Нека помислим за събитията в Будапеща през есента на 2006 г., когато хората, чиито най-основни свободи и права бяха потъпкани и които до ден днешен чакат истината и справедливостта, да не споменаваме и хората, принадлежащи към национални малцинства в новите-държави-членки, които дори и сега се сблъскват с горчивия опит от дискриминацията, засягаща правата им и възможностите пред тях.
Degenen wier meest fundamentele vrijheidsrechten en mensenrechten toen met voeten zijn getreden, hebben tot op heden geen recht op waarheid en gerechtigheid gekregen. Of denk maar aan de nationale minderheden in de nieuwe lidstaten, die tot de dag van vandaag worden geconfronteerd met discriminatie, zowel wat betreft hun rechten als hun kansen.