Wenleg helsen altijd tilfforen met Gud. Kere her erchedeegen, gode wen, eder helbrede, welfard oc gode rochte er meg altijd gerne lyfft at høre etc. Ydermere som i meg nw screuen oc sende pa hostre Karine wegne j tunne smør ok et skyppund gedder, ther haffuer jeg screffuit henne regenschop oppa oc mystøcker meg ther storlege oppa, at then danne quinnæ meg gører (meg) sa forsumelige betalning, hwylked jeg ey sa haffer aff henne eller hennes son fortyent. Hade jeg wyst meg sodan ond betalning, jeg kwnne wel gyort oc sagt som en annen, ther han kom negen ok bedrøffuat aff Rostok, sa at han ther ey war betrod til en skon rogge eder (!) til eder (= et) qwarter øll, tha gyorde jeg ther for eder skyld, at jeg fformodede meg god betalinge for myn kost oc rede pennige jeg hanum fek oc i Cøbenhaffen, thes ligis hans kost bethalede oc nød meg thet til gode at han ey bleff j torn sat som somelige andre bleffe. Hade jeg wyst hans moder hade waret sadan quinna, tha hade jeg ladet honum ga then samme wey han kom etc. Jtem nw jeg se oc ffor nemer at ey annet kan ware, tha warde jeg at søge myn ret hwar jeg kan. Jeg fornemmer then danne qvinne lader seg thøcke, hwn achter ey myn scrifft oc ey denne mens wnderwisinge, och sende jeg eder hans handscrifft, som jeg jnthet thwiffeler oppa ath j henne wel haffe wyst. Thet er ond at komme j fferd ok handling met sadant draffels folk, so[m] jk[e] betele (!) wele, jeg wyl ffor there ther oppa hwat jeg kan. Nw han ey wil betale meg met gode, tha skal han thet gøre met skade, jeg wil thet fforscriffue til Röm met thet förste at jeg for pawuens breff offuer henne ok ma kiese (?) meg en retter ther offuer j Danmark eller hwar jeg wyl eller thøckes; wyl hwn thet jcke heller høre, tha worde jeg scrifue hans naffen pa kåk oc kyrke dor effter hans handscrefft som her ar sed aff ondt oc wretfferdygt folk. Wyl then danne quinnæ ey retthe seg selff at jeg motte fa myn betaling met forste skyp, wil then danne quinne haffer wyssen aff meg, ath hwar Gud wil Rawald hem hommer oc ey bestor sin handscrefft, jeg wil giffe iiij gullen for hwer en jeg haffer opboret. Henne göres ok ey behoff at giffe meg aff hennes godz, hwn haffer nog aff hans federnes gotz, som Rawald meg selff haffer sagt. Her met eder Gud aldmechtigh beffalen. Screffuit j Strolsund vigilia tninitatis anno xv. Oluff Larber. Adress: Werdyg oc welboren man oc herre mester Pael Skell, erchedygn j Abo, sin gode wen, hoc presentetur. (På en lös sedel, hvars veck stämmer med förestående bref:) Item kere her erchedyegen, sønnerlege gode wen, thacker jeg eder storleg for møget got oc store dygd j mig [bewist] j mange made mere en jeg kan ffortiene, besønderlige for eder gaffe, then [½] tunne smør j meg nw met then skypper sende, ok for eder store wmag j oc haffe for myn skyld hafft met hostro Karyne, Rawalds moder. Tog meg thøcker hon achter lydet danne mens wnder wyssinge eller scrifft; hon lader sik tøg at man ey skulle kwnne mane henne ret aff, etc. Jeg haffuer screffuit henne myn mening ok en ey gelld (?). Gører wel oc leser henne myt breff, som jeg haffuer eder screffuit, om hwn wille tage thet til sin etc. Jeg haffer talet wed en man, som Rawald wel kener, at han talede met Rawal nw j jwl j Wolland och war helbred ok skadde inthet som then skypper Cristoffer ok wel kan sye eder. Je[g] wil ey gøre hans moder thet til welie at scriffue henne thet. Jtem kere her erchedygen, gode wen, sender jeg eder met then schepper Cristoffer en tunna kyrssedrank oc en tunna erter; lader eder thet ey forsma, ey for noger gaffe, men for en god amynnelse. Jtem myn son Cristoffer han er ey hemme, han er til Lubbek [i] stadsens erende; sa sender hans hostro eder oc en tunna kyrsse drank [ok] beder eder ey lode eder thet forsma. Gører wel oc wnderwys henne at her er for syd j landet the som ey wele betale, ther scriffuer man en galye offuer hans regenskap ok hans naffn pa krog ok kyrke gar til sköm, hwar man at se.