V Iráku, stejně jako jinde v arabském a muslimském světě, se vede válka mezi dvěma paradigmaty: velká vyprávění, jež přijímají a prosazují kolektivistické porozumění (nacionalismus, socialismus, islamismus), versus nevyslovené paradigma individualistické modernity, která ač poučena globální zkušeností, má lokální kořeny.
В Ираке, как и везде в арабском и мусульманском мире, культурная война ведется между двумя парадигмами: великим мифом сторонников и агитаторов идей коллективизма (национализма, социализма, исламизма) и неявно выраженной парадигмой индивидуалистической современности, пускающей свои корни в отдельных местах, куда доходит мировой опыт.