Тя е в противоречие с параграф 9 от Платформата за действие на Четвъртата световна конференция за жените, състояла се в Пекин през 1995 г., който гласи: "Прилагането на тази платформа, включително посредством националното законодателство и формулирането на стратегии, политики, програми и приоритети за развитието, е суверенна отговорност на всяка държава в съответствие с всички човешки права и основни свободи, и значението и уважението на различните религии и етични стойности, култури и философски убеждения на лицата и техните общности, трябва да допринасят за пълното възползване на жените от техните човешки права, за да бъдат постигнати равенство, развитие и мир".
Je v nasprotju z odstavkom 9 izhodišč za ukrepanje s četrte svetovne konference o ženskah, ki je potekala v Pekingu leta 1995, ki navaja: "Izvajanje teh izhodišč, tudi v nacionalnih zakonodajah in skozi oblikovanje strategij, politik, programov in prednostnih razvojnih nalog, izhaja iz suverene odgovornosti vsake države, ki deluje ob spoštovanju vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter ob upoštevanju in strogem spoštovanju različnih verskih in etičnih vrednot, kulturne dediščine, filozofskih prepričanj posameznikov in njihovih skupnosti, kar bi moralo pripomoči k temu, da ženske polno uživajo svoje temeljne pravice, s čimer bodo doseženi enakopravnost, razvoj in mir."