Kdyby ECB měla 3% inflační cíl, namísto cíle těsně pod 2&nbsp;%, a Německo, které má největší přebytek obchodní bilance na světě, pobídlo k&nbsp;6% růstu mezd a tolerovalo 4% inflaci, což by znamenalo mírný růst reálných mezd převyšující očekávané přírůstky produktivity, postup korekce v&nbsp;eurozóně by byl politicky i ekonomicky méně nákladný.
Если бы целевой показатель инфляции ЕЦБ был 3%, а не ниже 2%, а Германия, имеющая самый большой в мире профицит текущего счета, способствовала росту заработной платы на 6% и согласилась с инфляцией в 4% ‑ подразумевая незначительный рост реальной заработной платы при избыточном ожидаемом росте производительности – процесс регулирования еврозоны стал бы менее политически и экономически дорогостоящим.