Sincerissimis nostris recommendacione, honore et salute premissis. Kere herre, broder ok besynnerlige gode wen. Vij finge ider scriffuilse nw i sama stwndh ludendis hurw thet j screffue oss til i vinters aff Vexiö effter the werduge fæders erlige herrers ok gode mentz riksens raadz samtyckie, som ther tho forsamnit wore, atwj skuldhe sithe veder redhe met wort folk, skep ok wærige til riksens tiensthe. Sidhen noget ther effter finge wi andra ider scriffuilse giffne pa Sockholm nogra dagha effter wars herre hymmels færdh, j huilke j wore begærende, som i nw sielffue screffue, atwi skulde haffua komet til thet herre möthe, som tho stodh i Stockholm om sancte Eskils tiid nesth forlidhen, togh swa om wi wisthe thenne landzende wara welforwaret, som ther til hörde, effter then lægillighet tho pa færdhe war etc. Thenne twenne idher scriffuilse oc forwarningh bekenne wi oss alleledes wel fonget haffua; tog war sancte Eskils dag fore forlidhen æn wi finge the andra ider scriffuilse, som thimen ok rwmidh vttrycthe om thet herremöthe; ok effter ty thenne for:de tiid ok stwndh war framlidhen, kwnde wi oss ingen wegx sidhen giffue vtan haffuom sithet her vedherredhe thenne sommaren vtoffuer met wort folk ok ingen wegx lathet löpe wort skep, vtan hafft thet oss sielff ok wort folk ospaart for thenne fatige landzendes ok riksens tiensthe ok besthe skuldh, nær wi hade foot ider ok riksens radz enckede scriffuilse ther om at swa behoff hade giordz, som ey skeet ær ty bætre, Gud tess loff haffue. Thette same haffue wi oc scriffuit ok giffuit then gode erlige man her Erich Tureson for edh swar swa offtha han oss om for:ne ærende tilscreffuit haffuer, thet han sidhen gör syn vrsecth ok sæger, atwi thet endelis woldendes wore, thet han swa lenghe töffuidh haffuer. Hoppis oss, atwi thet met inge giort haffue. Wi bathe thet til, at han tiith ok offtha eskede wort folk ok skep vth met syn scriffuilse i fölghe met sigh; tho setthe han ther ingen saak wid hwart the skulde fara ok ther met betrösthe wi ther incthe ytermere tilgöre. Som ider herredöme ok scriffuer om wort folk ok skep nw at sendhe tiith at wara i riksens tiensthe hwar besth behoff kan gores etc., kenne Gud, tho haffue wi sodane hinder ok forfall nw, ther longt wore aff scriffue, atwi thet ingelwnde kunne göre pa thenne tiid, ok tycker oss at man skal ganska föghe gagn eller hoffwerk bedriffue til siös j thette sinne, epter ty at sommaren ær fast forlidhen ok höstdagen i henderne, pa huilken tiid storm ok owæder ær altiid rædendis. Ty bedhie wi ider herredöme ganska ödmiwkeliga, ati wile werduges göre wor vrsecth for the werdugxte werduge fæder, erlige herrer ok gode men riksens raadh, som ther nw forsammet ære, at the vile wor forfall oc hinder for ögon haffue ok oss thet icke til mistijcke tagha. I alle andra motthe hwar wi kunne wara ider ok rikidh til welie ok tiensthe vele wi lathe oss finne welwilige som oss aff ære oc retthe bör at göre. Jngen annen tiidende ær her met oss nw pa færdhe vtan gode, Gud alzmectigan tess loff haffue, hwem wi ider herredöme befale met siel ok liiff ewinnelige. Ex Abo vigilia Mathej anno 1506, nostro solito sub sigillo. Laurentius, Dei gracia episcopus Aboensis. Adress: Strennuo ac generoso militj domino Swantoni Nielsson, regni Swetie gubernatorj, domino et ffautori nostro colendissimo.