По отношение на правото на писмен и устен превод в директивата просто се повтаря едно вече съществуващо задължение на държавите-членки, предвидено в Конвенцията за правата на човека на Съвета на Европа, така че тя не съдържа изискване за нещо извънредно.
Kun on kyseessä tulkkausta ja kääntämistä koskeva oikeus, direktiivissä yksinkertaisesti toistetaan Euroopan neuvoston Euroopan ihmisoikeussopimuksessa olemassa oleva velvoite, joten mitään poikkeuksellista ei vaadita.