Min ödhmyke tro tiænæsthe nw och alltidh fforsenth met Gudh. Käre värdigh herre, effter Gudh haffuer kallat then gode mannen her Hendrik Biidz vtoff thenne världhen, Gud hanss siäl nade, käre värdigh herre, effter ty ath jak haffuer alle minne dage tiänth ider foorfäder vtoff blötthe barnss ben och vil tiäne ider värdiheth j swa länge jak liffuer, thet j vilden väl göre ffor min store sleppen, som iach haffde ffor then gode herren skwld ider fforfader her Sten, och vnne mik thet lagmanssdömeth, som her Henrik haffde, met idert oppne breff och scriffwälsse, holkit jak vil met Gudz hiälp framdeles ffortiäne vtoff ider värdighet. Käre herre, jak vil vare then samme, som skal vage bade liff och godsz for ider skwldh. J haffwe loffwat mik goth, thet haffwe j och holdeth som en godh herre. Käre herre, ramär en nw mith bäste. Ey mere j thette synne. Ider värdighet her met Gud och sancte Erik konungh beffelandis met liff och siäl. Scriffuit snarligh j Abo pa odensdagen nest effter Andersmäse dagh, vnder mith inssegle etc. Dirich Hansson.