Magnus, Dei gracia episcopus Aboensis. Amicabili et sincera in Domino salute jugiter premissa. Vithin, godhe synderlighe wener, at wi idhert breff, som i os nw sænden, wæl forstandit haffwin, i hwilka i scriffven um the ærende, som millan idher oc Dønhoff Kalle ær, oc kunnom wi mærkja, at idher scriffving oc hans ordh ey owerenadragha. Oc Dønhoff hawer lathit rikesens marsk och forstændere siin ærende oc kæramaal forstaa, oc therom hawer marsken scriwit mestaren aff Liiffland, at han sculde hjelpa honum til retta, som wi wenthom, at han oc idher therom scriffver. Ty bidhjom wi ider, kære wener, at i flien thet swa om the ærende, i millan idher haffven, waardha wæl afflagd, at honom matthe widherfara skælighen foræmpning fore hoon oc skadha, som han kærer, at honum skeet ær, oc gransæmja matthe bliffva millan idher oc thenne godhe mæn hær i landit, som thet hærthil warit hawer. Thet ær nytta oppa baadha sidhor, oc therthil wiljom wi gerna thala thet betzta wi kunnum. Gudh wari met idher; bjudhen ytherligha til os. Hwat idher ær ljofft, gøre wi althidh gerna. Scriptum Abo ipso die invencionis sancte crucis, nostro sub secreto. Adress: Providis ac circumspectis viris, proconsulibus et consulibus civitatis Revaliensis, nobis sincere dilectis, detur hec.