År 1256. Kommo Svear och Jämer och Sumer och Didman med (invånarne från) sitt landskap och en myckenhet [krigare] och började anlägga en stad vid Narova. Då var fursten icke i Novgorod, och Novgoroderna skickade till Nis till fursten efter trupper, men själfva sände de omkring i sitt distrikt [och hopade sålunda trupper]. Och då de fördömda fingo höra detta, flyktade de öfver hafvet. Samma år, mot vintern, anlände furst Alexander och med honom metropoliten, och fursten begaf sig åstad och metropoliten med honom; och Novgoroderna veta icke hvart fursten begifver sig; några påstå att han tågar emot Tschuderna. Och han gick till Koporie; och Alexander tågade emot Jämerna, men metropoliten begaf sig till Novgorod, och många andra Novgoroder återvände från Koporie. Och fursten tågade med sina trupper och Novgoroder. Och det var en besvärlig färd, emedan man ej såg vare sig om dagen eller natten; och många färdande funno sin undergång, men Gud bevarade Novgoroderna. Och de kommo till Jämernas land, nedhöggo några och uppfångade andra; och Novgoroderna kommo med furst Alexander alla friska (hem).