Vlád pohlížejících na útočnou válku jako na prostředek dosahování prosperity nebylo od konce první světové války mnoho: příklady, jež se okamžitě naskýtají, jsou japonská císařská vláda, která vnesla druhou světovou válku do Tichomoří, a dva pokusy Saddáma Husajna o uchvácení ropných polí.
Правительства, которые считают агрессивную войну средством для процветания, с конца I Мировой Войны встречаются редко: имперское японское правительство, которое развязало II Мировую Войну в Tихом океане и два захвата месторождений нефти Саддамом Хуссейном являются примерами, которые сразу же приходят на ум.