a) (Karl Knutsson skildrar sina mödor, faror och utläggningar för riket samt beder om lön därför, hvarefter:) Marsken wt for dörren gik oc rikesins men beradde sik; the senda budh til honom tha at wita hwat han wilde eska oppa. Om Finlandh badh han tha forsant oc Öland for en bruklig panth, at han matte thet haffua vten men oc Ölandh lösas aff hans arffua igen for xl(m) marc peninga. The budhen fran honom ather gingo oc sagde hurw han them swara. Alla sagde, thet maa wel wara; marsken bade the ather jngaa, erchebiscopen sagde til honom saa: kere her marsk, som I lothen oss höra, idhen wilia wy alla gerna göra; oss tykker riket kombir aller til laga vten wy konung Cristoffer til herra taga; effther idher wilia wy alla gaa, breff oc incigla giffuen idher ther oppa oc takkom idher alla sleth, I haffuen oss hulpit til lag oc reth oc kommit oss aff treldom oc onda, thet wilia wy forskylla i alla stonde. b) – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Celebrata exinde dieta Arbogis, in qua ille [Carolus Knutsson] surgens in medium peroravit i hunc modum: 'Nostis [inquit] in quantis angustiis regnum erat constitutum eo tempore, quo me gubernatorem fieri voluistis. Nunc autem mea industria et labore, sed et multiplici periculo et sudore, factum est pacificum et tranquillum. Rogo igitur sic meos labores respicere et pensare velitis, ne cogar cum meis, quo ad vixero, mendicare, asserens se multa et importabilia intuitu regni debita contraxisse'. Sicque discessit. Consiliarii congregati, directo ad eum internuncio, inquiri jusserunt, quid sibi vellet pro tanto labore refundi. At ille optabat Finlandiam pro tempore vitæ suæ, Ölandiam vero pro se et hæredibus suis, ut ab eis redimatur xl millibus marcarum, quod et illi dicuntur gratuito annuisse.