Това означава, че трябва да работим в рамката на международното частно право, а не в рамката на материалната рамка на семейното право, в която всяка държава ще продължи да има свое собствено законодателство.
Se tarkoittaa sitä, että meidän on toimittava kansainvälisen yksityisoikeuden puitteissa eikä perheoikeuden aineellisissa puitteissa, joissa jokainen valtio säilyttää oman lainsäädäntönsä.