Обаче както много често виждаме напоследък, така нареченият единен глас, с който Европа следва да подхожда към многостранните въпроси, често пъти е в ущърб на собствените прерогативи и самостоятелност при вземане на решения от държавите-членки.
Niettemin, zoals we de laatste tijd al te vaak hebben moeten vaststellen, blijkt de zogenaamde eensluidende stem waarmee Europa zou moeten spreken in multilaterale kwesties vaak schadelijk voor de prerogatieven en de autonome beslissingsbevoegdheid van de lidstaten.