Опасението ми е следното: то се изразява във факта, че комисията по петиции, която не винаги, но често се занимава с въпроса за прилагането на директивите на Общността, трябва по някакъв начин да очаква разрешение от страна на водещите комисии, които създават закони и които следователно имат различна роля, и освен това трябва да иска разрешение от Председателския съвет, когато става въпрос просто за контролиране на прилагането, което няма нищо общо, повтарям, със законодателната функция на парламентарните комисии.
Skrbi me naslednje. Skrbi me, ker mora Odbor za peticije, ki se sicer ne vedno, vendar pogosto ukvarja z uporabo direktiv Skupnosti, nekako čakati na dovoljenje odborov, odgovornih za pripravo zakonov, ki imajo zato drugačno vlogo, in mora prositi za dovoljenje tudi konferenco predsednikov, kadar gre za preprost primer preverjanja uporabe, ki nima, ponavljam, ničesar skupnega z zakonodajno funkcijo parlamentarnih odborov.