Основната слабост на COP 15 беше неспособността да бъдат разбрани чувствителността на трети страни и на развиващите се страни, както и на някои държави от ЕС, към принципа "справедливост в областта на климата"; фактът, че двете най-големи свръхсили, САЩ и Китай, се конкурират помежду си и в икономическо, и във военно отношение, както и фактът, че "амбициозните" планове за ограничаване на въглеродните емисии бяха основани на схващането за причиненото от човека затопляне на климата и не са достатъчно достоверни научно.
COP15:n suurin heikkous oli se, ettei siellä käsitetty kolmansien maiden ja kehittyvien maiden, ja myös joidenkin EU:n jäsenvaltioiden, herkkyyttä "ilmasto-oikeudenmukaisuudelle"; sitä tosiasiaa, että kaksi suurinta supervaltaa, Yhdysvallat ja Kiina, kilpailevat keskenään sekä taloudellisesti että sotilaallisesti; eikä sitä tosiasiaa, että "kunnianhimoiset" suunnitelmat rajoittaa hiilidioksidipäästöjä perustuivat teoriaan ihmisen toiminnan aiheuttamasta ilmaston lämpenemisestä, joka ei ole tieteellisesti kovin uskottava.