Не е ли време да насочим в обратна посока тези тенденции и да се върнем към устойчивото развитие на селското стопанство, при което фермерите ще имат свой собствен фураж и няма да бъдат излагани на загуби, причинени от диоксини или СЕГ?
Ali ni čas, da bi spremenili te trende in se vrnili k trajnostnemu razvoju kmetijstva, v katerem imajo kmetje svojo lastno krmo in ne bodo izpostavljeni izgubam, ki so jih povzročili dioksini ali BSE?