Jejich model redukuje zdroje všech recesí na pouhých šest šoků – „ropný šok, šok monetární politiky, šok produktivity, šok nejistoty, šok likvidity/finančního rizika a šok fiskální politiky“ –, přičemž většinu poklesu po roce 2007 vysvětluje pouhými dvěma z těchto faktorů: nejistotou a likviditou/finančním rizikem.
In hun model worden de bronnen van alle recessies teruggebracht tot slechts zes schokken, via de factoren “olie, monetair beleid, productiviteit, onzekerheid, liquiditeit/financieel risico en begrotingsbeleid”. Het model verklaart het grootste deel van de terugval vanaf 2007 aan de hand van slechts twee van deze factoren: “onzekerheid” en “liquiditeit/financieel risico.”