Tiil Eriich Flemmingh ath waar kære her suaager greffue Iohan tiil Höijen och Brookenhuszen oc her electus wtaff Wpsala ære nw ighen komne j fraa thet möthe, som nw haffuer stondit j Lubek; therföre wel hade nyttugth waret ath wij nw hadom tiilhopa kallath woorth elskeleghe riikisins raadt att höra och öffuernæghe the swar, som forn:de waar kære her suogher oc her electus tiil Wpsala haffue forlongath. Saa epther forn:de waar kære her suoger nw acthar giffua siigh tiidh wthij then landtzenda, formode wij att han tiigh her wthinnan om allehande ærende wel warder wnderuisendis. Wile wij for then schuld ath tw om samma ærendhe framdelis oss thin godhe raadh och szinne thiil thet almennelighe herremöthe, som wij acthe att holla j thenne tiilkommande winther med thin scriffuilsze giffuer tilkenne. Wij haffue och forstaath ath tw tiigh icke gerna paa tagha thet höffuitzmandtz dömme, huar ther noghen hær emoth the rysszer schulle bliffue forsambledh. Haffua wij för then schuldt samma waar kære her suager ther om bekymbrath att han sigh thet omagh schulle paa siigh tagha; huarföre bidie wij tiigh, ath tw med her electj och flere godemendtz raadh och daadh wile wara honum behielpuge och bestonduge ath öffueruegie landtzens schada och forderff, som aldra störsthe magth paa ligger, huar noget obestondh kwnne komma paa ferdhe. Heer wthinnan giör som waar synnerligh throo sthaar tiil tiigh.