Min ödmwke tro tienisth altidh för senth met Gud. Tekkes eder werdoghheth ath wetha, ath iak er nw her kommyn fron Norrebothen ok tel Stokholm epther eder beffalningh nw senasth j höstass ath iak for i fraa eder met naggra verf, som Kætil Skriffware haffwer anthwardheth mik, hyelppe skath vth vdoff Norrebothen ok teslikes wintherskatthen, hwilkith iak förmaa, ath han haffwer skriffwit eder werddoghheth til vm the peninger, som vth gar aff Östrebothen, hyelpe skatthen ok wintherskatthen, som ære besigldhe peninger alle sammanss. Kære herre, tykkes eder werddoghheth ath wettha, ath haffwer iak warit eder ærendde her j Östrebotthen met eder werddoghhethss breff, som j haffwe skriffwit almoghen til om en hielpe skath i ærkkebiskoppenss len met thet samma breff, som (som) her Peder fyk mik j höstass oppa edre wenghne. Tha skwlle eder werdhoghheth ath wetha, ath almoghen han war ther ganskonss tresk j noggra sokna, hwlkit som ær Vma sokn ok Skellettha, hulkith [var] förnempdha sokna som giordhe almoghan owiliogh i landdith; ok hadhe iak wel fath flere peninger oppa edre wenghne, ok hadhe ekke the förnemdhe soknæ warith, hulkith te skwthe oppa ærkkebiskoppen, ath han hadhe them förbudhith nw sisth han war j Norrebotthen, ath the skwlle i inghen hielppe skath vthgöre för en the fyngghe hanss skriffwelsse, som wel godhe men hördhe met myk, vm thet komber framdelis til talss, hwlkith som haffwer iak them beskriffna, som thet sadhe, som eder werddoghheth skal wel faa ath wetha, nær Gud wil ath iak komber til taldhss met eder. Tha fyk iak ther peninger aff noggra sokna oppa edra wenghna, hwilkith iak wil sendde eder en skrifth j tetta samma breff hwath iak ther fyk oppa edra wengne, hwilkith och iak ladhe mik al vinningh vm, ath (ath) hadhe iak flere fath, tha hadhe [iak] thet gerna giorth, thet skal Gud kenna. Kære herre, skwlle i ok wetha, ath haffwer iak ok waredh offwer enss met Kætil skriffware vm Korssholm, saa ath iak haffwer foth honom al then del, som han war begeren oppa edre wenghne, swa ath jak wil haffwa framdeles eder werddoghhethss tak, hwilkith met (= mek) hoppes ath eder fogdhe skal mik inthet ath skylle. Tykkes eder werddhoghheth ath bethemkkia mik met nogghen del for dhenne her del, som iak haffwer slepath ok haffth vmak fore, tha bider iak eder werddoghheth ther gerna vm. Skal eder werddoghheth ath wettha svmman öffwer alle peninger, siw hwndrath mark ok xl mark ok iij mark aff Östrebothen ok Westrebothen, badhe hyelpe skath ok vinther skath. Kære herre, wil i skriffwe mik til, hwem iak skal antwardhe the förnempdhe peninger, met thet samma booth, för dy ath iak kan ekke siælff komma til eder för myn krankdom skwldh, som Gwdh thet wel weth ok drengghen kan eder wel vndherwisa. Och haffwer iak nw giffwit mik til en lækiare, om Gwdh wil ath han kan mik noggot hyælpe. Bider iak eder werddogh[heth], ath i tagghe mik ekke til owilia för dij iak kan ingge lwndh komma til eder för min krankdom skwldh. Ey mer en eder werddoghheth alssmektogh Gudh beffallandis ok sancte Erik konwngh. Skriffwit j Stokholm, löggerdagghen nesth för palme sondhdhagh, anno Dominj m°d°ix°. Anderss Benkthsson. (På en sedel:) Jtem, kære herre, skal eder wetherliggit wara, ath tessa förnempda peninger fyk iak oppa edhra wenghna j Westrebothen i erkebiskoppens len, xxx marcker [aff] Byggddhe sokn, xx marcker off Löffangger sokn, xxx marcker aff Pythe sokn, xl marcker aff Lule sokn, v ok xx marcker aff Kaliss sokn, xxx marcker off Torne sokn; swmman off tessa förnempda peninger löper c marcker ok lxx marcker ok v marcker.