В качеството си на съзаконодател Парламентът трябва да може да контролира вземането на стратегически решения за това къде и как ще се изразходва помощта, за да гарантира, че развитието и правата на човека се вземат предвид.
Toisena lainsäätäjänä parlamentin pitäisi voida valvoa strategisten päätösten tekemistä siitä, missä ja miten apua käytetään, varmistaakseen, että kehitys ja ihmisoikeudet otetaan huomioon.