От една страна, това се отнася до действащото структурно сътрудничество, което може да бъде и вероятно би могло да бъде формулирано по такъв начин, че да не се превърне в елитен клуб на най-силните и най-големите държави-членки, с други думи, не отправя единствени и еднакви изисквания към всеки участник, тъй като в такъв случай определени страни няма да бъдат включени, а вместо това дава възможност и на по-малките държави да вземат участие според специализираните им способности.
Po eni strani to zadeva trajno strukturno sodelovanje, ki bi bilo lahko zasnovano tako, da se ne spremeni v elitni klub za najmočnejše in največje države članice ali, z drugimi besedami, da ne postavlja vsem sodelujočim enotnih in enakih zahtev, kajti v tem primeru bodo nekatere države izpadle, ampak da manjšim državam omogoči, da sodelujejo v skladu s svojimi posebnimi zmožnostmi.