Дори умишленото убийство не е основание за смъртното наказание за убийство, което е равносилно на наказване на репресивен акт с идентичен такъв, който, постановен с решение на съда, е законен от съдебна гледна точка, но не е основателен от етична гледна точка.
Tudi sam umor ne upravičuje smrtne kazni, saj bi to pomenilo, da se eno nesprejemljivo dejanje kaznuje s popolnoma enakim dejanjem, ki je po odločitvi sodišča zakonito s sodnega vidika, vendar nelegitimno z etičnega vidika.