Högborne förste, vore käre nadig:te herre, haffuer jach eth odmyukt clagamål til edher nodhe, at mijn moder modher var hos hustru Elin [i] Högsaar i iij åår; sijdhan kallat Gud henne fron tesse her verdt; szo anamat for:de hustrv Elin til sigh eth iordt godz for hennis kost, holkit iordt godz är i Vorfru kyrkio soken i Kayrlaby; haffuer jach teslikis varit i ij lagmans tingh och begärat lösa iggen thet for:de godzet for myne penninghe, men jach kan ingeledis henne foo til tingx eller til lagh och retthe medh migh. Ty flyr jach ödmynkeligh til edher höghetz nod kerligh bediandis thet jach finge lösa ighen thet for:de godz for mine penningha holka penningh jach hoffuer henne optha budet. Nw segher hon so, at hon haffuer sköttningh breff fott po thet for:de godzet, holket aller i sanninghen finnes, forty thet var aller på tingh eller stemno vplyst, men thet var i tal i mijn moder moders lijffztiid, thet hustro Elin hon var begerandis ther skötningh breff vppo, men myn moder moder ville ingelundt giffua sin samtyckio ther til, och som vel meninge sokn vettherligt är, at hon haffuer inggen skötningh fott ther vppå. Item teslikis haffuer hustru Elin vtoff mijn moder moder ij sylff skädher, j krandss, j sylff belthe och sölgio, ij theen kannor, ij käslar, j rödh engilst kopo, j brwn lenst kiortil och et taak cledhe. Tesse her förscriffne tingh haffuer för:de hustro Elin egnat sigh til epther myn fatighe moders moders dödh (Gud hennis siell node). Item jach, som är nest ärfhimghen, for her inggen rett medh; ty beder jach eder nod storligh och ödmyukeligh, thet migh motte ske szo mykit rett är och eder höghet vilde giffua migh her en goda skylnan pa.