То отново поставя джентълменското споразумение, което датира от преди преките избори, че Парламентът и Съветът, като два клона на законодателната власт, поотделно запазват изцяло отговорност за собствения си бюджет, без да наблюдават взаимно своите бюджети и без да ги критикуват.
Siinä otetaan jälleen esille tämä suoria vaaleja edeltävältä ajalta peräisin oleva herrasmiessopimus, jonka mukaan parlamentti ja neuvosto lainsäädäntövallan käyttäjinä ovat kumpikin täysin vastuussa omasta sisäisestä talousarviostaan eikä kumpikaan tutki toisen talousarviota sisäisesti tai arvostele sitä.