Това означава, че трябва да работим в рамката на международното частно право, а не в рамката на материалната рамка на семейното право, в която всяка държава ще продължи да има свое собствено законодателство.
To pomeni, da moramo delovati v okviru mednarodnega zasebnega prava in ne v okviru materialnega okvira družinskega prava, v katerem bo imela vsaka država še naprej lastne zakone.