Zbytkové stopy totalitního myšlení lze najít také v nepřátelství vůči někdejším disidentům, jako jsou Adam Michnik nebo Václav Havel – oba tito muži tvrdili, že nové demokracie by neměly dávat průchod výčitkám nebo usilovat o pomstu, jak to činil totalitní stát, ale místo toho by měly budovat nový národní konsensus, aby vytvořily strukturu skutečné občanské společnosti a propůjčily jí moc.
Остатки тоталитаристского мышления прослеживаются и во враждебности по отношению к таким бывшим диссидентам, как Адам Мичник или Вацлав Гавел, настаивающих на том, что новым демократиям, вместо того, чтобы, подобно тоталитарному режиму, играть на озлобленности и жажде мщения, следует достичь общенационального согласия для создания истинного гражданского общества.