Ve druhém vydání své knihy Iracionální nevázanost jsem se pokusil definovat bublinu lépe. „Spekulativní bublina,“ napsal jsem tehdy, „je situace, kdy zpráva o cenových růstech rozdmýchá nadšení investorů, které se prostřednictvím psychologické nákazy šíří z jednoho člověka na druhého a přitom zvýrazňuje interpretaci, která by mohla toto cenové zvýšení opodstatnit.“ To přitahuje „stále širší vrstvu investorů, kteří jsou navzdory pochybnostem o skutečné hodnotě dané investice k této investici přitahováni, a to částečně vlivem závisti vůči úspěchům druhých a částečně vlivem vzrušení známého u hazardních hráčů“.
«Спекулятивный пузырь, ‑ написал я, ‑ является ситуацией, в которой новость о повышении цен подстегивает энтузиазм инвестора, которая распространяется путем психологического заражения, переходящего от человека к человеку, в процессе усиливая истории, которые могли бы оправдать повышение цен». Это привлекает «все более крупный класс инвесторов, которые, несмотря на сомнения по поводу реальной стоимости инвестиций, вступают в игру, отчасти из-за зависти чужому успеху, а отчасти из-за азарта».