a) Sidhan stod Swerighe swa wäl, thet skal seent bäther staa. Sidhan foro the til hedna landa ok lösto skadha ok mykin wanda. The hedne men gingo them alt affnär; thet war thera mesta ärende ther. Ok bygdo eth hwss a then ända, ther cristin land ather wända ok hedhin land taka widher; ther er nw swa goder frider, mere liise ok mere roo ok flere the ther a Gudh troo. Thet hws heter Wiborgh ok ligger öster; thädhan warder mangen fange löster. Thet hws er hedna manna atherhald, swa at the haffua ther nw mynne wald, Rytza, än the haffdo föör, vtan fynna skadha för sin dör. The lotho thet hws alt mwra aff steen, ok sidhan foro herrane ather heem ok satto ther en foghota, then ther wel thorde sea vredha men ok wid hedningia war ey alt oblyger. Han twingade Karela swa vm side ok alt thet ther vnder laa met fiorton gislaslagh, stora oc sma; Kekes holm, han war tha wunen met crisna men ok stodh obrunnen. Ther wart mangen hedhin slagen ok skutne i häll then samma daghin. The ther fangne wordo aff them, them fördo the til Viborgh met sik hem. The crisno willo tha qwarre wara some ok some heem fara ok föra them kost ather i geen, tha ward thera forman alt offseen. Ok Rytzane reddo sik mädhan til som then sin skada hempna wil. Oc them wart mädhan koster faat, ok Rytzane komo tha affbraat ok stormado bade nat ok dagh, thet haffdo the crisne wel haft fordrag. Sex dagha liffdo the vtan maat, thet er wnder at nokor man thet gaat, sidhan gingo the wt at stridha, ther war ä tess wär at the lenger bidha; thy at de haffdo afflitla makt ok annat thet the waro ner döde aff smakt. Rytza fingo ther storan skadha, swa som the fanga ok alla stadha huar Vplenzske koma saman ok the, then tha er Rytzsker, honom er we. The crisno wordo ther alle slägne j häl, thäs waro the Ryza fägne, at the crisno skulle swa mykin skade skee; ther komo ey vndun vtan twe. Sigge Loke* bleff ther dödh, Gud giffue hans siel hymmerikis ööd ok huar then cristin man ther doo fore Gudz skuld ok then helghe troo. Sidhan haffua Rytza holmen hafft ok bygt han fast met mykin krafft ok säth ther a wisa men ok froma, at the crisna skulo them ey nermer koma. b) Anno Domini MCCXCIII, cum adhuc regnum Sueciæ gubernaretur per dominum Tyrgillum Kanuti marscalcum, sub rege Birgero juvene, regno intrinsecus peroptime ordinato, quia adhuc gens Kareliæ infidelitatis tenebris excæcata, nedum Finnonibus et Tavestibus juxta positis, sed et Suecis aliisque fidelibus gravissima damna ac molestias inferebant, similiter et Rutheni, marscalcus regni Tyrgillus suo et omnium nobilium regni consilio expeditionem dirigit in Kareliam. Cujus terræ populo subacto per gladium, erexerunt in finibus illis, qui Sueorum exercitui præsidebant, fortalitium invictissimæ firmitatis, Viborg vocatum, ad tenendum Karelos sub Sueorum dominio et ad cohibendum Ruthenos, ne fines suos egredi libere permittantur. In quo opere præcipui erant auctores dominus Tyrgillus marscalcus prædictus et Petrus episcopus Arosiensis. Tunc prædicata fide et cruciata Kareli fidem catholicam susceperunt. …. Castro igitur Viborg habitabili facto et, quantum requirebat prima necessitas, consummato, instituto ibidem præfecto validissimo et expertissimo, cum familia necessaria, in terra et loco tam periculoso et insultuoso, major pars exercitus cum principibus et nobilibus in Sueciam remeavit, victo etiam castro Ruthenorum Kækisholm dicto et Suecis viris validis occupato, sed minus quam expediens erat in victualibus et pugnatorum atque custodum numero præservato. Præfectus enim castri illius cum his, qui fidem præstiterant loci servandi, partem familiarium pugnatorum suorum direxerat in patriam pro victualibus afferendis, quibus moram facientibus et nimis in via aut patria tardantibus, occurrerunt Rutheni in multitudine magna collecti et, castrum Kækisholm obsidione cingentes, continue die noctuque bellantes adversus existentes in castro, fame maceratos et siti importabilibus insultibus fatigarunt. Sueci autem existentes in castro, licet paucissimi, se et castrum viriliter defenderunt quamdiu victualia habuerunt; sed et postquam omnia consumpta fuissent, sex diebus continue bellantes et in defensione castri sibi crediti laborantes nihil gustantes, cum nihil haberent, egressi de castro et impetum facientes in hostes, magnam ex eis stragem fecerunt. Sed multitudine nimia circumclusi, vitam finiverunt temporalem crudeliter trucidati. Sicque Rutheni recuperato castro suo Kækisholm, firmissimo munimine roborantes, hactenus tenuerunt. c) År 1293. Kommo Svearne och anlade en stad i Karelska landet. … Under samma fastetid skickade storfursten Andrej furst Roman Glebovitsch, Jurij Mischinitsch och tusenmannahöfdingen Andrej med en liten skara Novgoroder till svenska staden. De anföllo den kraftigt om tisdagen i femte veckan uti fastan (= 10 mars), och en duktig karl, Ivan Klekatschevitsch, blef dödad med ett skott från staden, och många blefvo sårade. Samma natt blef det för våra synders skull töväder, vattnet flödade under staden och hästarne hade ej något foder; och de tågade bort och kommo alla friska tillbaka, men sårade; och Ivan Klekatschevitsch, som blef hemförd, dog af samma sår.