Abychom nicméně parafrázovali Keynese, pokaždé když si zapneme rádio nebo televizi, přečteme si noviny, otevřeme román nebo se podíváme na film, stáváme se nevolníky jednoho či více mrtvých humanistů, kteří stanovili referenční měřítka, skrz něž pohlížíme na svět.
Пользуясь словами Кейнса, каждый раз, когда мы включаем радио или телевизор, читаем газету, выбираем роман или смотрим фильм, мы находимся в плену у одного или нескольких покойных гуманистов, которые создали понятия, через призму которых мы видим мир.