Jac Sten Sture etc. helser idher alle etc. Kere wener, jac formodher idher well witerligith är, hwat tall och ryckthe ower mene Finlandh warith haffwer j nest förlidhen tidh om dhe omildhe Rydzser, [som] forsamblade waro i grensin moth Wiborgx län och än nw, som ryckte gar, forsamblat äre pa theress stora kost och besta wäria i then ackth ath, om the ey fa the dectingen thöm ynnir i nesta til komande möte om rysseran, the ackte införa pa Swergis landh til teress ramerke, mena the met forss nogat obestandh beginna in pa Finlandh och kristendomen met mordh, brand och slag, som the til förendhe giorth haffwa. Strax the tidandhe spordis til Swergis rike sa j sannindh war om then forsambling, war tha mene radith i Swerge sa ower ens, ath jac strax skulle mik ower giffwa in til Finlandh met mith egith folk (folk), höra och forsla om alle leglighether j thetta wardnadhe ärendhe, som aller största makth pa liggher. Sa war och ower mene rikith til sakth friborne, frelsismen, köpstadhzmen, Koperberg, Dalana och mene almoga sitia widher redhä, æ nar til sägis, strax koma hiith ower til wntsätningh och än sa til sinnis är, om sig sa behöffwis kan, wtan alla ylan eller fortöffringh. Jac will wara then liff, halss och all myn welferdh woga will for thenne landzendha moth forscriffne omyldhe Rysser och alless theress met haldh, ath ther til nyuta Gud alsmectigh, sancte Erik konung och alle Swerigis helghe patroner, ath the inghen framgangh fa skole j theress ylsko och ondha wilia the fforhendher haffwa. Och är Swergis rikis inbyggiara, fatige och rike, andelige och werdzlige, gansch well wilioge til alless idhres bestha, til kristenhetsens bestandh, æ nar a trenghie kan. Sa är jac och owerdig komen til tetta höffuitzmans döme met mene mans ja ordh oc samtyckie ower Swergis rike och aff mene radith hyllat och samtyckth epther Swergis rikis gamble sidwänie och teslikis ower mene landith her j Finlandh jach nw ower farith hawer. Och epther thet jac for merkelige rikesens ärendhe ey kan nw pa thenne tidh koma til idher j Raseborgx och Wiborgx län, tha är myn (myn) wilie oc begär, ath j göre then hyllningh, hulskap och throskap erlig, welbördig man Tönne Eriksson j fforscriffne län pa myn wegna til tess Gud fögher jac sielff personlige til idher koma kan; han skall halla idher wid Swergis rikis lag och gamble godhe sidwänie pa myn wegna til myn til komsth wtan alla twäkan; och ath j wilä wara wel wilioghe til en lithen hielp och trösth mik wtgörandis, som mene landith her och j Swerge welwilioghe wtj görandis wardhe wtan alla gensegn, forhopandis och inte miströstandis, ath alth thet och hwat forscriffne erlig god man Tönne Erikson pa myn och rikesens weghna ider wndheruisendis wardher, ati idher ther innan sa beuisa wilia, som myn store oc gode thro til idher alle är och jach inte twifflar j altid gerna göra. Hwar jac kan wara idher til kerligh, godh wilie, longlig besta oc godha bestandh, skulle j altidh fine mik welwiliog sa lenghe jac leffwer. Her met idher Gud beffellendis til liff och – – – – – – –