Slabší země zažívaly boom nemovitostí, spotřeby a investic, zatímco Německo zatížené fiskálním břemenem sjednocení muselo přijmout úsporný program a zavést strukturální reformy.
De zwakke landen genoten van hausses in onroerend goed, consumptie en investeringen, terwijl Duitsland, door het financiële juk van de hereniging, sober moest zijn en structurele hervormingen moest doorvoeren.