В крайна сметка, независимо от цялата постигната прозрачност всичко се свежда до морала на отделния член на Парламента, тъй като той му диктува кое е правилно, с кого да се срещне и с кого да не се среща, кого да изслуша и кого да реши да не изслушва.
Lopullisessa analyysissa ja kaikesta saavutetusta avoimuudesta riippumatta kyse on kunkin parlamentin jäsenen omasta moraalista, koska se sanelee, mitä henkilö pitää oikeana, keitä hän tapaa ja keitä hän päättää olla tapaamatta, keitä hän kuuntelee ja keitä hän päättää olla kuuntelematta.