Този закон всъщност се занимава с използването на тези езици само като възможност и гледа на тази възможност единствено по отрицателен начин, а не като на едно положително право, като не успява да я разглежда като право, което може да бъде необходимо и прилагано в ежедневието.
Ta zakon dejansko obravnava uporabo teh jezikov kot možnost, to možnost pa ocenjuje samo na negativen način in ne kot pozitivno pravico, pri čemer ne upošteva, da je to pravica, ki jo je mogoče zahtevati in uporabljati v vsakodnevnem življenju.