Докато правителствата на държавите-членки и самият Европейски съюз са сред онези, които се включиха във въпросното актуализиране, ние сме изправени пред парадокс. Парадоксът се състои в това, че независимо от факта, че много държави-членки на ЕС са приели общи директиви, налагащи по-големи трудови права от включените в конвенциите на МОТ, те подценяват важността на формалния въпрос относно ратифицирането на конвенциите на национално ниво.
Vaikka EU ja jäsenvaltioiden hallitukset osallistuivat yleissopimusten päivittämiseen, edessämme on paradoksi: EU:n monet jäsenvaltiot ovat hyväksyneet yhtenäistettyjä direktiivejä, joissa säädetyt työväen oikeudet menevät pidemmälle kuin ILO:n yleissopimuksissa, mutta silti ne aliarvioivat sitä, miten suuri muodollinen merkitys kyseisten yleissopimusten kansallisella ratifioinnilla on.