на второ място, той сигнализира за нуждата от ефективна, но пропорционална борба срещу старите и новите форми на престъпленията в кибернетичното пространство като кражбата на идентичност и защитата на правата на интелектуална собственост, като в същото време посочва, че законодателството не трябва да води до систематичното наблюдение на всички граждани, били те заподозрени или не, провинили се или невинни, защото това, разбира се, би било явно посегателство срещу личния им живот;
drugič, opozarja na potrebo po učinkovitem, a sorazmernem boju proti starim in novim oblikam kibernetskega kriminala, kakršna je kraja identitete, in za zaščito intelektualne lastnine, ob tem pa poudarja, da zakonodaja ne sme uvesti sistematičnega nadzora vseh državljanov, sumljivih ali nesumljivih, nedolžnih in krivih, saj bi to seveda pomenilo grob vdor v njihovo zasebnost,