Това означава, че посочването на минимален брой държави-членки следва да гарантира, че изходната точка на европейския законотворчески процес не е въпрос, който отразява специфичните интереси на отделна държава-членка, а по-скоро е въпрос, който е съгласуван в достатъчна степен с общия европейски интерес.
To pomeni, da mora določitev najmanjšega števila držav članic zagotoviti, da izhodišče evropskega zakonodajnega postopka ni pod vplivom posebnih interesov posamezne države članice, temveč da predstavlja interese za splošno evropsko blaginjo.