Засилващата се стратегическа автономност в областта на сигурността налага ЕС да има способността да съгласува общи политически цели и стратегически насоки, да създаде стратегически партньорства с подходящи международни организации, включително НАТО, и държави, да събере подходяща информация и да направи общи анализи и оценки, да впрегне и при необходимост да обедини финансови, граждански и военни ресурси, да планира и ръководи ефективни операции за управление на кризи за разширения кръг от мисии от вида на Петерсберг и да изработи и въведе обща политика за отбрана, като положи първите реални основи за изграждане на обща отбрана.
Povečanje strateške avtonomnosti na področju varnostnih zadev za EU pomeni sposobnost dogovoriti se o skupnih političnih ciljih in strateških smernicah, vzpostavljati strateška partnerstva z ustreznimi mednarodnimi organizacijami, vključno z Natom, in drugimi državami, da bi zbrali ustrezne informacije in oblikovali skupne analize in ocene, izkoriščati in po potrebi združevati finančne, civilne in vojaške vire, načrtovati in izvajati učinkovite operacije kriznega upravljanja v razširjenem spektru petersberških nalog, ter oblikovati in izvajati skupno obrambno politiko, s čimer bo postavila prve oprijemljive temelje za gradnjo skupne obrambe.