Witherlighit se thet allom, som thetta breff see eller høra, ath wy Karl Birgersson, Byorn Deghn oc radhit j Wyborgh kænnomps oc oppenbara tilstandom met thesso waro nærwarande oppno brefue oss hafua seeth ok læsæ thw breff met hengiande jnciglen, j alla matho omistencom, allaledis swa ludhande ordh fra ordh som thenna wtscriptena wtwiisa, som forscreffnæ sta, swa som ær en wtscripth aff thet breffuit, som wordelighin fader biscop Arend aff Strengeness oc ærlike riddære ok swena met hanom hafua wtgiffuit, oc en wtscripth aff thet breffuit, som radhit j Stokholm hafuer wtgiffuit. Thil mer wisso trykkiom wy war jncigle witherligha for thetta breff och fore thenna forscriffna wthscripter til witnisbørd. Scriptum Wiborgh anno Dominj m°cd°xxij°, jpso die s:te Birgitte etc. De tvenne ofvan vidimerade brefven äro utfärdade i Stockholms rådstuga på S:t Klara dag 1422, det ena af biskop Arnd i Strängnäs, Nikles Bosson, Bengt Stensson, Hans Kröpelin och Karl Bonde i närvaro af borgmästare och råd samt välborne män Nisse Eriksson af 'Wæstrars' och Nikles Jönsson af Fridsvik, det andra af Stockholms borgmästare och råd. Hvartdera brefvet intygar, att herr Kristiern Niklisson, riddare, vid detta tillfälle inför sittande råd beskyllt en Hans Porin, borgare i Reval, för några öppna bref, som lydde 'både uppå pantegods och reda penningar uppå tu tusen lödig mark och sedan för guldringar och gjordt guld och dyra stenar och gjordt silfver och kopparkar och bössor och annat bohag, sådant, som gode män pläga hafua, hvilka for:de herr Kristiern Niklissons hustrus fader herr Johan Molteke' på god tro hade gifvit i förvar åt en Gödik Kruse, som 'for:de Hans Porins hustru atte förr till bonda'. Hans Porin hade sedan med sin hustru undfått alla de förskrifna sakerna. På Kristiern Niklissons framställda fordran svarade Porin, att brefven hade uppbrunnit i Stockholm 'i then formære branden'. Då nu herr Kristiern sporde Porin 'om han ville gifva sig i rätten med honom och lida och umgälla, hvad han kunde honom med rätta tillkomma om förskrifna skyllning', hade Porin svarat, att 'han hade varit der med rätta afskild ett sinne uppå Stockholms rådstuga och ett annat sinne i Reval efter en Lybsk rätt'. Härtil hade herr Kristiern invändt, att han vid dessa tillfällen ej kunnat bevaka sin rätt, alldenstund han varit i kronans och rikets tjänst och ej 'kunnat vara i sin välmakt'. Både rådet och de närvarande herrarne hade yttrat, att herr Kristiern till följd af laga förfall ej borde gå sin rätt förlustig. Ytterligare hade herr Kristiern sport Porin om han ville blifva vid rätta samt bedt om brefven, som Porin emellertid förklarat vara uppbrunna, äfvensom om de andra sakerna, hvartill Porin genmält 'att han ville det icke göra, utan ville bruka sina feyligheyt och den Lybska rätten, som han sade sig vara afsagd i Reval. Och dermed gick förnämde herr Kristiern Niklisson rättslös hädan'.