Werdugiste werduge ffæder, herrer, bröder och besinnerlige godhe wener. Wij finge nw her j dag ider scriffuilse, som scriffuen war j Dæwenszö swndh the helge xi m jomffrwers dagh, [j] huilken j röre, ath i lathe ware medh brödhra forsthaa j Calmarna ath the Rytzers sendebodh haffua i tessen forlidin aar farith mellan war kære naduge herre och försten aff Mwskow och at ith j haffwe forffwnnith nw j sanheth at the Rytzer ære jndragne in i Finland och at wij skulle wnderwisa war kære naduge herre at hans nadhe bewiser sig som en cristeligh forsthe ther vthij. Kære wener, tha swa tiidh och offta som oss haffuer warith aatsporth aff ider hwar pa forsten aff Muskow hadhe hiit senth syn sendebodh, tha haffwe wij giffwith idher ath kenna, at war kære naduge herre haffuer besörght sin landh Norigis rike och giorth friidh mellan hans nadhe ok forsten aff Mwskow, och haffuer med wilia igen fangith wæl xl mile aff Norigis rike, som the i longh tiidh haffue hafft, som the breff ther oppå giffne ære wæl wtwisa. Jdher fortenker och wæl paa then matte ith aar forlidhith haffde j idert fulmectuge sendebodh Arffweth Knwtsson och Arffuet Trolle til ware kere naduge herre i Vardbergh, begerendis tha aff war kære naduge herre paa alles edhre wegna, at hans nadhe wille besenda och scriffua forsten aff Mwskow till, ath thet matte komma j en bætre matthe med dagh och stwnder mellan honum och ider, huilkit war kære naduge herre aff sin godheth loth sigh fynna welwiliogh till; screff och sende sith bodh aa stadh, som skulle haffua warit hoss försten aff Mwskow, huilkit bodh her Sten hölt hoss sigh och ey wille fram stædia, mæn sende thet fraan sigh til baka igen, war kære naduge herre och oss alle til hondhedh med honlige ordh, som han bödh fran sigh med samma bodh, saa at han menthe sik siælffuer nogoth wara mectogh Swerigis rike ath fordægtninghe. Her wti haffue j ath formerkia ath huath skada eller fordærff ther Swerigis crone lidher nw aff the Rytzer om brosten (= bristen) fins hoss ware kære naduge herre eller hoss ider höffwitzman her Sten. Warth hop ær til Gud ath haffde swadant wart kære naduge herris sendebodh och scriffuilse kommith fram, swadana fordærffuilse, som nw paa færde ær, haffde wæl bliffuit tilbaka. Togh scriffue wij eder, om Gud …. at war kære naduge herre badh förstens sendebodh at the wille wærffweth til honwm, at thet the nw arghe in pa idher matte bliffua til baka. Hwart the sendebudh gaffwa ther oppa for swar, komber wel för ögen fram. Wthy huath wij kunne tilhielpa at friidh och eendracth och alt thet, som tesse iij rike kwnne komme til [gagn], skole j altijdh fynna oss welwilige til. Jn Christo valetis. Ex ciuitate Ottoniensi crastino Felicis in pincis anno Domini mcdxcvi:to, nostris sub sigillis. Consiliarij regni Dacie pro nunc Ottonie constituti.