Ето защо Китайската народна република и нейното правителство трябва да приемат, че разискването на правата на човека, като например свободата на сдружаване, правото на независим печат, религиозните свободи и правата на културните малцинства, в Тибет и в други части на Китай не представлява недопустима намеса.
Ljudska republika Kitajska in njena vlada bi torej morali uvideti, da razprava o človekovih pravicah, kot so svoboda zbiranja, svoboda neodvisnega tiska, verska svoboda in pravice kulturnih manjšin v Tibetu in v drugih delih Kitajske, ne predstavlja nedopustnega poseganja.