Jtem kere her erchedyegen, gode wen, thacker jeg eder storlige for eder store dygd oc mangefold welgerninger i meg offte ok møgt bewyst ok gyort haffe mere en jeg haffuer forthyent, besunderlege for eder goffe j meg ok myn son nw sende, ett spynd (!) geder; jeg ma thet forthy[e]ne nær Gud wel etc. Jtem kere her erchedyegn, gode wen, myn son sender eder j t. barnowst ok beder han eder ey wele thet lylle forsma. Jtem ok sender jeg eder ok j t. barnowst øll oc noget grønt jngeffer j en lyden bøtte oc en met noget sulte kalemes, hwylket j skole gerne aff æde afften oc morgen, nær i haffe waret drucken; ok sender jeg eder ok et lydet skryn met noget baget confecht, som eder ok sonderlige er got til for en mantz brust. Kere her erchedyegn, nolite spernere jn gratanter, thet er men[et] for en god welie. Jtem kere her erchedyegn, gode wen, tachker jeg eder storlige for the vj gyllen, som jeg inne haffer [och] vntffått pa Ravald Hanssons vegne. Jeg kan wel for merke, wore jcke eder hielp, jeg skulle ey møget haffe ther aff; sa er en myn kerlige bøn atj wele warie myt beste ther met at jeg fynge mere. Gud wethet, jeg halp thenne danne swen j syn nød ther jngen man kwnne hanum rad[e], som j haffe set hans egen handscrifft oppa etc. Jtem kere her erchedyegn, en haffer jeg en kerleg bøn til eder, atj wylle wel gøre oc thager en eder noger wmag til ffor en myn gode wen, heder Hans Kroske; ther er en borgere met eder, heder Jurgen, ssom er hanum skyllig xxx gyllen, oc en køpswen er hans gest, han(s) heder Hans Otte; han er ham xx gyllen [skyllig], som thet macht breff wel utwyser han sender eder, ther atj motte hanum her ware behyelppelig i sin retwyse sager, hwylket jeg gerne forskylle wyl hwar met jeg kan; jeg haffer her j then stad jngen bredre (!) wen en myn son etc. Jtem then danneman sender eder oc j t. kyrsse drank ok beder eder gerne wil ey lade eder thet lylle ffor sma, han wil thet bædre med alle gode etc. Jtem kere her erchedyegn, gode wen, jeg sender eder et breff til her G[re]ge Jurgenson; jeg formoder meg han kommer til eder [i] sommer; jeg haffuer ffor lacht hans frende her Nigels Gedde met x [mark] lubbiskt then tid then herren bleff jordeth som hans swene wel wede, som nerwerende [ware], at jeg haffer scriffuit her G[re]ge at han skulle gyffe ffor:de penninge ut j Stockholm [til] en heder Claues Bøye; haffuer han ey gyffet hanum for:de penninge, at wel welle gøre oc giffe eder them etc. Her met eder Gud almechtige befalen. Scriffuit i Stralsund vigilia assentionis (!) Domini anno xiiij. Oleff Lorber, eder gode wen. Adress: Werdyg oc welboren man oc herre mester Pauel Skele, erchedyegen j Abo, sin gode wen, sendes thetta.