Při četbě Fisherové má člověk sklon nechat chlapce, aby se dál navzájem svářili a testovali své prostředí, a smířit se s tím, že – jak uvádí autorka – příroda stvořila muže a ženy ke spolupráci na přežití. „Spolupráce“ přitom předpokládá svobodnou vůli a rozhodování; ani u primátů není úspěch samců založen na ovládání či kontrole samic.
Читая Фишер, больше склоняешься к тому, чтобы оставить мальчиков одних бороться друг с другом, а также исследовать окружающую их обстановку, а также к принятию того, как она это описывает, что природа создала мужчин и женщин для сотрудничества ради выживания. «Сотрудничество» подразумевает свободную волю и выбор; даже самцы-приматы не достигли успеха в доминировании или контроле над самками.