Myne ödmiwke velvilig tienist altiid fforsenth met alzmectug Gwdh. Kære verdug herre, tyckis ider verdugheth vele vethe om thet skeped ider verdughet fek aff mig fatig man ok the fatig faderlöös barna, Peder Symonsons epterleffue, suam then danne mannen Johan Flemingh ider salde pa then tiid han var rodhende ffor the fatig barna, at vj stoo ganske (ganske) mykit tiil acters aff the sama peninga, jag fatig man oc the fatige faderlöse barna skulde haffua ffor fornempde skep, at sidhan jag fatig man senst hoos jdre verdugheth var j höstars for theres fatig barna oc myne vedertorff, haffue vj ecke nutith idre verdughetz bwdh ey til en peningh. Oc al then deel tha stodhe tiilbaka, swam jag ider verdughet vnderviste, stor oss tiil baka æn nw, Gud i hymmerike sig ther vtöffuer barme. Huar fore bidhiom vj ider verdughet ödmiwkelige, at ider verdughet ffor Gudz skyld oc vore fatige bön skuldh lathe oss æn nw ske sua mykit ræth vore. Kære verduge herre, teslikes bidhiom vj ider verdughet om thee ij lester järn, swam öffuer vort köp var, at ider verdugheth verdugis them lothe kome oss tiil hender eller thenne breffuisaren Swen Myre paa vore vegna, thet han sidhan kunne sendhe oss fornempde jern met förste bud her gor j mellan. Thet ær vor kerlig bön, thet kenne Gud, at the fatig faderlös barna ok mig arme man görss thet ganske storlige behoff. Huad ider verdugheth är tiil tienisth ok bestand, görom vi altiid gerna. Her met ider verdughet Gud alzuoldugen ok sancte Eric konungh evig befollendis. Hastelig j Abo pa hymmeldag fredag næst pinsdag. Jdre fatig vnderdon Eleff Eleffson.