Wij effther:ne Johann Arenssonn, lagman i [We]ssmannelandh (= Söder-), Axell Larensson, Henrick Steenssonn, lagman i Norreffenne lagsagu, Knuth Ereckssonn, häredzhöffdinge i Norbottenn, och Morthen Philpusson, häredzhöffdinge j Kumå härede, bekennoms och allom witterliget gör med thette wort näruarandes öpne breff, ath anno Dominj i[½](m) … , om helige kors tijdh om hösten, thå wij fför rätte sothom på Kumå gordh med almogen aff öffre och nedre Sathakundh effther wår kähre herres och höffuedzmans wilie och beffalningh her Suanthe Nelssonn, Sweriges rijkes fförstondare, i näruaru erlig welbördigh quinna fru Mätta Iffuars dotter, wor kähre fför:de höffuedzmans husfrv, thå kom för oss i rätte beskedeligh man Jäppe Ffolmarsson med sitt roo breff lydandes wm Nochea roor, som skilia Nochea äghor ffrå Yleuetes och Taijpalaboa, och hadhe med sech thesse effter:ne iiij sworne witne, som ähr fförst Jöns Raycko Ylenen, Oleff Greesson Wastaniokij, Oleff Kaijpane och Anders Kyrck; thesse fför:ne witnade och ssworo, ath thesse effter:ne roor ähre fförst Nochea åckre roor, som ähr fförste roon Souckon kallio, Koijuoniemi, och så till Nochia lechte, huilche fför:ne roor Hartuick Jopsson med tolff landzsynemen hade gildat och stadffest, så thet jngen skulde haffue huaske wärcka eller märde rum jnnan the fför:ne roor wthan Nochia allene. Så kärde och fför:ne Jäppe Ffolmarsson thet stoore hugmodh och öffueruoldh, som then gode herren biskop Jöns giorde jn på honom; han leeth slå sunder hans quärnn och wilde brenna wtaff bodhe quærn och godz, och looth skriffue ett breff aff Jäppe Ffolmarssons mun emoth hans roo breff och sedhen nödde och tuingade han fför:de Jäppe Ffolmarsson ath sättie thet (= sitt) jn[segl]e fför thet breffuet, huilchet breff wy nu döde och ågilt döme med thette wort breff, effter thet han nödde och tuingade honom sitt jncigle wtaff. Ty effter soddanna sk…… [s]kälom, wetnom dömdde wij ffor:de roo …… staduga och ffasta och fför:de Jäppe Ffolmarsson sine mierde rum och ffeske watnn frij jnnan för:ne roor, förbiudandes hvariom manne här på tale eller quälie, widh sijne xl march för konungz dom och vj marcher för lagmans dom. Till ytermere wisse och högre föruaringh ath så i sanning ähr som fför:nit stoor, lathom wij witterligit hengie wohre jncigle nedhen före thette breff, som skriffuit ähr och giffuit åhr och dagh som fför:uit stoor.