Не само че съществуваше възможност да станем свидетели на опасно развитие на нова борба за области на влияние или на пряко господство на едната страна над другата, но и държавите, изолирани от Запада, най-вероятно щяха да се превърнат в поле за действие на различни националисти и популисти и на въоръжените им милиции, а може би дори в регион на опасни местни конфликти, които крият още по-големи рискове поради факта, че, по добре известни причини, след Втората световна война не беше проведена истинска мирна конференция, която можеше да уреди следвоенните взаимоотношения в Европа по един обвързващ, точен и траен начин.
Ne bi prišlo samo do nevarnega pojava ponovnega boja za vpliv ali do neposredne nadvlade ene strani nad drugo, ampak bi države, ki bi ostale izolirane od Zahoda, po vsej verjetnosti postale igrišče za različne nacionaliste in populiste ter njihove oborožene milice in po možnosti tudi območje nevarnih lokalnih konfliktov, še toliko nevarnejših, ker iz dobro znanih razlogov drugi svetovni vojni ni sledila prava mirovna konferenca, ki bi na zavezujoč, eksakten in trajen način vzpostavila evropske povojne odnose.