Vore wenlighe och kerliga helse i alzmectuger Gud. Vethen, kere Magnus, besynnerlige gode wen, atj gaar loth her Anders diaconus oss forsta ider scriffuelse, i huilke i scriffue om then landboen j Nemis, som aff alder haffuer ligat vnder Kusto slot, som nogh bewiseligit ær medh all Pydky soken, swa ath han haffuer alder draghit skat eller andra wtskylder medh them aff soken, och ey helder formodhom wij, atj skulen finna i slotzens registra, antighe gamble eller nya, ath han haffuer draghit skat til Abo slot; och tröstom wij thet bewiise, ath thet ær icke i manne amynnilse at han haffuer naghen annerstadz giort skatth eller wtskylder vtan hiit til Kwsto sloth. Ty behöffuen i ingte forwndra ther om, käre Magnus, at wor embetzman leet wtskatta wor rettoghether, hulkin han haffuer holdit bak sigh medh treska nw i tyy aar, oc wij thet icke alffwerlige wistom förre æn hustru Cristin war sielff thet bekændh fore oss i systens pa wor gardh i Abo. Oc wethen wæl hwad laghen giffue i swadane saak oc huad i plæghen göre ther til. Oss är icke swa mykit om then skatthen som thet ther epter kunde fölie, om wij thetta tilstadde, quia uno inconuenienti dato, multa sequerentur. Hwar fore tha hoppas oss at wor kere broder her Sten wil ingte formynska thet, som wnder the helge kirkie haffuer swa longelige ligadh, nær som han foor weta sanninghen. Oc kunnom wij wel formerkie at thet anners fört for hans werdighet æn i sanninghen skal finnas oc i wel wethen: qui false narrat, nihil impetrat, et mendax peccator merce carere debet impetratis. Ty skiwthum wij oss alffuerlige jn fore then gode herren, wor kere broder, oc til hans ransakan oc til ider eighen ransakan, nær Gud fögher ati kommen hiit in i soknen at tingte lagmans tingh i winther; oc moghum wij icke epter wor besworen eedh at offuergiffua wore rettoghether och thet wore kere forfæder fore oss haffua hafft i swa longan tiid medh myndre æn thet warder oss fran slagit medh retta. Ty, kere wen, lather thetta swa bliffue som thet haffuer warit til forende, til thess Gud fögher at wor kere broder her Sten komber hiit i landit och i sielff innen thess haffuen (haffuer) varit her oc ransakat om thetta arendit. Gud kenne, wij viliom nöduge göre noget thet, som wij wistom at then gode herren, wor kere broder, wore a mot, ty wii ærom hans besworen man oc haffuom sakt honom bade lönnlige oc upenbarlige huldskap, broderskap oc manskap, oc swa fore then store gönst, æra oc hielp, som han haffuer oss bewiist, sidhen han wart först riksens forstandere. Mæn oss hopas oc wij alffwerlige wetom, at thet ær icke honom aa moth at wij forswarom thet, som wij [haffue] rætth til. Jder her medh alzmectigh Gud befellendis. Hwad ider liwfft ær göre wij altijd gerne. Ex castro nostro Kwsto die Llucie virginis anno etc. xciij, nostro sub signeto.