Не само испанските членове на Парламента, но и други от различни държави-членки, бяха първите, които поставиха под въпрос законността на засиленото сътрудничество като подходящ правен инструмент в този случай, и, на второ място, осъждат неуспеха да се зачете правилото за единодушие, което трябва да се приложи по отношение на всички въпроси, свързани с правилата, уреждащи езиците.
Eikä tämä koske vain espanjalaisia jäseniä vaan myös muita eri jäsenvaltioista tulevia jäseniä, jotka ensinnäkin kyseenalaistavat tiiviimmän yhteistyömenettelyn laillisuuden oikeudellisen välineen asemassa tässä yhteydessä ja toiseksi tuomitsevat sen, ettei siinä ole huomioitu yksimielisyyttä koskevaa sääntöä, jota pitäisi soveltaa kaikkiin asioihin, jotka liittyvät kieliä ohjaaviin sääntöihin.