Това означава, че законодателството на ЕС не се прилага за въпроси, отнасящи се до обществената сигурност, отбраната, държавната сигурност или привеждането в действие на наказателното право, а освен това, съгласно принципа на субсидиарност, държавите-членки имат възможност да вземат мерки, които биха могли да ограничат правото на дадено лице на неприкосновеност в съответствие с техните собствени правила и с Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
Tämä tarkoittaa, että EU:n lainsäädäntöä ei sovelleta yleistä turvallisuutta, puolustusta, valtion turvallisuutta ja rikoslain täytäntöönpanoa koskeviin asioihin.