От една страна, той продължава да поддържа подхода за разделяне на хората на законни и незаконни имигранти и на утилитарното възприятие за "полезни" и ненужни имигранти, като по този начин свързва техните права с различни "квоти", които се прилагат от ЕС и държавите-членки.
Yhtäältä siinä pidetään kiinni katsantokannasta, jonka mukaan ihmiset ovat jaettavissa laillisiin ja laittomiin maahanmuuttajiin, ja hyödyntavoitteluun pyrkivästä näkemyksestä eli siitä, että on "hyödyttömiä" ja hyödyllisiä maahanmuuttajia, ja yhdistetään siten heidän oikeutensa erilaisiin unionin ja jäsenvaltioiden soveltamiin "kiintiöihin".