Min ödmiwge, kerlige helse och weluelige trohett altit försent med war Herre. Kere her Swanthe, gode synnerlige wen, jag fik nw sancti Barnabe apostoli dag eder och the werdigiste werdige fäder, erlige herrer och gode mentz, Swerigis rigis radz, scriffuelse, atj och the werdige fäder ock gode herrer äre saa offuer ens wordne nw i thet herremöthe i Stokholm war om pentecostes, at ändelige besökie thet herremöthe j Kalmarna om sancti Johannis baptiste nest kommendis med alle störste magt till landtz och watn. Alzmectig Gud och alle helge Swerigis patroner giffue eder och the werdige fäder och gode herrer sinne oc magt till at besökie sadant möthe, at bestand effter fölger. Mig hoppes till Gud, atj och the werdigiste werdige fäder, erlige herrer och gode men wele wethe sig alffuerlige förwared j the sacher, som nw aller störste magt oppa ligger. Kenne Gud, thet jag ecke nw kan ware hoss eder och the godhe herrer är mig högelige j mott, ock merkelige förfall mig thet betager, som eder well weterligit är, at jag haffuer eder för tilscriffuit, hwre then fred och dag giort är mellen Swerige och Rydzlandh ock then store förstis senningebudh skulle komme till Swerige sadane dag och fredh stadfeste, som the breff jnneholle ther oppa giffne äre ock jag haffuer sänt eder copier vdaff. Seden haffue the höffuidzmen pa Nogardh scriffuit theris förfall och offuersägt, hwj theris seningebud ecke komme, hwilcke breff iag haffuer och skickedh eder till hande; och effter at the seningebud nw sa lenge tøffue, betröster jag ecke giffue mig heden för jag förwett mig at the senningebud äre pa wægen och wele stadfeste och fulgöre thet theris store förste haffuer loffued, sagt ock bebreffued. Hwilchet mig hoppes at well bliffuer hollit, thet jag ey anned setter tro till; tog förtöffuer mig jnthet anned æn sadane senningebudz tilkommelse; ellis hade jag lenge seden warit i Swerige hoss eder. Strax Gud föger jag förmercher the senningebud komme wele ock [jag] töm till väge skicked och jag wett thenne landzende förwared i bestandighett, akther jag met Gudz hielp oförtöffued giffue mig affsted till Swerige för mange sacher skyld, ther mig sielff en deell magt oppa ligger; tij jag förnymmer then deell jag haffuer j Swerige är ther föge j fredzwiiss j min fraware. Hwre gerne och met hwad welie jag försitter sadane rese till Swerige, kwnne j och alle well förmerkie. I scriffue at eder tycker radh ware om jag nagre lwnde kwnne tolelige förtöffue the Rydze senningebudh till tess thet herremöthe ware slithet i Kalmarna, tha tycker mig at the förtöffue sig well sielff; tog ware thet bätre, at the komme fram, än the skulle förtöffues. Alzmectig Gud giffue saa ske kwnne. Jag haffuer her til stedigt hafft oc än nw haffuer mjn bud wthe at förhöre om the senningebud. Hwad jag kan ther om förfare, skole j hastelige faa wethe. Hwad jag kan ware eder till welie och kerlig, finne j mig altit weluelig till. Eder alzmectig Gud befalendis met liiff och siell. Ex Viborg, die san[c]ti Eskillj episcopi mdquinto, meo sub sigillo. Erich Thuresson riddere. (På en lös sedel:) Kere her Swante, mig är vnderuist, atj haffue giort förbudh oppa then malm jag fik effter Johan Besze, Gud hans siell nade, som laa oppa Atwedis berge, hwilchit jag ecke sätter tro till. Haffue j giort ther förbud oppa, tha beder jag eder gerne, atj vele giffue thet förbud løst jgen, thet förskyller jag med eder gerne. Jn Christo valeatis.