Wi Margareta, med Guthz nath Waldemars Danæ konungz dotter, helsæ allæ, bothæ leghæ oc lærthæ, ehwo the hælst æræ, som byggæ och bo swo wijt som Vpsalæ biskopzdöme ær, kærlica med Guth och war nath. Af thy at wi hauæ wæl forstandit oc ær oss viterlicht i mangæ matæ, at almughen hauer hafft meghin thungæ oc witermöthæ, oc sunderlike sithæn wi hijtkommæ til thettæ righæ, een dels hauer thæt waldet stort orlogh oc thungæ, som riket hafuer warit aliggendæ, een dels hafuer thet oc woldet selfzwold, giræ oc eghen wilghe, wor oc wore fogetes oc embitzmens, somt hafuer man oc ikæ kunnet bæthræ, somt matæ wij oc the oc wæll hauæ bæthræt, æn tho at thet ær thok ikæ æn scheet thy wærr. Thy af Guthz nathæ oc dygdh och vm thet waræ Guthz wilghe, tha sawæ wij gernæ, at ther matæ nw nokot af bæthræs oc boot wppa rathæs, oc ehælst nu mæthen wi ther nokot mæth mughæ ræthæ af Guths nathæ, oc af thy at the fæmtan marc, som wpa wohr fulgiærth waræ lachtæ for righesens fall oc orlogh sculd i war tijd, oc war son gaf the fæm marc bort af ighen af hwar fulgiærth, tha han reed sin erikz gadæ, tha wilde bönderne, at the thij marc mæth aflagthes i war tijdh, swa at the fæmtan marc sculæ nu alla aflæggæs, oc wi wilde at bönderna hær æffter at giorthæ thærræ arlicæ scat wt, oc swa meghit ther til, som the giorthæ i Sancti Eriks konungx daghæ oc i andræ waræ foreldris oc herræs daghæ, oc engtæ af thissæ forscrifnæ fæmtæn marc meer hær æfter at vtgifuæ, oc at hwor man giorthæ sua mekit ærfuethæ vm areth, swa som ær firæ daghæ æruethæ vm hösten oc firæ daghæ æruetha vm waren oc atæ daghæ æruethæ til konungsens fæstæ oc garthæ, tha ær thet sextan daghæ æruetha vm aret hwor man. Item at engin foghet, æmbitzman eller lakkere eller lensman onder lijf oc gotz hauæ macht til att leggæ thöm ydermer nokor scat eller gengiærdh eller thunghæ til, eller theræ eller theres swenes hæstæ til thöm ladæt gangæ eller almughen gæstæ, vtan at hwor hawæ synæ oc synæ swenes hæstæ hemme nær sik oc fothræ thöm eller oc köpæ thöm fother för penninga. Men wil wor son eller wi for nöth sijn eller törst sculd nokot sunnerlikt af almughen hafuæ, enthic bæthæ gengiærth eller hiælp eller hwat thæt scal wæræ eller hetæ, at war son eller wij thöm thet tha tilscriua med hans eller wort bref, tha hopæs oss til Guth oc til thöm, at the tha gernæ göræ hwes the widæ at wor söns eller wor wilghæ oc bwt ær oc æfter thy som han oc wi thøm tha tilscriuæ. Oc bethæ wi oc biwthæ idher ærchebiscop Hinric i Vpsalæ oc idheræ klærkæ oc prestær i Vpsalæ biscopzdömæ at i ladhæ thetta forscrifnæ lywsæ oc kwngöræ swa wijt som Vpsalæ biscopzdömæ ær, oc wether allæ soknæ kyrker oc for klærkenær, foghete, embitzmen oc almughen, at thetæ forscrifnæ wort bwth oc wilghæ ær, som hær foræscriuit staar. Oc bethæ wi allæ, bathæ klærkæ, landbo, bönder oc almoghen, leghæ oc lærthæ, ehwo i hælst æræ i thættæ forscrifnæ biscopsdöme, wænlike oc kærlikæ, at hwes wij oc woræ foghete idher hær til amot hauæ giort, at i thet for Guths sculd oss oc thöm forladæ. Wij wiliæ idher gernæ thes handermer til wilghæ oc gothæ wæræ, hwor wi kunnæ oc mughæ. Thy görin hær swa wti som wi tro idher til, oc förbiwthæ wi allæ waræ foghete oc embitzmen, leghe oc lærthæ oc almughen, ehoo the helst æræ, amot thettæ wort bref oc bwdh at göra i nokræ matæ, vteen hælder thet swa at holdæ oc gøræ i allæ matæ oc æfter thy som foræ skrifuit star. In Christo valete. Scriptum Upsaliæ anno Domini mcd tertio, die inventionis sanctæ crucis, nostro sub secreto tergo presentium impresso.