Следва сериозно да се замислим върху това, че нищо, което се е случило, не може да се върне назад, че всичко се помни някъде - дори ако е само под формата на прелитаща светлина - и следователно, че нищо не се прощава завинаги.
Meidän pitäisi miettiä vakavasti sitä, että mitään tehtyä ei saa tekemättömäksi, että kaikki muistetaan jossakin - vaikkapa vain häivähdyksenä - ja että mitään ei siksi anneta anteeksi ikuisesti.