Min ödmiwge helse oc veluelige trohet altit kerlige forsent met Gud. Käre herre, broder oc besynnerlige gode venn, jag fik nw j tesse dage ederss oc the verdigiste verdige fäderss, erlige herre[r]s oc gode mentz, rigzens radz scriffuelse at kong Hanssis folk oc skepp äre kompne hender Stygeswndh ther j skären, skinne oc brenne. Ther fore begäre j oc the gode herrer oc högelige förmane, jag skulle met all magt aff thenne landzende benale mig tiit, riged oc eder till vndsetningh, som nw aldre störste magt oppa ligger, och besynnerlige för the sacher, som taled war j höstis, at jag vilde met förste oped vatn vare hoss eder. Tha kenne Gud, at jag haffuer varit oc än nw är alffuerlige veluelig till, ty jag kan well förmerchie, hwad magt ther oppa ligger. Tha haffuer mig förtagit rigzens fiende kong Hanssis folk, som alt aar haffue leged oc än nw liggie mellen Reffle oc thenne landzende oc haffue bedriffuit önkeligit mord oc rooff oppa rigzens jnbyggiere; hwem the offuer komme hugge the hender oc föther vdoff, oc haffue bort tagit aff Raseborgxlän, Abolän oc annen stedz aff Norrebotn offuer xxx skep. Togh är thet saa vare tagit, at the haffue än intid skep faat aff Viborgxlän, Gud täss loff haffue, vtän en lithen skwte oc folkit vndkome etc. Strax j voris jag fik spörige kongens skep komme hender Reffle, screff jag strax her electus till j Abo, ffrv Jngeborg, Tönne Ericsson, Josep Pedersson, eder fogode pa Abo, alle friborne, frelsismen oc köpstädzmen, at the vilde strax vare vederrede met skep oc beste verige med mit folk at förhindre sadane rigzens fiende. Tha fik jag engen hielpp vtan Tönne Ericssons folk oc skep; ffrv Jngeborgx folk war aldelis rede, tha kunne hon ecke saa hastelige komme skepp aff stedh. Tog licherwell sende Tönne Ericsson oc jag wort folk wth hender mot Reffle. Tha fienden finge thet at spörige, gaffue the sig till syöss igen hender Gulland. J thet kom ther en hölk, war hemme j Kampen. Saa vort mine swene vnderuist, at the skulle haffue jnne med sig kongens peninge at köpe honum kabelgarn ther fore; ty sloge the till oc finge thet skepp, oc war ladit met salt oc skeperen vndkom. Strax the Reffuelske finge thet wethe, grepe the nagre aff mine tienere ther j staden oc toge bort saa mygit godz jag ther hade oc segie, at thet skepp är hemme j hensen, oc vele ändelige jag skall sende thet skepp oc godz friit j theris haffn igen, huilchit jag ecke j agt haffuer, ty thet wore riged och mig till stor nese. Saa haffuer jag nw scriffuit the Reffuelske till, at the scole sende then skeperen hiit till Viborg oc vndlede sig med rätte för kongens peninge. Nar han saa giort haffuer, skall han friit faa sitt skepp oc godz igen eller bettalning ther fore. Kan han thet ecke göre, tha ghaa ther om som sedwenie är j krij oc örlogh met töm, som störker then anners fiende. Swerigis rige haffuer oc saa god magt oc rätt till at tage eth skepp, x eller xij, aff the Hollender oc Kampen paa en bettalning, om thet skall ther till komme riged till tröst oc bestand som kongen. Och besynnerlige at the Hollender haffue offte oc nw bestarked rigzens fiende med folk, skep oc verige, som bewisligit är. Käre herre, om thet anderlwnde komber for eder, tha är saa tilgaat som forscriffuit star. The fynnes well inrichis, som tesse sacher tage ille wed sigh, tha behöffue j thet ecke tage till hierte, ty thet som giort är, skall well bliffue swared riged vten skade; oc kan jag her effter nogen stedz beslaa the Hollendere, tha scole the vndsetie riged met eth skepp, iiij eller vj, oc kan thet slaa kong Hans, rigzens fiende, fast för hoffwdhit j mange sacher. Saa maj vethe, at kongens folk äre kompne för Reffle igen; ty haffuer jag än nw scriffuit her electus till j Abo, ffrw Jngeborg, Tönne Ericsson, Josep Pedersson, eder fogode paa Abo, friborne frelsismen oc köpstädzmen, at the än nw late fynne sigh bätre velige met skepp, har[n]isk oc werige med mit folk mot förscriffne fiende. Ffrw Jngeborgx oc Tönne Ericssons folk the äre redebon; the andre haffuer jag hertill hafft föge tröst vdaff. Vilde j sadant förscriffue, at the her effter late fynne sig ytermere weluelige mot rigzens fiende, tha ware thet well nytte. Hade thet gaat effter mjn velige, tha hade förscriffne fiende lenge seden warit j wore hender, oc nw med samme magt hade wij warit hoss eder, riged till tröst oc bestand ther bäst hade behoff giortz. Käre herre, will arsens tiid tilräckie för mig, will jag än nw gerne skynde mig vdoffuer till eder effter som jag seer läglighethen will ware met tesse fiende her liggie. Käre herre, om nagen ware ther wilde vantröstis oc drage thenne kongen jn igen, tha beder jag eder oc höglige rader atj jngelwnde giffue ther samtycke till, ty jag haffwer wisse scriffuelse, at han haffuer mindre magt än nagen tenker; all hans magt är ecke vdoffuer xiiij(c) bade ont oc gott. Migh hopes till Gudh, at Swerigis rike är well saa wed magt, at the kwnne sadant affwerige oc ecke oss jndrage en sadane förderffligh herre igen offuer hwffwdh. Ty beder jag eder atj wele störkie ther mot thenne sommer oc vinther vdoffuer, om jag ecke kan for förscriffne forfall komme till eder. Vill Gud jag liffuer, will jag med förste oped watn ware hoss eder med all then magt jag kan aff städh komme oc hielpe affwerige sadane skade oc förderff hwar bäst behoff görss. Gud förbiude at ther nagan vore, som agtede jndrage j rigit thenne förderfflig kongh igen; tha will jag med eder drage ther venner oc fiender till at hielpe thet affwerige oc vedergöre med liiff oc yterste magt. Ty beder jag eder, atj vare wed en god tröst; mig hopes till Gud oc alle helge Swerigis patroner, at thenne konungx magt oc onde begär skall met Gudz hielp bliffue vnderslagen. Ytermere om thet herremöde her wed raan oc om alle andre sacher worde j förfarendis j the gode herrers rigzens radz breff. Hwad eder är till kerlig oc bestand fynne j mig altit gerne göre. Eder her med alzmectig Gud oc alle helge Swerigis patroner befalendis met liiff oc siell. Raptissime ex castro Viborgensj, jn profesto sancte Marie Magdalene, anno Domini mdvij:o, meo sub sigillo. Erick Thuresson, riddere. En kalff: Käre herre, seden thette breff war scriffuit, fik jag min broder Sten Turessons scriffuelse, at kongens skepp oc folk äre kompne hender Aland oc skynne oc brenne hwad de vdoffuer komme ther oppa landit. Ther fore haffuer jag nw sänt myne skepp oc folk wth mot sadane rigzens fiende, at komme thet landit till hielp oc vndsetning. Oc haffuer jag oc tesligis scriffuit then gode herren her electus j Abo, ffrv Jngeborg, Tönne Ericsson oc flere gode men j thenne landzende till, at the oc nw strax med thet förste skole göre theris skepp och folk aldelis vederrede oc vedergöre sadane scade oc förderff, at sadane rigzens fiende ecke skole faa för mygin framgong met theris onde agt oc mening the akte thenne fatige landzende etc. (På en annan sedel:) Käre herre, saa screff Heningh Possze mig till oc begärer ware j eder oc rigzens tieniste met eth tall folk; oc kan jag jngen swar giffue honum ther oppa för jag wet eder oc the gode herre[r]s radh oc velige ther vdj; oc tycker mig bätre nyttigt ware, at han komme j eder oc rigzens tieniste, än han skulle komme till kongen oc rigzens fiende oc motte ware rigit mygit till fyltis. Saa tacker jag eder ganske kerlige för thet herrishöffdinge döme j wnte mjn tienere Gudmund Larensson för mjn scriffuelse skyld, huilchit jag med eder igen altit kerlige gerne will förskylle. Jterum jn Christo valeatis felicissime etc. Adress: Erligh, vælbördogh mann och strenge riddare her Swanthe Nielsson, Swerigis rigis forstondare, sin kære herre kerlighe kommandis thettæ breff.