Понякога съм на път да се раздразня от това, че всички неща, без които живеехме в Източна Германия и за които толкова копнеехме през толкова много години, сега се приемат за даденост и преминават почти незабелязани.
Joskus minua miltei ärsyttää, että kaikkiin asioihin, joita ilman olimme Itä-Saksassa ja joita kaipasimme monia vuosia, suhtaudutaan nyt itsestäänselvyytenä eikä niitä juuri edes huomata.