Ученето през целия живот от люлката до гроба, както и така наречените програми "втори шанс" за възрастни хора с ограничени възможности, са важни не само за стимулиране на икономиката и пазара на труда, но и за социалното сближаване и активното гражданство.
Elinikäinen oppiminen kehdosta hautaan ja niin kutsutut "toisen mahdollisuuden" aikuiskoulutusohjelmat kyvyiltään rajoittuneille eivät ole tärkeitä vain siksi, että ne piristävät taloutta ja työmarkkinoita, vaan koska ne edistävät sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja aktiivista kansalaisuutta.