Ето защо Европейският съюз, включително посредством общата селскостопанска политика и преди всичко в своята реформа след 2013 г., и всяка държава-членка следва да насърчат продължителното му съществуване, не само чрез предлагане на иновативни техники за земеделие и икономически и екологично устойчиво управление, но също така чрез засилване на по-всеобхватната им роля на покровители на околната среда и земята, като ги защитават от кризата на пазара чрез намаляване на производствените разходи, чрез най-доброто използване на техните продукти и по-добра организация на пазара.
Tämän vuoksi Euroopan unionin - yhteisen maatalouspolitiikan kautta ennen kaikkea sen uudistetussa vuoden 2013 jälkeisessä muodossa - ja jokaisen jäsenvaltion on edistettävä sen säilyttämistä. Tämä ei koske pelkästään innovatiivisia maataloustekniikoita sekä taloudellisesti ja ympäristön kannalta kestävää hallinnointia, vaan myös sen laajemman ympäristön ja maan suojelua koskevan tehtävän vahvistamista suojelemalla maanviljelijöitä markkinoiden kriiseiltä vähentämällä tuotantokustannuksia, hyödyntämällä tuotteita parhaalla mahdollisella tavalla ja parantamalla markkinaorganisaatiota.