Всъщност предпазливостта, с която реагирахме до сега, е лесно и обезпокоително обяснима с нашата мания за стабилност, с което имам предвид нашия подход с безопасността на първо място, подхранван от нашите страхове, подход, при който единствените приоритети бяха борбата с имиграцията, тероризма и радикалния ислям, наред с някои икономически интереси, и не на последно място достъпа до енергийни източници.
Tähänastinen varsin varovainen toimintatapamme selittyy helposti huolestuttavalla pakkomielteellämme vakaudesta; tarkoitan tällä sitä pelkojemme ruokkimaa turvallisuushakuista lähestymistapaa, jonka päätavoitteita olivat maahanmuuton, terrorismin ja radikaalin islamismin torjunta joidenkin taloudellisten etujen ja energiansaannin turvaamisen ohella.