Оттогава бяха приети Единният европейски акт, с който Европейският парламент излезе от бебешката възраст и влезе в детската, Договорът от Маастрихт, с който влязохме в пубертета, Договорите от Ница и Амстердам, с които пораснахме, и сега Договорът от Лисабон, който според мен дава на Парламента пълните права на възрастен парламент, сравним с всяка друга демократична институция в Европейския съюз.
Siitä lähtien meillä on ollut Euroopan yhtenäisasiakirja, joka siirsi Euroopan parlamentin vauvaiästä pikkulapsen ikään, Maastricht, joka vei meidät murrosikään, Nizzan ja Amsterdamin sopimukset, jotka johdattivat meidät aikuisuuteen, ja nyt Lissabonin sopimus, joka käsittääkseni tuo parlamentille aikuisen parlamentin täydet valtuudet, jotka ovat verrattavissa mihin tahansa muuhun Euroopan unionin demokraattiseen elimeen.