Много от развиващите се страни често бяха принудени да съкращават социални разходи (по-специално за храни, здравеопазване и образование), което повлече след себе си тежки социални и политически последици и постави под заплаха не само постигането на Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) до 2015 г., но също и подкопа вече постигнатия през последните години напредък.
Veliko držav v razvoju je bilo pogosto prisiljenih zmanjšati socialno potrošnjo (torej na področju prehrane, zdravja in izobraževanja), kar je imelo hude socialne in politične posledice in je ne samo ogrozilo dosego razvojnih ciljev tisočletja do leta 2015, ampak tudi spodkopalo napredek, ki je bil opažen v preteklih nekaj letih.