Všichni však nemohou mít slabou měnu současně, a tak byla povinnost bránit znehodnocování typu „ožebrač bližního svého“ svěřena v roce 1944 Mezinárodnímu měnovému fondu, který má podle Článků dohody oprávnění „uplatňovat pevný dohled nad politikou měnových kurzů“ členských zemí.
Но все не могут иметь слабую валюту одновременно, поэтому в 1944 году обязательство по предотвращению снижения стоимости валюты по принципу “разори соседа” было возложено на Международный валютный фонд, чей Устав давал ему полномочия “осуществлять строгий надзор за политикой обменного курса” стран-членов.