Единствената следа, претендираща за демократичен орган, е ритуалът, който току що се проведе в пленарната зала, който, не мога да скрия, ми напомни на едно от онези случайни събирания на народното събрание от времето на СИВ (Съюз за икономическа взаимопомощ), когато всички ние ставахме и се поздравявахме за това, че сме одобрили безкритично даденото решение.
Edino, kar si še lasti demokratično oblast, je ritual, ki smo ga pravkar imeli v tej dvorani, in za katerega sem prisiljen reči, da me spominja na enega izmed tistih občasnih srečanj ljudske skupščine iz starih časov SEV-a, kjer vsi skupaj vstanemo in si čestitamo, ker smo sprejeli nepremišljeno odločitev.