Социалното заклеймяване, което продължава да преобладава по въпроса, и продължаващото разпространение на болестта, с висока смъртност и особено разрушителни последици за най-слабо развитите страни, както и онези в най-тежко хуманитарно положение, трябва да мобилизират състоянието на загриженост и ангажирането на институциите на ЕС и държавите-членки да осигурят наличните ресурси за осъществяване на всеобхватен и ефективен отговор, способен да осигури необходимото хармонизиране на политиките за профилактика и адекватно лечение на заболяването.
Družbena stigmatizacija še naprej prevlada v zvezi s tem vprašanjem in nadaljnje širjenje te bolezni z veliko stopnjo smrtnosti in zlasti pogubnimi učinki na najmanj razvite države in tiste z najslabšimi humanitarnimi razmerami, mora mobilizirati skrb in zavezanost institucij in ustanov EU in držav članic, da bodo poskrbele za dejansko razpoložljivost sredstev za vsestranski in učinkovit odziv, da bodo sposobne zagotoviti potrebno usklajevanje politik za preprečevanje in za ustrezno zdravljenje bolezni.