Постоянното удължаване на забраната за полети в Европа на всеки шест до осем часа означаваше, че пътниците не могат да планират пътуването си чрез други средства, а самите авиокомпании бяха държани в очакване на някакъв напредък.
Door om de zes of acht uur telkens weer te besluiten of het Europese luchtruim al dan niet gesloten moest blijven, kregen passagiers geen kans hun reizen met andere vervoersmiddelen te plannen en moesten luchtvaartmaatschappijen wachten op de vooruitgang.