a) Sidan haffde han (= Engelbrekt) sin breff ospara; Han bödh huar man til sik fara. Hwo ey met honom halla wilde, hans lyff och gotz wilde han forspilde. Til Norbotn han tha breff sänder at antworda Erik Pwke j händer, och bath honom stadelica met sik holla, al Norland vnte han honom wolla. Tha Erik Puke thet hörde, swa gladelica han thet giorde. Korsholm haffde han tha jnne pa herra Niclis veghna at thy sinne. Ginstan sampnar Erik en här met Helsinga och the, som bodhe ther; han satte them en höffitzman, Eleff Diägn swa heet han. For Faxholm the strax rykke, ther finge the then lykka; the finge thet slot i sama stund och brende thet genstan nider j grund. En reeste han en annan här met österleningia, som bodhe thär; han sette thöm en höffitzman, Joan Folkasson swa heet han. Thesse foro til Aland; ther gik thöm ful wel j hand. Alla allenningia the saman kallade, Kastelholm strax bestallade. Thet slotet haffde ena qwinna aff konungen at thet sinne; ffrw Yde swa then qwinna heet, hon atthe her Bendictus Pugge, thet men veeth. Bether monde konungen henne thro än nogan then man j Sverige boo. Thet war jo the svenska til haad och spot, at qwinna sculle raada rikesens slot. Hon war en vtländzka; wel fundos manga the svenska, som thet haffde bäter forthient, haffde konungen sit hyllest til them went. Then fogad thet aff henne haffde, tha the svenska thet belagde, Otte Poggewis swa het han. Stort at tala han wel kan; forre loth han engen wara sin lika, fore thre meente han ekke at wyka. Genstan han sa ther the finna, han reddis the wille honom slotet aff winna, for handboga och hwdsko thorde han ey holla slotet tho. Han badh for Gudz sculd vnna sik liffua, han wilde thöm gerna slotet giffua. Johan Folkasson fik fästet swa, til Erik Pukes hand hiolt han thet tha. Tha Erik Puke haffde thet swa bestäldt och thöm the hären befäldt, han reedh strax at thet sinna, tijt han kunne Engelbrecht finna. b) Eo tempore (1434) erat vir quidam nobilis, strenuus, animosus, bellicosus et magnanimus, filius d:ni Nicolai Göstaffson, Ericus Puke vocatus, cui Engelbertus tradiderat castrum Arosiense. Hic – – – – – – – – – – – moram duxit in Norlandiis, habens castrum Korsholm ex commissione patris sui. Huic direxit Engelbertus litteras exhortatorias, ut tanquam fidelis indigena pro liberatione regni ab exteris fideliter laboraret, committens ei omnes Norlandias procurandas, et eas ejus rectoratui gubernandas subjiciens. Quibus ille rumoribus auditis et commissione delegata, ut erat homo diri animi, ferventis affectus et ad bella gerenda conspicuus, oblata gaudenter acceptat et non segnis auditor injuncta exsequitur. Collegit extemplo robustum exercitum, cui valentem præposuit capitaneum, cui nomen erat Eleff Diekn. Hic, adjunctis sibi Helsingis, ad castrum Faxaholm indilate concurrit et expugnatis custodibus, locum convertebat in cinerem. Inde progressus Ericus præfatus collegit alterum robustum exercitum, cui præficiens quendam Joan Folkason, jussit in Aalandiam proficisci. Quo dum pervenisset, collectis in unum indigenis, eorum adjutorio castrum Kastelholm obsederat, quod tunc habebat a rege mulier quædam extranea, fru Idha; sed suo nomine satelles quidam Otthe Puggawiss ipsum tenebat in feudum, homo superbus et garrulus, atque præsumptuosus jactator. Qui visis pauperrimis rusticulis inermibus, quos antea despexerat et nec vita dignos reputaverat, stans in castro munitissimo vitam sibi servari mendicabat ab illis, nec primo quidem impetu expectato, castrum tradebat homunculis. His igitur per Ericum Puke suosque patratis, idem Ericus se ad præsentiam contulit Engelberti.