Трябва да избираме между два модела - модел, при който всяка страна се върти около себе си и сравнява конкурентоспособността си със съседната държава-членка, мисли за рейтинга си на финансовите пазари и за възможно най-ниската вноска, която може да направи в европейския бюджет, и модел, основан на солидарността - единственият приемлив модел, при който социалните стандарти са високи, в частност чрез придържане към социален диалог и съгласие, чрез социален минимум навсякъде в ЕС и механизми за индексиране на заплатите, които са защитени, модел, при който солидарността между поколенията е гарантирана с пенсионна система, осигуряваща достатъчно средства за достоен живот, както наскоро заяви Парламентът.
Soočeni smo s tem, da moramo po eni strani izbrati model, v skladu s katerim se bomo obrnili drug proti drugemu in bodo posamezne države primerjale svojo konkurenčnost s sosednjo državo članico, preučile svojo boniteto na finančnih trgih in najmanjši možni prispevek k evropskemu proračunu, po drugi strani pa model, utemeljen na solidarnosti - edini sprejemljivi model -, v skladu s katerim se dviguje socialne standarde zlasti z ohranjanjem položaja socialnega dialoga in sindikatov, z minimalnimi socialnimi zahtevami po Evropi in mehanizmi za indeksacijo plač, ki so zaščitene, in v skladu s katerim solidarnost med generacijami zagotavlja pokojninski sistem, ki zagotavlja dovolj za dostojno življenje, kot je nedavno navedel Parlament.