Seznam politických chyb je téměř nekonečný: prudký nárůst úrokových sazeb Evropské centrální banky v červenci 2008 a znovu v dubnu 2011; ukládání nejtvrdšího odříkání ekonomikám, které čelí největšímu propadu; autoritativní úmluvy obhajující kompetitivní vnitřní devalvaci založenou na principu žebrej u svého souseda; a bankovní unie, která postrádá náležitý systém zabezpečení vkladů.
De lijst aan beleidsfouten is bijna eindeloos: het verhogen van de rente door de Europese Centrale Bank in juli 2008, en opnieuw in april 2011; het opleggen van de hardvochtigste bezuinigingen aan de landen die met de grootste economische malaise te maken hebben; verhandelingen vol gezag die concurrerende interne ‘de een z’n dood is de ander z’n brood’ devaluaties propageren; en een bankenunie die een passend depositogarantiestelsel ontbeert.