Do takového uvažování se promítá prastará obava: jak ji vyjádřil Platón, občané by dostali „informace bez řádného poučení, takže by byli pokládáni za znalé, přestože by byli velkou měrou zcela nepoučení.“ Jde o obavu, jejíž ozvěna se od té doby nesla dějinami, od okamžiku, kdy katolická církev uvalila klatbu na Gutenbergovu pohyblivou sazbu, po dobu, kdy si viktoriánská buržoazie stěžovala na nově objevenou svobodu tisku.
Такое мышление отражает вековой страх: как говорит Платон, граждане будут получать «информацию без надлежащих инструкций и, в результате, будут считаться весьма осведомлёнными, в то время как в основной своей массе они совершенно невежественны».