Min ödmywklege, kærlig helse nw och altiid fför sänt met alzmektog Gudh. Käre herre, täkkis edert herre döme vilie vethe, thet iag vthj the helghe trefalloghetz nampn aff myn moder ffrv Gunnil nw annammad haffwer oppa eder herredömis vegne oppa helge lichame dag Viborgh och sancte Olaffs borg sloth. Och haffwer hon giorth then delen ffwlth, som hon edert herre döme loffwad och tilsakt haffwer, swa thet iag henne takkær. Hwar fföre edert herre döme ödmywklege bedhendis, ath i henne ther j moth ighen halle ville, som eder herre döme j mellan beslwthet oc fför vissedh war, thet iag veluillelig altiid wil fför tiäne. Wordhendhe tydhende fförlöpe her inghe pa thenne tiid, vthan alle godhe, tess Gud och alle helge rykinsens patroner ssy loffwandis, huilke iag edert herredöme tiil siel och liff swndh oc salig ewinnelig her met beffalende. Hwad edert herredöme ær til ödmywkt, godh vilie oc tiänist, gör iag tilbörlige altiid velueliog gerne. Scriffuit oppa Viborg, odensdagen nästh fför sanctj Erasmi martiris, anno Dominj mdxiii°. Tönne Erichsson. (På bilagd sedel:) Käre herre, komme her nogre Ryssor in til Viborg och lathe ga fför eth ryckthe, ath then store fförste j Rysland är wth dragin met en ganske swar makth j moth konungen aff Palen. Och äre her ganske ffa bayorer heme vidh grenssen. Alzmectog Gud giffui honom moth gang, alzmectog Gud tha störke the crissne. Hwad tidende [iag] fframdelis fför ffare kan, vil iag edert herredöme til bywdhe offortöffwadh etc.