Здравното обслужване обаче не може да се счита за равностойно на всяка друга услуга, предоставяна на вътрешния пазар, а гражданите като пациенти не могат да бъдат свързвани с обикновените потребители. Правото на здраве се реализира с правото на получаване на лечение и грижи, което започва в държавата на произход на дадено лице.
Zdravstvenega varstva seveda ni mogoče enačiti z nobeno drugo storitvijo, ki je na voljo na notranjem trgu, državljanov v vlogi bolnikov pa ni mogoče primerjati z navadnimi potrošniki; pravica do zdravja je zagotovljena v pravici do zdravljenja in varstva, ki se začne v matični državi.