Mina ödhmiwcha, wäluillighe, vndherdannelige tiænisth altidh forsendh met Gudh. Käre herre, som iach formoder edher verdughet väl fortæncker, ath iach war her i Abo ffor rætthe ffor edre werdughet och for the godhe herrer flere her nw forsamblade ware met idher verdughet, vnderwiste och pa clagade Heminc Välmes epterleffue hustrv Katrine om iij(c) march päninga, som var en metgiffpt, huilka forscriffne päninga hon är mik och min hustrv met rätthe skyllugh, som Swärigis scriffne lagbogh inneholler, som her Sten Turesson oppenbarlica for retthe laas och forkwnnade; tha käre [herre] war then räthgangh vpsäth til min hwsfrvgis tilkommilse, och när hon kom hith, var eder verdughet tha ey tilstädhe. Hwar fore bider iach idher ffor Gudz rætwisse och mine fatighe ödhmiwcha bön skul och for allen thro godhwilia jach fatigh man epter mine fformoghe Swärigis rike beuist haffuer och her epter beuisa wil och skal, athi wille wälgöre och scriffue idher werdughets ffogoth Yosep til, ath han alwirlige vthan al forsymilse toghe thetta ärendhe ffor sigh och lathe mik her vtinnan vidherfara räth, sua ath iach fathig man matthe fa mina päningha. Gudh thet weth, ath thet görs mik nw wäl behoff; jach haffuer j thenne ar wmathens skadha och forderff fangit, som eder verdughet endeels väl wittherligit är, Gud see clagath. Hwar fore flyr iach ödhmiwkelica intil eder infödde äre och godhet, atj rame her vtinnan mith och min elskelige husfrvgis beste, i huilke iach inthe twiffler. Jach wil thet met eder altidh ödhmiwkelica fortiæna met liff och makth. Her met eder alzmectig Gudh ewinnelige met liff och siel befalandis, Snarlige scriffuit j Abo, odensdagin for Lucie virginis et martiris anno Domini mdquarto, vnder [mit] jndzigil. Käre herre, forbider iach her i Abo idher werdughetz kerlige swar och scriffuilse. Jdher fatige tro ven Hanss van Eken.