Myn ödmike tro tiænisth altidh fforsenth met Gudh. Kære herre, skal idher vitherligit vara, at thet star well til i thenne landz endha. Kære herre, ffik jach och idher skriffuilsse i vinther met her Erik Twresson, sa ath j haffwe forlenth honum i thetta ar hoffwdhskatthen pæninghana. Tha haffuer jach ffornögth honum xl mark aff vintherskatthen och the böndher, ssom i köpthen fisken vtaff i höstes her i Butnet öfore Butnet, tha haffuer jach ffornögth ffornempde böndher pa idhre vegna aff vintherskatthen lxxxen mark ok v[½] ortuger, epther idher beffalningh ok vthskripthen jnneholler, ssom her Pedher fyk mik. The andhra peninga, ssom igenstor off fornempdhe skath, tha vill jach ffornöye her Erik Twresson pa idhre vegna om varffrv tidh dyre, tha är all skat vtganghen ok jnthet ffor [stor?] til godhe redhe, huarth han vil haffua them epther idhre skriffuilsse ok beffalningh. Huat annath her vtaff gar, tha skulen j ffaa til Stocholm i hösth, om thet är sa fredligit ath jach kan komma ffram vthen skadhe her igönom skærgardhen. Kære herre, ffik jach ok nw (idher) nyligha idhre skriffuilsse, hurv i ære bedraghen vthaff koningh Hans nw i thenne vinther; tha haffuer jach latidh lesse fornempde breff ffor almoghen i landit, tilskriueth och latith them forstath idher villie, hulkit the vare ganske gladh ath idhre skriffuilsse, atj villen lathe them fforstadh hurv idher var gath i thenne vinther vtoffuer ok flere godhe rykensens herrer; och är almoghen idher ganska velviliogh her vthy thenna landz endha, ssaa ath the vilia liffua ok döö met idher huar j them til syendess vardhe. Käre herre, tickis idher ath vithe, ath thesse fatighemen her i Butnet äre redhe ath sigla nw til Stockholm met then dell, ssom the haffua sammen dragit i vinther och nw i vor, epter syne skatpeninga. Hwarffore äre the ganska twilaktogh, hurv the skulu komma gönom skæryegardhen, hulkit i ville vare ffortenkthe vthyth, ath the ffatighemen matthe ffram komma vthen skadhe epter syn skath och annat huath them behoff görs. Kære herre, ær jach nw pa idhre reysse til Norrebutn paa idherth fiskrj, hulkit jach ey ffor kwnne aff stad komma, ffor ty ysen ær en nw i syön. Bydher jach idher atj bywdher mich til, hwem jach skal antwardha then fisk, ssom her vtaff gar, nar som jach kommer til Stockholm nw i høsth, om j ære ey sielff tilstædhe. Skal idher vitherligit vare, ath her standhe nakre lagmans peninga igen ythersth i Butnet, som herr Hindrik Byss burdhe ath haffua; bydher jach idher, atj vyle bywdhe mik til om i vile sielff behalle them eller vnne them ffrv Anna; bidher jach idher, atj vilie bywdhe mich til och landit; hwath idhers vilie ær, thet vil jach altidh gerna göre, som tilbörligit ær. Æy mer pa thenne her tidh. Ider Gudh befallandis ock sancte Erik konungh. Ex Korsholm, manedaghen nesth ffore pingysdagha, ssub annis dominicis mdvj(to). Anders Benktsson. Adress: Ærligh och høgbwrin herre her Swanthe Nielsson, Swærigis rikes fforstandhare, sin kære herre, tilkommandis thette breff met ödmiwkth.