Když jsem se minulý týden v Paříži účastnil malé, ale důstojné panychidy na počest ruské novinářky Anny Politkovské – slovy jejího francouzského vydavatele ženy „bezmezně statečné“ –, vzpomněl jsem si na jiný obřad k uctění památky zesnulého, jemuž jsem byl přítomen před 17 lety v Moskvě.
Когда на прошлой неделе я посетил скромную, но благородную мемориальную церемонию в Париже в честь российской журналистки Анны Политковской – “безгранично смелой” женщины, по словам ее французского редактора – это напомнило мне о другой посмертной дани, на которой я присутствовал почти 17 лет назад в Москве.