Myne ödmywkæ helsæ met thro tiæniste nw och altiidh fforsenth met Gudh. Kære herre, tyckis ider herredöme wile vithæ, at nw sonnedaghen nästh epter Calixtj antwordhe iagh Cristiärn Claasson Raseborgx sloth oc nyklä pa ider herredömes vägne epter ider herredömes scriffuilse och befolningh. Oc then inuentarium, som welboren man Tönne Ericksson mig antworde pa ider herredömes vägne, then haffuer iagh antwordeth reedhelige Cristiärn Claasson i händer styckæ wedh styckæ och ffoth honom ther loss och nyklæ til. Oc swa serdhelis haffuer iag antwordet hanom all then dell, som her är inkometh til slottet i thessä x wiker, som iak haffuer waridh her i ffogute stadh; ty her är inttet annadh inkometh i thessä x wiker, som iagh her haffuer waridh vpa ider herredömes vegne, en rogh, malth, haffra, humble, hamp, höns oc gäss, och ther til nagre atherstädher epter Thönne, som är smör oc ffaar. Thette fforscriffne haffuer iagh antwordet Cristiärn oc slotz scriffueren her Anders reedhelige j händher oc the böker, som iagh her loth göre, antwordhe jagh Cristiärn epter hans eyghin begäre oc teslikis then wtskorne scriffth, som Tönne Ericksson migh figh pa thenne inuentarium, som han migh antworde pa ider herredömes wägne. Och ther j moth haffuer Cristiärn Claasson giffuit migh sith breff oc incygle, lydhendis swa, thet han met slotz scriffueren tagha migh wtaff the x wikwr regenskap, som jak her waridh haffuer, oc beplikte sigh göre ther reedhæ ffore in ffor ider herredöme nar ider herredöme vpa äsker. Käre herre, sthor her alth wel til, Gud thes loff. Kære herre, war iagh wth j höst tinget nw i thenne fforlidhne wike met then lille makth iag haffuer oc taladh iag om then gärdh, som landhet ider herredöme loffuedhe j sommars, oc begäredhe, at the skuldhe göre thet wth. Tha swaradhe the migh swa: Herren han war her sielff i somars; hadhe han wiladh lakth oss naghen gärdh wpa, han hadhe ffulle sakth oss thet. Tha gaff iag them swa för eth swar igen, at the skulde göre wth ij män aff hæle länedh, j aff huarth härädhe, til iderth herredöme at ffor withä om ider herredöme wil haffua them then gärdh ffordragh æller ey. Thet är ingen hymmerike at haffua them swadanne dell ffordragh, thet the sielff wilielighe haffua wth loffuadh, ty at thet är swa arghe skalchæ; ffaa the inghen näpsth, the wonde eckæ huadh the göre. Jtem i ffredagx, som war, hylth jagh ting her j Karis sokn; tha taladh jag om ider herredömes bästzte om the atherstädher, som hiidh til slottet skulde epter slotz bökerne lydhelsä. Ther wore the vppe wel met xl staffrä wth vppa tingx gordhen oc wilde slo vppa migh, oc iagh hadhe eckæ meer en v eller vj swänna hoss migh; the annen wore wthe met lanz ffoguten om thet wrack, som ider herredöme ffar fforstho i thet andre breff, som jagh ider herredöme til scriffuit haffuer. Käre herre, wtan ther legis naghen skarp näpsth vpa somblige aff thessä bönder, tha ffaar ingen dandhe man boo hoss them, ffor ty the haffua haffth swa sthor sielsswold. Käre herre, iak haffuer waridh ganskæ illæ sywk sidhen woreffrv dagh natiuitatis vtaff febris, oc holler hon mig en nw huar anner dagh ganskæ swarlige, och störste delen aff alth thet folck her vppe är äre oc befängde met sama soth, teslikis bodhe lanzffogaterne, the liggie vpa sänghen oc fforma inttet. Oc äre the lanzfogather ider herredöme intthet nyttoghe her i landhet, oc ingen triffnadh eller vilie haffua the hæller at wara her. Ty tykte mig radh wara, at ider herredöme kallar them wtoffuer oc scriffue Cristiärn til, at han skyckär andre godhe karlæ i sama stedhen jgen; tyktis oc ider herredöme at skickæ thenne breffuisare Lasse Dansson thil lanz fogute j östhre härädhe, tha är han ther wel fallen til oc weth lanzens läglighet i alle motthe, ther ider herredöme kan kome til godhe. Kære herre, iak haffuer ider herredöme inttet synderligit nw til byudhæ. Jder herredöme her met alzmectigh Gud met liff oc siel befellendis. Scriffuit pa Raseborg, tisdaghen näst epter Calixtj etc. Henrik. Stensson.