Без да очакваме европейското производство да удовлетвори нашето търсене (нещо невъзможно както сега, така и в бъдеще), истината е, че бъдещата реформа на общата политика в областта на рибарството не може да не разгледа проблема с вноса и да не потърси по-добро решение, независимо дали това ще стане чрез увеличаване на европейското производство (не само чрез увеличаване на обема на улова, но и посредством инвестиции в аквакултурата), или чрез въвеждане на изискване вносната риба да отговаря на същите стандарти, задължителни за рибата, уловена или произведена в ЕС, или чрез предоставяне на потребителите на достатъчно информация за произхода на рибата.
Ne da bi pazili na to, da bo evropska proizvodnja izpolnila naše povpraševanje (nekaj, kar bi bilo nemogoče sedaj in tudi v prihodnosti), pa je resnica, da prihodnja reforma skupne ribiške politike ne more zanemariti obravnave vprašanja uvoza in iskanja boljše rešitve, najsi bo to s povečanjem proizvodnje v Evropi (ne le s povečanjem količine ulova, ampak tudi z vlaganjem v ribogojstvo), z zahtevanjem, da za uvožene ribe veljajo enaki standardi, kot za ulovljene ali proizvedene v EU, ali pa z zadostnim obveščanjem potrošnika o poreklu ribe.