Ve skutečnosti však byly evropské vlády pevně odhodlány nezapojit se do této války. V nejzazším případě riskovaly ohrožení svých jednotek poprvé při humanitární pomoci, a později (po americkém bombardování) při dozoru nad zachováváním příměří.
Но на практике европейские правительства совершенно определенно не собирались оказаться вовлеченными в войну; наибольшим риском, которому они соглашались подвергнуть свои войска, было сначала осуществление гуманитарной помощи, а затем (после нескольких американских бомбардировок) - миротворческая деятельность.