämligen förbätt- rade intäkter från sockermarknaden i Förenade kungariket. ” (63) L 76/16 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 2. 2. 1 Priserna på industrisocker, särskilt matri- sen 37. I bilagan till den ovannämnda skrivelsen av den 16 juli 1990 bifogade Tate & Lyle en kopia av den prismatris som man fått av British Sugar vid ett möte 1989. Matrisen, som enbart gällde industri- socker, angav de priser British Sugar planerade för varje kvartal under kalenderåret 1990 och var uppdelad i tio kolumner för olika försäljningskvan- titeter. en sidan framhöll företrädare 38. Även om British Sugar anser att matrisen endast överlämnades vid ett enda möte godtar man (64), att ”vid alla andra tillfällen, tror jag vi kan medge, jag tror inte vi har något att frukta, diskuterades matrisen i allmänna termer, men så vitt vi vet har ingen annan tryckt eller utskriven matris överläm- nats till Tate & Lyle eller grossisterna vid något annat tillfälle”. (65) När undersökningar genomför- des hos British Sugar angav en företrädare för företaget (66) att vid de tillfällen då British Sugar inte överlämnade någon matris ”meddelade vi van- ligtvis bara att vi eftersträvade att förskjuta 50 000-tonsintervallet med ett visst belopp och sedan höja priserna för nedre delen av matrisen så att det kanske blev 2/2,5/3 pund sterling och så vidare. ” (67). James Budgett hävdar också att matri- sen endast överlämnades vid ett enda tillfälle. (68) Å andra för Tate & Lyle i samband med undersökningarna hos det företaget att British Sugars matris överläm- nades till Tate & Lyle ”två eller möjligen tre gånger” (twice or three times possibly). (69) När en av kommissionens tjänstemän frågade vilken typ av information som tillhandahölls Tate & Lyle vid de tillfällen då ingen matris överlämnades, angav en företrädare för företaget (70) att ”. poängen var egentligen att de lade fram ett papper som de sa visade hur de avsåg att förskjuta marknadspriset (. ) Det var inte så att det visades varje gång. Det gällde deras avsikter för en kommande period, om ett år. (71)” I sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet vidhöll Tate & Lyle att dess företrädare, när denne hänvi- sade till att ”ett papper” (a piece of paper) visades, avsåg matrisen vid de tillfällen då den överläm- nades. Tate & Lyle hävdar (73) att ”förutom vid det enda tillfälle, eller möjligen de två eller tre tillfäl- len, när matrisen överlämnades till TL och grossis- terna, överlämnades ingen skriftlig eller tryckt pris- information till TL. TL håller därför med BS om att inga andra tryckta eller skriftliga dokument än matrisen överlämnades till TL. ” (74) invändningar (72), om 39. 40. Ingen av parterna har dock ifrågasatt det revide- rade meddelandet om invändningar vad gäller det sätt — vilket beskrivs i detta beslut (75) — på vilket British Sugars minnen av vad som hände när matrisen inte överlämnades återges, dvs. att matri- sen diskuterades i allmänna termer (in general terms) och att British Sugar angav med hur mycket man avsåg att förskjuta de olika volymintervallen. En jämförelse visar att den information som British Sugar tillhandahöll vid dessa tillfällen liknade den som tillhandahölls genom att matrisen faktiskt överlämnades till de andra partnera. Napier Brown är uttryckligen (76) enig med kommissionen om dess beskrivning av sakförhållandena, så som de läggs fram i det reviderade meddelandet om invändningar (77) och upprepas i detta beslut (78). ”Åtminstone vid ett tillfälle fick Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett var sin kopia av matrisen, och vid andra möten lämnade British Sugar upplysningar liknande dem som matrisen innehöll till de övriga tre parterna. ” (79) I sitt på det första meddelandet om invänd- ningar (80) anger Tate & Lyle att ”även om matri- serna diskuterades vid mötena, utgjorde de inte ”förslag” från BSC som stod till diskussion för ändring, utan utgjorde BSC:s ensidiga beslut. ” (81) Man säger vidare (82) att ’matrisen’ var ett internt BSC-dokument som företaget av interna skäl valde att då och då (dock inte alltid) visa Tate & Lyle och de två grossisterna. ” (83) Följande förklaringar ger ytterligare klarhet vad matrisen beträffar. Vid förhören i detta ärende beskrev British Sugar (84) matrisen som ”ett internt dokument, man skulle kunna säga att det är ett vertikalt dokument, inom British Sugar. ” (85) Den angav de priser under vilka British Sugars säljare inte fick sälja industrisocker utan uttryckligt till- stånd av den administrativa chef som ansvarade för industrisocker (86). British Sugar påpekade emeller- tid också att i många fall såldes industrisocker till priser under priserna i matrisen. James Budgett betonade i sitt skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar (87) att man aldrig ”såg den volym/prismatris som British Sugar visade som något annat än en vägledning till de priser British Sugar ville att deras säljare skulle försöka få ut. Informationen var inte hemlig (den stod till förfogande för de industrikunder som bad att få den). ” (88) I sitt skriftliga svar på det revide- rade meddelandet om invändningar, beskrev James Budgett (89) att det var ”underförstått att matrisen endast utgjorde en intern guide för British Sugars 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/17 försäljare som de kunde avvika från (efter att först ha inhämtat ledningens godkännande)” (90), vilket därmed gav en ”intern övervakningsmekanism” (an internal monitoring mechanism) (91). i samband med undersök- Tate & Lyle angav ningar (92) att de [British Sugar] visade ett papper som de sa visade hur de avsåg att förskjuta mark- nadspriset (. ) de visade detta för att det skulle vara till nytta för de andra så att vi skulle veta vad de avsåg att göra. ” (93) 43. 41. den tidpunkt Beträffande British Sugar har underrättat kommissionen om att matrisen inte gavs till kunder förutom vid de möten mellan parterna som granskas i detta förfa- rande (94). Dokumentet var därför inte tillgängligt för alla. Vad gäller händelsernas kronologiska ord- ning anger British Sugar att långt innan matrisen avslöjades för andra, hade företaget redan inlett förhandlingar och även slutit några större avtal om industrisocker. Enligt British Sugar kände dess konkurrenter redan till företagets aktiviteter på marknaden för industrisocker när matrisen avslö- jades. Matrisen bjöd inte på några överraskningar och minskade ingen ovisshet om British Sugars priser (95). då Tate & Lyle fick informationen i matrisen av Bri- tish Sugar, förklarade Tate & Lyle i samband med undersökningen (96) att ”i allmänhet” (in general) fick man informationen ”i ett tidigt skede” (at the early stages) av de årliga förhandlingarna med industrikunder, när ”vi kanske redan hade inlett förhandlingar med vissa, men kanske inte med andra. ” (97) Tate & Lyle vidhöll att om British Sugar inte hade tillhandahållit matrisen, hade man i viss utsträckning kunnat få de upplysningarna på marknaden, genom att prata med köpare (98). Vid samma tillfälle bekräftade Tate & Lyle (99) emeller- tid att den information som matrisen gav var användbar, genom att ange att ”det hade varit dumt att säga att vi inte hade användning av den, det hade vi (. ) om vi hade en hänvisning om deras avsikter kunde det kanske påverka vår inställning. Vi anpassar oss. ” (100) sina avsikter att höja priser. I ett skriftligt svar av den 15 januari 1991 (101) på frågor som kommis- sionen ställt beträffande industrisocker, angav Tate & Lyle att även om företaget aldrig fick utkast till listprisändringar av British Sugar, så ”antyddes ibland avsikter att ändra vissa eller samtliga listpriser så långt i förväg som nio måna- der. Notera dock att större delen av försäljningen av industrisocker inte sker till listpriser. ” (102) förhand, invändningar I fråga om kommissionens slutsats att Tate & Lyle i samband med undersökningarna den 27 maj 1994 hade bekräftat att informationen ökade viss- heten och meddelades på framhöll Tate & Lyle i sitt skriftliga svar på det reviderade följande (103): meddelandet om ”Inom industrisektorn är prislistor av mycket liten betydelse för de priser som enskilda kunder fak- tiskt betalar. Den information som BS gav var betydligt mer relevant för grossisterna och gav dem en utgångspunkt för deras egna priser. För TL var sådan information av litet värde i konkurrensen med BS om enskilda kunder. Den var snarare användbar därför att den gav en hänvisning om BS avsikter, och inte därför att den skulle ge någon visshet. ” (104) I fråga om det faktum att informatio- nen hävdade Tate & Lyle (105): ”Även om själva matrisen inte gavs till kunder, så var information i matrisen tillgänglig för kunderna samtidigt som TL tog emot den. Följaktligen hade TL redan börjat snappa upp upplysningarna på marknaden eller åtminstone skulle man ha fått informationen mycket snart därefter. TL fick därför inte information om BS framtida priser före dess kunder (se även punk- terna 152 och 160 i BS svar på det första meddel- andet om invändningar). ” (106) lämnades förhand, på 42. Dessutom finns det bevis för att British Sugar inte bara överlämnade prismatriser eller motsvarande upplysningar om industrisocker till Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett, utan att British Sugar också i god tid, innan detaljerade primatriser hade utarbetats, underrättade dessa företag om 44. Dessutom står det klart att under mötena om industrisocker angavs de skillnader som skulle bibehållas eller införas mellan de priser som togs ut av kunder som köpte stora respektive små kvanti- teter industrisocker. Tate & Lyle anger i sin skri- velse av den 16 juli 1990 till Office of Fair Trading (107), att British Sugar under mötena angav att ”[de] även önskade den höjning av prisnivån i Förenade kungariket från de låga nivåer priserna vid den tiden hade nått, och ville återinföra rimli- L 76/18 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 gare och mer logiska skillnader mellan priserna för kunder som köpte olika stora kvantiteter. ” (108) Det faktum att British Sugar lade fram sin prismat- ris vid åtminstone några av dessa möten, och att denna matris angav deras planerade minimipriser för kunder enligt storleken på deras inköp, innebar att skillnaderna oundvikligen togs upp vid dessa möten. British Sugar bekräftar detta. I samband med undersökningarna angav man (109) att ”vis- ningen av matrisen. var avsedd att få dem att förstå att ett visst förhållande mellan pris och kvantitet skulle bibehållas” (110), och i sitt svar på invändningar (111) det angav man att man vid sådana möten ”diskuterade prisskillnader vid köp av olika stora sockerkvanti- teter” (112). Detta bekräftades även i Tate & Lyles skrivelse till Office of Fair Trading av den 29 augusti 1990 (113), i vilket det anges att vid mötena om industrisocker ”diskuterades bland annat pris- ändringar, prisskillnader, leveransvillkor, kredit- villkor, problem med minskande volymer och, i vissa fall, situationen beträffande enskilda kun- der. ” (114) första meddelandet om 45. Napier Brown och James Budgett har låtit förstå att de, i egenskap av grossister, hade ett särskilt intresse av att återinföra och upprätthålla märk- bara prisskillnader för köp av större respektive mindre mängder industrisocker. Detta beror fram- för allt på det faktum att när det gällde industri- socker var det i första hand British Sugars kunder som köpte större kvantiteter, medan grossisternas stamkunder köpte mindre mängder. Napier Brown klargjorde i sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (115) att man genom mötena fick visshet om att British Sugar i fråga om priserna på industrisocker inte längre skulle behålla den ”orealistiskt ’platta’ struktur som hade utveck- lats under priskriget” (116) på grund av ”British Sugars sätt att drastiskt minska skillnaderna mellan de priser som togs ut av kunder som köpte stora kvantiteter (ofta British Sugars befintliga kunder) och kunder som köpte mindre kvantiteter, nämli- gen grossisternas stamkunder. ” (117) James Budgett förklarade i skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (118) att ”Budgett nyligen hade lidit, inte av den faktiska prisnivån för industrisocker, utan snarare av att British Sugar inte differentierade priserna i förhål- lande till kundernas storlek (. ) Ur Budgetts syn- vinkel var borttagandet av prisskillnaderna helt klart det grövsta inslaget i British Sugars illojala prissättning, och det som hade åsamkat Budgett väsentlig skada (. ) Ur Budgetts synvinkel gav mötena visshet om att engagemanget på lednings- nivå i British Sugar för att undvika sådan illojal prissättning som skadade grossisterna också styrdes av någon sorts intern mekanism som gällde den dagliga verksamheten för British Sugars försäl- jare”. (119) 2. 2. 2 Detaljsockerpriser 46. Vad gäller mötena om detaljsocker anmodades Tate & Lyle i samband med undersökningarna den 27 maj 1994 att kommentera påståendena om att British Sugar delade ut ett antal prislistor vid flera tillfällen innan de slutliga priserna blev allmänt tillgängliga och att British Sugar förvarnade Tate & Lyle inför höjningar av listpriserna. På frå- gan om vad företaget hade fått, vid vilken tidpunkt samt hur långt i förväg svarade en företrädare för Tate & Lyle följande (120):”Vanligtvis var det tre eller fyra veckor, tror jag, före prislistans officiella datum och det var faktiskt bara för att förmedla informationen, så att vi inte skulle vara helt ove- tande, och så att de [British Sugar] kunde försäkra sig om att vi skulle anpassa oss. Vi hade alltid anpassat oss och de utgick alltid i från att vi skulle göra det igen. Och det var bara för att de skulle kunna försäkra sig om att vi skulle anpassa oss den gången också. ” (121) Tate & Lyle bekräftade (122) att dess priser skulle ändras en kort tid därefter och ”i stort sett samma höjning per ton införas” (go the same in general) Tate & Lyle erkände också (123) att de upplys- ningar British Sugar lämnade utgjorde en ”säker- hetsfaktor” (safety factor). increase per tonne 47. framhöll Tate & Lyle I en kommentar till den försäkran och förhandsin- formation som British Sugar erbjöd i fråga om detaljsockerpriser, i sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (124) att ”TL endast fick BS prislistor vid tre tillfällen under perioden i fråga, varav den ena gången fem dagar och den andra gången två dagar innan prislistorna distribuerades officiellt till företagen i branschen. TL fick vid det tredje tillfäl- let en prislista fyra dagar efter det att den hade distribuerats officiellt inom branschen. BS hade alltid talat med sina kunder innan man talade med TL och torde framför allt ha antytt för kunderna två till tre veckor i förväg att priserna skulle 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/19 komma att höjas. TL fick därför inte någon hemlig information. Eventuell information som lämnades ”på förhand”, lämnades endast före det officiella datumet, men inte innan BS kunder fått vetskap om nya priser. ” (125) 48. Det finns dock bevis för att den information som British Sugar lämnade till Tate & Lyle om detalj- socker inte enbart omfattade prislistor. British Sugar förvarnade även Tate & Lyle i mycket god tid inför höjningar av detaljsockerpriserna, innan prislistorna hade tryckts. I ett skriftligt uttalande av den 12 december 1990 (126), vilket lämnats till kommissionen, angav chefen för den inhemska försäljningen av detaljsocker vid Tate & Lyle föl- jande beträffande detaljsocker: ”Sedan mitt första möte med BS i februari 1987 kan jag inte komma ihåg att någon prishöjning skulle ha genomförts utan att den antytts för mig minst 2 till 3 veckor innan prislistan distribuerades till de övriga företa- gen i branschen. ” (127) I samband med undersök- ningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994, bekräftade en företrädare för företaget (128) att ”antytts” innebar att British Sugar ”faktiskt nämnde med vilket belopp priserna skulle höjas” (would actually say the amount of the price inten- ded listings) och att detta gjordes med utgångs- punkt i en standardprislista. Vad beträffar detalj- socker ställde kommissionen också en fråga vid ett annat tillfälle under loppet av samma undersök- ning om de prislistor och den information som British Sugar lämnade på förhand, på vilken en företrädare för Tate & Lyle gav ett kort svar (129): ”Jag tror det brukade röra sig om tre eller fyra veckor före prishöjningens officiella datum”. (130) i dess skrivelse till Office of Fair Trading av den 16 juli 1990 (131), i vilken man anger att ”information mellan kunder och tillverkare är ofta inte tillförlit- lig och kan vara direkt vilseledande. Detta har i hög grad varit fallet på sockermarknaden under de senaste åren. ” (132) skrivelse angav Tate & Lyle även att uttalanden som görs av en konkurrent till en annan inte behöver vara tillför- litliga. Tate & Lyle bekräftade emellertid senare att man hade haft nytta av de upplysningar British Sugar lämnat (133). Den slusatsen kan även dras av det faktum att Tate & Lyle fortsatte att regelbun- det delta i mötena. I denna James Budgett framhöll i sitt svar på det första meddelandet om invändningar (134) att ”informa- tionskällor på marknaden gav mycket tillförlitliga och snabba upplysningar om allmänna prisnivåer, även om de kanske inte lämnade perfekt och omedelbar information om vilka priser enskilda kunder betalade (t. ex. kunde enskilda köpare ange felaktiga inköpspriser från tredje part). Den unika marknadsstrukturen var utmärkt för detta. ” (135) Företaget angav också (136) att ”infor- mationen om BS matris var korrekt och spreds snabbt via marknaden (framför allt via kunder) till åtminstone samtliga större aktörer. ” (137) Napier Brown är av samma åsikt som James Budgett (138). British Sugar anser också (139) att grossisterna kunde ha fått tag på uppgifterna på marknaden och att den information som lämnades enbart ”syftade till att ge grossisterna en viss grad av visshet. ” (140) lämpad 2. 2. 4 Fler beskrivningar av mötena 2. 2. 3 Tillgången till och värdet av informationen om sockerpriserna 50. I skrivelsen till Office of Fair Trading av den 29 augusti 1990 (141) förklarar Tate & Lyle mer om vad man kommer ihåg diskuterades vid mötena. 49. Vad gäller tillgången till och värdet av den infor- mation om sockerpriserna som British Sugar läm- nade ut vid mötena, konstaterar kommissionen att tekniskt sett är det alltid svårare och mer betung- ande att få brottstycken av information om en konkurrents prismässiga avsikter genom att tala med några av dennes potentiella kunder, än genom att få dessa upplysningar direkt och i sin helhet från konkurrenten själv på möten. Dessutom är det allmänt känt att andrahandsinformation från ett antal tredje parter (i detta fall British Sugars poten- tiella kunder) är mindre tillförlitlig och exakt än förstahandsinformation direkt från källan (i detta fall British Sugar). Detta bekräftas av Tate & Lyle ”2. Försäljningen av industrisocker (. ) Hr Smith minns att vid det första av dessa möten med de fyra företrädarna godtogs ett lägsta pris på runt 370 pund sterling per ton för industrisocker. Vid senare möten var det underförstått att detta minimipris höjdes i takt med den övergripande höjning av priserna som framgick av den ’matris’ som samman- ställdes av British Sugar och som angav mini- mipriser netto för vissa volymintervaller. Man diskute- L 76/20 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 Vid de första mötena var grossisterna närvarande. Ett av de klagomål som Napier Brown framförde gällde att British Sugar hade sänkt sina priser för detaljsocker och industrisocker. Kommissionen höll med om att detta utgjorde en överträdelse av artikel 86. Det ursprungliga syftet med mötena och med British Sugars bekräftelse av sådant som gros- sisterna (som även var kunder till British Sugar) ändå skulle ha fått höra på marknaden, var att försäkra grossisterna om att problemet inte skulle återkomma. Senare vid dessa möten meddelade British Sugar sina avsikter vad gällde prissättning. Mötena med Tate & Lyle började hållas i slutet av 1987 (147). British Sugars företrädare vid dessa möten meddelade vilka priser British Sugar skulle eftersträva under kommande kvartal. Såsom bruk- ligt i dylika situationer utarbetades en prismatris med utgångspunkt i olika kvantiteter som en vägledning för British Sugars egna försäljare — så att de skulle veta hur låga priser de kunde erbjuda utan att behöva tillstånd av ledningen. Både kun- der och konkurrenter kände till förekomsten av denna matris — det var till och med tal om att publicera den. Matrisen utarbetades i samband med British Sugars årliga planering och var ett av huvudinslagen i företagets vinstmix. Den utgjorde också ett medvetet försök att tillmötesgå Europe- iska kommissionens påpekande om att företaget borde ha en kostnadsrelaterad prisstruktur. Det måste därför betonas att det som meddelades de övriga företagen var innehållet i affärsmässiga beslut som British Sugar redan hade fattat. Inte vid något tillfälle träffades överenskommelser om vilka priser som skulle tas ut av enskilda kunder. Par- terna kom inte heller överens om vilka priser som skulle offereras. Informationen gällde främst vilka prishöjningar British Sugar tänkte tillämpa på olika kunder som köpte olika kvantiteter. Dessa upplys- ningar skulle emellertid också ha varit tillgängliga för var och en av British Sugars industrikunder samtidigt som de lämnades till Tate & Lyle och grossisterna. Även om det förekom diskussioner ändrade British Sugar aldrig sina beslut och följakt- ligen inte sin verksamhetsplan. Andra diskussioner gällde marknadsfrågor, såsom kundernas kreditvär- dighet. Tate & Lyle och grossisterna hade alltid möjlighet att fatta egna beslut om priser och gjorde det också. ” (148) rade bland annat prisändringar, prisskillnader, leveransvillkor, kreditvillkor, problem med minskande volymer och, i vissa fall, situatio- nen beträffande enskilda kunder. I början såg Tate & Lyle mötena som tillfällen att för- bättra relationerna mellan British Sugar och grossisterna. Under priskriget hade grossis- terna förlorat stora volymer i form av små- kunder och British Sugar började gradvis kunderna. lämna Tate & Lyle berördes inte av detta eftersom företaget aldrig hade haft särskilt många småkunder. de mindre tillbaka (. ) 3. Försäljningen av detaljsocker Mötena mellan de personer på British Sugar och Tate & Lyle som var ansvariga för mark- nadsföringen av detaljsocker, nämligen hr [struken affärshemlighet] respektive hr [stru- ken affärshemlighet], hölls i två olika slags situationer: För det första när British Sugar behövde underrätta Tate & Lyle om förestå- ende prishöjningar, och för det andra vid särskilda tillfällen då en av sockerproducen- terna ansåg sig ha skäl att misstänka att den andra försökte ta över dess kunder genom att erbjuda lägre priser. Vid prisändringsmöten brukade British Sugar överlämna sin prislista några dagar innan den publicerades och upp- lysa Tate & Lyle om vilken rabattsats man skulle erbjuda detaljhandelskedjorna för att säkerställa att vinstmarginalen på dessa kun- der inte minskades. Tate & Lyle fick emeller- tid inte veta något om exakt vilka priser som skulle gälla för enskilda kunder. ” (142) 51. I en skrivelse till Office of Fair Trading av den 7 augusti 1990 (143) kommenterade British Sugar Tate & Lyle skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (144) och beskrev sina egna minnen av mötena i fråga. Både Napier Brown och James Budgett stödjer denna skildring (145). ”Punkt 3 på sidan 4 i hr Shaws skrivelse (146) gäller försäljningen av industrisocker, och möten och kontakter mellan de två företagen och de större sockergrossisterna Napier Brown och Budgetts. I fråga om detaljsocker framhöll British Sugar i samma skrivelse av den 7 augusti 1990 att ”det har hänt att British Sugar meddelat Tate & Lyle 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/21 när höjningar av dess listpriser för detaljistkunder skulle genomföras. Återigen förefaller informa- tionsflödet ha varit helt och hållet ensidigt. Vi försäkrar att inget informationsutbyte har skett vad gäller specifika rabattsatser för enskilda kun- der. Oftast var de upplysningar om när prishöj- ningarna skulle genomföras som lämnades till kun- der allmänt kända inom branschen. Priserna höjs årligen med verkan från och med den 1 juli, för att återge förändringar i gemenskapens prisstruktur. Den 11 maj i år underrättade British Sugar sina kunder om de prishöjningar som skulle komma att gälla från och med den 1 juli. Tate & Lyle fick informationen den 9 maj. Om en enskild kund skulle fråga British Sugar om man avser att höja priserna under någon annan del av året, kommer kunden att informeras om British Sugars planer för tillfället och, om möjligt, hur stora eventuella pris- höjningar kommer att bli. ” (149) 2. 2. 5 Parternas uppfattning om marknadsläget under den relevanta perioden 52. Av ett antal andra dokument framgår parternas uppfattning av marknadsläget under den relevanta perioden. 53. I ett dokument kallat ”James Budgett & Son Limi- ted — Affärsstrategi 1987–1990” (James Bud- gett & Son Limited — Business strategy 1987–1990) (150) konstateras följande i det första avsnittet kallat ”Handel, distribution och förädling av socker” (Sugar Dealing, Distribution and Pro- cessing): ”Det är nu i British Sugars intresse att övergå till en högprisstrategi, eftersom volymen inte ökar och de behöver bygga upp sitt marknads- värde igen. För att uppnå detta behöver de, och försöker för närvarande, samarbeta med grossis- terna, eftersom en aggressiv marknadsföring av importerat socker kan omintetgöra deras ambitio- ner. Ordningen håller på att återställas på markna- den. Förhandlingar pågår om raffinaderiernas pro- visoner och vinstmarginalerna förbättras inom han- deln. ” (151) 54. I en marknadsrapport som lämnats till James Bud- getts styrelse inför ett styrelsemöte den 2 augusti 1990 (152) anges att ”enskilda diskussioner med British Sugar och Tate & Lyle nyligen tyder på att British Sugar kommer att eftersträva en prishöjning på minst 3–4 pund sterling per ton och att Tate & Lyle utan tvekan kommer att anpassa sig. ” (153) 55. 56. 57. I protokollet från ett möte mellan De Danske Sukkerfabrikkers direktör och ledningen för British Sugar den 26 juni 1987 (154) anges att ”TL och BSC håller på att förhandla för att försöka sam- ordna utvecklingen på marknaden, men BSC vill inte ta några risker. PJ (155) hävdar att TL alltid bryter sina avtal, medan BSC alltid håller fast vid sina minimipriser, inte beviljar specialrabatter under bordet, osv. ” (156) I ett internt memorandum på Tate & Lyle, som bl. a. riktar sig till försäljnings- och marknads- föringschefen för industrisocker (157) framhålls föl- jande: ”BS har tillkännagivit att deras slutliga förlust till följd av en femprocentig nedskärning av stödnivåerna skulle uppgå till i storleksordningen 9 miljoner pund sterling. De föreslår att vi meddelar företagen i branschen (industriföretagen) att pris- nivåerna, med verkan från och med januari 1990, måste höjas med 20 pund sterling per ton för att de skall kunna återfå en ställning som gör det möjligt för dem att bibehålla den nödvändiga nivån av investeringar- för framtiden!! De har naturligt- vis diskuterat detta med Ridgwell (158) som ringde upp mig för att säga detta. ” (159) 2. 2. 6 Gapet mellan de institutionella prishöjning- arna och British Sugars prishöjningar Slutligen fastställs att British Sugar under den rele- vanta perioden höjde priserna på såväl industri- socker som detaljsocker mer än de institutionella priserna höjdes, så att gapet mellan de institutio- nella priserna och British Sugars priser på markna- den ökade. Under förhöret konstaterade kommis- sionen att en jämförelse av kommissionens siffror för institutionella priser (dvs. interventionspriset plus lagringsavgiften, som tillsammans utgör det garanterade minimipriset för A- och B-socker (160) mellan januari 1986 och december 1990 med Bri- tish Sugars siffror (161) för de marknadspriser före- taget tillämpade på större kunder under samma tid visade att den högsta andel med vilken British Sugars priser översteg de institutionella priserna hade fördubblats mellan januari 1986 och decem- ber 1990. British Sugar invände inte mot kommis- sionens uträkningar och inte heller mot att gapet hade ökat så mycket som kommissionen angav. British Sugar ansåg dock att denna ökning var obetydlig och påpekade att företaget bara hade följt sin allmänt kända strategi, nämligen att för- söka få marknadspriserna att öka mer än de insti- tutionella priserna (162). L 76/22 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 G. PARALLELLT FÖRFARANDE VID OFFICE OF FAIR TRADING I FÖRENADE KUNGARIKET till detaljhandeln (detaljsocker) och en för socker för försäljning till industrikunder (industrisocker). 58. Vid Office of Fair Trading i Förenade kungariket (OFT) har ett parallellt förfarande mot British Sugar och Tate & Lyle om samma sak pågått sedan 1990. Det nämndes i punkt 2 att Tate & Lyle i juli och augusti 1990 skrev två skrivelser till OFT, i vilka företaget delvis medgav vissa omständigheter. Den 15 april 1991 lämnade Tate & Lyle och British Sugar ett memorandum till OFT som beskrev de överenskommelser som gällde mellan de två företagen under perioden 20 juni 1986 till 2 juli 1990 (163). I juni 1991 infördes detta memorandum i Register of Restrictive Tra- ding Agreements (registret över konkurensbegrän- sande handelsöverenskommelser). En tid efter det att kommissionen i juni 1992 hade utfärdat sitt första meddelande om invändningar i det pågående förfarandet, ansökte British Sugar till Restrictive Practices Court (ung. marknadsdomstolen i För- enade kungariket) om att få memorandumet bort- taget ur registret. British Sugars argument var för det första att memorandumet inte återgav överens- kommelserna mellan British Sugar och Tate & Lyle på ett riktigt sätt, och för det andra att även om beskriviningen var riktig avslöjade den inte något konkurrensbegränsande avtal. Tate & Lyle gjorde ingen ansökan. I en dom av den 21 augusti 1996 avfärdade Restrictive Practices Court båda British Sugars argument. Domstolen beslutade att memor- andumet återgav överenskommelserna på ett riktigt sätt och avslöjade förekomsten av ett konkurrens- begränsande avtal mellan British Sugar och Tate & Lyle under perioden 20 juni 1986 till 2 juli 1990. British Sugar överklagade inte domen inom den tid som fastställts, varför denna blev slutgiltig. Den 10 december 1996 åtog sig British Sugar och Tate & Lyle gentemot Restrictive Practices Court att inte tillämpa konkurrensbegränsande prisöve- renskommelser, att inte träffa liknande överen- skommelser i framtiden och att inte verkställa andra avtal som skulle kunna registreras, men vars innehåll inte anmälts till OFT i tid. Åtagandena gäller båda fullständiga verksam- het (164). företagens III. RÄTTSLIG BEDÖMNING A. DEFINITION AV DEN RELEVANTA MARKNADEN 1. Den relevanta produktmarknaden 59. Den relevanta produktmarknaden är vitt strö- socker. Denna marknad är indelad i två under- marknader, nämligen en för socker för försäljning 60. Specialsocker och flytande socker används inte för samma ändamål som vitt strösocker och uppfyller inte samma krav. Dessa sorter ingår inte i den relevanta produktmarknaden, eftersom de ur kun- dens synvinkel inte är utbytbara med vitt strö- socker. Industriellt framställda sockersubstitut som sacka- rin, cyklamat eller aspartam konkurrerar bara med naturligt socker inom några få användningsområ- den, såsom dietprodukter, och ingår därför inte i samma relevanta produktmarknad som vitt strö- socker (165). 2. Den relevanta geografiska marknaden för den gemensamma Enligt ordningen för marknaden för socker inom ramen jordbrukspoliti- ken (166) får var och en av medlemsstaterna en fastställd sockerkvot. Dessa nationella sockerkvo- ter fördelas sedan på de företag som förädlar sockerbetor i respektive medlemsstat. Alltsedan den relevanta perioden har British Sugar varit det enda företag som i Förenade förädlat sockerbetor kungariket och företaget har haft hela Förenade kungarikets kvot av A- och B-socker (167). EG- domstolen har erkänt att den gemensamma organi- sationen av marknaden för socker har stor inver- kan på produktionen och försäljningen av socker i gemenskapen och att den bidrar till att befästa en uppdelning i nationella marknader: ”Det råder inget tvivel om att det ovannämnda systemet med nationella kvoter medförde en minskning av de kvantiteter som producenterna kunde sälja på den gemensamma marknaden, efter- som det förhindrade att produktionen gradvis flyt- tades till områden som lämpade sig särskilt väl för sockerbetsodling och dessutom förhindrade att produktionen ökade i någon större utsträck- ning. ” (168) ”Denna begränsning tillsammans med de relativt höga transportkostnaderna kan väntas ha en icke oväsentlig inverkan på ett av de nödvändiga insla- gen i konkurrens, nämligen utbudet, och följaktli- gen på volymen och handeln mellan medlemssta- ter. ” (169) ”Oavsett vilken kritik som kan framföras mot ett system som är avsett att befästa en uppdelning i nationella marknader med hjälp av nationella kvo- ter, vars effekter granskas senare, kvarstår det faktum att ett konkurrensutsatt restområde fortfa- rande finns kvar och omfattas av konkurrensreg- lerna. ” (170) 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/23 61. British Sugar och Tate & Lyle raffinerar samman- lagt tillräckligt mycket socker i Förenade kungari- ket för att täcka nästan hela den inhemska efter- frågan på alla olika sorters socker. skulle eventuellt begära en hög premie för att exportera stora mängder socker till Storbritan- nien, av rädsla för att de brittiska producen- terna svarar med att själva exportera (175). 62. Emellertid importeras socker till Förenade kungari- ket, eftersom kunderna vill ha en ytterligare lever- antör utanför Förenade kungariket för att undvika avbrott i leveranserna och framför allt för att skydda sig mot risken för att det uppstår socker- brist, vilket hände under säsongen 1974/75, samt för att de två producenterna i Förenade kungariket skall få ytterligare konkurrens (171). Dessutom importerar grossisterna socker när vill- koren är gynnsamma. Största delen av sockerim- porten till Förenade kungariket från andra med- lemsstater har alltid utgjorts av vitt strösocker. 63. Under de senaste åren har importen från andra EG-medlemsstater till Förenade kungariket utgjort ungefär 4–10 % av den totala sockerkonsumtionen i landet. Andelen förefaller i stor utsträckning återspegla en strukturell begränsning av importen, och kan inte väntas öka (172). Detta beror huvud- sakligen på att den brittiska sockermarknaden har vissa egenskaper som gör att den skiljer sig från angränsande marknader: i) På grund av det naturliga hinder som Engel- ska kanalen utgör, och som orsakar ytterligare transportkostnader, kan brittiska sockerpro- ducenter ta ut ett högre pris än sockerprodu- center på kontinenten. De brittiska priserna motsvarar oftast British Sugars priser. Det har fastställts att British Sugar under den rele- vanta perioden (173) försökte sätta sina priser nära det tak vid vilket man väntade sig att importen till den inhemska marknaden skulle bli omfattande och därmed hota företagets möjligheter att sälja hela sin A/B-sockerkvot på den marknaden. ii) Om de kunder som kräver stora, täta och snabba leveranser på beställning skulle försör- jas via import, skulle lager för det importerade sockret behöva byggas och drivas i Storbritan- nien. Det skulle medföra extra kostnader. 64. Den enda del av Förenade kungariket där förhål- landena är annorlunda är Nordirland, som inte ingår i den relevanta geografiska marknaden i detta ärende (176). levererar Både Tate & Lyle och British Sugar socker i Nordirland, men ingen av dem har raffina- derier i Nordirland och inget socker framställs där. På grund av transportkostnaderna importeras det mesta från Republiken Irland av Irish Sugar, som har 60–70 % av sockermarknaden i Nordirland. British Sugar och Tate & Lyle levererar återstoden av Nordirlands sockerbehov. Båda företagen till- lämpar ett fast pristillägg för de ytterligare kostna- derna för sjötransporten till Nordirland (177). 65. Kommissionen drar därför slutsatsen att den rele- vanta marknaden i detta ärende är den för vitt strösocker avsett för såväl detaljhandeln som indu- strin i Storbritannien, som är en väsentlig del av den gemensamma marknaden. Av den information som står till kommissionens förfogande framgår att British Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett tillsammans stod för över 90 % av marknaden för industrisocker i Storbritannien under den relevanta perioden. Bri- tish Sugar och Tate & Lyle hade tillsammans en andel på ungefär 89 % av marknaden för detalj- socker i Storbritannien. Mot denna bakgrund anser kommissionen att båda marknaderna var starkt oligopolistiska. B. AVTAL OCH/ELLER SAMORDNADE FÖRFARANDEN MELLAN FÖRETAG SOM HAR TILL SYFTE ELLER RESULTAT ATT MÄRKBART BEGRÄNSA KONKURRENSEN 1. Kommissionens bedömning 1. 1 Avtal och/eller samordnade förfaranden mellan företag iii) För att säkerställa en väsentlig import skulle priset i Storbritannien behöva vara högre än på kontinenten, vilket MMC påpekade i sin andra rapport (174). Potentiella exportörer 66. Det framgår av rättspraxis från Europeiska gemen- skapernas domstol och förstainstansrätten att ett sådant avtal som avses i artikel 85. 1 kan anses L 76/24 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 föreligga när parterna har kommit överens, även om det bara är i stora drag, om grundprinciperna för hur de gemensamt skall agera, eller avstå från att agera, på marknaden. Det kan gälla gemensamt beslutsfattande och engagemang för en gemensam ordning. Det räcker att de berörda företagen har gett uttryck för sina avsikter att gemensamt agera på ett visst sätt på marknaden (178). Avtalet måste inte ingås formellt eller skriftligen och det behöver inte innehålla bestämmelser om konkreta sanktio- ner eller tillämpningsåtgärder. inte ifrån företagen rätten att på ett intelligent sätt anpassa sig till konkurrenternas dåvarande eller förväntade beteende, men det förbjöd helt och hållet alla sådana direkta eller indirekta kontakter mellan dem som hade till syfte eller resultat att antingen påverka en potentiell eller befintlig kon- kurrents beteende på marknaden, eller att för en sådan konkurrent avslöja på vilket sätt de själva hade beslutat att uppträda eller planerade att upp- träda på marknaden. 67. För att ett sådant samordnat förfarande som avses i artikel 85. 1 skall föreligga, å andra sidan, krävs inte att deltagarna har kommit överens om exakt vad var och en skall eller inte skall göra på marknaden. Syftet med att inte bara inbegripa begreppet avtal i EG-fördraget, utan även begrep- pet samordnat förfarande, var att förhindra att företag undgår förbudet i artikel 85. 1 genom att tillämpa en form av samordning, som utan att ha nått det skede då ett egentligt avtal enligt beskriv- ningen ovan har ingåtts, medvetet ersätter den fria konkurrensens risker med inbördes praktiskt sam- arbete (179). I punkterna 65–67 i domen i målet ICI mot kommissionen (180), anförde domstolen att ett samordnat förfarande bl. a. kan vara resultatet av en samordning mellan parterna. Även om ett paral- lellt uppträdande inte i sig kan likställas med ett samordnat förfarande, kan det dock utgöra ett starkt indicium för detta, då det, med hänsyn till varornas beskaffenhet, företagens storlek och antal samt omfattningen av marknaden i fråga, leder till konkurrensvillkor som inte överensstämmer med de normala villkoren för marknaden i fråga. Dom- stolen menade att detta särskilt är fallet då det parallella uppträdandet kan göra det möjligt för parterna att försöka uppnå prisstabilitet på en annan nivå än den som skulle ha uppstått genom konkurrens och befästa den marknadsställning som uppnåtts till skada för en verkligt fri rörlighet för varor inom den gemensamma marknaden och för konsumenternas frihet att välja leverantörer. 68. I sin dom av den 16 december 1975 (185) anförde domstolen att det kriterium för samordning och samarbete som fastställs i dess rättspraxis och enligt vilket det inte på något sätt krävs att en egentlig plan utarbetats, måste ses mot bakgrund av den princip som ligger till grund för konkur- rensreglerna i EG-fördraget, nämligen att varje ekonomisk aktör själv måste fastställa den affärs- strategi som denne avser att följa på den gemen- samma marknaden. Detta krav på oberoende tog 69. 70. Ett beteende kan följaktligen anses utgöra ett sam- ordnat förfarande enligt artikel 85. 1 även om par- terna inte på förhand har kommit överens om eller beslutat hur var och en skall uppträda på markna- den, utan enbart medvetet antar eller handlar enligt ett hemligt arrangemang som uppmuntrar eller underlättar samordningen av deras affärsmässiga beteende. Förstainstansrätten har i olika domar (182) klargjort att kommissionen inte behöver karakterisera en överträdelse som antingen ett avtal eller ett sam- ordnat förfarande, eller dela upp den i olika över- trädelser. Detta gäller särskilt långvariga och kom- plexa överträdelser. Det kan hända att det inte ens är möjligt eller realistiskt att göra sådana åtskillna- der, eftersom överträdelsen i sin helhet kan uppvisa egenskaper som finns hos båda slagen av förbjudet beteende. Samtidigt kan det vara mer korrekt att beskriva enskilda uttryck för överträdelsen som den ena sortens överträdelse snarare än den andra. Det skulle framför allt vara onaturligt att dela in ett varaktigt beteende med ett enda övergripande syfte i flera olika överträdelser. I sina domar god- kände förstainstansrätten därför kommissionens beskrivning av den enda överträdelsen som dels ett avtal, dels ett samordnat förfarande. Den angav vidare att detta inte skulle förstås som att det därmed samtidigt och kumulativt skall bevisas att vart och ett av de faktiska inslagen i det varaktiga beteendet har de kännetecken som är en förutsätt- ning för att det skall föreligga både ett avtal och ett samordnat förfarande, utan snarare som att det gäller en komplex helhet som omfattar ett antal faktiska inslag, varav några sedda var för sig skulle kunna klassificeras som avtal, medan andra skulle kunna anses utgöra samordnade förfaranden. 71. Kommissionen anser att de sakförhållanden som beskrivs ovan tyder på en långvarig och komplex överträdelse (183), i vilken British Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett deltog och perioden vilken relevanta under den 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/25 omfattade inslag som sedda var för sig skulle kunna betecknas antingen som avtal eller som samordnade förfaranden. Även om man inte god- tar att vissa, eller ens några, av dessa inslag skulle kunna anses utgöra avtal (184), skulle alla de inslag i den komplexa överträdelsen som inte utgör avtal åtminstone ingå i kategorin samordnade förfaran- den (185). Det skulle emellertid vara onaturligt att dela in detta långvariga och komplexa beteende i olika överträdelser, eftersom det var ett varaktigt gemensamt arrangemang som sett som en helhet hade ett enda syfte, vilket närmare beskrivs i skälen 72–76. I samband med denna bedömning enligt artikel 85. 1 betecknas beteendet därför som ett avtal och/eller samordnat förfarande. den kritiska punkten, där det fortfarande var lön- samt och därför möjligt för dem att konkurrera. Dessutom, vilket framgick ovan (186), var grossis- terna Napier Brown och James Budgett alltid sär- skilt intresserade av prisskillnaderna mellan olika industrisockervolymer enligt matrisen. Slutligen hade British Sugar och Tate & Lyle det ytterligare skälet att vilja ha med Napier Brown och James Budgett i samverkan därför att grossisterna, genom att de sedan länge haft förbindelser med sockerpro- ducenterna på kontinenten, skulle ha kunnat importera socker och därmed ha satt käppar i hjulen för British Sugars och Tate & Lyles gemen- samma strategi för att höja priserna på vitt strö- socker i Storbritannien. 1. 2 Syfte med eller resultat av att märkbart begränsa konkurrensen 73. 1. 2. 1 Samordnade priser 72. Den 20 juni 1986 kom British Sugar och Tate & Lyle överens om att höja prisnivån för vitt strösocker i Storbritannien och om att avstå från att öka sina marknadsandelar genom att sänka priserna. Även om British Sugar i egenskap av prisledare låg bakom beslutet att upphöra med priskriget och anta en ny prispolitik, fattades beslutet i samförstånd med Tate & Lyle. På ovan- nämnda möte försäkrade Tate & Lyle British Sugar om att företaget skulle följa samma prispolitik. Napier Brown och James Budgett underrättades om den nya prispolitiken vid ett senare möte, efter den 20 juni 1986. Bevisen för parternas samverkan utgörs dels av det faktum att samtliga fyra parter systematiskt var närvarande vid de möten som regelbundet hölls under längre tid efter mötet den 20 juni 1986, dels av att samtliga fyra parter vid dessa möten utbytte information om industrisock- erpriser och att British Sugar och Tate & Lyle utbytte information om detaljsockerpriser. Detta gav deltagarna den nödvändiga vissheten om att de kände till varandras avsikter i fråga om framtida prissättning, och även om de kanske inte underrät- tade varandra om sina exakta priser, kunde de åtminstone lita på att de skulle fortsätta att gemen- samt eftersträva högre priser. Denna ömsesidiga försäkran låg i samtliga deltagares intresse, särskilt – doch inte enbart – i fråga om prisnivån över Parternas beteende bör ses som ett avtal och/eller samordnat förfarande, som har till syfte att begränsa konkurrensen genom en samordning av prispolitiken på marknaden för industrisocker i Storbritannien vad gäller samtliga fyra parter, och på marknaden för detaljsocker i Storbritannien vad gäller British Sugar och Tate & Lyle. Framför allt var syftet med avtalet och/eller det samordnade förfarandet att höja priserna på industrisocker och detaljsocker i Storbritannien genom en samordnad prispolitik, och att avstå från aggressiva prissänk- ningar i syfte att vinna marknadsandelar. Vad gäller industrisocker var syftet med avtalet och/eller det samordnade förfarandet dessutom att föra en samordnad politik beträffande de prisskillnader som skulle återinföras och bibehållas mellan stora kunder och mindre kunder. Sammanfattningsvis var syftet med parternas samverkan att begränsa priskonkurrensen på marknaderna för industri- socker och detaljsocker i Storbritannien. Dessa marknader kännetecknades redan av en tendens till minskande konkurrens på grund av koncentratio- nen på marknaden och de höga inträdeshindren. 74. Det faktum att Tate & Lyle, James Budgett och Napier Brown under den relevanta perioden anpas- sade sina priser till British Sugars, minskar inte betydelsen av det faktum att deras beteende ledde till en konkurrensbegränsande samordning av pri- serna. Detta framgår vid en närmare granskning av de återkommande mötenas funktion och av det utrymme för konkurrens som trots allt finns även på en marknad som kännetecknas av prisledar- skap. Mötena gav samtliga fyra parter i fråga om industrisocker, och British Sugar och Tate & Lyle även i fråga om detaljsocker, visshet om att kon- kurrenterna tänkte fortsätta att tillämpa en hög- prisstrategi. Därför kunde vart och ett av de före- L 76/26 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 tag som deltog i mötena (inbegripet British Sugar) agera på ett annat sätt än om de hade varit tvungna att förlita sig på sin egen uppfattning av marknaden. Vart och ett av företagen kunde bedöma marknadsläget, och dess framtida utveck- ling, med större säkerhet än de annars skulle ha kunnat. Det faktum att de alla (inbegripet British Sugar) vid mötena kunde förvissa sig om att de övriga företagen också kände till British Sugars prisstrategi, och dessutom om att samtliga tre ”medlöpare” även i framtiden avsåg att ligga nära British Sugars strategi, innebar att de alla (inbegri- pet British Sugar) kunde genomföra prishöjningar, väl medvetna om att de andra inte – avsiktligt eller kanske på grund av bristande information eller feltolkning av de signaler beträffande British Sugars prispolitik som kunde uppfattas på markna- den genom att bara övervaka den – skulle fortsätta med lägre priser, börja bjuda under konkurrenter- nas priser eller inte följa British Sugars priser lika nära som tidigare (187). Vitt strösocker är en homo- gen produkt och priset är därför helt klart den viktigaste konkurrensfaktorn. Kunderna är mycket priskänsliga och byter leverantör redan vid små prisskillnader. Osäkerhet om konkurrenternas pri- spolitik kan därför väntas öka konkurrensen, genom att leda till att de olika sockerföretagen sätter allt lägre priser. Då mötena i så stor utsträckning undanröjde denna osäkerhet, hade parterna det konkurrensbegränsande syftet att begränsa priskonkurrensen mellan sig. Trots att British Sugar var prisledare var sådan priskonkur- rens möjlig, framför allt – men inte enbart – på de prisnivåer som låg över den kritiska punkten, efter- som det där fortfarande var lönsamt och därför möjligt för samtliga fyra parter att konkurrera. 75. Med stöd av domstolens rättspraxis (188) anser kommissionen att det, när det väl har fastställts att parterna hade ett konkurrensbegränsande syfte med sitt beteende, inte längre är nödvändigt att beakta de eventuella verkningarna av avtalet och/ eller det samordnade förfarandet. 76. Deltagandet i avtalet och/eller det samordnade för- farandet inleddes för British Sugars och Tate & Ly- les del i och med deras första bilaterala möte den 20 juni 1986, och för Napier Browns och James Budgetts del i och med det första fyrpartsmötet i slutet av 1986. Alla fyra parterna slutade delta i avtalet och/eller det samordnade förfarandet den 2 juli 1990, när styrelseordföranden och verkstäl- lande direktören i Tate & Lyle gav order om att samtliga kontakter med konkurrenter av det slag i detta förfarande skulle upp- som granskas höra (189). Den förteckning som Tate & Lyle till- handahöll (190) visar att såväl mötena om industri- socker som de om detaljsocker hölls regelbundet med en till tre månaders mellanrum under hela den relevanta perioden. Eftersom det sista bilaterala mötet om detaljsocker hölls den 9 maj 1990, och det sista fyrpartsmötet om industrisocker hölls den 13 juni 1990, har kommissionen ingen anledning att tro att någon av de fyra parterna slutade delta i avtalet och/eller det samordnade förfarandet före de 2 juli 1990. 1. 2. 2 Märkbara konkurrensbegränsningar 77. Med tanke på de berörda företagens marknadsan- delar, och särskilt på det faktum att de fyra företagen tillsammans under den relevanta perio- den representerade nästan hela marknaden för vitt strösocker i Storbritannien, var de konkurrensbe- gränsningar som deras avtal och/eller samordnade förfarande syftade till märkbara. 1. 3 Slutsats 78. Sammanfattningsvis gör de sakförhållanden som beskrivits ovan det möjligt att fastställa att det förelåg ett avtal och/eller samordnat förfarande som hade till syfte att begränsa konkurrensen på det sätt som avses i artikel 85. 1, eftersom det innebar att samtliga fyra parter samordnade sina priser på marknaden för industrisocker i Storbrit- annien, samt att British Sugar och Tate & Lyle även samordnade sina priser på marknaden för detaljsocker i Storbritannien. 2. Parternas argument och kommissionens svar 2. 1 Inget avtal, inget samordnat förfarande, British Sugars prisledarskap 2. 1. 1 British Sugars argument 79. British Sugar hävdar att det inte kan ha haft någon märkbar inverkan på företagens beteende att Bri- 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/27 Sugar sammankallade tish ett möte med Tate & Lyle den 20 juni 1986 och senare även träffade Napier Brown och James Budgett för att meddela att priskriget var över och för att försäkra dem om att man inte avsåg att på nytt inleda någon aggressiv lågpris-strategi, utan snarare att höja priserna. British Sugar hade redan beslutat sig för att avsluta priskriget. Eftersom Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett vanligtvis anpas- sade sig, hade de inget annat val än att anpassa sig även till detta, och det skulle de ha gjort oavsett om de fått kännedom om British Sugars avsikter direkt, på marknaden eller via pressen. British Sugar hävdar (191) därför att det var överflödigt och irrelevant att de andra företagen samtyckte till British Sugars ensidiga beslut, och att det därför inte rörde sig om ett avtal på det sätt som avses i artikel 85. 1. bevis för att parternas beteende haft en inverkan på marknaden och klassificerade det som förekom- mit som ett ”avtal”. British Sugar påstår att första- instansrätten fastställde att det inte framgick av gemenskapens konkurrensregler huruvida ett sam- ordnat förfarande kunde föreligga utan att ha några verkningar, men av det faktum att förstain- stansrätten sedan gick vidare och analyserade de verkningar som resulterat i det målet drar British Sugar slutsatsen att det är nödvändigt att identi- fiera en konkurrensbegränsande verkan. 2. 1. 2 Tate & Lyles argument 80. 81. I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar (192) citerar British Sugar Tate & Ly- les bekräftelse av att British Sugar fastställde sina prisändringar ensidigt och att det inte vid något tillfälle under den relevanta perioden förelåg något avtal över huvudtaget. British Sugar godtar att det juridiska begreppet ”avtal” måste tolkas på ett flexibelt sätt, men betonar att det måste finnas bevis på samförstånd om gemensamt framtida beteende. Enligt British Sugar pekar alla bevis på att parterna inte kommit överens om att bete sig på ett särskilt sätt. Dessutom framhåller British Sugar vad gäller klassificeringen av ett arrange- mang, att skillnaden mellan avtal och samordnat förfarande blir irrelevant först när det finns bevis för att båda har förekommit. 82. I sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (195) hävdar Tate & Lyle att det inte krävdes någon överenskommelse eller samar- betsstrategi i fråga om priser, eftersom British Sugar var så dominerande att företaget ensamt kunde sätta priser som Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett var tvungna att anpassa sig till. Tate & Lyle menar också att British Sugar aldrig behövde försäkra sig om en fortsatt högprisstra- tegi, eftersom det var de som ensamma fastställde priserna. Den ”säkerhet” och ”visshet” om att Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett skulle anpassa sig till British Sugars priser hade varit, och var fortfarande, en följd av sockermark- nadens egenskaper i Förenade kungariket och berodde på ordningen för marknaden för socker inom gemenskapen och inte på att parterna deltog i mötena. British Sugar fortsätter enligt samma linje och argumenterar (193) att det inte heller förekommit något samordnat förfarande, eftersom kommissio- nen inte kan visa att mötena påverkat marknaden. Enligt British Sugar är den jämförelse med förstain- stansrättens dom i målet Rhône-Poulenc mot kom- missionen (194) som kommissionen gör i sitt revide- rade meddelande om invändningar både orättvis och skadlig. Enligt British Sugar följde förstain- stansrätten inte kommissionens teori, enligt vilken ett samordnat förfarande föreligger så snart ett samordnat handlande har till syfte att begränsa företagens inbördes oberoende, även om ingen egentlig påverkan på marknaden har kunnat fast- ställas. British Sugar menar att förstainstansrätten i det målet fattade sitt beslut på grundval av rikliga 83. Dessa uttalanden överensstämmer inte med Tate & Lyles svar på det första meddelandet om invändningar, i vilket företaget erkände (196) att ”kontakterna ledde till ett arrangemang som, i den mån dess påverkan på handeln mellan medlemssta- terna var märkbar, omfattades av förbudet i artikel 85. ” (197) I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar fortsätter Tate & Lyle dessutom att erkänna (198) att ”man deltog i arrangemang som, i den mån deras påverkan på handeln mellan stater var märkbar, utgjorde en överträdelse av artikel 85. 1. Under sådana omständigheter och med hänsyn till att omfattningen av anklagelserna i invändningar begränsats, är meddelandet om i väsentlig T & L och kommissionen överens utsträckning. ” (199) Även om Tate & Lyle hävdar att man skulle ha följt British Sugar i en prishöj- ning när de beslutade att avsluta priskriget, oavsett om man informerats direkt om detta faktum av L 76/28 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 British Sugar, godtar Tate & Lyle (200) att ”de kon- takter som ägde rum kan ha lett till att priskriget upphörde tidigare, men de kan inte ha påverkat slutresultatet. ” (201) Tate & Lyle erkänner att ar- rangemangen i fråga hade konkurrensbegränsande verkningar, men menar att dessa verkningar var ”minimala” (minimal) (202) eller ”mycket begrän- sade” (very limited) (203). 2. 1. 3 Napier Browns argument 84. Napier Brown anger i sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (204) att en ”samordning” av prispolitiken, som innebar ett samförstånd mellan olika leverantörer, var me- ningslös i de fall då politiken dikterades av en dominerande leverantör som alla övriga leverantö- rer var tvungna att anpassa sig till. 2. 1. 4 James Budgetts argument 85. James Budgett påpekade i sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (205) att bortsett från att företaget av marknadsskäl var tvunget att bibehålla en del av den olönsamma agentverksamheten, var Budgetts resultat vad gäller den verksamhet som bedrevs i eget namn också i stor utsträckning beroende av de två raffinade- rierna i Förenade kungariket (British Sugar, fram- för allt, och Tate & Lyle). Deras inställning kunde i praktiken avgöra lönsamheten för Budgetts verk- samhet i eget namn. Dessutom kritiserar Bud- gett (206) det faktum att kommissionen felaktigt antog att alla arrangemang eller samförstånd mel- lan British Sugar och Tate & Lyle ”utökades” (ex- tended) till att omfatta Napier Brown och James Budgett. 2. 1. 5 Kommissionens svar a) B r i t i s h S u g a r s p r i s l e d a r s k a p kvar för konkurrens från de övriga tre företagen. Å ena sidan verkar parterna mena att det inte fanns något sådant utrymme, när de betonar att de andra tre företagen på grund av British Sugars styrka på dessa marknader inte behövde samordna sin pris- politik med det företagets, eftersom de inte hade någon annan möjlighet än att anpassa sig till British Sugars prisändringar. Detta står i skarp kontrast till samtliga parters bekräftelser, återgivna i deras skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar (207), att det fanns utrymme för konkurrens mellan dem alla fyra och att de faktiskt också konkurrerade. Eftersom vitt strö- socker är en homogen handelsvara, består konkur- rensen på såväl industrimarknaden som marknaden för försäljning till detaljhandeln i första hand av priskonkurrens. Framför allt Tate & Lyle, med en andel på ca 38–40 % av marknaden för vitt strö- socker i Förenade kungariket under den relevanta perioden, var en stark konkurrent till British Sugar, som hade en marknadsandel på ca 51–54 % av den marknaden under den tiden. Även om Tate & Lyle hade en nackdel vad gäller marginalen jämfört med British Sugar, och även om det är riktigt att Napier Brown och James Budgett var beroende av de två producenterna i Förenade kungariket (British Sugar och Tate & Lyle) för en stor del av sina inköp, är det inte korrekt att påstå att dessa företag under den relevanta perioden inte hade någon möjlighet att konkurrera med British Sugar och med varandra vad gäller de relevanta produkterna. Tate & Lyles beteende under priskri- get då företaget försökte konkurrera med British Sugar i fråga om ett flertal kunder är ett tydligt exempel på detta, liksom British Sugars egna bevis på att man försökt överta Tate & Lyles detaljist- kunder. Samma sak gäller grossisternas uprrepade ansträngningar att importera billigt vitt strösocker och, slutligen, den möjlighet de hade att köpa socker i bulk från de två producenterna i Förenade kungariket och sedan sälja detta vidare i mindre kvantiteter och till högre priser inom ramen för deras verksamhet i eget namn. Framför allt har parterna inte visat att det, om British Sugar hade höjt priserna på vitt strösocker på den brittiska marknaden, inte hade funnits något utrymme för de andra tre parterna att tillämpa lägre höjningar eller att inte höja priserna alls. Detta torde åtmin- stone ha varit möjligt på prisnivån över den kri- tiska punkten (208). 86. Vad gäller British Sugars prisledarskap lägger kom- missionen märke till flera inkonsekvenser i parter- nas argumentation. Det väsentliga är huruvida Bri- tish Sugars prisledarskap på marknaderna för indu- strisocker och detaljsocker i Storbritannien under den relevanta perioden lämnade något utrymme 87. Dessutom är det inte ovanligt att det finns en prisledare på en starkt oligopolistisk marknad, på grund av att det när det endast finns få konkurren- ter är lättare för var och en av dem – om man 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/29 jämför med en marknad där det inte råder oligopol – att i efterhand via marknaden uppfatta vad de andra har gjort. Förekomsten av ett oligopol, där konkurrensen av strukturella skäl brukar vara något begränsad, tillåter dock inte företag att gå längre och på förhank aktivt samordna fin fram- tida prispolitik. Tvärtom är förekomsten av osä- kerhet kring företagens prissättning det som huvudsakligen stimulerar konkurrensen på mark- nader av det slaget. Domstolen klargjorde i målet Hoffmann-La Roche (209) att kommissionen måste vara särskilt vaksam beträffande marknader där konkurrensen redan är begränsad, för att säker- ställa att den konkurrens som ändå finns inte begränsas. alternativa synsätt, genom att det klargjorts att den komplexa överträdelsen som helhet åtminstone kan anses utgöra ett samordnat förfarande. Utan att detta resonemang påverkas är kommissionen villig att i det följande (213) ge ett exempel på ett inslag som enligt kommissionen kan anses utgöra ett avtal. Kommissionen håller inte heller med om påståendet att de inslag i den komplexa överträdel- sen som inte kan beskrivas som avtal inte heller kan anses utgöra samordnade förfaranden eftersom det inte har visats att de har påverkat marknaden i tillräcklig utsträckning. Slutligen påminner kom- missionen om att den, om en komplex överträdelse har pågått under längre tid, inte är skyldig att dela upp ett varaktigt beteende, som liksom i det här ärendet haft ett enda konkurrensbegränsande syfte, i flera avskilda överträdelser (214). 88. På grundval av det som anförts ovan drar kommis- sionen slutsatsen att British Sugars prisledarskap på marknaderna för industrisocker och detalj- socker i Storbritannien inte uteslöt priskonkurrens mellan de fyra parterna under den relevanta perio- den (210). Eftersom det fanns utrymme för priskonkurrens, skulle denna faktiska eller potentiella priskonkur- rens ha kunnat begränsas av ett avtal och/eller samordnat förfarande mellan parterna. aa) Mötenas betydelse b) A v t a l o c h / e l l e r s a m o r d n a t f ö r f a r a n d e 89. Nästa fråga gäller huruvida det faktiskt förelåg ett avtal och/eller ett samordnat förfarande. Kommis- sionen kan i första hand bemöta parternas argu- ment, genom att hänvisa till det som redan anförts ovan i fråga om klassificeringen av långvariga och komplexa överträdelser (211) och i fråga om inne- hållet i avtalet och/eller det samordnade förfaran- det i detta ärende (212). En jämförelse av vad kom- missionen menar och vad parterna uttryckligen anger, eller inte anger eftersom det inte är tvistigt, visar att det råder enighet om begreppen avtal och samordnat förfarande. Vad gäller British Sugars åsik att det i det här ärendet inte finns några bevis för att parterna kommit överens om sitt framtida beteende på marknaden, och att inget inslag i den komplexa överträdelsen därför kan beskrivas som ett avtal, betonar kommissionen först och främst att även om detta påstående vore riktigt, skulle samtliga i den komplexa överträdelsen åtminstone utgöra samordnade förfaranden. När överträdelsen bedömts utgöra ett avtal och/eller samordnat förfarande, har hänsyn tagits till detta inslag 90. Enligt parterna kan det inte ha förelegat något avtal och/eller samordnat förfarande beträffande priserna på vitt strösocker, eftersom British Sugar vid mötena endast gjorde ensidiga uttalanden om sin prispolitik, och de andra tre parterna inte fick veta något som inte skulle ha varit uppenbart på den överskådliga marknaden. Kommissionen finner inte detta påstående trovärdigt av ett flertal skäl: Om marknaden för det första vore så överskådlig som parterna beskriver den, och om nödvändighe- ten av att anpassa sig till British Sugars prisänd- ringar hade varit så tvingande som parterna häv- dar, är det svårt att förstå varför det första mötet och de därpå följande mötena hölls under en längre tid, samt varför British Sugar inte helt enkelt bara genomförde sin prispolitik och lät de övriga parterna själva uppfatta dessa förändringar på marknaden. Inte ens nyckelmötet den 20 juni 1986 skulle ha varit nödvändigt om parternas beskriv- ning hade varit riktig. Jämfört med att endast övervaka marknaden och på så vis få kännedom om de övriga företagens ågärder, måste de regel- L 76/30 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 bundna mötena ha inneburit ett ”mervärde” för samtliga parter. Detta mervärde kan ses ur två synvinklar: Åena sidan fick var och en av pasterna en bekräftelse av att de hade uppfattat de tre övriga parternas prissättning under den senaste tiden på rätt sätt. Å andra sidan, innebar mötena att varje parts visshet om hur de övriga deltagarna avsåg att sätta sina priser i framtiden ökade märk- bart. ställde de principer som skulle ligga till grund för samtliga senare diskussioner. ” (”was significant in that it set the background principles against which all future discussions were held”) (218). Om man enbart ser till vad som hände vid mötet den 20 juni 1986, anser kommissionen att detta inslag i den komplexa överträdelsen kan beskrivas som att ett avtal slöts mellan British Sugar och Tate & Lyle om den nämnda typen av prissamordning. De övriga inslagen i den komplexa överträdelsen skulle åtminstone tillhöra kategorin samordnade förfa- randen. Om dessa möten, för det andra, verkligen var British Sugars särskilda sätt att ensidigt informera andra marknadsaktörer om vilka prisändringar man beslutat om i fråga om vitt strösocker, finns det ingen förklaring till varför endast tre av dessa övriga aktörer och inte alla aktörer verksamma på marknaden i Förenade kungariket, särksilt andra grossister (215), böjds in, trots att den information som förmedlades hade varit av lika stort intresse för dem alla. Tvärtom tyder uteslutandet av de övriga aktörerna på att mötena i första hand hade något annat syfte som enbart berörde de fyra parter som är föremål för detta beslut. 92. bb) Avtal och/eller samordnat förfarande mellan British Sugar och Tate & Lyle 91. Vad gäller förhållandet mellan British Sugar och Tate & Lyle, kan Tate & Lyles skrivelse av den 29 augusti 1990 till Office of Fair Trading (216) enligt kommissionen ses som bevis på att dessa två företag hade kommit överens om att uppträda på marknaden på ett särskilt sätt (217), dvs. att avsluta priskriget beträffande samtliga sockerslag, höja pri- serna och avstå från aggressiv prissättning i syfte att vinna marknadsandelar. Vid mötet den 20 juni 1986 fick Tate & Lyles företrädare inte ”intryck” av att det gällde ett ensidigt beslut som British Sugar fattat och meddelat Tate & Lyle, utan ett resultat av de ”diskussioner” som nämns i samma skrivelse. Diskussioner är bilaterala, en process som båda sidor bidrar till och som leder till oenighet, obeslutsamhet, eller till enighet, varvid enighet innebär att parterna gått varandra till mötes och enats om hur de skall uppträda i framtiden. I det här ärendet har varken British Sugar eller Tate & Lyle påstått att de frågor som diskuterades den 20 juni 1986 ledde till oenighet eller obeslutsamhet. Dessutom är påståendet att prissättningsbesluten fattades ensidigt av British Sugar och därefter endast meddelades inte förenligt med Tate & Lyles uttalande att mötet den 20 juni 1986 ”var betydelsefullt i och med att det fast- lämnade Slutligen anser kommissionen även att det gemen- samma memorandum som British Sugar och Tate & Lyle till OFT den 15 april 1991 (219) ger bevis på att British Sugar och Tate & Lyle vid sitt första möte den 20 juni 1986 kom överens om den beskrivna prissamordningen. I punkt 4 b i det memorandumet anges att både Tate & Lyle och British Sugar ansåg att British Sugar till följd av sitt ensidiga beslut att avsluta priskriget inte skulle tillämpa aggressiv prissätt- ning, vilket skulle innebära att Tate & Lyle inte skulle göra det heller, även om det fortfarande skulle finnas en viss toleransmarginal vad gällde deras respektiva marknadsandelar. Detta visar att båda företagen delade något som de kallar ”samma uppfattning” om formen för deras framtida bete- ende på marknaden. Eftersom detta beteende inte var något som tredje man kunde påverka, var British Sugar och Tate & Lyle fria att göra vad de ville. Innehållet i memorandumet anger därför i själva verket parternas gemensamma avsikt att sätta sina priser på ett visst sätt i framtiden. Kommissionen anser att detta inslag kan klassifice- ras som ett avtal om generell prispolitik mellan konkurrenter. Det faktum att det inte fastställdes i skrift och att det inte innehöll några uttryckliga sanktioner eller tillämpningsåtgärder är irrele- vant. (220) Dessutom tyder de två hänvisningarna till en tole- ransmarginal i punkt 4 i memorandumet på att det förelåg ett avtal mellan de två företagen. Vid försäljning av en sådan homogen produkt som vitt strösocker är prissättningen företagens viktigaste konkurrensmedel och det som avgör deras mark- nadsandelar. Därför hade begreppet toleransmargi- nal i fråga om marknadsandelar varit meningslöst om British Sugar och Tate & Lyle inte hade haft en överenskommelse om åtminstone sin generella pris- politik. 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/31 cc) Avtal och/eller samordnat förfarande mellan British Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett dd) Samordnat förfarande utan bevis på faktiska verkningar 93. Vad gäller Napier Brown och James Budgett finns det inte något nyckelmöte som kan jämföras med mötet den 20 juni 1986. Kommissionen har dock sammanställt material som visar att Napier Brown och James Budgett när de var närvarande vid mötena deltog aktivt i diskussionerna, dvs. i den bilaterala processen, om industrisocker. De tog inte enbart emot meddelanden om British Sugars ensi- diga beslut. 94. British Sugar erkänner i sin skrivelse till OFT av den 7 augusti 1990 (221) att prisdiskussioner fördes även med Napier Brown och James Budgett, men hävdar att man aldrig ändrade sina beslut eller verksamhetsplaner till följd av de diskussionerna. Här har British Sugar blandat ihop två olika frå- gor. För det första huruvida deltagarna i mötet kom överens om vad de skulle göra, och för det andra huruvida det man enades om sammanföll med den avsikt som en part (British Sugar) redan hade innan diskussionerna inleddes. Vad gäller den första frågan, bör det än en gång påpekas att det inte hade varit meningsfullt att föra diskussioner om prissättning med Napier Brown och James Budgett, om dessa inte hade haft något att tillföra diskussionerna. Det är också känt att Napier Brown och James Budgett hade möjlighet att komma med hot och utöva påtryckningar i dessa diskussioner i och med att de hade möjligheten att saluföra importerat socker på ett aggressivt sätt. Det skulle ha utgjort ett hinder för British Sugars strategi, som gick ut på att höja priserna på marknaden i Förenade kungariket och samtidigt sälja hela företagets A/B-kvot där (222). Detta fram- går bland annat av dokumentet om James Budgetts affärsstrategi för 1987–1990 (223). Att diskussio- nerna med Napier Brown och James Budgett var allvarliga framgår även av Tate & Lyles interna memorandum, i vilket det anges att British Sugar med ordföranden, som samtidigt var en av de verkställande direktörerna, för Napier Brown dis- kuterade en viss höjning som man ville skulle införas på industrisockermarknaden (224). Om Bri- tish Sugar inte hade varit beroende av att Napier Brown och James Budgett samtyckte till parternas framtida prispolitik på marknaden för industri- socker, inbegripet prisskillnaderna mellan kunder som köpte olika stora mängder, hade dessa diskus- sioner varit meningslösa. 95. 96. 97. I motsats till vad British Sugar påstår kan ett samordnat förfarande dessutom föreligga även om det inte har någon faktisk påverkan på mark- naden. För det första framgår det av lydelsen av artikel 85. 1 i EG-fördraget att ett samordnat förfarande endast behöver ha ett konkurrensbegränsande syfte för att utgöra en överträdelse av den bestämmel- sen. För det andra godtar förstainstansrätten i sin dom i målet Rhône-Poulenc (225) att ett samordnat för- farande kan föreligga när det endast finns ett konkurrensbegränsande syfte. På denna punkt grundar sig den relevanta delen av den domen (226) på domen i det tidigare målet Suiker Unie (227). Båda domarna visar hur långtgående förbudet mot samordnade förfaranden är, genom att inbegripa varje direkt eller indirekt kontakt mellan eko- nomiska aktörer som har till syfte eller resultat att antingen påverka en befintlig eller potentiell kon- kurrents beteende på marknaden, eller att för en sådan konkurrent avslöja hur de själva har beslutat eller planerar att uppträda på marknaden. För att avgöra målet anförde se- dan (228), vad gällde vissa möten som ingick i en långvarig och komplex överträdelse, att Rhône- Poulenc inte kunde ha undgått att direkt eller indirekt beakta den information som företaget hade fått vid mötena med sina konkurrenter. Likaså måste konkurrenterna nödvändigtvis direkt eller indirekt ha beaktat den information som Rhône-Poulenc hade lämnat om hur man beslutat eller planerade att uppträda på marknaden. Första- instansrätten utredde inte vilka verkningar kontak- terna mellan konkurrenterna hade haft, utan drog helt enkelt slutsatsen (229) att kommissionen hade rättt när den enbart på grundval av sin slutsats om mötenas syfte ansåg att de utgjorde sådana sam- ordnade förfaranden som avses i artikel 85. 1 i EG-fördraget. förstainstansrätten Av domarna om Rhône-Poulenc och Suiker Unie framgår — att kontakter mellan konkurrenter som enbart har ett konkurrensbegränsande syfte kan utgöra ett sådant samordnat förfarande som avses i artikel 85. 1, och — att när konkurrenter avslöjar för varandra hur de har beslutat eller planerar att uppträda på marknaden utgör detta åtminstone ett samord- L 76/32 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 nat förfarande, eftersom de konkurrenterna nödvändigtvis kommer att beakta den informa- tionen när de fastställer sitt eget beteende på marknaden. kan, eftersom man inte diskuterade specifika upp- gifter om försäljning till enskilda industrikunder, prisuppgifter, finansiering m. m. (231) leveransvillkor, 2. 2. Sockermarknadens överskådlighet, hemlig information överlämnad på förhand, betydelsen av den prisinformation som lämnades vid mötena, mötenas funktion och deras konkurrens- begränsande påverkan på marknaden 2. 2. 1 British Sugars argument 98. British Sugar hävdar att Tate & Lyle skulle ha märkt att British Sugar beslutat sig för att avsluta priskriget, även om företaget inte hade underrättat juni 1986 rapporterade Tate & Lyle. Den 20 Financial Times att British Sugars verkställande direktör hade avgått. Det var samma dag som det möte mellan British Sugar och Tate & Lyle hölls vid vilket British Sugar förklarade att man beslutat att tillämpa en högprisstrategi. Den 25 juni 1986 underrättades de övriga företagen i branschen om höjningarna av sockerpriserna. British Sugar häv- dar att Tate & Lyle därför under alla omständig- heter skulle ha varit fullt medvetna om att British Sugar lagt om sin strategi. Dessutom vidhåller British Sugar att Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett endast fått en begränsad förvarning om att företaget ändrat sin övergripande strategi samt höjt vissa priser. British Sugar hävdar till exempel att man efter mötet den 20 juni 1986 underrättade resten av branschen om den nya prislistan för detaljsocker den 25 juni 1986. Dessa prislistor gällde från och med den 14 juli 1986. Det skulle innebära att Tate & Lyle i det fallet fick kännedom om förändringarna fem dagar före övriga (230). 99. Dessutom anför British Sugar följande: a) I n d u s t r i s o c k e r 100. När det gäller kvaliteten på den information om industrisocker som British Sugar tillhandahöll Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett vid mötena, erkänner British Sugar att man vid dessa möten i stort angav sina avsikter vad gällde pri- serna, samt att man vid ett tillfälle delade ut prismatrisen. Företaget menar emellertid också att detta inte hade någon konkurrensbegränsande ver- 101. Dessutom påpekar British Sugar att matrisen inte fastställde något minimipris och att de priser den innehöll inte hade något samband med de faktiska transaktionspriserna. Som stöd för argumentet att matrisen eller den allmänna information om pris- ändringarna som tilllhandahölls vid mötena inte påverkade de berörda företagens faktiska konkur- rensbeteende, har British Sugar lämnat in en analys av skillnaderna mellan matrispriserna och de priser som faktiskt tagits ut av ett urval på elva större industrikunder under den relevanta perioden. Denna analys visar väsentliga och varierande skill- nader (232). British Sugar hävdar att eftersom kom- missionen godtar att det inte fanns något samband mellan priserna i matrisen och de faktiska priserna, måste den logiskt sett också godta att den effektiva konkurrensen inte påverkades av mötena om indu- strisocker (233). 102. British Sugar påpekar vidare att det inte finns några bevis för att priserna på industrisocker skulle ha varit lägre om mötena inte hade hållits (234). b) D e t a l j s o c k e r 103. När det gäller detaljsocker godtar British Sugar såväl i sitt svar på det första meddelandet om invändningar som i svaret på det reviderade med- delandet om invändningar att man hållit regel- bundna möten med Tate & Lyle och flera gånger överlämnat en förhandskopia av prislistan för detaljsocker. British Sugar hävdar dock att detta agerande inte rimligen kan ha haft någon påverkan på Tate & Lyles prissättning, och att mötena var betydelselösa, inte hade något konkurrensbegrän- sande syfte och inte kan ha haft någon märkbar påverkan på konkurrensen mellan British Sugar och Tate & Lyle (235). För att bevisa detta anför British Sugar att prislistan blev allmänt tillgänglig i branschen kort tid efter att för företagen Tate & Lyle fått tillgång till den. British Sugar anser att prislistor endast överlämnades vid tre av de sju tillfällen då Tate & Lyle menar att företrä- dare för de två företagen träffades för att diskutera detaljsocker. Enligt British Sugar fick de övriga företagen i branschen prislistorna fem dagar efter, fyra dagar före respektive två dagar efter mötet med Tate & Lyle, som alltså vid ett tillfälle inte 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/33 hade hållits förrän efter det att prislistan offentlig- gjorts (236). British Sugar framhåller att dessa pri- slistor aldrig visades i utkastsstadiet och att de aldrig ändrades till följd av mötena (237). Vidare menar British Sugar att diskussionerna vid dessa möten oftast inte gällde priser eller andra konkur- rensfrågor, utan i stället allmänna frågor såsom den s. k. Sugar Bureaus verksamhet, en reklamkam- panj för socker, streckkodning av produkter m. m (vid de möten då prislistor delades ut gällde diskus- sionerna bara sådana frågor). När inga prislistor delades ut, diskuterades enbart sådana saker. Bri- tish Sugar anför också att man aldrig diskuterade enskilda kunder med Tate & Lyle och inte heller vilka rabattnivåer som man skulle kunna, avsåg att eller borde bevilja på listpriserna. British Sugar argumenterar darför att förfarandena inte hade någon märkbar påverkan på konkurrensen (238). 104. Enligt British Sugar gav prislistorna för detalj- socker inte någon pålitlig information om vilka priser som faktiskt tagits ut, och de kunde inte ha varit till nytta för Tate & Lyle när de försökte anpassa sina priser till British Sugars. Vidare menar British Sugar att det var omöjligt att med utgångs- punkt i listpriserna räkna ut vad en viss kund faktiskt skulle behöva betala för vitt strö- socker (239). British Sugar lade fram en jämförelse mellan sina listpriser för detaljsocker och de netto- priser som de större detaljistkunderna faktiskt betalat. Av detta framgår att skillnaderna mellan listpriserna och de faktiska priserna var stora och varierande under den relevanta perioden (240). 105. Som bevis för att tillhandahållandet av prislistor för detaljsocker inte påverkade de två företagens konkurrensbeteende lade British Sugar också fram följande: — Kopior av interna memorandum visar att Bri- tish Sugar under den relevanta perioden vid ett flertal tillfällen aktivt försökte överta kunder från Tate & Lyle, genom att erbjuda andra vill- kor än konkurrenter (241). 106. British Sugar hävdar också att om tillhandahållan- det av information till Tate & Lyle hade lett till en organisation av marknaden mellan de två företa- gen, som i sin tur lett till att de haft liknande priser och inte konkurrerat om enskilda kunder, kunde man ha väntat sig att detaljisterna skulle ha lämnat in klagomål eller åtminstone några exempel på prisöverenskommelser (242). I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar betonar British Sugar dessutom att i motsats till det intryck kommissionen ger, höjdes inte priserna på detalj- socker i någon större utsträckning på grund av British Sugars ensidiga beslut om priser (243). Mot denna bakgrund drar British Sugar slutsat- sen (244) att ”det som skedde var endast att en förvarning gavs, om än till en konkurrent, om att en ny höjning av listpriserna skulle meddelas en viss dag. Sådan information var inte konfidentiell eller skyddad och hade ofta redan diskuterats med många kunder. ” (245) British Sugar anger därför följande (246): ”Det följer att mötena och överläm- nandet av information inte hade någon egentlig påverkan på parternas konkurrensbeteende. ” (247) Beträffande kommissionens påstående om att par- terna samordnat en samarbetsstrategi för högre priser drog British Sugar, i sitt svar på det revide- rade meddelandet om invändningar, sluksatsen att det år omöjligt att jå fram några som helst bevis för att någon sådan samordning förekommit, eller att skönja någon generell inverkan på priserna som kan tillskrivas en sådan samordning (248). — En jämförelse som innehöll de datum då änd- ringar i British Sugars respektive Tate & Lyles prislistor för detaljsocker trädde i kraft, de datum då de övriga företagen i branschen underrättades om dessa ändringar, de två före- tagens detaljsockerpriser var för sig och de datum då möten om allmänna frågor och detaljsocker hölls mellan Tate & Lyle och Bri- tish Sugar. Av detta material framgår att det fanns stora variationer mellan de två företagen dels vad gäller de datum då deras prisändringar meddelades och trädde i kraft, dels väd gäller deras listpriser. 107. I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar angriper British Sugar dessutom kommissionens synsätt vad gäller det faktum att prislistorna för detaljsocker överlämnades på för- hand och att förvarningar gavs när listpriserna för detaljister ändrades. British Sugar identifierar fyra beviskällor beträffande mötena om detaljsocker, nämligen Tate & Lyles korrespondens med general- direktören för Office of Fair Trading, British Sugars korrespondens med samma person, British Sugars svar på det första meddelandet om invänd- ningar och de uppgifter [den ansvarige direktören, struken affärshemlighet] inom British Sugar läm- nat, både muntligen och i hans skriftliga försäk- ran. L 76/34 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 108. British Sugar beskriver Tate & Lyles korrespondens med generaldirektören för Office of Fair Trading som osäker och otydlig (249). Företaget pekar på det faktum att de förklaringar rörande hur lång tid i förväg man påstod sig ha fått kännedom om British Sugars prishöjningar som Tate & Lyle gav i samband med undersökningarna den 27 maj 1994, varierar mellan ”tre eller fyra veckor” (”3 or 4 weeks”) och ”en eller två veckor” (”by a week or two”). British Sugar kritiserar det faktum att kom- missionen trots att Tate & Lyle erkänt att det råder förvirring vad gäller hur lång tid i förväg man fick förhandsinformationen, beslutade att anse att tids- skillnaden var ”väsentlig” (250). British Sugar upp- repar att vid de tre tillfällen då Tate & Lyle tillde- lades prislistor, fick de övriga företagen i bran- schen prislistorna fem dagar efter, fyra dagar före respective två dagar efter mötena. Dessa prislistor visades aldrig i utkastsstadiet och ändrades aldrig till följd av mötena. British Sugar framhåller även att det finns några bevis som stödjer Tate & Lyles påstående om att British Sugar signa- lerat planerade ändringar av listpriserna på för- hand (251). Företaget drar slutsatsen (252) att det inte fanns något behov av att förvarna om förestå- ende prisändringar, eftersom sådan information var förutsebar och vanligtvis redan hade diskuterats med kunder. På British Sugar är man införstådd med Tate & Lyles beskrivning av mötena om detaljsocker som ”bara en säkerhetsfaktor, en fråga om att både ha bälte och hängslen” (”just a safety factor, a belt and braces job really”) (253). inte 110. en strategi för högre priser”. Tate & Lyle upprepar att British Sugar var dominerande och därför kunde genomföra sina ensidiga beslut med eller utan Tate & Lyles samtycke, och att Tate & Lyle var så sårbart att företaget inte hade någon egent- lig valfrihet på det sätt som vanligtvis underförstås i samband med uttryck såsom ”samordning” och ”samarbete” och ”samverkan” (255). Icke desto mindre fortsätter Tate & Lyle att i sitt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar erkänna (256) ”att man deltog i arrangemang som, i den mån deras påverkan på handeln mellan stater var märkbar, utgjorde en överträdelse av artikel 85. 1. Under sådana omständigheter och med hänsyn till att omfattningen av anklagelserna i invändningar begränsats, är meddelandet om T & L och kommissionen överens i väsentlig utsträckning”. (257) Redan i sitt svar på det första meddelandet om invändningar hade Tate & Lyle erkänt (258) ”att kontakterna ledde till ett arrange- mang som, i den mån dess påverkan på handeln mellan medlemsstaterna var märkbar, omfattades i artikel 85. ” (259) Även om av Tate & Lyle hävdar att man skulle ha följt British Sugar i en prishöjning när de beslutade att avsluta priskriget, oavsett om man informerats direkt om detta godtar Tate & Lyle (260) att ”de kontakter som ägde rum kan ha lett till att priskriget upphörde tidigare, men de kan inte ha påverkat slutresultatet. ” (261) förbudet faktum British Sugar, av 2. 2. 2. Tate & Lyles argument 109. I sina svar på såväl det första meddelandet om invändningar som det reviderade meddelandet om invändningar framför Tate & Lyle ungefär samma argument som British Sugar. Tate & Lyle drar dock en annan slutsats, eftersom man ser annor- lunda på sakförhållandena. Tate & Lyle hävdar att dess kontakter med British Sugar och de prislistor som lämnades på förhand inte medförde någon väsentlig förändring av företagets långsiktiga pris- mönster, eftersom man i alla fall skulle ha anpassat sig till British Sugars prisändringar, vilka man skulle ha skaffat sig kunskap om via markna- den (254). I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar angriper Tate & Lyle kommissio- nens beskrivning av arrangemangen mellan par- terna, nämligen att de utgör ”samordning av deras prispolitik”, ”prissamverkan” och ”samarbete om 111. När det gäller verkningarna av de regelbundna mötena mellan British Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett, samt det faktum att British Sugar överlämnade sina prislistor för detalj- socker på förhand, godtar Tate & Lyle i sitt svar på det första meddelandet om invändningar (262) att ”Som mest kan meddelandet av sådana beslut väntas förkorta den process genom vilken upplys- ningar vanligtvis hämtas från marknaden och leda till att anpassningen till de beslut som marknaden i alla fall skulle ha behövt fatta påskyndades”. (263) I samma svar angav Tate & Lyle också (264), med hänvisning till sidan 3 i utskriften av den muntliga förklaring som lämnades vid undersökningarna hos Tate & Lyle, att ”den information som tillhanda- hölls innebar att man i viss utsträckning fick en bekräftelse på BS prispolitiska avsikter. ” (265) När det gäller detaljsocker godtar Tate & Lyle (266) att ”Även om T & L förvarnades om att BS planerade att ändra listpriserna för detaljsocker och sin gene- rella rabattpolitik gentemot detaljister, var sådan 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/35 information inte av något större kommersiellt värde och gav endast en begränsad visshet om att BS inte avsåg att återuppta priskriget. Dessutom påverkade mottagandet av sådan information inte de slutliga priserna eller tidpunkten för införandet av T & L:s nya priser för detaljistkunder, utan gjorde det endast möjligt för T & L att publicera sina egna nya prislistor för detaljsocker något tidigare än annars”. (267) 112. Tate & Lyle påpekar också att även om det i det reviderade meddelandet om invändningar erkänns att Tate & Lyle hade en marginalbetingad nackdel under den relevanta perioden, förnekas det att Tate & Lyle som en följd därav inte hade utrymme att konkurrera med British Sugar (268). Enligt Tate & Lyle utgör det faktum att företaget under priskriget tvingades bemöta British Sugars aggres- siva beteende inget bevis för att man hade någon möjlighet att på ett oberoende sätt konkurrera med British Sugar (269). 113. Slutligen anger Tate & Lyle att sockermarknaden till följd av ordningen för marknaden för socker inom EG har sådana särskilda egenskaper som gör att arrangemangen i detta ärende inte har någon märkbar påverkan (270). 2. 2. 3 Napier Browns argument 114. Enligt Napier Brown (271) har kommissionen fel när den hävdar att den information som British Sugar tillhandahöll skulle ha varit svår att samla in från olika källor på marknaden. Napier Brown håller med James Budgett, som menar att mark- nadskrafterna gav mycket exakt och snabb infor- mation om de generella prisnivåerna, och att kor- rekta uppgifter om British Sugars prismatris snabbt spreds på marknaden (i första hand via kunder), till åtminstone samtliga större aktörer. Dessutom menar Napier Brown att kommissionen inte har några som helst bevis eller stöd i fakta för sitt påstående om att parterna samarbetat om en hög- prisstrategi (272). 2. 2. 4 James Budgetts argument 115. James Budgett betonar i sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar (273) att de upplys- ningar som British Sugar tillhandahöll inte var sådana att James Budgett kunde ändra sin förhandlingsposition gentemot sina kunder. Enligt James Budgett kände marknaden, och framför allt grossisterna, mycket väl till British Sugars generella prispolitiska ambitioner. Därför tillförde British Sugars uttalanden vid mötena inte något till James Budgetts kunskaper om British Sugars önskemål beträffande den generella utvecklingen av priserna för vitt strösocker, och de påverkade inte heller James Budgetts priser eller prispolitik. Företaget anger (274) att man inte hade fått intryck av att prismatrisen angav British Sugars minimipriser eller planerade priser. James Budgett hävdar att man varit medveten om att priserna varierade i enskilda fall, men att man genom mötena kunde försäkra sig om att detta inte skulle bero på att British Sugars säljare systematiskt tillämpade prisdiskrimi- nering utan företagsledningens vetskap. 2. 2. 5 Kommissionens svar a) R e l e v a n s e n h o s d e v e r k n i n g a r a v t a l e t o c h / e l l e r d e t s a m o r d n a d e f ö r f a r a n d e t h a f t 116. Kommissionen godtar att man på grundval av sakförhållandena inte kan dra någon slutsats om huruvida företagen i fråga diskuterade enskilda kunder eller rabatter, vare sig vad gäller industri- socker eller detaljsocker. I sin skrivelse till Office of Fair Trading av den 16 juli 1990 (275) erkänner Tate & Lyle att sådana diskussioner förekommit, genom att nämna att ”Ibland utbytte företagen även upplysningar om vilka mängdrabatter som tillämpades på enskilda kunder” (276). I samma skrivelse (277) anger Tate & Lyle även att ”I sam- band med kundförhandlingar utbyttes upplys- ningar om ändringar av de rabatter man avsåg att erbjuda några av de större kunderna (som köpte in från båda företagen). (278) Tate & Lyle anförde emellertid senare, i punkt 4 i British Sugars och Tate & Lyles gemensamma memorandum till Office of Fair Trading av den 15 april 1991 (279), att ”Så länge arrangemanget gällde underrättades TLS av British Sugar om förändringar i prislistan och företagets rabattpolicy innan kunderna under- rättades, även om TLS inte fick några uppgifter om vilka priser eller rabatter som skulle erbjudas någon enskild kund. ” (280) British Sugar förnekar uttryckligen att några sådana diskussioner före- kommit. Tate & Lyle har inte lämnat någon över- L 76/36 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 frånvaro av annat stöd tygande förklaring till varför man återkallade sina tidigare uttalanden. Det finns inte heller något som tyder på att dessa tidigare uttalanden gjordes under tvång eller att Tate & Lyle hade några andra skäl att lämna oriktiga uppgifter om sakförhållandena. I för Tate & Lyles ursprungliga beskrivning av sakförhållandena anser kommissionen emellertid att det inte går att bevisa att parterna vid mötena diskuterade enskilda kun- der eller rabatter på listpriserna, eller att de utbytte uppgifter om ändringar av de rabattsatser som skulle erbjudas enskilda kunder. Kommissionen ifrågasätter inte heller de uppgifter från British Sugar enligt vilka väsentliga och varierande rabat- ter beviljades, och inte heller det faktum att British Sugar och Tate & Lyle i vissa fall konkurrerade om enskilda kunder. (280) 117. Kommissionen drar dock inte samma slutsatser som parterna av dessa sakförhållanden och syn- punkter. Även om kommissionen anser att avtalet och/eller det samordnade förfarandet hade effekter, accepterar den att den inte exakt kan beräkna dessa effekter, dvs. de priser som Tate & Lyle, Napier Brown, James Budgett och British Sugar skulle ha satt om de möten vid vilka prispolitiken diskuterades inte hade ägt rum, eller om British Sugar inte hade förvarnat om sina prisändringar. En sådan beräkning är inte möjlig, eftersom det inte finns någon parallell situation som skulle kunna fungera som grund för en meningsfull jäm- förelse. 118. I varje fall är det inget krav att kommissionen skall ha granskat ett avtals och/eller samordnat förfaran- des påverkan på priserna för att kunna visa att ett brott mot konkurrensreglerna begåtts. Det räcker att ett konkurrensbegränsande syfte kan tillskrivas beteendet. 119. I artikel 85. 1 anges att ”Följande är oförenligt med den gemensamma marknaden och förbjudet: alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslut- intensiv än den annars ningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden. ”. Domstolen bekräftade i sin dom i målet Consten och Grundig (281) ”de faktiska verk- ningarna av ett avtal inte [behöver] beaktas om avtalets syfte är att begränsa, hindra eller snedvrida konkurrensen”. Detta bekräftades även av general- advokaten och förstainstansrätten i målet Rhône- Poulenc (282). Generaladvokaten ansåg att ”om det är säkert att samordning ägt rum i olagligt syfte, och om. det kan antas att företagen har agerat på grundval av den samordningen, även om kom- missionen inte åberopar några bevis på konkreta handlingar (förfaranden) föreligger. ett sådant samordnat förfarande med olagligt syfte som omfattas av artikel 85. När företag agerar med större kunskaper och mer eller mindre berättigade förväntningar beträffande andra företag än de borde ha haft och normalt sett skulle ha haft, finns det alltid en stor risk för att konkurrensen blir mindre skulle ha varit. ” (283) Det angavs tidigare (284) att förstain- stansrätten i sin dom i det målet bekräftade generaladvokatens åsikt genom att ange att Rhône- Poulenc ”Genom att delta i de mötena,. tillsam- mans med sina konkurrenter deltog i ett samordnat förfarande som hade till syfte att påverka deras beteende på marknaden och att var och en av producenterna skulle avslöja för de andra hur den själv avsåg att uppträda på marknaden. ” (285) För- stainstansrätten anförde vidare vad gäller Rhône- Poulenc att ”Följaktligen. kunde man när man fastställde sin marknadsstrategi inte undgå att direkt eller indirekt beakta den information som man fått vid de mötena. Likaså måste företagets konkurrenter, när de fastställde sina respektive strategier, nödvändigtvis direkt eller indirekt ha beaktat den information som [Rhône-Poulenc] lämnde om vilken strategi [Rhône-Poulenc] beslu- tat eller planerade följa på marknaden. ” (286) Enbart på denna grund, och utan att se till eventu- ella verkningar, gav förstainstansrätten kommissio- nen rätt när denna ansåg att vissa möten på grund av deras syfte utgjorde samordnade förfaran- den (287). Likaså när det gällde de gemensamma avsikter som vissa företag hade beträffande plane- rade priser och volymer angav förstainstansrätten att kommissionen hade rätt att behandla dessa inslag i den komplexa overträdelsen som sådana avtal som avses i artikel 85. 1. Inte heller i fråga om denna aspekt granskade förstainstansrätten (288) avtalens eventuella verkningar, utan hänvisade endast till etablerad rättspraxis (289), enligt vilken det är tillräckligt för att ett avtal skall kunna anses föreligga, att de deltagande företagen uttryckligen har kommit överens om att uppträda på markna- den på ett särskilt sätt. På denna grund, och återigen utan att beakta eventuella verkningar, drog förstainstansrätten slutligen slutsatsen att kommissionen också hade rätt i att beskriva det varaktiga beteendet, som enbart hade haft ett enda syfte, som en enda överträdelse kallad ”avtal och samordnat förfarande” (290). 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/37 b) S o c k e r m a r k n a d e n s ö v e r s k å d l i g h e t , h e m l i g i n f o r m a t i o n ö v e r l ä m n a d p å f ö r h a n d , b e t y d e l s e n a v d e n p r i s i n f o r - m a t i o n s o m l ä m n a d e s v i d m ö t e n a s a m t m ö t e n a s f u n k t i o n 120. För att bemöta de argument som parterna framfört under dessa rubriker är det lämpligt att ytterligare klargöra vilken funktion och betydelse de regel- bundna mötena hade för dem. Detta leder till slutsatsen att den enda övertygande förklaringen till att parterna under lång tid ofta höll möten är att de gemensamt eftersträvade att begränsa kon- kurrensen genom att samordna sin prispolitik på marknaden på det sätt som beskrivits (291). 121. När det gäller industrisocker har det fastställts (292) att British Sugar under mötena meddelade sina avsikter beträfjande framtida generella prishöj- ningar och bibehållandet eller ökningen av pris- skillnaderna mellan kunder som köpte olika stora kvantiteter industrisocker. Det har också fastställts att detta skedde på grundval av en prismatris som British Sugar utarbetat och som visade företagets planerade priser per kvartal och för vissa försälj- ningskvantiteter. Parterna förnekar inte heller att British Sugars matris vid åtminstone ett tillfälle överlämnades till Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett, och att mötesdeltagarna, vid de tillfällen då matrisen inte rent konkret överläm- nades, fick information liknande den i denna mat- ris. Det visades ovan (293) att de regelbundna möten som hölls under en lång period gav samtliga deltagare – inbegripet British Sugar, trots företagets prisledarskap – en visshet om att de skulle fortsätta en gemensam högprisstrategi som de inte hade kunnat få genom att helt enkelt var för sig över- vaka marknadsutvecklingen (294). Det har inte ifrå- gasatts att Napier Brown och James Budgett också var särksilt intresserade av de prisskillnader mellan kunder som köpte olika stora kvantiteter av indu- strisocker som angavs i matrisen (295). Dessutom har det visats att British Sugar hade ett särkilt skäl för att vilja involvera Napier Brown och James Budgett i samverkan. British Sugar ville nämligen kunna bemästra deras hot om att importera socker, något som väsentligen kunde ha försvårat genomförandet av British Sugars strategi. Den gick ut på att kombinera höga priser med möjligheten att sälja hela företagets A/B-sockerkvot i Förenade bekräftade Slutligen kungariket. Tate & Lyle i samband med de undersökningar som genomfördes hos företaget den 27 maj 1994 att man funnit informationen i matrisen använd- bar, eftersom den givit en vägledning till British Sugars prismässiga avsikter (296). Tate & Lyle er- känner (297) till och med i sitt svar på det revide- rade meddelandet om invändningar, som känne- tecknas av att företaget tar tillbaka en stor del av vad man anfört tidigare i förfarandet, att ”infor- mationen var användbar vad gäller BS sannolika avsikter” (298). Tate & Lyle bekräftar (299) att ”den information som lämnades gav T & L en viss grad av säkerhet vad gäller BS planerade prispoli- tik”. (300) 122. Vad gäller detaljsocker har det fastställts att British Sugar vid åtminstone två tillfällen överlämnade en kopia av sin nya prislista för detaljsocker till Tate & Lyle innan den spreds till företagen i bran- schen (301). British Sugar drar slutsatsen (302) att ”det som skedde var endast att en viss förvarning gavs, om än till en konkurrent, om att en ny höjning av listpriserna skulle meddelas en viss dag. ” (303) Tate & Lyle instämmer i (304) att företa- get ”förvarnades om att BS planerade att ändra listpriserna för detaljsocker och sin generella rabattpolitik gentemot detaljister”. (305) Företaget anger (306) att förhandsinformationen om British Sugars prissättningsbeslut kunde ”väntas förkorta den process genom vilken upplysningar vanligtvis hämtas från marknaden och leda till att anpass- [besluten] påskyndades”. (307) ningen Tate & Lyle erkänner även (308) att mottagandet av prisinformationen ”gjorde det möjligt för T & L att publicera sina egna prislistor för detaljsocker något tidigare än annars”. (309) Även i fråga om detaljsocker har det ovan (310) visats att de regel- bundna möten som hölls under lång tid inte bara gav Tate & Lyle, utan även British Sugar – trots dess prisledarskap – en garanti för att den gemen- samma högprisstrategin skulle förtsätta, och en sådan skulle de inte ha kunnat få genom att enbart var för sig övervaka marknadsutvecklingen. till de c) S l u t s a t s 123. Även om kommissionen inte exakt kan fastställa mötenas konkurrensbegränsande verkan i termer av faktiska prisnivåer på marknaden, är det icke desto mindre möjligt att på grundval av dessa L 76/38 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 mötens funktion och betydelse för parterna fast- ställa att parterna hade till syfte att genom pris- samordning begränsa konkurrensen. mellan priserna på industrisocker och detaljsocker, och även om godtagbara prisskillnader mellan större och mindre kunder. ” (316) 2. 3 Mötenas påstådda syfte, särskilt åtagandena 2. 3. 1 British Sugars argument 124. British Sugar hävdar att inte heller mötena om industrisocker hade något konkurrensbegränsande syfte. Enligt British Sugar fyllde dessa möten tre funktioner (311). För det första krävde de åtagan- den som British Sugar gjorde gentemot kommissio- nen i samband med förfarandet om Napier Brown 1986 regelbundna kontakter med, och garantier till, grossisterna. Tate & Lyle, såsom enda produ- cent på marknaden i Förenade kungariket förutom British Sugar, hade liknande skäl att vilja ge gros- sisterna garantier. Eftersom grossisterna för det andra tillhörde både British Sugars och Tate & Lyles större kunder, krävde större transaktioner som hade samband med varandra noggrann sam- ordning mellan mötesdeltagarna. För det tredje behövde administrativa frågor hanteras gemensamt av företagen i branschen. 125 När det gäller detaljsocker hävdar British Sugar (312) att inte heller tillhandahållandet av pris- listor för detaljistledet hade något konkurrens- begränsande syfte. a) Å t a g a n d e n a 126. British Sugar angav redan i sitt svar på det första meddelandet om invändningar (313) att företaget som en följd av åtagandena var ”angeläget att involvera grossisterna i besluten om prissättning. De var konkurrenter, men i egenskap av kunder införskaffade de sitt råmaterial från bland andra British Sugar. Om British Sugar hade felbedömt situationen när man införde industripristabeller eller i fråga om försäljningen till detaljister, skulle grossisterna ha varit de första att klaga. Därför utvecklades de bilaterala överläggningarna och mötena mellan British Sugar och varje grossist, som hade sina motsvarigheter mellan Tate & Lyle och varje grossist, till mötena mellan alla fyra parter” (314). Dessutom angav British Sugar (315) att dess beslut att handla på det aktuella sättet grun- dade sig på ett intryck av att företaget, för att följa åtagandena, ”var skyldigt att samråda med grossis- terna om bibehållandet av en godtagbar skillnad 127. I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar (317) hävdade British Sugar att ”När åtagandena godtagits i augusti 1986 fick grossis- terna en särskild, ’skyddad’ status, både som kun- der och konkurrenter till British Sugar. ” (318) Bri- tish Sugar betonar att åtagandena måste tolkas dels som ett generellt uttryck för att grossisterna hade en framtid, dels som ett generellt förbud mot en prispolitik som skulle kunna hindra grossisternas överlevnad, oavsett om åtgärderna i fråga gällde grossisternas försäljning av detalj- eller industri- socker (319). Därför godtar inte British Sugar kom- missionens resonemang (320), nämligen att det är svårt att förstå hur British Sugars diskussioner med Napier Brown och James Budgett, vilka uteslu- tande gällde industrisockerpriserna, kan ha syftat till att genomföra åtagandena, vilka inte särskilt tar upp prisskillnaderna mellan kunder som köper olika stora kvantiteter industrisocker, men däremot uttryckligen nämner marginalen mellan industri- och detaljsockerpriser. British Sugar påminner om att Napier Brown till största delen, och James Budgett enbart, handlade med industrisocker (321), och att den generella garanti för grossisternas fort- levnad som åtagandena innebar, tvingade British Sugar at undvika diskriminerande prissättning i fråga om industrisocker (322): ”Ur British Sugars synvinkel var det mycket viktigt. att dess priser var tillräckliga för att garantera grossisterna en tillräcklig marginal på återförsäljningen, så att de kunde överleva. ” (323) Om British Sugars priser till grossisterna hade varit för höga, å ena sidan, skulle British Sugar ha brutit mot åtagandena. Om British Sugars priser till övriga kunder, som företaget delade med grossisterna, hade varit för låga å andra sidan, skulle grossisterna ha blivit utsatta för prisdiskriminering och haft en konkurrensnackdel i strid med artikel 86 i EG-fördraget (324). British Sugar betonar att Napier Brown och James Bud- gett närvarade vid mötena i egenskap av kunder, inte konkurrenter (325). Vad gäller åtagandena häv- dar British Sugar (326) att ”det var nödvändigt för parterna att hålla regelbundna möten för att säker- ställa att ordningen fungerade som den skulle och, framför allt, för att säkerställa att grossisterna inte utsattes för prisdiskriminering i förhållande till de kvantiteter de köpte och att British Sugar inte 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/39 diskriminerade dem, särskilt i förhållande till deras gemensamma kunder. ” (327) 2. 3. 3 Napier Browns argument 128. Vid förhöret den 18–19 april 1996 framförde British Sugar också argumentet (328) att åtagandena noggrant återspeglades i företagets ”program för att säkerställa förenligheten med EG:s konkurrens- regler”, vilket utarbetats i december 1986. Man hänvisade i synnerhet till avsnitt IV underrubrik 2 ”Illojal prissättning” i detta program, för att påvisa att företaget förstått det att bibehålla en otillräck- lig marginal mellan industri- och detaljsockerpri- serna endast var ett av de beteenden som stod i strid med EG:s konkurrenslagstiftning. 129. Enligt British Sugar (329) kan Tate & Lyles närvaro vid mötena delvis förklaras av det faktum att Tate & Lyle, som – enligt kommissionen (330) – tillsam- mans med British Sugar hade en dominerande ställning, löpte risk att bli föremål för klagomål från grossisterna och därför hade starka skäl att vilja säkerställa att det inte fanns någon grund för något sådant klagomål. b) M ö t e n a s s y f t e n 130. Dessutom framhöll British Sugar i sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar (331) att de komplexa affärsförbindelserna mellan parterna krävde att de träffades ofta och att även Tate & Lyle närvarade. Enligt British Sugar diskuterades och fastställdes försäljnings- och inköpsarrange- mangen mellan de fyra parterna vid dessa möten. 2. 3. 2 Tate & Lyles argument 131. Tate & Lyle kommenterar i stort sett inte åtagan- dena alls. De nämndes endast kort i företagets skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (332) och under förhöret (333). Tate & Lyle lämnade bara några kortfattade syn- punkter på mötenas syfte. I samband med under- sökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 beskrevs mötena om detaljsocker som ”bara en säkerhetsfaktor, en fråga om att både ha bälte och hängslen” (”just a safety factor, a belt and braces job really”). (334) Dessutom hävdar Tate & Lyle (335) att det fanns ”andra legitima frågor av allmänt intresse för bran- schen att diskutera. ” (336) 132. Napier Brown understryker i sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar (337) att åtagandena gällde grossisternas roll i stort och inte enbart prissättning. Skillnaderna mellan industri- och detaljsockerpriserna var endast ett inslag i kommissionens beslut om Napier Brown. Enligt Napier Brown var British Sugars strategi, som gick ut på att drastiskt minska skillnaderna mellan de priser som togs ut av stora kunder, vilka ofta var British Sugars kunder, och de som togs ut av små kunder, som vanligtvis var grossisternas kun- der (338), ett sådant prissättningsförfarande som åtagandena också var avsedda att omfatta. Napier Brown anser att mötena var ett praktiskt sätt att inför British Sugars högsta ledning betona betydel- sen av att denna övervakade att företagets säljare iakttog åtagandena, inte bara till deras lydelse, utan även till deras anda. Enligt Napier Brown framgår det klart av åtagandenas lydelse att den otillräckliga marginalen mellan British Sugars pris för industrisocker och dess pris för detaljsocker endast var ett exempel på ett sådant prissättnings- bruk som inte var ”normalt och rimligt” (”normal and reasonable”) och som därför kunde ”tolkas som underprissättning” (”construed as preda- tory”). 2. 3. 4 James Budgetts argument 133. I sitt svar på det reviderade meddelandet om invändningar (339) påstår sig James Budgett ha trott att British Sugar återinförde volymbaserade pris- skillnader (340) för att följa åtagandena. Budgett trodde att kommissionen hade varnat British Sugar för att tillämpa underprissättning i fråga om mindre industrikunder på ett sätt som bröt mot artikel 86 i EG-fördraget. 2. 3. 5 Kommissionens svar 134. Vid mötena eftersträvade parterna att minska pris- konkurrensen mellan dem alla fyra vad gäller indu- strisocker och dessutom mellan British Sugar och Tate & Lyle när det gäller detaljsocker. Detta kan hävdas med stöd av det faktum att ingen av de andra förklaringar av mötenas syfte som parterna lagt fram har varit övertygande. L 76/40 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 a) Å t a g a n d e n a 135. Den huvudsakliga förklaringen, nämligen genom- förandet av åtagandena, är inte övertygande med hänsyn till vilka som faktiskt deltog i vart och ett av de 40 mötena, händelsernas kronologiska ord- ning, ämnena för de enskilda mötena eller tillgäng- liga alternativa sätt att genomföra, och övervaka genomförandet av, åtagandena. 136. Det har fastställts (341) att British Sugar och Tate & Lyle deltog i samtliga de 40 mötena, medan Napier Brown och James Budgett endast deltog i de möten som klassificerats såsom rörande ”indu- stri” och ”industri/institutionella prisändringar”. James Budgett och Napier Brown deltog närmare bestämt i 18 möten som handlade om detta. Det hölls ett möte till om industrisocker som endast British Sugar och Tate & Lyle deltog i. Dessutom deltog James Budgett tillsammans med British Sugar och Tate & Lyle i ytterligare ett möte om import/export. De återstående 20 mötena var bila- terala möten mellan British Sugar och Tate & Lyle och klassificerades som ”bakgrundsmöte”, ”all- mänt marknadsmöte”, ”allmänt/detalj”, ”detalj”, ”allmänt/import” eller ”import/export”. 137. Vid förhöret den 18–19 april 1996 anmodade kommissionen parterna att ge en hållbar förklaring till varför producenten Tate & Lyle var närvarande vid samtliga möten. Anledningen till att denna fråga ställdes var att om mötena hade planerats av British Sugar för att ge grossisterna visshet och för att säkerställa genomförandet av de åtaganden som British Sugar hade gjort gentemot kommissionen, och som endast gällde grossister och inte produ- center (342), skulle Tate & Lyles ständiga närvaro bli svår att förklara. British Sugar svarade (343) att det låg i branschens intresse att både de båda producenterna (British Sugar och Tate & Lyle) och de båda grossisterna (Napier Brown och James Budgett) närvarade och att grossisterna förmodli- gen hade lika många farhågor beträffande sitt förhållande till Tate & Lyle som till British Sugar. Napier Brown svarade (344) att British Sugar vid den tidpunkten försökte lugna hela branschen, inte bara grossisterna, och att British Sugar ville ha ett öppet forum för att förklara vad de gjorde och ge alla, inbegripet Tate & Lyle, tillfälle att yttra sig. James Budgett svarade (345) att det inte fanns något enkelt svar till varför Tate & Lyle var närvarande. Man menade att utöver en eventuell garanti från British Sugar om att de skulle uppfylla sina skyl- digheter, hade man velat ha ett tecken på att Tate & Lyle skulle uppträda på motsvarande sätt. 138. Kommissionen börjar med att notera att ju mer det framhävs att mötena hölls för att öka samtliga fyra parters visshet, desto mindre troligt blir det att mötena huvudsakligen syftade till att genomföra de åtaganden som helt enkelt inte berörde Tate & Lyle, i vilka Tate & Lyle inte nämndes och vilka British Sugar gjorde i samband med förfarandet beträffande Napier Brown, i vilket Tate & Lyles beteende inte var relevant. 139. Tate & Lyle hänvisar inte alls till åtagandena för att förklara sin närvaro. När företaget i samband med förhöret den 18–19 april 1996 tillfrågades om åtagandenas betydelse, hänvisade man till sina två skrivelser av den 16 juli 1990 (346) och den 29 augusti 1990 (347) till OFT som en riktig beskriv- ning av de omständigheter under vilka mötena började hållas. Tate & Lyle lade till (348) att man i skrivelsen av den 16 juli 1990 nämnde ”åtagan- dena som en del av det sammanhang i vilket mötena hölls”. (349) I skrivelsen av den 29 augusti 1990 nämns inte åtagandena alls och i den av den 16 juli 1990 nämns de en enda gång, och då endast som en mindre punkt. Den relevanta delen av skrivelsen lyder på följande sätt (350): ”somma- ren 1986 fanns det tecken på att British Sugar övervägde att förändra sin affärsstrategi gentemot Tate & Lyle. Vid den tiden hade viktiga nyckelper- soner redan lämnat British Sugar eller stod i begrepp att göra det. British Sugar var också tvungna att göra åtaganden gentemot Europeiska kommissionen i samband med förfarandet om Napier Brown och stod under ekonomiskt tryck. Tate & Lyle fick veta att British Sugar var beredda att anta nya affärsstrategier. ” (351) Detta utdrag visar att åtagandena endast var ett underordnat inslag bland flera andra och att de hur som helst inte var det viktigaste skälet för British Sugars beslut att lägga om sin strategi gentemot Tate & Lyle. 140. Vid en närmare analys framkommer dessutom ytterligare invändningar mot de argument som grundar sig på åtagandena: aa) Mötesdeltagarna 141. För det första är det inte trovärdigt att de 20 bilaterala mötena mellan British Sugar och Tate & 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/41 Lyle syftade till att genomföra åtagandena, samti- digt som Napier Brown och James Budgett uteslöts trots att de två företagen i egenskap av grossister direkt berördes av åtagandena. För det andra gällde åtagandena förutom Napier Brown och James Budgett även de övriga grossister som var verksamma på marknaden för vitt strösocker i Förenade kungariket (352). Det faktum att de inte deltog i något av de 40 mötena är ett ytterligare tecken på att mötena inte hade till syfte att genom- föra åtagandena. bb) Händelsernas kronologiska ordning 142. Det avgörande mötet mellan British Sugar och Tate & Lyle, vid vilket Napier Brown och James Bud- gett inte var närvarande, hölls den 20 juni 1986 fastän erbjudandet om åtagandena inte gjordes förrän den 5 augusti 1986. I sin skrivelse av den 29 augusti 1990 (353) beskriver Tate & Lyle mötet den 20 juni 1986 som ”betydelsefullt i och med att det fastställde de principer som skulle ligga till grund för samtliga senare diskussioner” (”signifi- cant in that it set the background principles against which all future discussions were held”). Mot denna bakgrund är det tydligt, för det första, att mötet den 20 juni 1986 inte bara på grund av Napier Browns och James Budgetts frånvaro, utan även på grund av det datum det hölls, inte kunde ha gällt genomförandet av åtagandena. För det andra är det faktum att mötet den 20 juni 1986, som var av stor betydelse i och med att det var då principerna för det framtida konkurrensbegrän- sande beteendet och för alla följande möten – dvs. två- och fyrpartsmötena – fastställdes, ägde rum innan erbjudandet om åtagandena gjordes en stark indikation på att de följande mötena inte gällde genomförandet av åtagandena. 143. Om mötena hade syftat till att genomföra de åtaganden som gjordes den 5 augusti 1986 i förfa- randet om Napier Brown, är det dessutom svårt att förstå varför British Sugar aldrig under de nästan två år som förlöpte mellan den dagen och dagen i ärendet Napier för kommissionens beslut Brown (354), meddelade kommissionen att dessa två- och fyrpartsmöten ägde rum. I det här förfa- randet försökte British Sugar ge intryck av att man säkerställde iakttagandet av åtagandena och EG:s konkurrensregler i stort på två sätt. För det första utarbetade man i december 1986 ett program för att säkerställa verksamhetens förenlighet med EG:s konkurrensregler, och för det andra vidtog man särskilda åtgärder i samma syfte, nämligen de möten som granskas i detta förfarande. I sitt beslut i ärendet Napier Brown såg kommissionen åtagan- dena och programmet som förmildrande omstän- digheter (355), men utdömde ändå böter på 3 miljo- ner ecu. Mot denna bakgrund finns det ingen förklaring till varför British Sugar aldrig nämnde de möten för kommissionen vars påstådda huvud- sakliga syfte var att säkerställa iakttagandet av åtagandena och EG:s konkurrensregler i stort. Enligt British Sugars logik skulle det ha varit i företagets intresse att visa kommissionen att man tog genomförandet av åtagandena och programmet på mycket stort allvar, och företaget kunde också ha framfört detta faktum när det försökte få sänkta böter. cc) Mötenas innehåll 144. Det bör påminnas om att åtagandena gjordes i samband med förfarandet om Napier Brown, ett ärende som huvudsakligen gällde detaljsockerverk- samheten. Industrisocker är insatsvaran vid till- verkningen av produkten för nästa led, nämligen detaljsocker. I beslutet om Napier Brown befanns att British Sugar var dominerande på marknaden för försäljning av både industri- och detaljsocker i Storbritannien (356). Därför är grossisterna, i den mån de vill köpa socker av British Sugar och sälja det till detaljister, beroende av att British Sugar bibehåller en tillräcklig marginal (ompaketerings- marginalen) mellan industrisocker och detaljsocker- priserna. Det viktigaste inslaget i Napier Browns klagomål, och i kommissionens beslut, var att British Sugar på ett onaturligt sätt hade sänkt sina priser för detaljsocker så mycket att marginalen mellan dess priser för industri- respektive detalj- socker var för liten för att Napier Brown skulle kunna överleva på den brittiska marknaden för detaljsocker. Följaktligen gäller åtagandena ut- tryckligen marginalen mellan British Sugars indu- stri- och detaljsockerpriser, som är av avgörande betydelse för grossisternas försäljning till detaljis- ter (357). Åtagandena gäller inte den generella pris- nivån för industri- och detaljsocker. De skillnader som skall införas eller bibehållas mellan kunder som köper olika stora kvantiteter industrisocker nämns inte heller uttryckligen i texten. Detta beror på att kommissionen i förfarandet om Napier L 76/42 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 Brown aldrig anklagade British Sugar för att upp- rätthålla en orimlig, eller ens illojal, prismarginal mellan stora och små försäljningsvolymer av indu- strisocker. diskuterades vid mötena om industrisocker, eller vid mötena om detaljsocker. Det är inte sannolikt att något enda av mötena gällde genomförandet av åtagandena, eftersom varken Napier Brown eller James Budgett deltog i det första mötet den 20 juni 1986, och eftersom inga ytterligare möten om både industri- och detaljsocker hölls vid vilka den fråga om marginalerna kunde ha tagits upp som särskilt beaktas i beslutet om Napier Brown och uttryckli- gen nämns i åtagandena. 145. Enligt den information som står till kommissionens förfogande gällde Napier Browns och James Bud- getts diskussioner med British Sugar och Tate & Lyle endast priserna på industrisocker, och särskilt de prisskillnader som skulle införas och bibehållas mellan kunder som köpte olika stora kvantiteter industrisocker. Samtliga fyra parter deltog i 18 möten om industrisocker och Tate & Lyle och British Sugar höll ytterligare ett sådant möte. Napier Brown och James Budgett deltog inte i de sju möten som rubricerades som ”detalj” och det enda möte som handlade om ”allmänt/detalj”. Dessa var bilaterala möten mellan British Sugar och Tate & Lyle. Förutom det första bilaterala mötet mellan British Sugar och Tate & Lyle den 20 juni 1986, rörde inget möte både industri- och detaljsocker. Det är möjligt att British Sugar och Tate & Lyle vid sitt första bilaterala möte den 20 juni 1986 också diskuterade olika aspekter av prismarginaler mellan industri- och detaljsocker, även om skälet för detta inte kan ha varit åtagan- dena, eftersom de gjordes med hänsyn till grossis- terna i samband med förfarandet om Napier Brown, som inte berörde Tate & Lyle. Om frågan om marginaler mellan priserna på detalj- och indu- strisocker verkligen togs upp vid mötet den 20 juni 1986, och om parternas förklaringar om åtagan- denas betydelse vore riktiga, hade det varit logiskt, för det första, att British Sugar, Napier Brown och James Budgett tillsammans hade deltagit i det för- sta mötet den 20 juni 1986, och, för det andra, att dessa tre företag under hela den relevanta perioden hade fortsatt att delta i möten som behandlade prissättningen av både industri- och detaljsocker samtidigt. Mot denna bakgrund och med hänsyn till mötenas innehåll och deltagare drar kommissionen slutsat- sen att frågan om marginaler mellan priserna på industri- och detaljsocker – möjligen med undantag av det första mötet den 20 juni 1986 – varken 146. Om åtagandena i enlighet med British Sugars påståenden var avsedda att ge grossisterna visshet beträffande sin framtid, är det oförklarligt att Napier Brown och James Budgett endast var när- varande vid de möten som handlade om industri- socker, men inte vid dem som gällde detaljsocker- verksamheten. Förfarandet om Napier Brown var inte särskilt inriktat på industrisockermarknaden som sådan och ingen aspekt av denna marknad nämns heller uttryckligen i åtagandena. Tvärtom stod detaljsockermarknaden i centrum för förfa- randet om Napier Brown, och följaktligen var det problemet med grossisternas ställning på den marknaden som åtagandena var avsedda att bemöta. 147. Följaktligen är det inte trovärdigt att de möten i vilka Napier Brown och James Budgett deltog på något sätt hade till syfte att genomföra åtagandena, särskilt eftersom Tate & Lyle, som inte berördes av åtagandena (358), alltid var närvarande. Det är inte heller trovärdigt att British Sugar och Tate & Lyle, när de uteslöt Napier Brown och James Budgett och höll bilaterala möten om detaljsocker, eller några andra bilaterala möten, på något som helst sätt ägnade sig åt att genomföra åtagandena, åter- igen framför allt av det skälet att Tate & Lyle – vilket förklarats ovan – inte berördes av åtagan- dena. I enlighet därmed och med tanke på de frågor som faktiskt avhandlades vid mötena och Tate & Lyles kontinuerliga deltagande, godtar inte kommissionen British Sugars påstående (359) att företaget ”var skyldigt att samråda med grossis- terna om bibehållandet av en godtagbar skillnad mellan priserna på industrisocker och detaljsocker, och även om godtagbara prisskillnader mellan större och mindre kunder” (360). 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/43 148. Kommissionens inställning bekräftas av de svar som Napier Brown och James Budgett lämnade vid förhöret den 18–19 april 1996 på frågan om varför de inte åtminstone också varit inblandade i diskussioner om marginalen mellan priserna för detalj- och industrisocker. Napier Browns företrä- dare sa följande (361): ”Visst diskuterade vi det, men jag hade inte för avsikt att diskutera det med de övriga parterna där. Det var en privat angelä- genhet mellan oss och British Sugar. ” (362) James Budgetts företrädare sa följande (363): ”Jag menar, och jag bekräftar det som Pat Ridgwell har sagt, att vad dessa möten än handlade om, de första mötena, så var det inte marginalen mellan priserna för detalj och bulk. ” (364) dd) Betydelsen av programmet för säkerställande av verksamhetens förenlighet med EG:s kon- kurrensregler 149. Förekomsten och innehållet av det program för säkerställande av verksamhetens förenlighet med gemenskapens konkurrensregler som British Sugar underrättade kommissionen om i oktober 1986 och som antogs i december 1986, minskar ytterli- gare trovärdigheten av företagets argument att dess beteende berodde på att man trott att man för att följa åtagandena i alla fall ”var skyldig att samråda med grossisterna” (”was obliged to consult with the merchants”) om prissättningen. Programmet täcker EG:s samtliga konkurrensregler för eko- nomiska aktörer. Även artikel 85. 1 beaktas och det visas på ett tillräckligt tydligt sätt att varje kontakt mellan konkurrenter i prisfrågor kan utgöra en överträdelse av artikel 85. 1. 150. I komissionens beslut om napier Brown av den 18 juli 1988 (365) anges följande: ”. i oktober 1987 underrättade BS kommissionen om att man avsåg att genomföra ett omfattande program för att säkerställa att Företaget i framtiden skulle uppfylla alla sina skyldigheter enligt artikel 85. 1 och särskilt i artikel 86 i fördraget. Detta program antogs senare. En del av programmet består i att BS håller ett årligt möte där man ser över hur Företagets verksamhet överensstämmer med konkurrensreg- lerna. Därefter sammanställs en rapport som kom- missionen får ett exemplar av”. förfarandet om Napier Brown grundade sig på artikel 86. I samma del av beslutet anges att programmet omfattar samtliga skyldigheter enligt artikel 85. 1 och artikel 86, vilket framgår vid en granskning av programmets lydelse (366). Närmare förklaringar och praktiska exempel ges för både artikel 85. 1 och 86. Dessutom står följande i programmet: ”I överensstämmelse med dess policy att följa alla tillämpliga lagar är Företaget därför angeläget att följa konkurrens-reglerna i EEG och kommer att vidta all åtgärder som krävs för att säkerställa att detta sker. Företaget har även som policy att inte endast iaktta lagen, utan att gå längre än en strikt bokstavstolkning och försöka undvika beteenden som kan ge upphov till tvivel om huruvida Företaget har handlat på ett lagligt sätt. Därför förväntas samtliga styrelseledamö- ter, chefer och övriga anställda i Företaget följa andan i och lydelsen av EEG:s konkurrensregler. De förväntas också få alla sina underordnade att inse att de är skyldiga att följa reglerna och bör eftersträva det. Ingen anställd, oavsett nivå, har befogenhet att ge order eller att vidta åtgärder som strider mot Företagets politik så som den beskrivs ovan. ” (367) 151. Dessutom återspeglas programmets allomfattande räckvidd av de upplysningar som British Sugar lämnade kommissionen i samband med dess ansö- kan av den 23 december 1986 om icke-ingripande- besked för samma program (ärende IV/32. 214). I bilagan till formulär A/B angav British Sugar under rubriken ”1. Kort beskrivning” följande: ”Ett pro- gram som British Sugar skall tillämpa i fråga om leveranser, prissättning och saluföring av sina pro- dukter, för att säkerställa förenligheten med kon- kurrensreglerna i Romfördraget. ” (368) Under rubri- ken ”2. Marknad” anges följande: ”I denna ansö- kan är den relevanta produktmarknaden strösocker för försäljning till detaljister och industriföretag. Den relevanta geografiska marknaden är Förenade kungariket. ” (369) ee) Alternativa sätt att genomföra, och övervaka genomförandet av, åtagandena Det enda skälet till att artikel 86 nämns särskilt i denna del av beslutet om Napier Brown är att 152. Om marknaderna för vitt strösocker i Förenade kungariket och Storbritannien, samt British Sugars prispolitik, är så överskådliga som samtliga parter hävdar, är det svårt att förstå varför det över L 76/44 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 huvud taget behövdes några möten för att genom- föra och övervaka genomförandet av åtagandena. Det borde ha räckt att Napier Brown och James Budgett helt enkelt noterade hur British Sugar satte sina priser på marknaden. Dessutom gäller åtagan- dena fortfarande. Det faktum att parterna sedan i juli 1990 inte har hållit några ytterligare möten och att ingen av grossisterna har lämnat in klago- mål, visar att det är möjligt att på ett framgångs- rikt sätt genomföra och övervaka genomförandet av åtagandena utan att hålla möten. C. MÄRKBAR PÅVERKAN PÅ HANDELN MELLAN MEDLEMSSTATER 1. Kommissionens bedömning 1. 1. Lydelsen av artikel 85. 1 och domstolens rättspraxis b) D e a n d r a m o t i v e r i n g a r n a t i l l m ö t e n a 153. Argumentet om att de komplexa affärsförbindel- serna mellan partena gjorde att de behövde träffas ofta är inte övertygande. De faktum att inga sådana möten har ägt rum sedan i juli 1990, trots att affärsförbindelserna mellan parterna fortfa- rande är lika komplexa som under den relevanta perioden, visar att det är möjligt att ha goda sådana förbindelser utan möten. Det är inte heller trovärdigt att parternas affärsförbindelser med andra aktörer på marknaden för vitt strösocker i Storbritannien, särskilt med andra grossister, var mindre komplexa än förbindelserna mellan par- terna sinsemellan. Därför utgör det faktum att parterna inte bjöd in dessa andra aktörer till sina möten en ytterligare indikation på att dessa möten inte hade det syfte som parterna påstår att de hade. c) S l u t s a t s 154. Med hänsyn till det faktum att de motiv för mötena som parterna lägger fram inte är överty- gande samt att det har visats att det efter den relevanta perioden inte krävdes några möten för att uppnå mötenas påstådda syften, kan slutsatsen dras att det verkliga skälet till att parterna fortsatte att ägna tid och kraft åt att organisera och så ofta och under så lång tid närvara vid möten, var att samtliga fyra parter ville begränsa priskonkurren- sen mellan sig, genom att samordna sina respektive pris-strategier på marknaden för industrisocker i Storbritannien. British Sugar och Tate & Lyle ville dessutom samordna sina respektive prisstrategier på marknaden för detaljsocker i Storbritannien. 155. Det avtal och/eller samordnade förfarande som gällde samordningen av parternas prisstrategier kan ha haft en märkbar påverkan på handeln mellan medlemsstater. Detta kan fastställas trots att avtalet och/eller det samordnade förfarandet gällde prispolitiken på en marknad som inte täckte hela Förenade kungariket, utan endast Storbritan- nien. Det är ingen förutsättning för att en överträ- delse av artikel 85. 1 skall kunna anses ha ägt rum, att syftet eller resultatet av konkurrensbegräns- ningen gäller en marknad som geografiskt eller produktmässigt sträcker sig utanför en medlems- stats gränser, så länge handeln mellan medlemssta- terna kan ha påverkats, antingen negativt eller positivt. 156. I detta ärende är det inte möjligt att fastställa exakt i vilken utsträckning avtalet och/eller det samordnade förfarandet om prissättning motive- rade import till Storbritannien. 157. Kommissionen behöver emellertid inte fastställa det. För det första framgår det av artikel 85. 1, som lyder ”avtal. och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater”, att det inte krävs några bevis på att handeln påverkats för att bestämmelsen skall vara tillämplig. För det andra har domstolen vid flera tillfällen (370) fast- ställt att det för att ett avtal eller ett samordnat förfarande skall anses kunna påverka haneln mel- lan medlemsstater endast krävs att det med till- räcklig grad av sannolikhet, på grundval av rätts- liga eller faktiska omständigheter, kan förutses att det direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, märkbart kan inverka på handelsutbytet mellan medlemsstater, så att det kan äventyra förverkli- gandet av en inre marknad mellan medlemssta- terna. Den påverkan ett avtal eller ett samordnat förfarande kan ha på handeln mellan medlemssta- ter skall fastställas med särskild hänsyn till parter- nas ställning och betydelse på den relevanta mark- naden (371). 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/45 158. Dessutom har domstolen vid olika tillfällen (372) fastställt att ett konkurrensbegränsande avtal som täcker en enda medlemsstats hela territorium av naturliga skäl förstärker avskärmningen av natio- nella marknader och därmed hindrar den eko- nomiska integration som EG-fördraget är avsett leda till. I målet Belasco (373), som gällde en kartell på marknaden för takpapp i Belgien, påpekade domstolen att kartellmedlemmarna hade kommit överens om vilka defensiva åtgärder som skulle vidtas om konkurrensen från utländska företag ökade, och att kartellmedlemmarna på grund av sin andel av den inhemska marknaden kunde genomföra dessa åtgärder på ett effektivt sätt. Därför måste avtalet och/eller det samordnade för- farandet anses kunna påverka handeln inom gemenskapen. I målet John Deere (374), hänvisade förstainstansrätten till att den relevanta inhemska marknaden (marknaden för jordbrukstraktorer i Förenade kungariket) var starkt oligopolistik och till att kartellmedlemmarna hade en marknadsan- del på 88 %. Förstainstansrätten beslutade att kommissionen under de omständigheterna hade haft rätt när den ansett att det informationsutbyte som ägde rum mellan de berörda företagen riske- rade att väsentligen påverka handeln mellan med- lemsstater, eftersom den minskade konkurrens som följde av utbytet nödvändigtvis påverkade andelen import på den berörda inhemska marknaden. 1. 2 Bedömningen av detta ärende 159. En tillämpning av domstolens rättspraxis på det här ärendet leder till slutsatsen att avtalet och/eller förfarandet märkbart kunde det påverka handeln mellan medlemsstater: samordnade 160. Avtalet och/eller det samordnade förfarandet hade till syfte att på ett samordnat sätt höja priserna på vitt strösocker i Storbritannien. Ur ekonomisk syn- vinkel är det logiskt att vänta en ökning av impor- ten av vitt strösocker till Storbritannien när pri- serna där stiger, oberoende av de strukturella begränsningar av importen som följer av de ovan nämnda faktorerna (375). Med hänsyn till detta är det därför möjligt att med tillräcklig grad av san- nolikhet dra slutsatsen att avtalet och/eller det samordnade förfarandet kan ha haft en märkbar påverkan på handeln mellan medlemsstater. 161. Detta bekräftas dessutom av den relevanta mark- nadens struktur och av parternas styrka på mark- naden. Både marknaden för industrisocker och den för detaljsocker i Storbritannien var starkt oligopo- listiska under den relevanta perioden (376). De fyra företag som var inblandade i avtalet och/eller det samordnade förfarandet om industrisocker hade tillsammans en andel på över 90 % av den rele- vanta marknaden. De två företag som deltog i avtalet och/eller det samordnade förfarandet i fråga om detaljsocker stod för ungefär 89 % av den relevanta marknaden. Det faktum att den relevanta geografiska marknaden inte omfattar hela För- territorium, utan utesluter enade kungarikets Nordirland och är begränsat till Storbritan- nien (377), är oväsentligt vad gäller frågan om påverkan på handeln i detta ärende. Om en mindre del av en medlemsstats territorium är avskild från den återstående huvuddelen av dess teritorium – såsom är fallet i fråga om Nordirlands läge i förhållande till Storbritannien – är det logiska resonemang om avskärmning av marknader som domstolen förde (378) med avseende på konkurrens- begränsande beteenden på en medlemsstats hela territorium också tillämpligt vad gäller förhållandet mellan denna återstående huvuddel av en medlems- stats territorium och de övriga medlemsstaterna. Detta gäller under förutsättning att en märkbar påverkan på handeln inte kan uteslutas fullstän- digt. Det är en sådan situation som föreligger i det här ärendet. Följaktligen är det, även med beaktande av den relevanta marknadens stuktur och parternas styrka på denna, möjligt att med tillräcklig grad av sanno- likhet dra slutsatsen att avtalet och/eller det sam- ordnade förfarandet kan ha haft en märkbar påverkan på handeln mellan medlemsstaterna. 162. Vad gäller marknaderna för industrisocker och detaljsocker finns det dessutom andra faktiska omständigheter som gär det möjligt att med till- räcklig grad av sannolikhet dra slutsatsen att avta- let och/eller det samordnade förfarandet kan haft en märkbar påverkan på handeln mellan medlems- stater: 1. 2. 1 Industrisocker 163. När det gäller industrisocker körper ett antal före- tag i Storbritannien, inklusive sockergrossister som handlar i eget namn, socker från producenter på kontinenten för att vara säkra på att ha en alterna- tiv försörjningskälla om det skulle uppstå problem med produktionen i Storbritannien, såsom exem- pelvis missväxt. Om det är nödvändigt är företagen beredda att betala ett högre pris för sådana inköp. Dessutom har det varit brukligt att större socker- producenter på kontinenten sålt betydande kvanti- L 76/46 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 teter industrisocker i Storbritannien. Om priserna på industrisocker i Storbritannien höjdes till följd av de fyra parternas avtal och/eller samordnade förfarande, vore det logiskt att brittiska företag hellre köpte från alternativa leverantörer i andra medlemsstater. Detta borde även ha uppmuntrat företag i andra medlemsstater att försöka öka sin export till Storbritannien. 164. Det finns tecken på att avtalet och/eller det sam- ordnade förfarandet om samordnade höjningar av industrisockerpriserna i Storbritannien efter pris- kriget faktiskt också ledde till en märkbar föränd- ring av handlen med industrisocker mellan Stor- britannien och angränsande medlemsstater, fram- för allt Frankrike och Danmark (379). 165. För det första är det anmärkningsvärt, vilket angavs ovan (380), att importen av socker från andra EG-medlemsstater till Förenade kungariket under sockerodlingssäsongerna (1 oktober–30 sep- tember) under den relevanta perioden ökade från 88 000 ton 1986/87 till 110 000 ton 1987/88 och sedan till 132 000 ton 1988/89 och slutligen till 153 000 ton 1989/90. Detta är en ökning med 73,9 %, vilket motsvarar en ökning av importens andel av den totala nationella konsumtionen från 3,9 % under in 1986/87 till 6,7 % under 1989/90. Under det sista år priskriget fortfarande pågick i någon större utsträckning, nämligen 1985/86, importerades 137 000 ton. Om den siffran jämförs med siffran för det sista år då avtalet och/eller det samordnade förfarandet fortfarande hade någon väsentlig påverkan, dvs. 1989/90, kan en ökning med 11,7 % konstateras. Den allra största delen av det socker som importerats till Förenade kungari- ket och till Storbritannien har traditionellt varit, och var under den relevanta perioden, vitt strö- socker, varav det mesta var avsett för industrikun- der. 166. För det andra ger det faktum att i första hand Tate & Lyle ansågt det vara nödvändigt att aktivt hota importörerna med att i sin tur exportera om dessa sålde ytterligare sockerkvantiteter i Storbritannien, vilket beskrivs ovan (381), en tydlig indikation på att parterna hyste farhågor om att den högre prisnivån i Storbritannien skulle leda till en ökad import. Det faktum att kommissionen i sitt revide- rade meddelande om invändningar avstod från att klassificera denna aspekt av Tate & Lyles och British Sugars beteende som överträdelser av artik- larna 85. 1 och 86, innebär inte att beteendet inte kan beaktas i det här beslutet. I sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar erkänner Tate & Lyle (382) dessutom återigen att ”man inför grossisterna hade betonat att man skulle försvara sin försäljning på marknaden i Förenade kungariket och att man ibland ensidigt hade hotat med motåtgärder (även om man sedan inte hade vidtagit några åtgärder, trots ökad import). ” (383) Detta uttalande ger stöd för kom- missionens bedömning på två sätt: För det första erkänner Tate & Lyle att man faktiskt hotade importörer. För det andra visar det att importen till Storbritannien ändå ökade. Den mest logiska förklaringen till detta är att marknadspriserna i Storbritannien hade höjts till följd av parternas avtal och/eller samordnade förfarande. 1. 2. 2 Detaljsocker 167. Även om det inte har varit brukligt att importera vitt strösocker i enkilosförpackningar avsedda för detaljhandeln till sockermarknaden i Storbritan- nien, är det inte alls omöjligt att tänka sig sådan import. Inträdeshindren för sådana produkter är visserligen betydande (framför allt tryckningen av särskilda förpackningar eller etiketter på engelska, konsumenternas trohet gentemot kända märken samt det faktum att livsmedelsbutikerna är ovilliga att välja levererantörer för vilka de inte har någon garanti för att de kan leverera regelbundet och i tillräckliga mängder), men när priserna på detalj- socker i Storbritannien ökar, blir sådan import i allt högre grad ett verkligt hot mot de inhemska producenterna. De större livsmedelskedjorna i syn- nerhet har stort inflytande som inköpare och kan mycket väl använda importerat socker för att lan- sera egna märken. 168. Dessutom är det fullt möjligt för företag såsom exempelvis sockergrossister eller större livsmedels- butiker att köpa industrisocker i andra medlems- stater, importera det och sedan paketera om det för försäljning till detaljhandeln, vilket Napier Brown gjorde fram till 1988. När priserna för detaljsocker stiger i Storbritannien, blir sådan ompaketeringsverksamhet lönsammare. De inhem- ska producenterna har inget större intresse av att sälja industrisocker till företag som har för avsikt att paketera om det och sälja det till detaljhandeln. Om ett nytt ompaketeringsföretag går in på mark- naden, eller om ett befintligt ompaketeringsföretag 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/47 expanderar, är det oundvikligt att det uppstår ett tryck på marginalen mellan detaljsocker- och indu- strisockerpriserna. Även om vissa inhemska produ- center vore villiga att sälja till ett företag med sådana avsikter, kan man förutse att ett företag som avser att starta ompaketeringsverksamhet kommer att vilja täcka en del, och kanske till och med större delen, av sitt industrisockerbehov genom import från andra medlemsstater, särskilt i tider då priserna på industrisocker stiger på den brittiska marknaden. 171. Slutligen påminner British Sugar om att man i egenskap av prisledare under den relevanta perio- den alltid satte sina priser så nära det minimipris som möjligt, vid vilket det var intressant för andra europeiska producenter att börja exportera socker från kontinenten i tillräckligt stora mängder för att det skulle äventyra British Sugars möjligheter att sälja hela sin kvot i Förenade kungariket (387). Med den utgångspunkten argumenterar British Su- gar (388) att ”även om British Sugar hade uppträtt på ett konkurrensbegränsande sätt, vilket absolut förnekas, hade man gjort det på ett väl avvägt sätt i syfte att inte uppmuntra import. Därför kunde det påstådda ”avtalet” inte påverka handeln mel- lan medlemsstater. ” (389) 2. Parternas argument 2. 2 Tate & Lyle 2. 1 British Sugar 169. British Sugar betonar att handeln inte påverkades och att den begränsade ökningen av importen inte hade något att göra med de relativa sockerpriserna. Företaget framhåller (384) att kommissionen borde ha mätt importökningen med ett av de år som bas då importen till Förenade kungariket påverkades av priskriget, och inte ett år som inte påverkades av priskriget. Därför borde basåret ha varit 1985/ 86 och inte 1986/87. Vid en jämförelse med år 1989/90, det sista år då den påstådda prissamord- ningen kan ha haft några verkningar, skulle siffran för importökningen bli endast 12 %, i stället för 74 %. British Sugar ger två huvudsakliga förkla- ringar till ökningen, som man erkänner skett (385): För det första anger man att ur ett långsiktigt perspektiv var den ökning som noterades efter 1986 inget annat än en återgång till den tidigare importnivån. För det andra hävdar British Sugar att importökningen delvis var resultatet av ökade spekulationsvinster i samband med den gradvisa devalveringen av det gröna pundet. 172. Tate & Lyle erkänner att stigande sockerpriser i Förenade kungariket gör det mer attraktivt att importera. Tate & Lyle hävdar emellertid att pris- höjningarna i Förenade kungariket under den rele- vanta perioden inte rimligen kan tillskrivas parter- nas arrangemang. De var snarare följden av British Sugars ensidiga beslut att upphöra med priskri- get (390). 2. 3 Napier Brown 173. Napier Brown konstaterar att det inte finns några bevis för att höjningarna av sockerpriserna i För- enade kungariket under den relevanta perioden hade någon som helst påverkan på importens omfattning (391). Vid förhöret (392) förklarade Na- pier Brown att ”konkurrensen i första hand gäller kostnaden för att importera socker från kontinen- ten, plus frakten” (393). Napier Brown bekräftade att företagets import av vitsocker till Förenade kungariket ökade mellan 1986 och 1990 (394), att man importerade av strategiska skäl, exempelvis för att få en tredje oberoende försörjningskälla, och att importen användes som ett påtrycknings- medel i företagets inköpsförhandlingar med British Sugar och Tate & Lyle (395). 170. Vad gäller detaljsocker (386) anser British Sugar att kommissionens bedömning av effekten på handeln är ren spekulation. Man påpekar att de höjningar av detaljsockerpriserna under den relevanta perio- den som kan tillskrivas beslut av British Sugar var obetydliga, nämligen 6,8 %. Till största delen berodde de höjningarna på justeringar av de insti- tutionella priserna, vilka alltid enligt kontrakten påverkade detaljistkundernas priser. Dessutom hävdar British Sugar att endast 350 ton importe- rades av en detaljist under den relevanta perioden, nämligen år 1989/90. 2. 4 James Budgett 174. James Budgett betonar att prisnivåerna i Storbrit- annien sattes av British Sugar, som beskrivs som ”den dominerande leverantören” (”the dominant supplier”). Enligt James Budgett påverkades inte priserna av de möten om industrisocker som James Budgett deltog i, och följaktligen hade dessa möten ingen faktisk eller potentiell inverkan på impor- ten (396). L 76/48 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 175. James Budgett framhåller också att företaget tre- dubblade sin import av socker till Förenade kunga- riket under kalenderåren 1986 till och med 1990, även om detta inte var lönsamt på kort sikt. Enligt James Budgett importerade företaget av strategiska skäl, i synnerhet för att tillfredsställa kundernas krav på alternativa leverantörer och för att få ett påtryckningsmedel i förhandlingarna med British Sugar och Tate & Lyle (397). 3. Kommissionens svar fastställt 176. För det första måste man konstatera att parternas argument främst gäller frågan om en faktisk påver- kan på handeln mellan medlemsstater och inte i tillräcklig grad beaktar lydelsen av artikel 85. 1 samt den rättspraxis domstolen för bedömning av om ett avtal och/eller samordnat förfarande kan påverka handeln mellan medlems- stater. Därför upprepar kommissionen i första hand det den nämnde ovan (398) om domstolens rättspraxis och bedömningen av detta ärende. Framför allt måste det betonas att det faktum att kommissionen när det gäller konkurrensbegräns- ningar grundar sig på beteendets syfte inte uteslu- ter att kommissionen – när det gäller påverkan på handeln – kan se till den potentiella påverkan. En sådan slutsats är utan tvivel förenlig med lydelsen av artikel 85. 1. 177. British Sugars slutsats att man i detta ärende inte under några omständigheter med tillräcklig grad av sannolikhet kan se ens en potentiell påverkan på handeln måste avvisas. Minst övertygande är argu- mentet att det faktum att British Sugar satte sina priser under en viss nivå uteslöt möjligheten till påverkan på handeln. British Sugars resonemang är inte heller konse- kvent. Företaget anger i sitt skriftliga svar på det invändningar (399), och första meddelandet om upprepar i sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar (400), att man under den relevanta perioden satte priserna på en nivå som var avsedd att undvika att importen skulle få en sådan omfattning att den skulle kunna äventyra företagets möjlighet att sälja hela sin sockerkvot i Förenade kungariket. En sådan prispolitik utesluter emellertid inte att import redan kunde äga rum med lönsamhet för andra producenter i gemenskapen eller för grossis- ter, även om detta skedde på en nivå som endast hotade andra företags, och särskilt Tate & Lyles, men inte British Sugars förmåga att bibehålla sina respektive marknadsandelar i Förenade kungariket och Storbritannien. Detta förklarar varför Tate & Lyle var särskilt aktiva när det gällde att avråda andra producenter i gemenskapen från att expor- tera till Förenade kungariket och Storbritannien. Vid det förhör som hölls efter det reviderade meddelandet om invändningar lade British Sugar fram en beräkning, enligt vilken prishöjningarna på socker under den relevanta perioden – efter avdrag av institutionella prisändringar och justeringar av det gröna pundet – inte hindrade att det fanns kvar en vinstmarginal, om än liten, för små företag som ville importera socker till Storbritannien (401). 178. British Sugars övriga argument beträffande den importstatistik som kommissionen nämner är inte heller övertygande: 179. För det första måste det påpekas att förutom importsiffrorna har kommissionen redan (402) lagt fram tillräckligt många faktiska och rättsliga omständigheter för att det med tillräcklig grad av sannolikhet skall vara möjligt att dra slutsatsen att avtalet och/eller det samordnade förfarandet kan ha haft en märkbar påverkan på handeln mellan medlemsstater. 180. För det andra är det oomstritt att mängden import ökade under den relevanta perioden. Det råder oenighet beträffande vilket referensår som skall användas, men de årliga siffrorna ifrågasätts inte. Även om British Sugar skulle ha rätt i fråga om det lämpligaste referensåret, kvastår det faktum att ökningen var betydande under den relevanta perio- den. Under det sista år som i någon större utsträckning kan ha påverkats av avtalet och/eller det samordnade förfarandet, dvs. 1989/90, nådde importen en kulmen på 153 000 ton, varefter den under de följande åren – då det konkurrens- begränsande beteendet upphört – gradvis sjönk till 108 000 ton år 1993/94 (403). 181. För det tredje råder oenighet beträffande orsaken till den ökade importen. Kommissionen sluter sig till att det sannolikaste skälet för importökningen var de höjda marknadspriser i Storbritannien som avtalet och/eller det samordnade förfarandet gav upphov till. De andra förklaringar som parterna lägger fram är inte övertygande. I synnerhet räcker det inte att konstatera att importökningen efter 1986 endast var en återgång till den nivå importen haft tidigare. Oavsett om ökningen delvis var en återgång till tidigare nivåer, måste den ha haft en underliggande orsak. Under priskriget 1984 – 1986 minskade importen och den mest sannolika förkla- ringen till att den sedan ökade är att det 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/49 skedde som en följd av parternas samordnade strategi för att höja priserna efter priskriget. När det konkurrensbegränsande beteendet upphörde minskade importen väsentligt, vilket styrker den förklaringen. Beträffande det faktum att Tate & Lyle, Napier Brown och James Budgett frånsäger sig allt ansvar, genom att peka på att British Sugar var prisledare, hänvisar kommissionen till sitt före- gående resonemang (404). 182. I den särskilda frågan om detaljsocker är kommis- sionens ståndpunkt varken rent spekulativ eller inkonsekvent i förhållande till dess tidigare åsikter. Mot bakgrund av domstolens rättspraxis är frågan huruvida det händelseförlopp som kommissionen beskrivit ovan (405) med tillräcklig grad av sanno- likhet kan sägas vara en möjlig följd av det kon- kurrensbegränsande beteendet. Det mest framträ- dande fall i vilket domstolen avskrivit varje möjlig- het till påverkan på handeln är målet Hugin mot kommissionen (406), som innebar tillämpning av artikel 86. I det målet gjorde domstolen en nog- grann analys av sektorn i fråga och på grund av dess särskilda ekonomiska och tekniska egenskaper drogs slutsatsen att handeln inte under några omständigheter kunde ha påverkats. Företaget i fråga hade aldrig haft verksamhet utanför med- lemsstatens gränser, den relevanta produkten hade aldrig varit föremål för handel mellan medlemssta- terna och av tekniska skäl kunde en sådan handel uteslutas, även om marknaden var helt öppen och inte föremål för konkurrensbegränsningar. 183. I detta ärende är omständigheterna helt annor- lunda. För det första finns det inträdeshinder som försvårar handel med socker paketerat för detalj- handeln mellan Storbritannien och andra medlems- stater. Emellertid finns det naturligtvis inget logiskt skäl till varför sådan handel över huvud taget inte skulle kunna förekomma. För det andra visar det faktum att Napier Brown fram till 1988 importe- rade industrisocker och paketerade om det för försäljning till detaljhandeln att detta är en realis- tisk möjlighet. För det tredje är den bild av situa- tionen som kommissionen ger för att beskriva händelseförloppet ovan baserad på välgrundade fakta, särskilt vad gäller livsmedelsbutikernas ten- dens att utnyttja sitt starka marknadsinflytande och grossisternas önskan att ha flera leverantörer. D. ARTIKEL 85. 3 I EG-FÖRDRAGET 184. Det avtal och/eller samordnade förfarande som beskrivs ovan har inte anmälts. Enligt artikel 4. 1 i förordning nr 17 utgör därför redan förfarandereg- lerna hinder mot att undantag beviljas. Dessutom menar kommissionen med stöd av tillgängliga fakta att även om en anmälan hade gjorts, skulle man enligt materiell rätt inte kunna, eller ha kunnat, bevilja undantag. Framför allt känner kommissio- nen inte till några faktorer som skulle kunna leda till slutsatsen att avtalet och/eller det samordnade förfarandet bidrog till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande. Kom- missionen har inte heller några skäl att tro att något av de andra tre villkoren för individuellt undantag är uppfyllda. IV. FÖRORDNING nr 26 ÄR INTE TILLÄMPLIG 185. Artikel 2. 1 i förordning nr 26 om tillämpning av vissa konkurrensregler på produktion av och han- del med jordbruksvaror (407), ändrad genom för- ordning nr 49 (408), medger undantag från artikel 85. 1 i EG-fördraget för vissa avtal, beslut och samordnade förfaranden inom jordbrukssektorn. För att artikel 2. 1 i förordning nr 26 skall vara tillämplig måste avtalet, beslutet eller det samord- nade förfarandet avse en produkt som förtecknas i bilaga II till EG-fördraget. Socker är en sådan produkt. Det innebär emellertid inte att det avtal och/eller samordnade förfarande som detta förfa- rande gäller inte omfattas av artikel 85. 1. Krite- rierna för tillämpning av något av de tre undantag som anges i artikel 2. 1 i förordning nr 26 är inte uppfyllda. I synnerhet inte eftersom domstolen har angett att artikel 2 i förordning nr 26 måste tolkas restriktivt, eftersom den medger ett undantag från den generella regel som fastställs i artikel 85. 1 i EG-fördraget (409). 186. Vad gäller den första grund för undantag som anges i artikel 2. 1 i förordning nr 26 (avtalen, besluten eller de samordnade förfarandena skall utgöra ”en integrerad del av en nationell mark- nadsorganisation”), är det tillräckligt att påpeka att gemenskapen långt innan det aktuella avtalet och/eller samordnade förfarandet inleddes 1986, började avveckla de nationella ordningarna för marknaderna för socker. Detta skedde till att börja med genom rådets förordning nr 1009/67/EEG om L 76/50 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Denna första förordning följdes av förordningarna (EEG) nr 3330/74, sedan (EEG) nr 1111/77 och den nu gällande förordningen är rådets förordning (EEG) nr 1758/81 (410), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1148/98 (411). Med tanke på att de nationella ord- ningarna för marknaderna för socker hade upphört att gälla och den gemensamma organisationen av marknaden för socker införts när det avtal och/ eller samordnade förfarande som utreds i detta förfarande förelåg, kan det avtalet och/eller sam- ordnade förfarandet logiskt sett inte anses ha utgjort en integrerad del av en nationell marknads- organisation. V. ARTIKEL 3 I FÖRORDNING nr 17 189. Det avtal och/eller samordnade förfarande som beskrivs ovan avslutades formellt av Tate & Lyle den 2 juli 1990 när företagets stryrelseordförande och verkställande direktör gav order om att samt- liga kontakter med konkurrenter av det slag som berörs av detta förfarande skulle upphöra (414). Detta bekräftas i Tate & Lyle skrivelse av den 16 juli 1990 till OFT. En kopia av denna skrivelse sändes till kommissionens ledamot med ansvar för konkurrensfrågor. Kommissionen har inga bevis på att någon av de fyra parterna skulle ha fortsatt med det konkurrensbegränsande beteendet efter den 2 juli 1990. 187. Den andra grund för undantag som ges i artikel 2. 1 i förordning nr 26 (avtalen, besluten eller de samordnade förfarandena skall vara ”nödvändiga för att förverkliga de mål som anges i fördragets artikel 39”) är endast tillämplig om en tillämpning av artikel 85. 1 i EG-fördraget skulle äventyra för- verkligandet av samtliga fem (412) mål som anges i artikel 39. Det är inte fallet i det här ärendet. När det gäller socker fastställs de sätt på vilka den gemensamma jordbrukspolitikens syften skall upp- nås i rådets förordning (EEG) nr 1785/81 med genomförandeförordningar. Dessa omfattar inför- andet av nationella produktionskvoter, prisgaran- tier, avgifter och bidrag, samt ett system för att undanröja effekten av växelkursfluktuationer på produktens fria rörlighet mellan medlemsstaterna. Den samordnade prispolitik som beskrivs i detta beslut är inte förenlig med detta system. Det rör sig dessutom om åtgärder som kan väntas påverka handeln och ha inflytande på priserna till nackdel för konsumenterna. Dessa konkurrensbegräns- ningar kan därför inte anses vara nödvändiga för att förverkliga något av de mål som anges i artikel 39 i EG-fördraget. 188. Slutligen är inte heller villkoren för den tredje grunden för undantag (enligt förordning nr 26 artikel 2. 1 andra meningen) uppfyllda, eftersom ingen av de fyra parter som omfattas av detta beslut är lantbrukare, en sammanslutning av lant- brukare eller en sammanslutning av sådana sam- manslutningar på det sätt som avses i den bestäm- melsen (413). VI. ARTIKEL 15. 2 a I FÖRORDNING nr 17 190. Enligt artikel 15. 2 a i förordning nr 17 får kom- missionen besluta att ålägga företag böter om lägst ettusen och högst en miljon ecu, eller ett högre belopp som dock inte får överstiga tio procent av föregående räkenskapsårs omsättning för varje företag som har deltagit i överträdelsen genom att uppsåtligen eller av oaktsamhet överträda bestäm- melserna i artikel 85. 1 i EG-fördraget. När bötes- beloppet fastställs skall hänsyn tas både till hur länge den allvarlig överträdelsen är och hur pågått. A. UPPSÅT 191. Domstolen har konsekvent hävdat att en överträ- delse kan anses ha begåtts uppsåtligen även om företagen i fråga inte varit medvetna om att de brutit mot artikel 85 eller mot det förbud som fastställs i den bestämmelsen. Det är tillräckligt att de måste ha känt till att det berörda beteendet hade till syfte eller resultat att begränsa konkurren- sen på den gemensamma marknaden och därmed faktiskt eller potentiellt påverkade handeln mellan medlemsstaterna (415). 192. Eftersom direkta kontakter mellan konkurrenter om prissättning alltid är tvivelaktiga ur konkur- renshänseende och på grund såväl av det konkur- rensbegränsande beteendets allvar som dess syste- matiska och repetitiva art, anser kommissionen att samtliga berörda företag måste ha varit medvetna 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/51 om att deras beteende hade till syfte att begränsa konkurrensen på den gemensamma marknaden. De berörda företagen måste också ha känt till att deras beteende riskerade att påverka handeln mel- lan medlemsstaterna. I synnerhet gäller detta Bri- tish Sugar, eftersom företaget 1986 införde ett omfattande program för säkerställande av verk- samhetens förenlighet med EG:s konkurrensregler, vilket innehåller en noggrann beskrivning av det förbud som fastställs i artikel 85. Sammanfat- tningsvis leder en objektiv bedömning av de kon- kreta sakförhållandena i detta ärende till slutsatsen att samtliga fyra berörda företag begick överträdel- sen med uppsåt. 196. British Sugars deltagande var avgörande för att kartellen skulle fungera, på grund av företagets andel av de relevanta marknaderna för industri- och detaljsocker samt dess ställning som prisle- dare. Av dessa skäl anser kommissionen det lämpligt att fastställa ett bötesbelopp på 18 miljoner ecu för British Sugar med hänsyn till överträdelsens all- var. 197. Tate & Lyle var på grund av företagets andel av de relevanta marknaderna för industri- och detalj- socker den näst vikigaste kartellmedlemmen. B. ÖVERTRÄDELSENS ALLVAR Av dessa skäl anser kommissionen det lämpligt att fastställa ett bötesbelopp på 10 miljoner ecu för Tate & Lyle med hänsyn till överträdelsens allvar. 193. Överträdelsen i detta ärende kan beskrivas på följande sätt: Avtalet och/eller det samordnade förfarandet hade till syfte att begränsa konkurrensen genom en horisontell samordning av prispolitiken. Kartellen var verksam på en marknad som redan var mycket koncentrerad. Deltagarna i överträdelsen hade en andel av den relevanta marknaden på över 90 % vad gäller industrisocker och på ca 89 % vad gäller detaljsocker (416). Även om samverkan bestod i en samarbetsstrategi för högre priser, finns det inte tillräckliga bevis för att parterna gemensamt fastställde minimipriser eller priser för enskilda kunder. Kommissionen utesluter inte på något vis att parternas beteende kan ha haft en faktisk begränsande påverkan på konkurrensen och en faktisk påverkan på handeln mellan medlemsstaterna, men är inte heller bero- ende av att sådana verkningar påvisas. Dessutom var den relevanta marknadens omfattning begrän- sad till Storbritannien. 194. Mot denna bakgrund drar kommissionen slutsat- sen att det avtal och/eller samordnade förfarande som detta förfarande gäller utgör en allvarlig över- trädelse av EG:s konkurrensregler. 195. De enskilda parterna har deltagit i överträdelsen i mycket olika utsträckning: 198. Grossisterna Napier Brown och James Budgett deltog inte i nyckelmötet den 20 juni 1986, då principerna för det framtida konkurrensbegrän- sande beteendet fastställdes. Napier Brown och James Budgett anslöt sig inte till kartellen förrän flera månader senare och deltog då endast i över- trädelsen när det gällde industrisocker. Eftersom Napier Brown och James Budgett dessutom var beroende av leveransen från de två inhemska sock- erproducenterna (British Sugar och Tate & Lyle) för en avsevärd andel av det socker de sålde antingen i eget namn eller som agenter (417), hade de ett begränsat inflytande på den relevanta mark- naden och en begränsad möjlighet till maktut- övande på den marknaden. Av dessa skäl anser kommissionen det lämpligt att fastställa ett bötesbelopp på 1,5 miljoner ecu var- dera för företagen Napier Brown och James Bud- gett med hänsyn till överträdelsens allvar. C. ÖVERTRÄDELSENS VARAKTIGHET 199. Vad gäller British Sugar och Tate & Lyle varade överträdelsen med avseende på såväl industrisocker som detaljsocker från den 20 juni 1986, då det första mötet hölls mellan dessa företag, till och med den 2 juli 1990, då Tate & Lyle avslutade det aktuella avtalet och/eller samordnade förfarandet. Vad gäller Napier Brown och James Budgett varade överträdelsen med avseende på industri- socker från slutet av 1986 till och med den 2 juli 1990, då avtalet och/eller det samordnade förfa- randet i fråga avslutades (418). L 76/52 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 200. Enligt kommissionens riktlinjer för beräkning av böter anses överträdelsen i detta ärende ha haft en medellång varaktighet. 204. 201. Det belopp som fastställs med hänsyn till överträ- delsens allvar bör därför ökas med 7,2 miljoner ecu för British Sugar, med 4 miljoner ecu för Tate & Lyle, med 0,5 miljoner ecu för Napier Brown och med 0,5 miljoner ecu för James Budgett. 202. Grundbeloppen fastställs därför till 25,2 miljoner ecu för British Sugar, 14 miljoner ecu för Tate & Lyle, 2 miljoner ecu för Napier Brown och 2 miljoner ecu för James Budgett. D. FÖRSVÅRANDE OCH FÖRMILDRANDE OMSTÄNDIGHETER 1. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker 203. Det faktum att den gemensamma organisationen av marknaden för socker i praktiken medför att utrymmet för konkurrens på denna marknad i viss mån begränsas av reglerad intervention utgör ingen förmildrande omständighet, vilket domstolen påpe- kade i sin dom i målet Suiker Unie (419). I sin analys av utrymmet för konkurrens på socker- marknaden konstaterade domstolen att den gemen- samma organisationen av marknaden för socker framför allt omfattade ett system för prisstöd, uttag av en importavgift, beviljande av export- bidrag samt nationell produktionskvotering. Dom- stolen ansåg att systemet med nationella kvoter hindrade såväl en fri allokering av produktionen som en större generell produktionsökning, och att denna begränsning tillsammans med de relativt höga transportkostnaderna påverkade en av de nödvändiga för konkurrens, nämligen utbudet, vilket i sin tur påverkade han- delsvolymen och handelsmönstret mellan medlems- staterna (420). Domstolen underströk emellertid att det i praktiken fanns ett kvarvarande utrymme för konkurrens trots dessa begränsningar och att detta utrymme omfattades av EG:s konkurrensreg- ler (421). I detta sammanhang nämnde domstolen uttryckligen priskonkurrens, eftersom de priser som fastställs genom gemenskapssystemet inte avser försäljning till grossister, användare och kon- sumenter, varför producenterna ändå har en viss frihet när de fastställer sina försäljningspriser. Domstolen hänvisade även till bevis på att försälj- ningspriserna är föremål för intensiva förhand- lingar (422). förutsättningarna I sin bedömning av nivån på de böter kommissio- nen ålagt i sitt beslut (423), angav domstolen att kommissionen inte i tillräcklig utsträckning hade beaktat de begränsningar av konkurrensen som den gemensamma organisationen av marknaden för socker medför. Domstolen menade att denna organisation bidrog till att producenterna fortsatte att bete sig på ett konkurrensbegränsande sätt. Domstolen begränsade emellertid möjligheten till nedsättning av böter som ålagts för sådant konkur- rensbegränsande beteende till förfaranden som framkallats av och förvärrar de redan befintliga konkurrensbegränsande inslagen i systemet, såsom såväl uppdelning och skydd av nationella eller regionala marknader genom kontroll av utbudet från andra medlemsstater som de andra former av import- och exportbegränsningar som förekom i det ärendet (424). Domstolen betonade också uttryckligen att den skada som åsamkades användare och konsumenter till följd av dessa konkurrensbegränsande förfaran- den var begränsad, med tanke på att parterna inte hade genomfört någon samordnad eller otillbörlig höjning av sina försäljningspriser (425). Därför kan en utvidgning av möjligheterna till nedsättning till att omfatta prissamverkan inte rättfärdigas med stöd av de principer som framkommer i domen Suiker Unie. Den strikta tolkningen av de möjlighe- ter till nedsättning som domen Suiker Unie medger, följer även av den grundläggande regeln att undan- tag från generella regler måste tolkas restrik- tivt. (426). 205. I motsats till målet Suiker Unie handlar detta ärende om ett beteende som hade till syfte att begränsa priskonkurrensen på den relevanta mark- naden genom prissamordning. Det avtal och/eller samordnade förfarande som hade detta syfte hade inte framkallats eller underlättats av den gemen- samma organisationen av marknaden för socker, och det kan inte heller anses endast ha förstärkt konkurrensbegränsande systemets egenskaper. Prissamordning ingår inte i det syste- met. Det rör sig om samverkan och ett konkur- rensbegränsande beteende med avseende på försälj- ningspriser som tas ut av grossister, användare och konsumenter. Sådana försäljningspriser utgör ett särskilt viktigt inslag i konkurrensen och domsto- len har uttryckligen nämnt dem som en del av det återstående utrymme för konkurrens på socker- inneboende 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/53 marknaden som EG:s konkurrensregler är avsedda att skydda. Dessutom har det i synnerhet i fråga om marknaden för vitt strösocker i Storbritannien visats ovan (427) att EG:s organisation av markna- den för socker alltid lämnade gott om utrymme för priskonkurrens, vilket inte bara framgår av själva det faktum att priskriget ägt rum, utan även av de förhållanden som rådde när priskriget var över. efter det att beslutet i ärendet Napier Brown fat- tades den 18 juli 1988. Båda British Sugars över- trädelser av EG:s konkurrensregler skedde på samma relevanta marknad, både med avseende på produkten och marknadens geografiska räckvidd, dvs. marknaden för vitt strösocker avsett för såväl detaljhandeln som industrin i Storbritannien. Man bör dessutom komma ihåg att artiklarna 85 och 86 har ett gemensamt syfte som fastställs i artikel 3 g, nämligen att upprätta en ordning som säkerställer att konkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids (431). 2. British Sugar 206. När det gäller försvårande omständigheter måste följande beaktas: 210. Sammanfattningsvis motiverar samtliga nämnda försvårande omständigheter en ökning av grund- beloppet för British Sugar med 75 %, dvs. 18,9 miljoner ecu. 207. British Sugar var anstiftare av avtalet och/eller det samordnade förfarandet och förblev under hela den relevanta perioden drivkraften bakom överträ- delsen. Denna slutsats stöds i första hand av det faktum att nyckelmötet den 20 juni 1986, då principerna för det framtida konkurrensbegrän- sande beteendet fastställdes, sammankallades på initiativ av British Sugar. 208. British Sugar handlade på ett sätt som stod i strid med den tydliga ordalydelsen i dess program för förenlighet med EG:s konkurrensregler, som man anmälde till kommissionen i oktober 1986 och införde i december 1986. Som framgår av beslutet om Napier Brown (428) betraktades införandet av samma program som en förmildrande omständig- het när böterna fastställdes i det beslutet. Där- igenom beviljades British Sugar en avsevärd ned- sättning av böterna jämfört med det belopp som skulle ha ålagts om programmet inte hade förele- gat. Som i detalj har redogjorts för (429) omfattade programmet för förenlighet med EG:s konkurrens- regler samtliga företagets skyldigheter enligt artik- larna 85 och 86 och det tog särskilt upp avtal och/eller samordnade förfaranden med avseende på prissättning. Dessutom lovade British Sugar i pro- grammet att göra allt för att garantera att EG:s konkurrensregler följdes, att till och med gå utöver företagets strikta skyldigheter enligt lagen och und- vika tveksamma beteenden samt att uppmana sina anställda på samtliga nivåer i företaget att göra samma sak. Den överträdelse som konstaterats i detta beslut visar att det löftet inte har uppfyllts. 209. Samma företag visar sig nu ha brutit mot artikel 85 i fördraget genom att i hemlighet samverka med andra företag. Detta senare beteende hade inletts redan förfarandet om Napier Brown (430) avslutades och pågick ytterligare två år två år innan 211. Kommissionen erkänner att den ledningsgrupp på British Sugar som begick överträdelsen ersattes en kort tid efter den relevanta perioden och att det nuvarande moderbolaget, Associated British Foods (ABF), inte förvärvade British Sugar förrän efter den relevanta perioden (i januari 1991). Vid bedömningen av överträdelsens art och allvar är det emellertid endast British Sugars beteende under den relevanta perioden som är av betydelse. Ansva- ret ligger hos British Sugars som företag, inte hos företagets ledning och inte heller hos det företag som är moderbolag vid en viss tidpunkt under eller efter den relevanta perioden. Det faktum att ABF eventuellt helt eller delvis kommer att behöva bära kostnaderna för de böter som åläggs British Sugar spelar ingen roll för kommissionens bedömning av bötesbeloppets nivå. Regeln är att köparen av ett företag förvärvar det med alla dess skulder, inbegripet eventuella skulder som uppkommit till följd av överträdelser av EG:s konkurrenslagstiftning. E. KOMMISSIONENS MEDDELANDE OM BEFRIELSE FRÅN ELLER NEDSÄTTNING AV BÖTER I KARTELLÄRENDEN (432) 212. Kommissionen har förklarat att det ligger i gemen- skapens intresse att i samband med åläggande av böter bevilja förmånlig behandling av företag som samarbetar med kommissionen under de särskilda omständigheter som beskrivs i meddelandet. Även om kommissionen redan tidigare brukade fastställa mildare böter för kartellmedlemmar som samarbe- tade med den, går meddelandet längre än denna tidigare praxis och ger företag särskilda incitament att samarbeta med kommissionen för att där- L 76/54 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 igenom göra det möjligt eller medverka till att en kartell upptäcks och förhindras. Tillämpningen av de villkor som anges i meddelandet antingen för befrielse från böter eller för någon av de olika graderna av nedsättning av bötesbeloppet blir där- för förmånligare för företagen än det sätt de behandlades på enligt tidigare praxis. En direkt tillämpning av meddelandet är emellertid endast möjlig för samarbete som ägde rum efter det att meddelandet offenliggjordes i EGT den 18 juli 1996. I alla andra fall av samarbete kommer meddelandet att tillämpas analogt. En sådan ana- log tillämpning innebär att den förmånliga behand- lingen enligt meddelandet kommer att beviljas under förutsättning att alla de materiella krav på samarbetet som anges i meddelandet är uppfyllda. 1. Samtliga fyra parter 213. I sina skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, vilka inkom till kommissionen i februari 1996, bestred ingen av de fyra parterna väsentligen de faktiska omständigheter som låg till grund för kommissionens anklagelser i det meddel- andet om invändningar (433). Samtliga fyra parter har därför uppfyllt de materiella krav som anges i avsnitt D punkt 2 andra strecksatsen i meddelan- det. Eftersom detta hände innan meddelandet off- entliggjordes den 18 juli 1996, skall meddelandet tillämpas genom analogi. 214. Vid fastställandet av nedsättningens omfattning, inom det utrymme som anges i avsnitt D i meddel- andet, har kommissionen beaktat att parternas medgivande av sakförhållandena endast var en logisk följd av det faktum att det ursprungliga meddelandet om invändningar i det här ärendet hade ersatts av ett reviderat meddelande om invändningar, i vilket hänsyn togs till parternas invändningar mot vissa omständigheter och kom- missionen begränsade sig till anklagelser som kunde stödjas av bevis med det höga bevisvärde som Europeiska gemenskapernas domstol kräver. Genom en analog tillämpning av avsnitt D punkt 2 andra strecksatsen i meddelandet har British Sugar, Napier Brown och James Budgett följaktligen beviljats en nedsättning av böterna, jämfört med om de inte hade samarbetat med kommissionen, med 10 % (motsvarande 4,4 miljoner ecu för Bri- tish Sugar, 0,2 miljoner ecu för Napier Brown och 0,2 miljoner ecu för James Budgett). 2. Särskilt Tate & Lyle 215. När det gäller Tate & Lyle har följande ytterligare omständigheter beaktats: Tate & Lyle har i första hand samarbetat med kommissionen genom att sända de två skrivelser av den 16 juli 1990 (434) och den 29 augusti 1990 (435) i vilka företaget delvis medger vissa omständighe- ter. Eftersom detta samarbete ägde rum innan meddelandet om böter offentliggjordes den 18 juli 1996 skall det tillämpas analogt. 216. Tate & Lyle har uppfyllt de villkor som anges i avsnitt B punkterna a–c: Tate & Lyle anmälde överträdelsen till kommissionen innan denna kände till avtalet och/eller det samordnade förfarandet och därför inte hade påbörjat någon undersökning. Dessutom var Tate & Lyle genom de skrivelser i vilka företaget delvis medger vissa omständigheter den första av parterna som tillförde bevismaterial som var avgörande för att bevisa att kartellen fanns. Slutligen upphörde Tate & Lyle med sitt deltagande i den olagliga verksamheten senast då företaget anmälde denna verksamhet till kommis- sionen. Styrelseordföranden och verkställande di- rektören i Tate & Lyle gav i själva verket redan den 2 juli 1990 order om att avtalet och/eller det samordnade förfarandet skulle upphöra, d. v. s. strax innan Tate & Lyle, den 5 juli 1990, under- rättade kommissionen om kartellen vid ett möte med den kommissionsledamot som ansvarar för konkurrensfrågor. Kommissionen underrättades också genom en kopia av företagets skrivelse till OFT av den 16 juli 1990. 217. Efter de inledande avslöjandena upprätthöll Tate & Lyle emellertid inte ett löpande och fullständigt samarbete med kommissionen under hela under- sökningen. Därför är de materiella kraven i avsnitt B punkt d inte uppfyllda. Följaktligen kan Tate & Lyle inte åtnjuta förmånlig behandling genom en analog tillämpning av avsnitt B eller C i meddelan- det. 218. Tate & Lyles samarbete omfattas därför av avsnitt D punkt 2 första strecksatsen i meddelandet. Med beaktande av att Tate & Lyle avslöjade avtalet och/eller det samordnade förfarandet vid en tid- punkt då kommissionen ännu inte alls kände till saken, med vederbörlig hänsyn till det betydande värdet av den information som lämnades i de två ovannämnda skrivelser i vilka företaget delvis med- ger vissa omständigheter samt med hänsyn till att Tate & Lyle också uppfyllde de materiella kraven i avsnitt D punkt 2 andra strecksatsen i meddelan- det, vilket beskrivs ovan (436), anser kommissionen det lämpligt att genom en analog tillämpning av 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/55 avsnitt D bevilja Tate & Lyle en nedsättning med 50 % (motsvarande 7 miljoner ecu) av det bötesbe- lopp som skulle ha ålagts om företaget inte hade samarbetat. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 British Sugar plc, Tate & Lyle plc, Napier Brown & Company Ltd och James Budgett Sugar Ltd har brutit mot artikel 85. 1 i EG-fördraget genom att ha deltagit i ett avtal och/eller samordnat förfarande som hade till syfte att begränsa konkurrensen, genom att parterna samordnade sin prispolitik på marknaden för industri- socker i Storbritannien. När det gäller British Sugar plc och Tate & Lyle plc varade detta deltagande från och med den 20 juni 1986 till och med den 2 juli 1990. När det gäller Napier Brown & Company Ltd och James Budgett Sugars Ltd varade deltagandet från och med slutet av 1986 till och med den 2 juli 1990. Artikel 2 British Sugar plc och Tate & Lyle plc har brutit mot artikel 85. 1 genom att från och med den 20 juni 1986 till och med den 2 juli 1990 ha deltagit i ett avtal och/eller samordnat förfarande som hade till syfte att begränsa konkurrensen, genom att parterna samordnade sin pris- politik på marknaden för detaljsocker i Storbritannien. — Tate & Lyle plc åläggs böter på 7 miljoner ecu för den överträdelse som avses i artiklarna 1 och 2. — Napier Brown & Company Ltd åläggs böter på 1,8 miljoner ecu för den överträdelse som avses i artikel 1. — James Budgett Sugars Ltd åläggs böter på 1,8 miljo- ner ecu för den överträdelse som avses i artikel 1. Artikel 4 De böter som åläggs enligt artikel 3 skall inom tre månader från och med den dag då detta beslut delges betalas i ecu till europeiska kommissionens bankkonto nummer 310-0933000-43, Banque Bruxelles Lambert, Agence Europe´enne, rond point Schuman 5, B-1040 Bryssel. Efter den periodens slut skall beloppen automatiskt börja löpa med ränta, och räntesatsen skall motsvara den ränta som Europeiska centralbanken tillämpade för transaktio- ner i ecu den första arbetsdagen i den månad då detta beslut antogs, plus 3,5 procentenheter, det vill säga 7,5 %. Artikel 5 Detta beslut riktar sig till: — British Sugar plc, Oundle Road, Peterborough PE2 9QY, Förenade kungariket — Tate & Lyle plc, Sugar Quay, Lower Thames Street, London EC3R 6DQ, Förenade kungariket — Napier Brown & Company Ltd, International House, 1 St. Katherine’s Way, London E1 9UN, Förenade kungariket — James Budgett Sugars Ltd, Beacon House, Rainsford Road, Chelmsford, Essex CM1 2PY, Förenade kunga- riket. Detta beslut skall vara verkställbart enligt artikel 192 i EG-fördraget. Artikel 3 Utfärdat i Bryssel den 14 oktober 1998. Följande bötesbelopp utdöms: — British Sugar plc åläggs böter på 39,6 miljoner ecu för den överträdelse som avses i artiklarna 1 och 2. På kommissionens vägnar Karel VAN MIERT Ledamot av kommissionen L 76/56 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 Notförteckning (1) EGT 13, 21. 2. 1962, s. 204/62. (2) EGT 127, 20. 8. 1963, s. 2268/63. (3) För British Sugar används ofta följande förkortningar, vilka även förekommer i detta beslut: BS=British Sugar, BSC=Bri- tish Sugar Company. (4) För Tate & Lyle används ofta följande förkortningar, vilka i detta beslut: T & L=Tate & Lyle, även TLS=T & L Sugars, se även skäl 9 nedan. förekommer (5) Se skäl 58 i detta beslut. (6) Se även skäl 59 nedan. (7) Rådets förordning (EEG) nr 793/82 (EGT L 94 21. 4. 1972, s. 1) och kommissionens förordning (EEG) nr 2103/77 (EGT L 246 27. 9. 1977, s. 12). (8) Punkt 4. 30, s. 23, i rapporten från Monopolies and Mer- gers Commission (MMC), ”Tate & Lyle PLC and British Sugar plc. A report on the proposed merger” (HMSO Cmd 1435, februari 1991, nedan kallad MMC:s tredje rapport) innehåller en uppdelning av den totala försäljningen i För- enade kungariket av socker som framställts där på olika sorter under åren 1988–1989: strösocker: 73,2 %; flytande socker: 17 %; specialsocker: 8 %; övriga sorter: 1,9 %. (9) För närmare upplysningar om de tre olika sockersorterna, se punkterna 2. 62–2. 73 från MMS, ”Tate & Lyle Plc and Ferruzi Finanziaria SpA and S & W Berisford PLC. A report on the existing and proposed mergers. ”, (HMSO Cmd 89, februari 1987, nedan kallad MMC:s andra rapport) och punkterna 4. 30–4. 32 i MMC:s tredje rapport. rapporten i praktiken görs en anbudsinfordran per vecka. Runt 98 % av överskotten av A- och B-socker åtgärdas på detta sätt. Även om det genomsnittspris som uppnås genom bidrags- systemet ibland är något lägre än det effektiva stödpriset, föredrar de flesta raffinaderier inom EG detta framför försäljning till interventionsorgan, eftersom det i praktiken innebär att försäljaren själv måste lagra sockret i silor som oftast behövs för nästa års skörd. Av de runt 16 miljoner ton socker som årligen framställts i gemenskapen under senare år, har ca 3 miljoner ton sålts med exportbidrag varje år. (14) Den 13 februari 1989 bytte företaget namn till Berisford International plc. (15) För ytterligare upplysningar om British Sugar hänvisas till punkterna 3. 26–3. 36 i MMC:s tredje rapport. (16) Se James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, s. 24. Se även utskrift av muntlig förkla- ring lämnad vid undersökningar hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 enligt artikel 14. 2 i förordning nr 17 (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 6, och utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningar hos British Sugar den 25 maj 1994 enligt artikel 14. 2 i förordning nr 17 (bilaga 2 till det reviderade meddelandet om invändningar) s. 12. (17) Se James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, s. 25. (18) En beskrivning av sockergrossisternas roll ges även i punk- terna 4. 38–4. 40 i MMC:s tredje rapport. (19) Källa: Intern statistik från Europeiska kommissionens Generaldirektorat VI (jordbruk). (20) Se skäl 3 i detta beslut. (10) Protokoll 3 om AVS-socker, bifogat Lome´-konventionen AVS-EEG av den 28 februari 1975, och i protokoll 8 i den fjärde Lome´-konventionen AVS-EEG av den 15 december 1989. (21) Marknadsandelarna i Storbritannien avviker inte märkbart. British Sugar och Tate & Lyle hade stabila och höga mark- nadsandelar under hela den period som omfatts av detta beslut. (11) Alla parter i det aktuella förfarandet har varit eniga om denna bedömning. Se även MMC:s andra rapport, punk- terna 2. 31–2. 35, och MMC:s tredje rapoort, punkt 7. 7. (12) Både betodlare och sockerförädlingsföretag bidrar också till finansieringen av sockerordningen genom produktionsavgif- ter. (13) Det anbudssystem som ligger till grund för beviljandet av exportbidrag fungerar på följande sätt: Kommissionen begär in anbud för exportbidrag. Exportöreran får lämna anbud för endast exportbidrag för vitsocker. Anbudet skall inne- hålla uppgifter om vilka kvantiteter som skall exporteras och om den bidragsnivå som förädlingsföretaget anser sig behöva för att uppnå sina försäljningsmål. När kommissio- nen mottagit samtliga anbud beräknas det högsta bidrag som skall betalas. Alla anbudsgivare vars anbud ligger under denna övre gräns beviljas exportlicens och det bidrag de angav. De är skyldiga att exportera den kvantitet socker som deras anbud gällde. Som en del av exportbidraget får de antagna anbudsgivarna ett förskott som täcker kostna- derna för transport till exporthamnen inom EG (fob- kostnaderna). Kommissionen använder bidragssystemet som ett sätt att bibehålla balansen på den inre marknaden och skydda de inhemska marknadspriserna. Kommissionen begär in anbud när den anser att sockerutbudet i gemenska- pen är högre än konsumtionen plus ett visst lager. I (22) Dessa siffror har tillhandahållits av Tate & Lyle och inbe- griper flytande socker och specialsocker. British Sugar använde en annan beräkningsmetod och beaktade endast strösocker. De skillnader i marknadsandel som följer av detta påverkar inte detta beslut. Enligt British Sugar hade företaget en marknadsandel på mellan 55,9 % och 58,6 % under perioden i fråga. Tate & Lyle hade mellan 33,1 % och 36,7 % och importen ökade från 5,3 % under 1986/ 1987 till 9,2 % under 1989/1990. (23) Från 1986/1987 till 1989/1990 ökade importen från Dan- mark, uttryckt som tusentals ton vitsocker, från 34 till 60, importen från Frankrike från 7 till 42 och importen från Irland från 38 till 48. Arbetspapper från GD VI vid Europeiska gemenskapernas kommission, citerat i tabell 5 på s. 33 i British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar och återgivet som tabell 7 efter s. 63 i British Sugars svar på det reviderade meddelan- det om invändningar. (24) Se British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkterna 61 och 105, samt British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 164. (25) Kommissionens beslut 88/518/EEG av den 18 juli 1988, ärende nr IV/30. 178 Napier Brown — British Sugar, EGT L 284 19. 10. 1988, s. 41. 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/57 (26) MMC:s andra rapport, punkterna 16. 25 och 16. 62, samt dess tredje rapport, punkterna 7. 25 och 7. 26. (27) Se skälen 64–65 i detta beslut och MMC:s andra rapport, punkt 16. 27. (28) MMC:s tredje raport, punkterna 4. 59 och 7. 28. (29) Av tabellen i punkt 14 och av analysen i skälen 20–21 i detta beslut framgår att under perioden i fråga, då British Sugar ledde en prishöjning, ökade importen till Förenade kungariket från andra medlemsstater i Europeisa gemenska- pen (EG) avsevärt. Se Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar volym I punkterna 3. 35—3. 48. Tillägg II till Tate & Lyles skrivelse till Office of Fair Trading av den 29 augusti 1990 (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invändningar. (30) Se MMC:s tredje rapport, punkterna 7. 28 och 4. 59. I det första meddelande om invändningar som sändes i detta ärende hävdade kommissionen att detta agerande, som även British Sugar deltog i, utgjorde ett brott mot artiklarna 85. 1 och 86. Med beaktande av de berörda företagens skriftliga svar och de bevis som lades fram vid förhöret i samband med det första meddelandet om invändningar, drog kom- missionen dock slutsatsen att det inte fanns tillräckliga bevis för att beteendet utgjorde brott mot artiklarna 85. 1 och 86. (31) Se utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökning- arna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det invändningar, s. 7), och reviderade meddelandet om Tate & Lyles skrivelse av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar), vilket citeras i punkt 36 nedan. (32) Se även Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelan- det om invädningar, volym I punkt 3. 31. (33) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 2. 6, och British Sugars skrift- liga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkt 88. (34) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkt 85. (35) MMC:s tredje rapport, punkt 7. 27. (36) MMC:s tredje rapport, punkt 7. 25. (37) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkterna 86 och 92; James Budgetts skrift- liga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkt 3. 2. 2; samt James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkt 61. (38) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkt 70. (39) Se statistiken om Förenade kungarikets sockermarknad i skäl 14 i detta beslut. (40) Napier Browns skriftliga svar på det första meddelandet om indvändningar, punkt 34. Uppgifter i bilaga a till Napier Browns svar på det första medddelandet om invändningar. (41) James Budgetts skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om indvändningar, punkt 60. Siffror i tabell 6 i James Budgetts svar på det första meddelandet om invändningar och i bilaga 4 till företagets svar på det reviderade meddel- andet om invändningar. (43) Se punkt 9 i MMC:s första rapport, punterna 16. 24 och 16. 39 i MMC:s andra rapport samt punkt 7. 18 i MMC:s tredje rapport. Se även punkt 100 i British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar och pun- terna 32–33 i dess skriftliga svar på det reviderade meddel- andet om invändningar. Se även punkterna 2. 4 och 2. 16 i Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, samt punkt 4. 20 i dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar. (44) Se punkt 7. 18 i MMC:s tredje rapport. (45) Se nedan skälen 59, 60–65, 74 och 86—88. (46) Grossisterna förnekar inte detta. Napier Browns skriftliga svar på det första meddelandet om indvändningar, punk- terna 30 och 55, och även punkt 17 i dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar. Se även James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 6. 4, och slutligen punkt 79 i dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar. (47) Se skäl 16 i detta beslut, punkterna 61 och 105 i British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invänd- ningar samt punkt 164 i British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar. (48) Se skäl 19 i detta beslut. (49) Se fotnot 45. (50) MMC:s tredje rapport, punkt 1. 4. (51) Napier Brown-beslutet, se fotnot 25. (52) ”(C) British Sugar accepts the need for sugar merchants and believes that they have a useful function to perform in the UK market. British Sugar has no intention now or in the future of undertaking any pricing practice which may in any way damage the continued existence of the merchants. British Sugar undertakes to the Commission that it will engage in normal and reasonable pricing practices which can in no way be construed as predatory. British Sugar recognises the Commission’s concern that an insufficient margin between its price for industrial sugar and its price for retail sugar might be considered to be an unreasonable pricing practice. ” (53) ”Article 85(1) Anti-competitive agreements (. ) Agreements or concerted practices fixing prices, limi- ting production or markets, sharing markets, collective boycotts of actual or potential customers or suppliers and tie-in agreements, are all, for instance, prohibited. (. ) Article 85(1) also prohibits agreements or concerted practices for the exchange of information between competi- tors about prices, trading terms, credit notes, discounts and so on, and may even apply where such information is given unilaterally. (. ) In line with its policy of complying with all applicable laws the company is therefore committed to compliance with the EEC competition rules and will take every step to ensure observance of that policy. It is also the company’s policy not only to observe the law but to go beyond mere compliance with the strict letter of the law and seek to avoid any conduct which may give rise to doubt as to whether or not it has acted lawfully. ” (54) Se fotnot 25. (55) Skrivelse av den 29 augusti 1990 från Tate & Lyle till Office of Fair Trading i Förenade kungariket (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invändningar), punkt 1. (42) Se skäl 5 i detta beslut. (56) Se fotnot 55. L 76/58 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 (57) ”The Tate & Lyle representatives came away with the understanding that the price war that had been going on for some two years would cease. It was also understood that the retail market shares enjoyed by Tate & Lyle and British Sugar at that moment should remain and that neither party would price in an aggressive manner. It was also accepted by Tate & Lyle that British Sugar could not be prevented from putting their full A + B quota of 1 144 000 tonnes into the United Kingdom market. The implication of these discussions, as understood by Tate & Lyle, was that British Sugar would not disturb the market by importing sugar because to do so would be to restart the price war, since the market was in balance. In order to give these matters commercial substance, Mr Pepler for Tate & Lyle Sugars carried the message back to his staff that they should not cut prices so as to try to gain market share from British Sugar. This meeting was significant in that it set the background principles against which all future discussions were held. ” (58) Memorandum om arrangemanget av den 15 april 1991 mellan British Sugar och Tate & Lyle (bilaga 4 till det reviderade meddelandet om invändningar). (59) ”4 BS announced at a meeting on 20 June 1986 that the price war then current in the United Kingdom sugar mar- ket, resulting from BS’s then commercial policy, would cease. In the context of the ongoing EEC Commission investigation into the affairs of BS pursuant to the Napier Brown Decision, BS was concerned to ensure that there was no further possibility of BS engaging in a form of pricing policy which could give rise to a complaint to the EEC Commission or the OFT of predatory pricing or other such abuses of its dominant position. Both TLS and British Sugar believed that as a consequence of the unilateral decision taken by British Sugar to end the price war: (a) retail market shares would tend to remain at around the level the parties believed existed at the time of the making of the announcement by British sugar; and further to that end; (b) British Sugar would not price aggressively with the result that TLS would not price aggressively although there would nevertheless still be a band of tolerance in relation to their respective market shares. During the arrangement, BS informed TLS, before it made a general announcement to its customers, of changes in list prices, and discount policy, although TLS was not informed of any specific price or discount which was to be quoted to a specific customer. Prior to TLS being given any such information all major customers of BS would have known of its general intentions as to the order of magnitude of its price increases for the relevant period. At times the parties would be in contact about whether their shares in the retail market were within the band of tolerance. ” (60) Mötesförteckningen bifogades Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 29 augusti 1990 (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invändningar). (61) I detta avseende stödjer de tre företagen kommissionens faktaredogörelse, genom att uttryckligen bekräfta eller åtminstone indirekt godta den när de lägger fram sitt försvar. Se British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 11 ff. , samt dess skriftliaga svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, punkt 1 ff; Napier Browns skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 31–33, och dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 10; James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 4. 3–4. 4, och dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 3. (62) Skrivelse av den 16 juli 1990 från Tate & Lyle till generaldi- rektören för, Office of Fair Trading (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar). (63) ”Certain meetings took place, at which British Sugar indica- ted its paramount commercial and political requirement to sell all its A and B quota sugar in the United Kingdom. They also indicated their desire to see United Kingdom price levels rise from the low levels that they had by then reached, and also to see differentials between customers taking different volumes restored to more sensible and logical levels. As a price follower, and given the parlous state of the cane refining business, Tate & Lyle had little commercial alternative to falling in with British Sugar’s new pricing policy. Views were exchanged between the companies as to the minimum prices which British Sugar wanted to achieve in the industrial and retail markets and the likely phasing of price increases. Tate & Lyle stressed that its commercial policy was both to follow British Sugar’s price leadership and to defend its then market share of around one third of the retail market. British Sugar subsequently introduced industrial and retail price increases in the United Kingdom during the summer of 1986, and Tate & Lyle followed with substantially similar increases. Tate & Lyle understood that it could not prevent British Sugar selling the whole of its A and B quota in the United Kingdom, and that British Sugar would not import sugar into this country. As regards sales of sugar in the industrial market, it appears that since that time meetings have taken place two or three times a year between representatives of British Sugar and Tate & Lyle. At some of these meetings, British Sugar tabled the minimum net prices to customers in various volume bands it intended to achieve over the coming year. This matrix and other matters relating to prices, has been the subject of communication between the companies and also representatives of Napier Brown and Budgetts. The timing of changes in list prices, and the content of such changes, has also been the subject of communication as have matters such as drop sizes, customer credit-worthiness, etc. It also appears that sometimes information was exchanged between the companies about the volume disco- unts being applied to specific customers. (. ) As regards retail prices there have also been contacts between the companies, in which British Sugar indicated the dates and timing of increases in its retail price list. In connection with customer negotiations information has been exchanged about changes in the discounts that would be offered to some of the larger customers (who took supplies from both companies). Tate & Lyle has consis- tently made it clear that it would defend its one-third share of the retail market and has made every effort to prevent British Sugar from eroding that share. It has not been in Tate & Lyle’s commercial interests to attack British Sugar’s market position, nor undermine British Sugar’s commercial objective of improving its returns from the United Kingdom sugar market. ” (64) Företrädare för British Sugar. Protokoll från förhöret efter det första meddelandet om invändningar, s. 103. (65) ”on all the other occasions, I think we admit, I don’t think we’ve anything to fear, the matrix was discussed in general terms but we have found no instance where another printed or written document was handed to Tate’s or the merc- hants. (66) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos British Sugar den 25 maj 1994 (bilaga 2 till det reviderade meddelandet om invändningar) s. 3. 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/59 (67) ”what we would normally do is just announce that we were atempting to move, if you like, the 50 000 tonne band by a certain amount and thereafter an increase for the balance lower down, so it might have been 2£/2,5£/3£ and so on”. (68) James Budgetts skriftliga svar på kommissionens begäran om upplysningar av den 9 juni 1994 enligt artikel 11 i förordning nr 17 (bilaga 6 till det reviderade meddelandet om invändningar) punkt A. 1. (69) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till dett reviderade meddelandet om invändnigar), s. 2. (70) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det revide- rade meddelandet om invändningar), s. 2. (71) ”. the point was really that they presented a piece of paper which they said was their intent in terms of moving the market price (. ) Now it wasn’t a matter of it appearing every time. It related to their intent for a subse- quent period, a year ahead”. (72) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4, punkt 33. (73) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4, punkt 33. (74) ”other than on the one or possibly two or three occasions when the matrix was handed to T & L and the merchants, no written or printed pricing information was passed to T & L. T & L therefore agrees with BS that, except for the matrix, no other printed or written documents were handed to T & L”. (75) Se skäl 38 i detta beslut. (76) Skriftligt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, punkt 11. (77) Punkt 30 a i det reviderade meddelandet om invänd- ningar. (78) Se skäl 29 punkt a i detta beslut. (79) ”At least once a copy of the written matrix was provided to Tate & Lyle, Napier Brown and James Budgett, and on other occasions information of a similar nature to that of the matrix was provided by British Sugar. ”. (80) Volym I punkt 3. 18 i Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar. (81) ”while the matrices were talked about at the meetings, they were not ’proposed’ by BSC for discussion and amendment but represented BSC’s unilateral decision”. (82) Volym II punkt 61 i Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar. Se även Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet ominvändningar), vilken citeras i skäl 36 ovan, samt skivelsen av den 19 oktober 1990 (bilaga 7 till det reviderade meddelandet om invänd- ningar). (83) ”the ’matrix’ was a BSC internal document which, for its own reasons, it chose on occasion (although not invariably) to disclose to T & L and the two merchants”. (84) Protokoll från förhöret efter det första meddelandet om invändningar, s. 104. Se även protokollet från förhöret efter det reviderade meddelandet om invändingar den 18 och 19 april 1996, s. 11. (85) ”an internal document, it is a vertical document, if you like, within British Sugar”. (86) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet ominvändnigar, punkt 41. Företrädare för British Sugar, protokollet från förhöret efter det reviderade meddelandet om invändningar den 18–19 april 1996, s. 11. (87) Punkt 4. 4. 6. (88) ”considered the volume/price matrix tabled by BS as anyt- hing other than a guide as to the price BS was asking its salesmen to seek. This information was not secret (it was available to industrial customers who enquired)”. (89) James Budgetts skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 24. (90) ”understood to constitute only a British Sugar internal guide to its salesmen, which they could depart from (but should first seek internal management approval)” (91) James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 30. (92) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det revide- rade meddelandet om invändningar) s. 2. (93) ”they (British Sugar) presented a piece of paper which they said was their intent in terms of moving the market price (. ) this presentation was for the benefit of the others so that we would know what they intended to do”. (94) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos British Sugar den 25 maj 1994 (bilaga 2 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 14. (95) Skriftligt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, punkt 48. (96) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det revide- rade meddelandet om invändningar), s. 3. (97) ”we might have been already negotiating with some, maybe not with others”. (98) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 5. (99) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 3. (100) ”it would be foolish to say it wasn’t useful, it was useful (. ) if we had an indication of their intents it had some bearing perhaps on the way in which we might have seen it. We are followers”. (101) Tate & Lyles svar av den 15 januari 1991 på ett handskri- vet frågeformulär, (bilaga 13 till det reviderade meddelandet om invändningar). (102) ”indications of an intention to change some or all list prices were at times made as much as nine months ahead. Please note that the majority of industrial sales are not contracted at List Price”. (103) Avsnitt 4 punkt 36. (104) ”Price lists in the industrial sector are of very little relevance in terms of the actual prices charged to individual custo- mers. The information provided by BS was of far more relevance to the merchants to enable them to base their prices. In terms of competing with BS on individual acco- unts such information was of little value to T & L. There- fore, (. ) the information was of use as to BS’ probable intentions rather than providing any certainty”. (105) Avsnitt 4 punkt 36. (106) ”Although the matrix itself was not given to customers, the information it contained, by the time T & L received it, would have been available to customers at the same time as it was released to T & L. Consequently, T & L would have already begun to pick up the information from the market or at the very least, would have obtained that information very quickly thereafter. T & L did not therefore receive information on the content of BS’ price intentions in advance of BS’ customers (see also paragraphs 152 and 160 of BS’s response to the First SO”. (107) Tate & Lyles skrivelse av den 16 juli 1990 till OFT (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 4. (108) ”indicated their desire to see United Kingdom price levels rise from the low levels that they had by then reached, and also to see differentials between customers taking different volumes restored to more sensible and logical levels”. L 76/60 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 (109) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos British Sugar den 25 maj 1994 (bilaga 2 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 7. (110) ”sharing of the matrix. was designed to be able to impress upon them that certain relativities between price and volume would be preserved”. (111) Punkt 12. (112) ”considered industrial price differentials between larger and smaller purchases of sugar”. (113) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 29 augusti 1990 (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invändningar) s. 3. (114) ”matters discussed included price changes, differentials, delivery terms, credit terms, concerns about volume loss and, in some cases, the situation in particular accounts”. (115) Punkterna 19–23. (116) ”the unrealistically ’flat’ structure which had developed during the course of the price war” (117) ”British Sugar’s policy of drastically reducing the differenti- als between prices charged to customers taking large quanti- ties of sugar (who were frequently existing customers of British Sugar) and customers taking smaller quantities, who were the traditional customers of the merchants”. (118) Punkterna 27–29. (119) ”Budgett had just been suffering, not from the absolute level of average prices for industrial sugar (. ) but rather from the lack of distinction in the price charged by British Sugar to different sizes of customers. (. ) From Budgett’s point of view therefore, elimination of differentials was clearly the main unfair pricing practice conducted by British Sugar, and one which had inflicted substantial damage on Budgett. (. ) From Budgett’s point of view, the meetings provided reassurance that British Sugar’s determination to avoid unfair pricing practices which damaged the merc- hants, evident at a senior management level, was also subject to some internal mechanism concerning the day to day activity of British Sugar’s salesmen”. (120) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningar hos Tate & Lyle (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar) s. 4. (121) ”It tended to be a matter of three or four weeks I think before the official date of the price increase and I think it was really just to get the information across so that we weren’t totally unaware and they (British Sugar) were comfortable that we were going to follow. We always had followed and they always assumed that we would. And it was just to make themselves comfortable that we were going to follow on that occasion”. (122) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningar hos Tate & Lyle (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar) s. 4. (123) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningar hos Tate & Lyle (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar) s. 9. (124) Avsnitt 4 punkt 36. (125) ”T & L was provided with copies of BS’s price lists on only three occasions during the period in question, once five days and once two days before the price lists were officially circulated to the trade. T & L was on the third occasion handed a copy of the price lists four days after its official circulation to the trade. However, BS would invariably have spoken to its customers before talking to T & L and in particular would have indicated to customers two or three weeks in advance that it was going to increase its prices. T & L were not therefore given any privileged information. Any ’advance’ knowledge was only in advance of the official circulation of the price lists and not in advance of BS’ customers being made aware of new prices”. (126) Skriftligt uttalande av den 12 december 1990 avgivet av Tate & Lyle (bilaga 14 till det reviderade meddelandet om invändningar). (127) ”Since my first meeting with BS in February 1987, I cannot remember any subsequent price increase that they initiated that was not signalled to me at least 2 to 3 weeks in advance of their official trade circular”. (128) Utskirft av muntlig förklaring lämnad vid undersökningar hos T & L (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 9. (129) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningar hos T & L (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 4. (130) ”it tended to be a matter of three or four weeks I think before the official date of the price increase”. (131) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 4. (132) ”information passing between customer and producer may often be unreliable if not totally misleading. This has been especially true of the sugar market over the past few years”. (133) Se t. ex. skäl 41 i detta beslut. Utskrift av muntlig förkla- ring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 3. (134) James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 4. 7, s. 64. (135) ”market sources, although they might not give perfect, immediate information as to prices to individual accounts (e. g. individual buyers might quote misleading buy-in prices from third parties) provided very accurate, rapid informa- tion about general price levels. The unique market structure was ideally suited to this”. (136) James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 4. 7, s. 64. (137) ”information concerning BS’s matrix was rapidly and accu- rately communicated via the market (especially customers) to all major players at least”. (138) Napier Brown skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 12. (139) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos British Sugar den 27 maj 1994 (bilaga 2 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 12. (140) ”had an effect in terms of providing a degree of assurance to merchants”. (141) Tate & Lyles skrivelse av den 29 augusti 1990 till OFT (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 3 och 4. (142) ”2. Industrial sales (. ) Mr Smith’s recollection is that at the first of these meetings of the four representatives a minimum floor price in the region of £370 per tonne was accepted for industrial sugar. At subsequent meetings this floor price was assumed to be upgraded in accordance with the general increase in prices shown by the ’matrix’ which was produced by British Sugar and which gave minimum net prices for specific volume bands. Matters discussed included price changes, differenti- als, delivery terms, credit terms, concerns about volume loss and, in some cases, the situation in particular accounts. In the early days the meetings appeared to Tate & Lyle to be partly a fence mending exercise for British Sugar and the merchants. During the price war the merchants had suffered substantial losses of tonnage in small accounts and British Sugar were gradually surrendering the small accounts back to them. Tate & Lyle Sugars was not involved in this since they had never had much presence in small accounts. (. ) 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/61 3. Retail sales Meetings between the individuals at British Sugar and Tate & Lyle responsible for retail marketing, Mr (deleted, business secret) and Mr (deleted, business secret) respecti- vely, occurred in two situations: first, to enable British Sugar to inform Tate & Lyle of an imminent price increase, and secondly when specific instances arose leading one of the sugar producers to believe that the other was soliciting business from his customers by undercutting price. At price change meetings British Sugar would hand over its price list a few days before publication and inform Tate & Lyle of the level of discount that it would quote to the multiples to ensure that the multiples profit margin was not reduced. However, Tate & Lyle was not informed of any specific price which was to be quoted to a specific customer”. (143) Översänt till kommissionen genom en skrivelse av den 7 augusti 1990 (bilaga 8 till det reviderade meddelandet om invändningar). (144) Skrivelse av den 16 juli 1990 från Tate & Lyle till generaldi- rektören för Office of Fair Trading (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar), se skäl 36 ovan. (145) James Budgetts skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 4. 3. 2, och Napier Browns skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 33. (146) Dvs. Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990. (147) Detta uttalande är oförenligt med samtliga British Sugars övriga uttalanden. Varken i sitt skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, i sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, eller vid något av de två förhören ifrågasatte British Sugar kommissionens slutsats att British Sugars möten med Tate & Lyle började hållas den 20 juni 1986. Sugar’s pricing (148) ”Paragraph 3 on page 4 of Mr Shaw’s letter” refers to sales of industrial sugar, and to meetings and communications between the two companies and the major sugar merchants, Napier Brown and Budgetts. Initial meetings were with the merchants. One of the complaints made by Napier Brown and upheld by the Commission as constituting an infringe- ment of Article 86 was that British Sugar had reduced its prices for retail and industrial sugar. The initial purpose of the meetings and of British Sugar confirming what the merchants (who were also customers of British Sugar) would have discovered in the market place was to give comfort to the merchants that the problem was not about to recur. Later at these meetings, information was given on British intentions. Meetings with Tate & Lyle began in late 1987. The British Sugar represen- tative at these meetings announced the prices that British Sugar intended to achieve in future quarterly periods. As is normal business practice in such situations, a pricing matrix was developed on a volumetric sugar usage basis for guidance of British Sugar’s own sales force — identifying minimum prices below which it must seek managerial approval. The existence of this matrix was known to both the trade and competition — there was even discussion as to the publishing of the matrix. The matrix was developed within the annual planning process of British Sugar and was one of the key elements in the profit mix. It also represen- ted a deliberate move to satisfy the indication which British Sugar had received from the European Commission that it ought to have a cost-related price structure. Thus, it must be emphasised, what was communicated to the other com- panies were commercial decisions which had already been taken by British Sugar. At no time were prices which were to be charged to particular customers agreed. Likewise, there was no agreement between the parties as to prices which were to be quoted. The information was centred upon the price increases British Sugar intended to apply to customers purchasing different volumes. However, this information would also have been available to any indu- strial customers of British Sugar at the same time as it was released to Tate & Lyle and the sugar merchants. Though discussion did take place, on no occasion were British Sugar decisions and consequently its business plan amended. Additional discussion did take place concerning market issued such as customer credit worthiness. At all times Tate & Lyle and the merchants had the opportunity, and in practice took the opportunity, to make their own pricing decisions”. (149) ”it appears that British Sugar has, on occasion, indicated to Tate & Lyle the dates and timing of increases in its retail price list. Again, the information flow appears to have been entirely one-sided. We are assured that at no time has information been exchanged about the level of specific discounts which would be offered to particular customers. For the most part, the information as to the timing of price increases which was given to customers was a matter of public knowledge within the industry. Prices are increased annually with effect from 1 July, to reflect changes in the Community pricing structure. Thus, on the 11 May this year, British Sugar informed its customers of the price increases which would be effective as of 1 July. Tate & Lyle was given the information on 9 May. If any particular customer inquires of British Sugar whether it intends to increase its prices at other times during the year, that customer will be informed of British Sugar’s current inten- tions and, if possible, the likely amount of the proposed increase”. (150) James Budgett & Son Limited — Business Strategy 1987–1990 (bilaga 9 till reviderade meddelandet om invändningar). (151) ”It is now in British Sugar’s interest to switch to a high price strategy, since they are ex growth in volume terms, and to rebuild market premiums. To achieve this they require, and are currently seeking, the dealers’ cooperation because aggressive marketing of imports can entirely fru- strate their ambitions. Progress towards an orderly market is under way. Improved refiners commissions are under negotiation and profits from dealing are improving”. (152) Dagordningen för James Budgetts styrelsemöte den 2 augusti 1990 (bilaga 10 till det reviderade meddelandet om invändningar). (153) ”Recent independent discussions with BS and T & L suggest minimum increase of £3-£4 per tonne will be sought by British Sugar and no doubt T & L will follow”. (154) Internt memorandum av den 29 juni 1987 inom De Danske Sukkerfabrikker (bilaga 11 till det reviderade meddelandet om invändningar). (155) Peter Jacobs, dåvarande VD för British Sugar. (156) Översättning från danska. (157) Memorandum vav den 1 mars 1989 till R. A. Shirtcliff (T & L:s VD) och C. Rutherford (chef av försäljnings- och marknadsföringsdivisionen på T & L) från F. R. Smith (ad- ministrativ chef på T & L, industriprodukter) om prissätt- ningen för 1990 (bilaga 12 till det reviderade meddelandet om invändningar). (158) Hr Ridgell är ordförande och en av de verkställande direk- törerna på Napier Brown. L 76/62 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 (159) ”BS have indicated that the bottom line loss to them, following a 5 % cut in support levels, would be of the order of £9 m. They are proposing to advise the trade (industrial) that with effect from January 1990 price levels will need to increase by £20 per tonne to retrieve a position which would permit them to continue with their necessary levels of investment for the future!! They have obviously discussed this with Ridgwell who rang me to put this point across”. (160) För närmare uppgifter, se skäl 6 i detta beslut. (161) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, tabellerna 2–6. (162) Förhörsprotokollet från den 18 och 19 april 1996, s. 26 och 27. (163) Se skäl 31 i detta beslut. (164) OFT News Release nr 54/96 av den 11 december 1996. (165) För fullständigare uppgifter om de olika sötningsmedel som finns samt deras särskilda egenskaper, se punkt 2. 59–2. 75 i MMC:s andra rapport. (166) Organisationen av marknaden för socker inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken beskrivs i skälen 4–7 i detta beslut. (167) Se även skäl 8 i detta beslut. (168) Domstolens dom av den 16 december 1975 i de förenade målen 40–48, 50, 54–56, 111, 113 och 114/73, Suiker Unie m. fl. mot kommissionen, Rec. 1975, s. 1663, punkt 16 [ej officiell översättning] (169) Se fotnot 168, punkt 17 i domen [ej officiell översättning]. (170) Se fotnot 168, punkt 24 i domen [ej officiell översättning]. (171) Se British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 92. (172) Se även skälen 16–21 i detta beslut om import till Förenade kungariket och Storbritannien. (173) Se skäl 16 i detta beslut. (174) Se punkt 16. 62. (175) Se MMC:s tredje rapport, punkterna 4. 59 och 7. 28. (176) Denna slutsats får stöd i MMC:s andra rapport, punkt 16. 27. (177) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det revide- rade meddelandet om invändningar) s. 12. (178) Domstolens dom av den 15 juli 1970, mål 41/69, ACF Chemiefarma N. V. mot kommissionen, Rec. 1970, s. 661, punkt 112, även hänvisat till i Förstainstansrättens dom av den 24 oktober 1991 i mål T-1/89, Rhône-Poulenc mot kommissionen, Rec. 1991, s. II-867, punkt 120. (179) Domstolens dom av den 14 juli 1972, mål 48/69, ICI mot kommissionen, Rec. 1972, s. 619, punkt 64. (180) Se fotnot 179. (181) Domstolens dom i målet Suiker Unie, se fotnot 168, punk- terna 173–174, bekräftad i Förstainstansrättens dom i målet Rhône-Poulenc, se fotnot 178, punkt 121 i domen. (182) T. ex. i domen i målet Rhône-Poulenc se fotnot 178, punkterna 125–127, eller i domen i målet ICI mot kommis- sionen, se fotnot 179, punkterna 259–261. (183) I skäl 72 ff. i detta beslut anges vad överträdelsen gällde. (184) Enligt definitionen i skäl 66 i detta beslut. (185) Enligt definitionen i skälen 67–69 i detta beslut. (186) Se framför allt skälen 44 och 45 i detta beslut. (187) När det gäller hur mötena gav British Sugar visshet, se t. ex. skäl 46 i detta beslut. (188) Domstolens dom av den 13 juli 1966 i förenade målen 56 och 58/64, Consten och Grundig, Rec. 1966, s. 299. Se även förslaget till avgörande av domare Vesterdorf i egen- skap av generaladvokat i målet, Rhône-Poulenc, se fotnot 178. (189) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4 punkt 93. (190) Se skäl 33 i detta beslut. (191) Se företagets skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 2. (192) Punkterna 78–83 i företagets skriftliga svar på det revide- rade meddelandet om invändningar. (193) Punkterna 110–120 i företagets skriftliga svar på det revide- rade meddelandet om invändningar. (194) Se fotnot 178. (195) Avsnitt 4 punkterna 51–53. (196) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 3. 5. (197) ”that the contacts gave rise to an arrangement which, subject to the appreciability of its effect on trade between Member States, fell within the prohibition of Article 85”. (198) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 4. (199) ”that it was party to arrangements which, subject to the appreciability of their effect on inter-State trade, infringed Article 85(1). In those circumstances and given the reduc- tion in the scope of the allegations in the SO, there is substantial common ground between T & L and the Com- mission”. (200) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 3. 7. Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 6. (201) ”the contacts that took place may have affected the speed of the ending of the price war, but they could not affect the outcome”. (202) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 5. (203) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4 punkt 55. (204) Punkterna 8 och 17. (205) Punkterna 73–79. (206) Punkt 54 i företagets skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar. (207) British Sugar i punkterna 11 och 53, Tate & Lyle i avsnitt 4 punkterna 20 och 53, Napier Brown i punkt 29 och James Budgett nedan. (208) Se skäl 72 och 74 i detta beslut. (209) Domstolens dom av den 13 februari 1979 i mål 85/76 Hoffmann-La Roche mot kommissionen, Rec. 1979 s. 461, punkt 123. (210) Restrictive Practices Court i Förenade kungariket drog samma slutsats i sin dom av den 21 augusti 1996 (se skäl 58 i detta beslut). (211) Se skälen 66-71 i detta beslut. (212) Se skälen 72-74 i detta beslut. (213) I skälen 91-92. (214) Se fotnot 178, Rhône-Poulenc, punkterna 126–127 i domen. Se även punkt 79 i detta beslut. (215) Se skäl 10 i detta beslut. (216) Citerad ovan i skälen 30, 44 och 50. (217) Se skäl 66 i detta beslut. (218) Se skäl 30 i detta beslut. (219) Se skäl 31 och 58 i detta beslut. (220) Se skäl 66 i detta beslut. (221) Se skäl 51 i detta beslut. (222) Se skäl 72 i detta beslut. (223) Se skäl 53 i detta beslut. (224) Se skäl 56 i detta beslut. 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/63 (225) Se fotnot 178. (226) Se fotnot 178, punkt 121–124 i domen. (227) Se fotnot 168, punkt 172–176 i domen. (228) Se fotnot 178, punkt 123 i domen. (229) Se fotnot 178, punkt 122–124 i domen. (230) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, skäl 148. (231) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 41. (232) Skriftligt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, skäl 37 tabell 10. (233) Skriftligt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, skäl 43. (234) Skriftligt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, skäl 8. (235) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 10. (236) Skriftligt svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar, skälen 10 och 125. (237) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skälen 125. (238) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, skäl 206. British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 10. (239) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 49. (240) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, skäl 183 samt tillägg 19 och diagrammen H och J. British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 49. (241) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, skäl 203 samt tillägg 10. (242) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, skäl 204-207. (243) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 51. (255) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnittt 2 punktterna 2. 2-2. 3. (256) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 4. (257) ”that it was party to arrangements which, subject to the appreciability of their effect on inter-State trade, infringed Article 85(1). In those circumstances and given the reduc- tion in the scope of the allegations in the SO, there is substantial common ground between T & L and the Com- mission”. (258) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 3. 5 (259) ”that the contacts gave rise to an arrangement which, subject to the appreciability of its effect on trade between Member States, fell within the prohibition of Article 85”. (260) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 3. 7. Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 6. (261) ”the contacts that took place may have affected the speed of the ending of the price war, but they could not affect the outcome”. (262) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 1. 6. Se även det skriftliga svaret på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 6. (263) ”At most, the communication of such decisions could be expected only to short-circuit the normal process of market intelligence, and to accelerate the adjustment to those decisions which the market would in any event have had to make”. (264) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 12. (265) ”the information provided gave T & L a certain degree of comfort regarding BS’ intended pricing policy”. (244) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om (266) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet invändningar, skäl 189. invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 12. (245) ”what took place was simply limited advance notice, albeit to a competitor, that a revised price list increase would be announced on a certain date. Such information was not confidential or proprietary and would have already been discussed with many customers”. (246) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, skäl 192. (247) ”It follows that the meetings and the passing of information had no actual effect on the competitive behaviour of the parties”. (267) ”Although T & L received advance warning of BS’ intention to change its retail list prices and its broad retail discount policy such information was of little commercial value and merely provided limited comfort that BS were not intending to resume the price war. Moreover, receipt of such informa- tion did not affect end prices or the timing of the implemen- tation of T & L’s new retail prices, but simply enabled T & L to publish its own new retail price lists a little earlier than might otherwise have been the case”. (268) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet (248) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 6. om invändningar, skäl 52. (249) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 122. (250) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 123. (251) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 125. (252) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skäl 126. (253) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det revide- rade meddelandet om invändningar), s. 8. (254) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkterna 3. 15-3. 18 och 3. 25. Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4 punkt 60. (269) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 7. (270) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 5. Se även avsnitt 2 punkt 2. 8. (271) Napier Browns skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 12. (272) Napier Browns skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 15. (273) I punkt 24 b. (274) James Budgetts skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 39. (275) Citerad i skäl 36 i detta beslut (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar, s. 4). L 76/64 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 (276) ”It also appears that sometimes information was exchanged between the companies about the volume discounts being applied to specific customers”. (277) Citerad i punkt 36 i detta beslut (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar, s. 4). (278) ”In connection with customer negotiations information has been exchanged about changes in the discounts that would be offered to some of the larger customers (who took supplies from both companies)”. (279) Se skälen 31 och 58 i detta beslut. (280) ”During the arrangement, BS informed TLS, before it made a general announcement to its customers, of changes in list prices, and discount policy, although TLS was not informed of any specific price or discount which was to be quoted to a specific customer”. (281) Se fotnot 188. (282) Se fotnot 178. (283) Förslag till avgörande av domare Vesterdorf i egenskap av generaladvokat i målet Rhône-Poulenc, se fotnot 178. [ej officiell översättning] (284) Se skäl 97 i detta beslut. (285) Se fotnot 178, punkt 122 i domen [ej officiell översätt- ning]. (286) Se fotnot 178, punkt 123 i domen [ej officiell översätt- ning]. (287) Se fotnot 178, punkt 124 i domen [ej officiell översätt- ning]. (288) Rhône-Poulenc, se fotnot 178, punkt 120 i domen. (289) ACF Chemiefarma N. V, se fotnot 178, punkt 112 i domen. (310) Skälen 72–74 samt 90 i detta beslut. (311) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 7. (312) I punkt 10 i företagets skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar. (313) Punkt 165 i British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar. (314) ”anxious to involve the merchants in pricing decisions. They were competitors yet as customers, they derived their raw materials from, inter alia, British Sugar. If British Sugar misjudged the situation in establishing its industrial price schedules or in its sales to the retail trade, the merchants would have been the first to complain. This is why bilateral discussions and meetings between the British Sugar and each merchant, which were paralleled by mee- tings between T & L and each merchant, evolved to mee- tings between all four parties”. (315) Punkt 20 i British Sugar skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar. (316) ”was obliged to consult with the merchants on the mainte- nance of an acceptable differential between industrial and retail prices, and also on acceptable differentials in price between the larger and smaller customers”. (317) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 21. (318) ”Following the acceptance of the undertakings in August 1986 the merchants acquired a special ’protected’ status both as customers and as competitors of British Sugar”. (319) British Sugars uttalanden vid det muntliga förhöret den (290) Rhône-Poulenc, se fotnot 178, punkterna 126 och 127 i 18–19 april 1996, s. 18. domen. (291) Se skälen 72–74 och 90–94 samt även skälen 134–154 i detta beslut om vad mötena gällde. (292) Se skälen 29a och 30–46 i detta beslut. (293) Se skälen 72–74 och 90 i detta beslut. (294) Se även skäl 90 i detta beslut. (295) Se skälen 44–45 och 72–73 i detta beslut. (296) Se skäl 41 i detta beslut. (297) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4 punkt 36. (298) ”the information was of use as to BS’ probable inten- tions”. (299) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 12. (300) ”that the information provided gave T & L a certain degree of comfort regarding BS’ intended pricing policy”. (301) Se skäl 47 i detta beslut. British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, skälen 10 och 125. Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddel- andet om invändningar, avsnittt 2 punkt 2. 13. (302) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 189. (303) ”what took place was simply limited advance notice, albeit to a competitor, that a revised price list increase would be announced on a certain date”. (304) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 13. (305) ”received advance warning of BS’ intention to change its retail list prices and its broad retail discount policy”. (306) Tate & Lyles skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, volym I punkt 1. 6, samt dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1 punkt 1. 6. (307) ”short-circuit the normal process of market intelligence, and to accelerate the adjustment to those decisions”. (320) I punkt 73 i det reviderade meddelandet om invändningar. (321) British Sugars uttalanden vid det muntliga förhöret den 18–19 april 1996, s. 18. (322) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 22. (323) ”From British Sugar’s perspective it was vital (. ) for British Sugar’s prices to be sufficient for the merchants to secure an adequate margin on resale in order for them to survive”. (324) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 22. (325) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 23. (326) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 25. (327) ”it was essential, for the parties to have met regularly to ensure that the regime was working as it was intended to do and, in particular, to ensure that the merchants received prices which were non-discriminatory having regard to the volumes they purchased and that British Sugar would not discriminate against them, especially in relation to custo- mers they had in common”. (328) British Sugars uttalanden vid förhöret den 18–19 april 1996, s. 18–19. (329) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 27. (330) Se kommissionens första meddelande om invändningar, punkt 188–191. (331) I punkt 26 och 27. (332) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar), se även skäl 139 i detta beslut. (333) Se hr Fowlers uttalande vid förhöret den 18–19 april 1996, (308) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet s. 77. om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 13. (309) ”enabled T & L to publish its own new retail price lists a little earlier than might otherwise have been the case”. (334) Utskrift av muntlig förklaring lämnad vid undersökningarna hos Tate & Lyle den 27 maj 1994 (bilaga 1 till det revide- rade meddelandet om invändningar), s. 9. 22. 3. 1999 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 76/65 (335) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 2 punkt 2. 8, med hänvisning till Tate & Lyles skrivelse av den 29 augusti 1990 till OFT (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invänd- ningar). (336) ”other legitimate matters of general interest to the industry to be discussed”. (337) I punkt 21–25. (338) Se skälen 44–45 i detta beslut. (339) I punkt 34–35. (340) Se skälen 44–45 i detta beslut. (341) Se skälen 32–33 i detta beslut. (342) Se skäl 26 i detta beslut. (343) Förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 76. (344) Förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 76. (345) Förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 76. (346) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar). (347) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 29 augusti 1990 (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invänd- ningar). (348) Förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 77. (349) ”the existence of the undertakings as being part of the context in which the meetings took place”. (350) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar), s. 3. (351) ”in the summer of 1986 there were indications that British Sugar was contemplating a change in its commercial policy vis-à-vis Tate & Lyle. At that time key relevant employees of British Sugar had left or were on the point of leaving. British Sugar was also required to give undertakings to the European Commission in the context of Napier Brown proceedings and it was facing commercial pressures. It was indicated to Tate & Lyle that British Sugar was prepared to adopt new commercial policies”. (352) Se skäl 10 i detta beslut. (353) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 29 augusti 1990 (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invändningar), citerad i skäl 30 i detta beslut. (354) Se fotnot 25. (355) Se fotnot 25. (356) Se fotnot 25. (357) Se skäl 26 i detta beslut. (358) Se skälen 137–139 i detta beslut. (359) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 20. (360) ”was obliged to consult with the merchants on the mainte- nance of an acceptable differential between industrial and retail prices, and also on acceptable differentials in price between the larger and smaller customers”. (361) Uttalande av hr Ridgwell, förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 81. (362) ”We certainly did discuss it, but I had no intention of discussing that with the other parties there. It was a private matter between us and British Sugar”. (366) Se även skäl 27 ovan. (367) ”In line with its policy of complying with all applicable laws the company is therefore committed to compliance with the EEC competition rules and will take every step to ensure observance of that policy. It is also the company’s policy not only to observe the law but to go beyond mere compliance with the strict letter of the law and seek to avoid any conduct which may give rise to doubts as to whether or not is has acted lawfully. Therefore all directors, managers and other employees throughout the company are expected to follow the company’s policy and comply with the spirit and the letter of the EEC competi- tion rules. They are also expected to instil in all their subordinates a sense of obligation and concern to comply in the same way. No member of staff, at whatever level has the authority to give orders or to take any action which contradicts the company’s policy as set out above”. (368) ”1. Brief description: A compliance programme to be enfor- ced by British Sugar in respect of the supply, pricing and marketing of its products having regard to the competition rules contained in the Treaty of Rome”. (369) ”The relevant product market for the purposes of this application is granulated sugar for sale to retail and indu- strial clients. The relevant geographical market is the United Kingdom”. (370) Se t. ex. domstolens dom i mål 56/65, Socie´te´ Technique Minie`re, Rec. 1966, s. 235, 249; domstolens dom i mål 5/69, Völk mot Vervaecke, Rec. 1969, s. 295, 302, punk- terna 5–7; förstainstansrättens dom i mål T-77/92, Parker Pen mot kommissionen, Rec. 1994, s. II-549, 564, punkt 39; förstainstansrättens dom i mål T-66/89, Publishers Association mot kommissionen, Rec. 1992, s. II-1995, 2016–2017, punkt 55. (371) Se domen i Parker Pen (mål 77/92), fotnot 370, punkt 40; domstolens dom i mål 99/79, Lancôme mot ETOS, Rec. 1980, s. 2511, 2536, punkt 24. (372) Domstolens dom i mål 8/72, Cementhandelaren mot kom- missionen, Rec. 1972, s. 977, 991, punkt 29; domstolens dom i mål 73/74, Papiers Peints mot kommissionen, Rec. 1975, s. 1491, 1513, punkt 26. (373) Domstolens dom i mål 246/86, Belasco mot kommissionen, Rec. 1989, s. 2117, 2190–2191, punkterna 37–38. (374) Förstainstansrättens dom i mål T-35/92, John Deere mot kommissionen, Rec. 1994, s. II-957, 1009–1010, punkt 101. (375) Se skälen 16–21 och 62–63 i detta beslut. (376) Se skäl 65 i detta beslut. (377) Se skälen 16–17 och 64–65 i detta beslut. (378) Se fotnot 372. (379) Se skäl 15 i detta beslut. (380) Se skälen 14 och 20. (381) Se skäl 17. (382) I avsnitt 4 punkt 9. (383) ”that it had stressed to importers that it would defend its sales on the UK market and that on occasion it had unilaterally threatened retaliatory action (although in fact it took no action despite increases in imports)” (384) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 143. (385) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet (363) Uttalande av hr O’Hanlon, förhörsprotokollet från den om invändningar, punkterna 144–146. 18–19 april 1996, s. 82. (364) ”My view, and I would endorse what’s been said by Pat Ridgwell, whatever these meetings were about, the early ones, they weren’t specifically about the issue of the retail over the bulk margin”. (365) Se fotnot 25. (386) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkterna 158–161. (387) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 61. (388) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 164. L 76/66 SV Europeiska gemenskapernas officiella tidning 22. 3. 1999 (389) ”even if British Sugar had engaged in anti-competitive conduct, which is strenuously denied, it did so in a manner which was carefully limited by the objective never to encourage imports. Thus the alleged ’agreement’ was inca- pable of affecting trade between Member States”. (390) Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4 punkt 80. (391) Napier Browns skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 34. (392) Se förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 67. (393) ”the main area of competition is the cost of importing sugar from the Continent plus the freight”. (394) De siffror som Napier Brown bifogade i bilaga A till sitt skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invänd- ningar visar att Napier Browns import av vitt strösocker till Förenade kungariket ökade med 60 % mellan den 1 januari 1986 och den 31 december 1990. (395) Se förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 67–68. (396) James Budgetts skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 55. (397) James Budgetts skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkterna 60–61. Sifferuppgifterna anges i tabell 6 i James Budgetts svar på det första meddelandet om invändningar och i bilaga 4 till företagets svar på det reviderade meddelandet om invändningar. Se även Budgetts uttalanden vid förhöret den 18–19 april 1996, s. 49. (398) Se skälen 155–158 och 159–168 i detta beslut. (399) British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invändningar, punkt 61. (400) British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkt 164. (401) Se förhörsprotokollet från den 18–19 april 1996, s. 32. (402) Se punkterna 159–163 och 167–168 i detta beslut. (403) Källa: Intern statistik från kommissionens generaldirektorat VI (jordbruk), citerad i punkt 14 ovan och återgiven i full omfattning (inklusive åren fram till 1993/94) i British Sugars skriftliga svar på det första meddelandet om invänd- ningar, tabell 5 s. 33, och i dess skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, tabell 7 efter s. 63. (404) Se skälen 86–88 i detta beslut. (405) Se skälen 167–168 i detta beslut. (406) Domstolens dom av den 31 maj 1979 i mål 22/78, Hugin mot kommissionen, Rec. 1979, s. 1869–1901, punkterna 17–26. (407) EGT 30, 20. 4. 1962, s. 993/62. (408) EGT 53, 1. 7. 1962, s. 1571/62. (409) Domstolens dom av den 12 december 1995 i mål C-399/93, Oude Luttikhuis, REG 1995, s. I-4515, 4527, punkt 23; Förstainstansrättens dom av den 4 maj 1997 i de förenade målen T-70/92 och T-71/92, Florimex mot kommissionen, REG 1997, s. II-693, 745, punkt 152. (410) EGT L 177, 1. 7. 1981, s. 4. (411) EGT L 159, 3. 6. 1998, s. 38. (412) Domstolens dom av den 15 maj 1975 i mål 71/74, Frubo mot kommissionen, Rec. 1975, s. 563, 582–583, punkterna 22–27; domstolens dom i Oude Luttikhuis, se fotnot 409, punkt 25. (413) För tolkningen av artikel 2. 1 andra meningen med avseende på dess tillkomst och de skäl som ligger till grund för förordning nr 26, se domstolens dom av den 12 december 1995 i de förenade målen C-319-93, C-40/94 och C- 224/94, Dijkstra, REG 1995, s. I-4471, 4506–4507, punkt 17–20. (414) Tate & Lyle skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 4 punkt 93. Se även punkt 76 i detta beslut. (415) Domstolens dom av den 1 februari 1978 i mål 19/77, Miller mot kommissionen, Rec. 1978, s. 131, 152, punkt 18; Förstainstansrättens dom i mål T-29/92, SPO mot kommis- sionen, REG 1995, s. II-289, 402, punkterna 356–358; Förstainstansrättens dom i mål T-61/89, Dansk Pelsdyrav- lerforening, Rec. 1992, s. II-1931, 1991–1992, punkt 157; Domstolens dom i mål C-279/87, Tipp-Ex mot kommissio- nen, Rec. 1990, s. I-261. (416) Se skälen 65 och 161 i detta beslut. (417) Se skäl 23 i detta beslut. (418) Se även skälen 76 och 188 i detta beslut. (419) Se fotnot 168. (420) Se fotnot 168, punkterna 13–17 i domen. (421) Se fotnot 168, punkterna 24 i domen. (422) Se fotnot 168, punkterna 21–22 i domen. (423) Kommissionens beslut 73/109/EEG, ärende IV/26. 198 Euro- pean sugar industry, EGT L 140, 26. 5. 1973, s. 17. (424) Se fotnot 168, punkterna 614–620 i domen. (425) Se fotnot 168, punkt 621 i domen. (426) Se även generaladvokat Cosmas yttrande av den 15 juli 1997 i mål C-235/92 P, Montecatini mot kommissionen, punkt 48, ännu ej offentliggjort. (427) Se särskilt skälen 22–23, 72–74 och 86–88. (428) Se fotnot 25, skälen 10, 85 och 86 i beslutet. (429) Se skälen 27 och 150–151 i detta beslut. (430) Förfarandet i ärendet Napier Brown inleddes genom ett formellt klagomål till kommissionen den 19 september 1980. (431) Domstolens dom av den 21 februari 1973 i mål 6/72, Continental Can, Rec. 1973, s. 215, 244–245, punkt 25; Förstainstansrättens dom av den 10 juli 1990 i mål T- 51/89, Tetra Pak Rausing SA mot kommissionen, Rec. 1990, s. II-309, 356–357, punkt 22. (432) EGT C 207, 18. 7. 1996, s. 4. (433) Se British Sugars skriftliga svar på det reviderade meddelan- det om invändningar, punkt 16 ff. ; Tate & Lyles skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, avsnitt 1. 4 ff. ; Napier Browns skriftliga svar på det revide- rade meddelandet om invändningar, punkt 5 ff. ; James Budgetts skriftliga svar på det reviderade meddelandet om invändningar, punkterna 3–5 ff. (434) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 16 juli 1990 (bilaga 5 till det reviderade meddelandet om invändningar). (435) Tate & Lyles skrivelse till OFT av den 29 augusti 1990 (bilaga 3 till det reviderade meddelandet om invänd- ningar). (436) Se skäl 212 i detta beslut