Външната политика като тази, която Съюзът предлага да се развива, не може да пренебрегва културното измерение, а трябва да го има предвид като актив, като ценност, която невинаги е осезаема, но е особено важна в един свят, все по-податлив на "меката сила" на държавите и международните организации.
Ulkopolitiikassa, jota unioni haluaa kehittää, ei voida jättää huomiotta kulttuuriulottuvuutta, vaan se on pidettävä mielessä voimavarana, arvona, joka ei aina ole käsin kosketeltava, mutta erityisen tärkeä maailmassa, joka on yhä alttiimpi valtioiden ja kansainvälisten järjestöjen "pehmeälle voimalle".