Когато храните се произвеждат според критерия за извличане на печалба, а не за задоволяване на масовите изисквания и когато производството и търговията с храни се концентрират в ръцете на все по-малко хора, и се определят от многонационалните производители на храни и картелите (нещо, което е характерно за политиката на ЕС и правителствата на държавите-членки), храните не могат да бъдат нито евтини, нито с високо качество.
Kadar se pri pridelavi hrane kot merilo uporablja dobiček in ne zadoščanje potrebam splošne javnosti, zahteve, proizvodnjo in prodajo hrane pa obvladuje vedno manjša peščica ljudi ter jih določajo živilske multinacionalke in karteli (izbira, ki je značilna za EU in vlade držav članic), potem hrana ne more biti niti poceni niti dobre kakovosti.