Vitterligit wari allom, som thetta bref höra eller see, att åhrom effter Gudz bördh 1482, then tijdh jagh Michell Bengtsson af ährligh och wälbördigh mans beställningh herr Lars Grellsson (= Axelsson), riddare och höfwidzman på Wiiborgh, (iagh) lagmanstingh hult medh allmogen af Hellsingz sochn, han sielf närwarande i samma sochn, tå kom ther förrätta Jöns Olofzson och skötte en fj. af en tolfftingh uthi ene tegh, som kallas Rosse nytta, undan sigh och sinom arfwom och under Peer Torstensson och hans arfwom till ewärdeligh äga, och för:de Jöns Olofzson skötte en ängh igen i Dösseby i Espo sochn, som är 5 lass ängh, under (= undan) sigh och sinom arfwom till ewärdeligh äga, hwilket iagh skött till the tolf i nänpnden såto: Anders Bengtsson, Lars i Klöskogh, Michell Olofzson, Bengt i Nackböle, Olof Hindersson, Anders Mårtensson, Eerich Andersson, Olof Jonsson, Olof Phi[l]pusson, Anders Sigfredhzson och Jöns Andersson; the ransakede, wittnade och effter sworo, om nakon eedh af them hafwa will, (byytt) och (= at) samma skiffte war lagligit skiffte och lagståndit effter lagen, och ingen moot nämbden wädia wille, ty effter thenne ransakan dömde jagh thet skiffte starckt och fast, widh hwar mans åtaal effter denne dagh, widh sina 6 [mark]:r för min doom. Till thesse ransakan och wittnesbördh, henger jagh mitt insägle nedan under thetta breff, skrifwet på tijssdagen näst effter S. Sigfredz dagh i faston, som är gifwit åhr, som förr skrifwit ståår.