Vzpomínám si, jak jsem sedával v zadní části Rooseveltova pokoje Bílého domu a užasle přihlížel, kterak Rubin směruje schůzky Národní hospodářské rady k jím prosazovanému konsensu prakticky pouze tím, že zvedá obočí a vyvolává zúčastněné v příslušném pořadí.
Я помню, как сидел в комнате Рузвельта в Белом Доме и изумленно наблюдал за тем, как на заседаниях Национального экономического совета он добивался желательного для него консенсуса одним лишь поднятием бровей и предоставлением слова членам совета в определенном порядке.