Директивата позволява на държавитечленки да определят продължителността на периода, през който търсещите убежище лица няма да имат достъп до трудовия пазар.
Niitä ovat esimerkiksi säännöt, jotka koskevat oikeutta saada tietoa, koulutusta ja terveydenhuoltopalveluja, sekä vastaanottokeskuksille asetetut vaatimukset. Direktiivin mukaan jäsenvaltiot saavat määritellä itse, kuinka pitkään hakijalla ei ole pääsyä työmarkkinoille.