To se ukázalo jako nedostatečné, poněvadž normy a pravidla se i nadále stát od státu výrazně lišily, a systém postupně ustoupil přístupu založenému na minimální harmonizaci, kdy základní pravidla měla být v celé Evropě totožná, avšak místní odchylky a dodatky zůstávaly přípustné.
Dit bleek niet adequaat te zijn, omdat standaarden en regels van land tot land zeer verschillend bleven en ruimte gaven aan een benadering gebaseerd op minimum-harmonisatie, waarbij de kernregels hetzelfde moesten zijn door heel Europa, maar lokale variaties en toevoegingen toegestaan bleven.