Многоезичието не е гарантирано във всички държави-членки, нито двуезичието, в случаите, когато има официални езици, и проблемът е в това, че ние не считаме, че малцинствените езици са част от наследството на Съюза, част от нашето наследство.
Monikielisyyttä ei ole taattu kaikissa jäsenvaltioissa, eikä kaksikielisyyttä ole taattu siellä, missä on useampia virallisia kieliä. Ongelmana on se, ettemme koe vähemmistökielten olevan osa unionin kulttuuriperintöä, siis omaa perintöämme.