Myn ödmiwkelighan thro tiænist altiid forsenth met alzmectoghan Gud. Tekkis edher ath vetha, kere verdogh herre, som j mik befelthe fara edhert ærende met her Sten Twrsson, dom prosten och Benth Benthson, och som edher verdoghet mik bodh sende met Hoffwenskell, ath jak skulde forfara och bespöria om all ærende, huilkit jak swo giorde. Kunde jak ingon andron tidande ther forfara, vten the swon god ær vppo edhert verdoghet besthta [och] bestondh j alle motthe. Hopas mik tiil Gud, nor her Erik komber tiil edher verdoghet, tho gor thet alt epther edher vilige. Kere verdogh herre, vnderuiste Henrik Lüle, ath han war nyst komen aff Lybig; sagde han mik for visse tidande, at konunghen aff Danmark han haffuer pansath the Lybiske herre eth slod ligiandis j lanthe Holsten nest ved Lybig for fornempde summo gwl, som edher verdoghet rörde om her vppo Aba; och haffuer the Lybiske herre bemannad thet fornempde slodh met fetalia, bössor och andra verier. Och sagde han for mik, at konynghen (at) befrynner sik fast met the städher och hertoge, som ther vp i landhet är; och fornempde Henrik Lüle vnderuiste mik, at konunghen haffde sit bod in j Rydzlandh, nor then herredaghen var slitin j Kalmaren, och han fig ekke ther the swar, som honom behaffuade; tho actade han vedher göre vp alle syder j Norbonth och andhre städz. Kere verdogh herre, vtoff edhre vndhersoto skriffuelse mo edher verdoghet tage so mykit edher tykkis. Kere verdogh herre, lether mik forsto, hwad tiid jak skal sende edher then hesten tiil Abo, som edher verdoghet tiil hörer. Kere verdog herre, som j loffuade vndher paulun ved Rasborgh, ath j ville befelle Thönne Ericxsson hwadh edher verdoghet vilde vnne mik om oredh, och edher verdoghet ville lothe mik forsto vdi edhers scriffuelse, hwad jak skal begäre aff förnempde Thönne Erikson. Kere verdog herre, gören thet beszta, som myn ödmiwkelighan god tro ær tiil [edher] verdoghet. Then tro tiænist jak haffuer edher verdoghet sakt, then skuli trolege fynne met mik som edher bör at fynne hoss edhert vndhersoth. Mik hopas tiil Gud, at inghen forsymelse skal fynnas met mik, nor jak kan fo edher verdoghets scriffuelse nath eller dag. Jnghen andron synnerligen tidande ved jak eder verdoghet tii[l] scriffua, vtan god. Her met edher herdom alzmectoghen Gud befellandis och sancte Erik konynghen. Scriffuid snarlige j Generby, odensdaghen nest epter Bartolomej; rodher och biwder öffuer mik som offuer edhre fatige vndersot. Söffringh Poualsson. (På en lös sedel:) Kere verdug herre, sydan her Erik Twrsson haffuer varid tiil talss met edher, hwru edhre belegligeheth belöper sigh, ath eder verdoghet vilde vörde mich för stoe vdj eder scriffuelse, hulkit iak skal mik altiid epther rätthe som edert fatige vndersoth bör at göra.