Във връзка със социално-икономическите проблеми той не представи нищо по-различно, което означава запазване на неолибералните позиции, предложенията, отхвърлени от Европейския парламент, относно Директивата за работното време, Пактът за стабилност и растеж и неолибералната Лисабонска стратегия, и пренебрегна икономическата криза и сериозните й последствия в социално измерение.
V zvezi s socialno-gospodarskimi vprašanji ni predlagal nič novega, kar pomeni ohranjanje neoliberalnih stališč, predloga direktive o delovnem času, ki ga je zavrnil Evropski parlament, pakta za stabilnost in rast ter neoliberalne Lizbonske pogodbe, prav tako pa je spregledal gospodarsko krizo in njene resne posledice na socialnem področju.