Jag Knuth Carlsonn (= Erichsson), lagman j Osterbotn och i Satagundia, giör witterligit medh thette mitt nährwarendes opne bref, att then tijdh jag lagmans ting hullt medh allmogen i Birkala sochen, Kohmaby, j ährlig wällbördig swenns närwaru Peder Swenske, fougde på Kumo gård, och j erlig och wallbördig mans närwaru Jöns Wästgiöthe, häredzhöfdinge i Öfre häradh, och i flere gode mäns närwaru anno effter Gudz bördh MDXXIX, om måndagen näst effter S. Matz dag, thå kom för rätte ährlig och wälbördig man Jacob Follmarson och giorde witterligit på then såthe ting, thet han unte och gaf sin ellskelig dåtter hustru Barbro och sin måg Olof Larsson alla sina loesöre och kiöpe jordh, som på hans del faller, liggiandes hwar han liggia kan, hwadh han hafwer kiöpt af will fremmande bröde (= bönder?), för deras ödmiuklig och trootienst skulld, som the hafwe honom bewijst och yttermehra bewijsa skulle till dödzdaga; hwillkit ährende jag skiöth till the 12 män j nämbden såto, som är först* – – – medh them fleere, som therom ransakade, wittnade och fullelig tillstode för:de gifferj. Effter thessom förskrefnom skälom, ranssakan, witnom och edom dömbde [jag] them theris forskrefne giffte stadigt och fast och obrutzlig hollas, widh vj mark för min dom. Till yttermehra wisso och wittnesbyrd trycker iag mitt insegel nedan för thetta bref, som gifwit och skrifwit ähr åhr och dag som förskrifwit stånder.