Намирайки се някъде между продължението на най-лошото възможно положение и упадъка й, Комисията "Барозу II" олицетворява една Европа, доведена до социално унищожение и до любимия евроатлантизъм на неолибералните елити, една Европа, която отказва да скъса с неолибералната догма, чийто основен акцент е печалбата, което съсипва хората и планетата.
Barroson toinen komissio on jossakin pahimman mahdollisen tilanteen ja sen rappeutumisen välimaastossa. Se ilmentää unionia, joka on saatettu sosiaaliseen tuhoon ja uusliberaalin eliitin rakastamaan atlanttilaisuuteen, unionia, joka kieltäytyy irtautumasta uusliberaalista dogmista, jossa keskitytään ainoastaan voittoihin, mikä tuhoaa ihmiset ja maapallon.