Hlavním důvodem je to, že v postmaoistické Číně – podobně jako v Sovětském svazu po Stalinově smrti – fyzická likvidace politických nepřátel skončila s nástupem reformních vůdců, kteří chtěli učinit přítrž dřívějším „krajnostem“.
Одним из объяснений может служить тот факт, что в Китае после Мао, также как и в Советском Союзе после смерти Сталина, с физической ликвидацией оппонентов было покончено лидерами-реформаторами, стремящимися избавиться от «перегибов» прошлого.