Ето защо ние следва да правим разграничение в нашите отношения със Сирия, от една страна, като осъждаме нарушенията на правата на човека, а от друга, като не се отказваме и не спираме подкрепата си за държавата по пътя към сближаване и отвореност. Разбира се, ние следва да бъдем критични, но също така следва да признаем, че там се заражда нещо, което трябва да насърчим.
Daarom moeten we op een gedifferentieerde manier met Syrië omgaan, waarbij we schendingen van de mensenrechten duidelijk aan de kaak stellen zonder concessies te doen, maar het land ook steunen op zijn weg naar toenadering en openheid, en waarbij we uiteraard kritisch zijn, maar tegelijk erkennen dat hier iets begint te ontstaan dat we moeten aanmoedigen.