Дали хората, отговорни за вземане на решения, адекватно разглеждат проблемите на националните и етнически малцинства в потенциалните страни кандидатки от Западните балкани, когато някои държави-членки не са в състояние да направят това в своя собствен дом и, всъщност, тяхната практика е диаметрално противоположна на тази политика?
Ali tisti, ki sprejemajo odločitve v EU, ustrezno rešujejo probleme nacionalnih in etničnih manjšin v potencialnih državah kandidatkah na Zahodnem Balkanu, ko pa nekatere države članice tega ne morejo storiti doma in so njihova ravnanja dejansko v popolnem nasprotju s to politiko?