Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Toinen kysymykseni kuuluu: katsotteko, että Israelin saarrettua linnaketta koskeva ajatusmalli, joka oli aiemmin sen ulkopolitiikkaa edistävä voima, on nyt paljon vähemmän perusteltu, koska tulevien demokraattisten hallintojen aiheuttama uhka on paljon vähäisempi ja koska demokratiat eivät sodi toisiaan vastaan?