Трябва обаче да изразя задоволството си, че системата за съвместно вземане на решение увеличи своя обхват и се превърна в нормалната законодателна система; че въпросът за имиграцията вече се разглежда на европейско равнище - надявам се, че Комисията и Съветът го тълкуват по същия начин - а не като проблем на отделните държави-членки, действащи солидарно една с друга; че сътрудничеството с националните парламенти не означава те просто да са пазители, определящи границите, а по-скоро ефективни сътрудници в законодателния процес; и накрая, че направихме връзката с правата на човека, която е изключително важна и в духа на Европейския съюз.
Ik wil echter wel aangeven dat ik blij ben dat de medebeslissingsprocedure nu de normale vorm van wetgeving is geworden en dat immigratie nu als Europese kwestie wordt beschouwd - ik hoop althans dat de Commissie en de Raad dit zo interpreteren - en niet als een probleem van de verschillende lidstaten, die zich solidair opstellen ten opzichte van elkaar. Ik ben ook blij dat de samenwerking tussen de verschillende nationale parlementen niet zodanig wordt beschouwd dat die parlementen bewakers zijn die grenzen opleggen, maar positieve partners in het wetgevingsproces, en tenslotte dat wordt verwezen naar mensenrechten, die zeer belangrijk zijn en tevens de geest van de Europese Unie vormen.