Wår &c. Wij haffue förnommid, her Erik, tessze fatige mendz wtskickade aff hele Raszeborgx län margfallelige klagemåll, i huilke the öffwer alt klage wtöffwer eder atj älthä thom i frå theris rätt, wndseije och plåge thom för thet at the klaga theris nödh in för oss som tilbörligit är, basten och binden thom olagligha och plåghe så hardelige, at the haffue gååt somlige fredlösze en helan winther i skoghen för eder och eders tijenere, och befrychte sigh thet än nw så skee, nar the hem komma. Effter thet the haffue icke fwnned eder her hoss oss tilstädis, atwj hade skilt sakerne eder emellan, som the stempde wåre at sware eder &c. Så effter eder wäl witterligit är at sådana öfuerwelle reknas i laghen för edzöres brott, och oss stånder icke til liidhe atj then fatige så swåre ofuerfalle skole met olagha skatninger, gestninger, hestestånd och annan dell, som både owanlighen är, och oskelighen, baste och binde thom wtan lagh och rette, driffue thom i frå theris faste fädherne godz och äghor, och lathen thom gåå fridlosze som the oss haffue scrifftelige latid til kenne giffue både på theris eghna wegna och så på then mene mandz wegna i läned. Weleuj och förmane atj rette eder sielffue i tesse saker och alle andre, latendis thom bliffue widh theris gamble årlige skatt och gestninger effter thenne dagh, som i för Gudh och oss answare wille, nywthe friidh och bliffue widh theris egid, så frampt wij icke skole nödgas til at skicke anners wm then förläningh; wij haffue vnderuist thom at the och mene almogen skole göra eder på wåre wegna all then rätt och rettughett, som the aff aldir årlige plictuge äre, thet the och gerne göre wille. Och förlathe den reffuelske seglass så lenghe wårt förbwd ståndher, ther the sigh och tilförplictad haffue, och then mene man, som thom wtsendt haffuer; doch klaghe the at then köpstad i begynt haffue widh Raszeborgh, Ekeness benempd, är eder mera til gangx och profiit än landene, och theden är offtermerä segelth i jaar til Reffuele wtj wårt förbwd, än aff thom på landet boo, thet wij och icke förmodet hade, och säls thom ther på dyreste peningen all then dell the haffue skole. Huarföre är wår wilie atj eder vtj thenne saken och så skicke willen emot then fatige i then landzende, hollendis wårt förbwd wm seglassen så wäll som then mene man, wm j thenne stadhen ther anners behålde skolen, skaffande oss en willigh almoghe som wij eder til troe, och lather tesse fatige icke nywthe thet onde som tilförende skett är, at the warid haffue för oss beklagendis there nödh. Huar anners skeer nödgas wij skilie eder i frå then förläning. Gud eder &c. Jtem effter wij haffue förnwmmit, her Erik, at the fatige men i thenne landzende haffue seglad för stora nödh skull til Reffuele, at the icke swelthe skulle ihijell. Thå är wår willie atj inthet beskatte thom för thet som skett är. Når wij framdelis fåå bettre ransakad ther wm, huad the seglad haffue för nödh skuldh eller treske, weleuj sielffue tencke till at straffe ther öffwer &c.