(Konung Kristofer stämmer marsken Karl Knutsson till Stockholm att svara på gjorda anklagelser samt gifver lejd.) Marsken läth strax redha göra, spisning oc wäria j skipit föra, iij merseskip oc vij annar hade han tha oc v(c) riddara oc swena ther oppa, the degliste men a föther motte gaa. Saa kom marsken til Stocholm thaa, konungen hanom wäl vnfik, marsken räddis tok for hans swik. Konungen [Albricth] Morer til marsken sende oc sagde han wille met hanum endhe, ther them badhom laage stor makt oppa; om morgonen mellan iij oc iiij skullen til hanom gaa, ther skulle tha engen wara när vtan her Albricth Morär. (Marsken infinner sig hos konungen, som svär vid heder och ära att aldrig vara emot honom och beder honom återkomma klockan 7, hvarefter marsken aflägsnar sig och konungen kallar till sig sina tre rikens råd.) Marsken kom aather som konungen badh oc rönthe hans falskhet strax j stad; konungen lade honom strax degtingan oppa om Abo oc Tauastahws ath ather faa, ther til Öland oc Swartasyö medher. Marsken behgade ey tess bedher, vtan swarade: jach kom ey her at tolik liste, thet jac menar sa mykit mista. Kan thet engaledis bether wara, vnnen mich met leyde hädhen fara. Konungen oc hans raad woro kloke, the lagdo for marsken manga kroke. Marsken forfan tha thera listhe, Wyborg eller Abo skulle han jo miste oc än takka Gud for then fromma at han kunne met liffuit thädhen komma. Hadhen ey sa mang rask man met sik, han hade ther bliffuit äwinnelik. Marsken hade oc förra spord af mangom aff her Cristierns ord, at ä men han liffua maa, marsken skulle aldre Wyborg faa, oc meenthe han bliffua met bättre roo paa Wyborg än aa Aboo; thy loffuade marsken konungen thäre, nar han hade Wyborg j sinne wäre, hwem konungen wille Abo faa, wisseliga skulle han faa thet thaa. (Nu infinna sig många med klagomål mot marsken, men denne hänvisar till konungens honom gifna försäkringsbref). Marsken sik tha thädhen skynda til Wyborg thet snarast han kunde. Than han kom til Wyborg när, wisseliga sporde han thär, at m sin hade drozeten sworet saa, thet marsken skulle aldre Wyborg faa. Drotzeten tha sin hälsot fick, alla sina fogota kallade han for sik oc bad them alla forwarat saa, thet marsken jo aldre Wyborg faa. Litit tenkte han a ärena thoo, han anamade jo Wyborg aff marsken j thro. Gud giorde togh som han willde oc marsken oc drotseten wäl atskillde. Sama dag döde drotzeten, tha han hade loffuat marskenom slottit faa. Marsken kom tha met konungens breff, som han drozeten till screff, at han skullenom strax Wiborg faa, om han wille hans hyllist naa. Ther met fick marsken thet feste; siden reddis han for konungen ey meste. Konungen fik aather Abo, som marsken hade hanom sakt j thro. – – – – – – – – – – – – – –