Първият подход разглежда смъртното наказание като морално, защото обвиняемият е отнел живот (възмездие), като възпиращо, тъй като тези, които могат да извършат убийство, се въздържат да го направят, защото се страхуват за живота си, докато справедливостта е маловажна или недоказана.
Edellinen malli pitää kuolemanrangaistusta opetuksena, koska vastaaja on vienyt ihmiselämän (ansaittu rangaistus), ja pelotuskeinona, koska ne, jotka saattaisivat tappaa uudestaan, jättävät tekemättä niin peläten menettävänsä henkensä. Oikeudenmukaisuus puolestaan ei ole tärkeää tai on todistamatta.