Тази липса на решителност и яснота очевидно е тълкувана от демонстрантите като форма на изоставяне, а от властите - като опрощение, което им позволява да засилят репресиите, репресии толкова жестоки, че е немислимо как Сирия би могла да бъде избрана да участва в Съвета по правата на човека на ООН, когато органите в страната точно сега отказват на наблюдатели на ООН достъп до град Дераа, сцената на ужасното насилие срещу невъоръжени граждани.
To neodločnost in nejasnost si demonstranti seveda razlagajo kot vrsto izdaje, oblasti pa kot popuščanje, ki jim dopušča okrepitev represije, represije, ki je tako surova, da si težko predstavljamo, da bi bila Sirija lahko celo izbrana za članico Sveta ZN za človekove pravice, ko pa sirske oblasti prav zdaj preprečujejo opazovalcem ZN vstop v mesto Dera, prizorišče grozovitega nasilja nad neoboroženimi civilisti.