Myn ödmywke tro tiænisth nw och altiidh forsenth i alzmektighan Gudh. Takker iak ider, kære herre, ödmywglige och storlighe ffor mykit got, som ider værdighet mik beffuisth haffue. Bider iak ider en nw, kære herre, om thet Ingoris godz, som i mik loffuadhe i sakærstiænne, som Seffuerin haffuer; thet war myn fförsthe bön til ider værdighet. Wore ok myn ödmijwk bön til ider, käre herre, thet iak finghe ther eth swar pa, hwilkit iak wil och ther göre tiænist fore. Item, kære herre, haffuer jak och en hæst her stondendis til idert beffhoff (!); hwem ider wærdighet tækkis ath jak skal antwarden Josep eller jak kan fornæme i ider wærdighetz scriffuelse, hwilkit iak mik ödmywglege gernæ effter rætther. Æij mere i thette synne iak kan ider wærdighet tilbywde pa thenne tiidh, vthan her met ider herredöme alzmektigh Gudh befellendis och sancte Erich konung. Scriffuit pa Amynne torsdagen næst effther paskæ vnder mith jnsigle anno Dominj mdsexto etc.