Първият подход разглежда смъртното наказание като морално, защото обвиняемият е отнел живот (възмездие), като възпиращо, тъй като тези, които могат да извършат убийство, се въздържат да го направят, защото се страхуват за живота си, докато справедливостта е маловажна или недоказана.
De eerste benadering beschouwt de doodstraf als moreel aanvaardbaar aangezien de beklaagde een leven heeft genomen (vergelding), als een afschrikwekkend middel aangezien mogelijke daders uit vrees voor hun leven afzien van de daad, terwijl rechtvaardigheid onbelangrijk of niet bewezen is.