Въпреки че Договорът от Лисабон значително разширява правомощията на Парламента и го определя като единствената институция, представляваща европейските граждани, разискването относно създаването на новата ЕСВД първо беше монополизирано от Комисията и от Съвета, които направиха всичко по силите си да я структурират в междуинституционални граници в противоречие с общностния метод.
Hoewel met het Verdrag van Lissabon de bevoegdheden van het Europees Parlement enorm zijn uitgebreid en het Parlement daarin wordt aangemerkt als de enige instelling die de Europese burgers vertegenwoordigt, werd het debat over de inrichting van de nieuwe EDEO in eerste instantie gemonopoliseerd door de Commissie en de Raad, die op alle mogelijke manieren hebben geprobeerd om het debat langs intergouvernementele lijnen te laten verlopen, wat tegen de communautaire methode indruist.