Většinu ztrát odolnosti představují nezamýšlené důsledky úzce zaměřené optimalizace (například honby za „efektivitou“), jež nedokážou brát v potaz efekty zpětné vazby na stěžejní měřítko, pramenící ze změn způsobených touto optimalizací v jiném měřítku.
Большинство потерь в устойчивости связаны с непредвиденными последствиями узконаправленной оптимизации (например, стремлением к «эффективности»), которые не в состоянии распознать эффекты обратной связи на фокусном масштабе, которые вытекают из изменений, вызванных подобной оптимизацией в другом масштабе.