Min ødmiwgh veluiligh trotienesth nw och alltiidh fforsendh met wor Herre. Kære verdugh herre, teckis ider herredöm vilæ vithe, at som ider herredöm screff mik till at jach skwldhe haffwe mit budh till her Ake Jöriensson om ij tunnor pwlwer, tha ffigh jach ther ingen wndsettningh, och haffwer han scriffuidh ider herredøm till och et breff mik, hulke breff jach ider herredöm sender, ther ider herredöm fformerker hwadh swar jach ther ffigh. Kere herre, som ider herredøm screff mik till om sædis rogh, tha stor han eckæ till ffonge her; jach haffwer ther budit dobel panth ffore eller till loness; han er eckæ her till [fongendis], effter thy spannen geller her x ortuger, och her wort eckæ j monge ar sadane swor hönger, som her nw gor j landit. Och vet jach mik ingen annen sädis rogh, wtan then som nw stonder pa jorden. Kære herre, the breff, som ider herredöm screff hiid j landit, sende jach thöm strax ofortöffuet till her Eric Twrsson och till bispen och Tönne Ericsson. Kere herre, stor her alt vel till i landit æn nw, Gud thess loff haffwe. Kære herre, hwar jach kan ware pa ider herredömess gangn, vil jach legge mik ther all vinningh om nat och dagh. Kere herre, ær min ødmwge bön till ider herredöm, at ider herredøm vilde biude mik till om then herredagen, hwrv han bliffwer fforslithen, at jach visthe mik ther rette effter hwad jach skulde fformo mik. Eder herredöm her met alzmectogen Gud be[fallan]dis met liff och siel. Raptim Abo slot, ffredagen nest effter sancte Margrete dagh anno Domini mdviij°. Josep Pedersson.