Ще видят една директива, създадена в началото на 90-те години на ХХ век, когато социалистите бяха най-голямата партия в тази зала и когато левите управляваха в повечето държави-членки; директива, която, макар и добронамерена, отразява стандартната социалистическа догма, че хората не могат да правят самостоятелен избор за баланса между професионалния и личния живот, че политиците винаги знаят най-добре, а европейските политици, разбира се, знаят най-добре от всички други; директива относно работното време, която просто никога не е проработила.
Videle bodo direktivo, ki je bila spočeta v zgodnjih devetdesetih letih, ko so bili socialdemokrati najmočnejša stranka v Parlamentu in so večino držav članic vodile leve vlade, direktivo, katere namen je bil sicer dober, je pa odražala splošno veljavno socialistično dogmo, da ljudem ne moreš zaupati svobodne izbire razmerja med delom in zasebnim življenjem, pač pa to lahko najbolje naredijo politiki, in evropski politiki seveda najbolje med vsemi politiki, direktivo o delovnem času, ki preprosto ni nikoli delovala.