Vij Göstaff &c. Fförst tacka[n]dis thij för gærden ath the veluilielige henne vthdroge; thesligis giffue wij eder til kenne, ath wij icke til sinnes ære, effter Rasborgh nw så fordörffuad och nider bruthit ær, latha thet vpbyggia och renouere på then stad som thet tilförne stondit haffuer, för then oleglighet skul, vthan ackte thet lathe settie på en annan stad ther på landit, ther better legligheth och bequemare rwm vara skal och seglads invnder till liggia kan, så ath oss forhoppes ath oss och eder framdelis til gagn och bestånd vare skal; huarföre begære wij atj berede edra tegellawger(!), betænkiandis så ath j oss behielpuge ære med tegelslagning och kalkbrenning nær behoff görs, lathandis eder veluilioge finnes til for:ne slotz vpbygning och al annan del huar vår embetismann eder ther om tilsegiandis varder på våra vegne. Och achte wij vijd thet rwm som slotthet skal vpbygges lathe vpkomme en köpstad, eder til gagn och bestånd, ther j skule til köpes få salth, hwmbla och annan del, then j behoff haffua, så atj icke ther epter altijd skole fara til Reffla eller annerstadz vthan thet fongandis varda inne j landit hoss eder. Eder Gudh. [Uthaff Stocholm tiisdagen nesth effther Vrbanj.]