Jak dokládá náš případ, patří k poskytování péče i to, co se děje, když už nezbývá žádná naděje a útěcha, když skončí vyviňování Boha z existence utrpení a když nelze dělat nic jiného než trávit čas u trpícího a dělit se o jeho utrpení tím, že je u něj člověk jednoduše – a obvykle mlčky – přítomen.
Как показывает наш случай, уход за больным человеком включает в себя то, что случается, когда вас покидают надежда и утешение, когда заканчивается теодицея и когда у вас остаются только страдания человека, которые разделяются вашим простым – и чаще всего молчаливым – присутствием.