Bývalý ministerský předseda Netanjahu se zaměřil nejen na politiku maximální konfrontace s palestinským vedením s Jásirem Arafatem v jeho čele, ale rovněž pěstoval politiku konfrontace vnitřní – mezi religiózními a sekulárními Židy, mezi “starousedlíky” a nově příchozími ze zemí bývalého Sovětského svazu, mezi evropskými a blízkovýchodními Židy (tedy aškenázskými a sefardskými Židy).
Бывший Премьер Министр, Нетаниаху не только фокусировался на политике конфронтации с Палестинскими лидерами во главе с Ясером Арафатом, он культивировал политику внутренней конфронтации между религиозными и нерелигиозными евреями, между "стариками" и новичками из бывшего Советского союза, между европейскими и средне-восточными евреями (Ашкенази против Сефарди).