Като казвам това, имам предвид факта, че през 2008 г. диалогът Европейски съюз-Молдова, очерта поне три важни въпроса: а) свободен достъп на опозицията до обществените средства за масово осведомяване, който беше систематично отказван и институционализиран от режима на г-н Воронин, б) неизпълнението на искането на Комисията от Венеция за въздържане от изменение на закона за парламентарните избори, отхвърлено категорично от режима в Кишинев и неговите съмишленици, в) участие на опозицията при вземането на важни решения за политиката на държавата, особено относно нейната политика за европейска интеграция, друга мярка, която беше категорично отхвърлена.
Wanneer ik dit zeg doel ik op het feit dat de dialoog tussen de EU en de Republiek Moldavië ten minste in 2008 betrekking had op drie grote thema's: a) de vrije toegang van de oppositie tot de openbare massamedia, die door het regime-Voronin systematisch en institutioneel wordt geweigerd; b) het feit dat de wet op parlementsverkiezingen niet is gewijzigd, wat was geëist door de Commissie van Venetië maar op ruwe wijze was geweigerd door het regime van Chişinău en zijn medewerkers; c) het betrekken van de oppositie bij belangrijke besluiten over het beleid van het land, vooral dat van de Europese integratie, iets dat systematisch is geweigerd.