Можем ли наистина да продължим да призоваваме нашите партньори за солидарност, когато сме изправени пред трудности, и напълно да ги игнорираме, когато нещата се върнат към нормалното?
Ali je prav, da v nedogled pozivamo partnerice k solidarnosti, kadar smo v težavah, ko se zadeve spet umirijo, pa se za njihova stališča sploh ne zmenimo?