За разлика от горепосоченото, споразуменията за научноизследователска и развойна дейност, при които има ограничен брой страни - често само две - обществените консултации показаха, че заинтересованите страни считат, че на практика няма истински проблем с патентна засада, тъй като страните имат стимул иновациите да стигат до пазара и всички евентуални проблеми могат да бъдат решени предварително от страните посредством договорни средства.
Nasprotno pa je za sporazume na področju raziskav in razvoja, kjer je število strank omejeno - pogosto sta samo dve -, javno posvetovanje pokazalo, da zainteresirani menijo, da se v praksi dejansko ni problema "patentne zasede", kajti stranke želijo inovacije prinesti na trg in se vsi morebitni problemi lahko rešijo neposredno med strankami na pogodbeni podlagi.