В случая с общественото осигуряване например, където и без това вече имаме толкова много различни системи, които дори не са били уеднаквени в рамките на ЕС, това поставя въпроса как всъщност можем да създадем общ набор от права за гражданите на трети страни във всички случаи, дори и да искаме.
Sosiaaliturvan alalla, jossa meillä jäsenvaltioissa on jo muutenkin niin monia erilaisia järjestelmiä, joita ei ole yhdenmukaistettu edes EU:n sisällä, nousee kysymys siitä, miten me todella pystymme luomaan kolmansien maiden kansalaisille kaikissa tapauksissa samat oikeudet, vaikka niin haluaisimme?