Накрая, за съжаление, въпреки че частта, посветена на финансирането за развитие, с основание критикува корупцията на правителствата и данъчните убежища, все пак е достатъчно деликатна да не спомене скандалните практики на многонационалните фирми и най-вече използваните от тях трансферни цени.
In na koncu, obžalujem, da del, ki se ukvarja s financiranjem razvoja, upravičeno graja vladno korupcijo in davčne oaze, vendar pa je previden in ne ožigosa nezaslišanih praks večnacionalnih podjetij in še zlasti njihove uporabe transfernih cen.