Přistupuje-li někdo k takzvanému „hacktivismu“ ideologických skupin v této fázi převážně jako k nepříjemnosti s rozkladnými účinky, pak je nutné konstatovat, že nadále existují čtyři hlavní kategorie kybernetických hrozeb pro národní bezpečnost, přičemž každá má jiný časový horizont: kybernetická válka a ekonomická špionáž jsou spojovány převážně se státy, zatímco kybernetický zločin a kybernetický terorismus bývají většinou spojovány s nestátními aktéry.
Если на данном этапе так называемый «хактивизм» идеологических групп рассматривается, в основном, как деструктивная помеха, то для национальной безопасности существуют четыре основные категории кибер-угроз, каждая с разным временным горизонтом: кибер-война и экономический шпионаж, связанные, в основном, с государствами, а также кибер-преступность и кибер-терроризм, в основном связанные с негосударственными субъектами.