Считаме, че този подход означава, че твърде много начини за предоставяне на информация се оказват концентрирани в ръцете на фармацевтичните дружества и в Комисията и че тези начини следва да бъдат използвани по един независим начин, трябва да бъдат координирани и одобрени от конкретни национални органи, за да се подобри информацията, предоставяна на пациенти и на обществеността и да се гарантират техните права.
Menimo, da ta pristop pomeni, da je preveč vlog za zagotavljanje informacij zbranih v rokah farmacevtskih družb in znotraj Komisije in da je treba te vloge izvajati suvereno in usklajeno in jih morajo odobriti posebni nacionalni organi, da bi se izboljšalo informacije, ki se jih zagotovi bolnikom in javnosti, in zaščitilo njihove pravice.