Při popisu našeho vývoje si Fisherová navíc všímá, že muži, kteří dokázali snášet dlouhá období mlčení (při lovu během čekání na zvěř), přežili a přenesli své geny na další generace, takže jejich genetická selekce preferovala „prostor“.
Кроме того, в своем описании нашей эволюции Фишер отмечает, что мужчины, которые могли вынести длительные периоды тишины (ожидая животных по время охоты), выжили и передали свои гены, таким образом, генетически отбирая предпочтение «пространства».