За мен това разискване очертава две "безумия": първо, безумието на Европейския съюз, който, без дори да се направи оценка на въздействието, се втурва да забранява многобройни продукти за растителна защита, без да се интересува, че те нямат заместители и че местното производство на храни драстично ще пострада, особено зърненият и зеленчуковият сектор, и по този начин ще наложи нарастваща зависимост от вноса от страни, които нехаят за тези неща.
Zame ta razprava poudarja dve norosti: najprej podlo norost EU, ki se ne ustavi niti, da bi naredila oceno vpliva, in drvi proti prepovedi mnogovrstnih fitofarmacevtskih sredstev, pri tem ji je vseeno, da ne obstajajo nadomestki in da bo izrazito trpela avtohtona pridelava hrane, predvsem v sektorju žit in zelenjave, in s tem vsiljuje nenehno rastočo odvisnost od uvoza iz držav, ki jim je za te stvari vseeno.