a) (Marsken, midsommartiden på väg till ett beramadt möte i Kalmar, mottager i Skenninge af rådsherrar, som anländt till Kalmar, underrättelse att konungen ej ärnade infinna sig till nämnda möte). – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Litit effter han thet sporde, at aff swensca radit ville konungen fara, erchebiscopen och biscop Magnus the varo; Droztin och Hanis Kröpelin ville och met. Thera vilia tha var thet: ey för ater till Sweriges dragha än the konungen medh sich haffwa; ther medh ridho the til Lund och lagho ther longa stund. The fingo ther tidhande rama at konungen aff däner slotten anama och fich them sina fäddre at valda, thy the danske sich illa hallda. Han ville the danska gripa och sla, Swenska menthe han och göra swa, thy haffdo the komit til honom vist, alle haffdo the huffwth mist. The swensca togho illa fara och villo gerna hema wara. Tha tok biscop Magnus och Hanis sich til ath the til konungen fara vil och lata honom fullelica forsta Sweriges rike friith ater fa, om han vil halda daghtingan och ordh, som i Calmar var loffuath och giordh. Erchebiscopen och droztin voro ey seen, the pakka sich strax til Sweriges j gen. Tha biscop Magnus och Hanis hadhe konungen thet sakt, tess gaff han ey myken akt; togh ändadis thet ther med thäre, at konungen och the swensca sculle väre ther nest om Olaui j Calmar til orda oppa badha sidhor Calmar daghtingan fulborda. Biscop Magnus och Hanis foro strax hem; litit effter i Arboga mötte rikes rad them, om martensmässo tid thet war at the dagen höllo ther; ther vordo the swenske swa offuer ena then daghen j Calmarna halla mena. b) Laborabat nihilominus dominus Olaus, archiepiscopus Upsalensis, pro viribus suis extremis, ut rex Ericus quoad viveret honoraretur pro rege, et ei tanquam vero regi obedientia servaretur, ad quod rationibus, monitis et minis nobiles et regni consiliarios efficacius inducebat. Propter quod, adjunctis sibi quibusdam episcopis et militibus, transivit usque ad Lundis ea intentione, ut regem secum adduceret in regnum et restitueret in pristinum gradum et regium principatum, contentum de eorum comitiva et Sueorum in regno famulatu. Pausantes ergo longo tempore Lundis, miserunt ad regem honorabiles nuncios et solennes, dominum Magnum episcopum Aboensem et Johannem Kröpelin, virum fidelissimum regi ipsi, significantes ei per ipsos propositum qvod habebant. Sed nihil responsi accipentes ab eo, audita eius tyrannide, qua etiam tunc in Dacia cæpit insanire, recedentes a Lundis, velociter ad patriam sunt reversi. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – –