Подкрепям позицията, че настоящите икономически ограничения и разпоредбите на Договора от Лисабон може да помогнат на държавите-членки да правят по-интелигентни разходи за отбрана чрез обединяване и споделяне на по-голяма част от техния отбранителен капацитет, бюджет и изисквания, постигайки същевременно по-голяма сигурност за гражданите, въпреки че в действителност икономическата и финансовата криза се отразяват на бюджетите за национална отбрана, програмите и силовите структури и затова, повече от година след влизането в сила на Договора от Лисабон, все още няма ясни признаци за всеобхватен подход на ЕС след Лисабон, който да спомага за преодоляване на традиционните процедурни и институционални пречки.
Podpiram stališče, da lahko sedanje gospodarsko varčevanje in določbe Lizbonske pogodbe pomagajo državam članicam k smotrnejši porabi sredstev, namenjenih obrambi, pri čemer bi države združile in si delile večji delež obrambnih zmogljivosti, proračuna in zahtev ter tako dosegle večjo varnost za svoje državljane, čeprav je dejstvo, da gospodarska in finančna kriza vplivata na nacionalne obrambne proračune, strukturo programov in sil EU in zato več kot eno leto po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe še vedno ni jasnih znakov polizbonskega celostnega pristopa EU, ki bi omogočil, da bi premagali tradicionalne postopkovne in institucionalne ovire.