Kære hær Sten, besynnerlige gode wen. Som i nw scriffuæ at then gode quinnæ ffrw Sigridh kom till ider och begerede med gratande tharer paa her Niels Ericssons wegnæ folch och hielp till then landzende Finlandh oc at thet en god man matte komæ tiidh till her Niels och bliffuæ ther hoss honom, om, Gudh forbiwde, honom worde forstacket etc. Kære her Sten, ider drager wel till minnes hwre the gode herrer rykesens radh haffua mestedelen i hwar herredagh, besynnerlig syden Hans Reen loth affhugge the Rysser, rath eder hwre i skole lade forware then landzende. Och hwad i haffuæ swarith ther till, oc nw i siste herredagen i Stocholm radde the eder, athi wille sielffuæ bliffuæ i then landzende i winter; oc the gode herrer beplictade sigh att göre eder all then forwaringh, som i wille begere, swa at inthet forfangh skulle ske paa eder eller edre wenner her i rikit i edra frawaren. Teckes eder en nw folie the gode herre[r]s radh epter, tha wele wij paa ware persone vegnæ, epter swadanne leglighet nw paa feerdhe ær, epter war yterste macth göre ther then hielp till, som wij kunne swa farlöst astadh kommæ. Then, ther giffuer tilfelle till ath then landzende skulle kommæ i Rysse hender, ware mykith bætre at han aldrigh ware födder. Som i och scriffue at then gode quinne ffrw Sigridh begerer slaa breff paa kirkedörener om folch etc.; vii formode at ther er i eder macth at bestellæ swa monge berskarlla och annith swadannæ folch, som ther till tiener och her Niels Ericsson begerer. I sadhe och i sisthens paa skæptingen, at her Niels Ericsson skulle besöriæ at bemanne och væriæ Wiborgs stadh och atj jnthet wille befathe eder med Wiborgs stadh, epter thet han haffuer borgeleen. Kære her Sten, i faa ecke swa sleppæ handlöst; j kunne wel sielffue merkæ hwadh macth her Niels Ericsson haffuer ther till; han haffuer til æwentyr jnthet æn opburet aff thet borgheleen. Ther ligger stoor macth vppa at Wiborgs stadh warde wel bemannith i thenne winter wtöffver etc. Vij wethe ecke hwre i kunne bæter stædie thet gode wor Herre haffuer ider wnth, vthen till ath beskermæ then landzende. Som i och ære begerende at wij wille scriffue then werdugh ffader biscop Magnus i Abo till om the mestæ macth han kan aff stadh kommæ etc., swa wille wij och gernæ göre; och twiffle wij ther jnthet wdi, at han gernæ gör epter sin macht. I kunne wel merkie hwadh hans macht ær, epter thet at rikesens radh och wij haffuæ offte manet goth for honom och flere och lithit waret hörde med ider etc. (Härefter en kraftig öfvertalning att adressaten skulle åt herr Svante Nilsson öfverlämna Stegeborg). J göre och mene rikesens radh mycket till williæ ther med atj fare wel med Swante. Haffde j fölgt rikesens radz radh epter medh the Lifflender och magh anner ærende vthen strenghet och heskhet, tha haffde wij aldrigh kommith till then fare j Finlandh, som nw ær. Swa ær och nw högelige radh ath fölgiæ rikesens radz radh epter paa thet at wij ecke skulle kommæ i större bekymber och fordærff. Eder her med Gud alzmectug befallendes och sancte Eric konungh etc.