Защо 15 параграфа са посветени на свободата на религията, основно насочени към християните, а само шест - на свободата на изразяване?
Miksi lausunnossa on 15 uskonnonvapautta käsittelevää kohtaa, joissa lähinnä keskitytään kristittyihin, ja vain kuusi kohtaa ilmaisunvapaudesta?