Затова трябва да образоваме хората по въпроса за донорството; да предоставим на потенциалните донори достъп до информация; да премахнем административните пречки, което е от основно значение; да създадем във всяка една от 27-те държави-членки национален орган, който да отговаря за контрола на качеството и безопасността на органите, от изваждането от донора до трансплантацията; и след това да насърчим - както вече беше казано - по-добри примери на организация, каквито съществуват отново в Испания, където напредъкът се дължи на един вид система за ранно предупреждение, постоянни предупреждения нявсякъде по веригата, от смъртта на донора до трансплантацията.
Zato moramo o darovanju istočasno izobraziti tudi ljudi; omogočiti morebitnim darovalcem, da dostopajo do informacij; v vseh 27 državah članicah ustanoviti nacionalne organe, ki bodo nadzirali kakovosti in varnost organov, od pridobivanja pri darovalcih, do presaditve; prav tako pa tudi spodbuditi k - kot je že bilo povedano - boljšim primerom organiziranosti, kot na primer že obstaja v Španiji, kjer je napredek povezan s sistemom zgodnjega obveščanja, nenehnim opozarjanjem v celotni verigi, od smrti darovalca do presaditve.