Mine ödmiwke helsen ok tienist altid forsenda met wor Herre Ma j wethä, kere herre, at iak haffuer forstadt, atj haffwa kallad igen then soknen, som jak hade aff cronen, huilket Gud skal kenne, at jak haffuer fanget store skade i thetta örlogh for ider ok Swerigis rike skuld; hadhe jak thette tilforende wist, at jak skulde haffwa omboret thet læn, som jak hade aff eder ther j landet, tha wilde jak full nögigt at anamet Castelholm i sadana matte, som thet war, tha jak thet figh. Er her och forbrent oppa landet cxx garda, som jak ingen skat vpbär vtaff j thette aar. Haffuer jak ok ingen dell hafft at fortære her pa slottet, wten thet jak haffuer köpt fore mine peninge. Kan jak ok icke hollet wten min skada anners, än eder teckis belatha mik met then sokn, ther jak hade, eller noget annet, ther jak kwnde rettæ min skada igen met. Beder jak eder, kere herre, atj welæ wnna mik Börstell sokn, huilkit jak wil göre eder ok Swerigis crone tienist vtaff effter min macth ok formoge. I hwad matte jak kan wara eder werdighet til tienist thet gör jak altid gerne. Hermet eder then alzmectigiste Gud befolendis. Scriffuit pa Castelholm ffredagen effter sancte Margarete dag, wnder mit signet, anno etc. mdviij. Niels Eskilson.