Myne ödmiwke kerlige hælsse altiidh forsendh med Gudh. Verdigiste verdige fæder, erlige herrer och gode mæn, verdens vele vethe ath jach fiich nw eder scriffuilse alle samfelth, i hwilke i röre, ath jach skulle haffue antwordhet her Folke Gregersson thennæ slotzloffuen Tauestehuss jnnæ för allis eders herredöme. Fformoder jach nær allis eders verdigheter veliæ thet betænckiæ, thaa var thet jckæ annerledis taledh jnnæ for allis eders verdigheter æn ath han skullæ haffue kommith hiit till mik, om then ofridh skullæ haffue lenger stondith mellom the Rysser och thette rigith och varit mik her til hielp och trösth. Jngen slotzloffuen antwordedhæ jach honum och jngen vore eder verdigheter aff mik hæller begærende ath jak skulle honum antwordhæ, vthan then tiidh then erlige gode herre her Swanthe, allis voris kære herre och höffuitzman, eskedhe paa thenne slotzloffue paa Vesteraas, thaa iak honom hennæ [fick?], hwilken then erlige gode herre mik strax igen antwordadhe, med huilken slotzloffue jach vill mik saa erlige beuise och rædelige, ath i skolæ mik tackæ och holle henne till then erlige gode herrens Swerigis rigis forstonderis handh och Suerigis krone thet beste Gudh giffuer mik lycken till. Allis eders herredömæ kwnnæ væll merkæ, ath ther kan icke vara væll twaa herrer oppaa eth sloth, om ther skal staa wæll till. Jach holler mik fulkomlige vedh the ordh then verdigiste fader i Gudh her erkebiscop Jacob i Vpsale mik til sagde jnnæ paa raadith med allis eders herredömis samtycke, och sagdhe han, ath alle the breff och beseglinger, allis eders verdigheter haffue mik giffuith och besegldth, skolæ varde mik aldelis hollen i alle puncther och articler. Saa hopis mich till Gudh och eder alle, ath i jw veliæ holle mik thöm fulth och fasth i allæ motthe, och liither iak ther fulkomlige oppaa. Och effter thet Gudh och allis eders herredöme haffue thet saa skickiith, ath her ær kommen en godh fridh emællom the Rydzer och thette rikith, thaa vill iak med Gudz och then erlige gode herris her Erich Twressons hielp och raadh, effter thet han her i landit saa ner vedh handen ær, thennæ slotzloffue saa erlige holle, ath i skolæ mik tacke och göre then deell fulth och fasth i the motthe, som mik aff ære och rætthe bör ath göre och mijne breff jnnæhollæ. Thy, kæriste verdigiste verdige fæder, erlige herrer och gode mæn, ramer mith besthe och lather mik niwthæ allis eders herredömis opne beseglde breff och rigisins klemmæ. Hopis mich till then alzmectogiste Gudh, ath i jw thet göre viliæ. Och som jach screff allis eders herredöme till i thet anneth mith breff, ath haffde then godhe man her Folke ty (= thaa) kommith hiith, thaa sadhe alth mith folk, ath thet wille haffue haffth orloff och fareth fran mik. Saa sige the æn nw huar i syn stadh. Thy, kære verdige herrer, kunnæ i alle besynnæ hure ther om ær. Allis eders herredöme och verdigheter alzmectigh Gudh befalendis. Raptim ex Tauestehuss feria 3:a inffra octauas omnium sanctorum, meo sub signeto. Ingeborgh Akesdotter.