Venlige helsa forsent met Gudh. Som i skriffwe mik til, Hans, besynnerlige gode wen, bode nw och swa i höstres om ider son Morthen, at myn drengh skulde haffua stulit ok lockat honom tedhan fron ider etc., tho mai wetha, at sidhan idert budh, Mickil, hade warit her oc war hedhan faren, kom mick en resa vppa oforwarendis, at jach skulde giffua mik til Rytzelant i Swerigis rikis ärende. J thet sama jach sath j slädan oc skulde fara aff stadh pa sancte Thomas affton, mötte ider son Morthen mik vtan for myn porth oc myn drengh met, hwar fore stodh jach strax vpp vtoff slädan och sporde honom till i monge dandemens närwaran, hwi han war swa lupin fron ider eller i hurudane motthe han war kommin tiidh, om min drengh hade honom luckat eller tubbat. Huad han swarade ther til, weth han sielff göra rekenskap fore. Män myn drengh vrsakade han oc alle andre, the i skepet wore, at the hade met honom inthe göra. Sidhan förde jach honom met mik in til her Mattis i Karis, epter ty jak war stadh pa myn resa, oc badh honom ther om, at han skulde honom när sik haffua til tess idert wisse budh kome tidh eller jach kunde aff Rytzeland igen koma. Jagh hade ganska gerna seet, at han hade stragx komit ider tilhonde igen. Engen fordel weth iak mik aff honom haffua. Jach kan swa wel vmbära honom som han kan mik. Nw sidhan jak kom fron Rytzelandh folde han mik hiit til Abo oc gonger her nw til scola. Kosten och hwsrwm hauer jach vnt honom for wener skuldh. Teckis ider lata henta honom igen, thet mai göra. Jnthe acther jac honom ider forholla; i ma göra met honom huad ider täckis. Jnthe bodh hadhe jac effter honom, inthe hentade jac honom hiidh, ey heller acther jac honom hädan föra. Jac haffuer vnderwist honom met godom ordom thet bäste oc yterste jach haffuer kunnit göra. Engen kan jach truffwa tidh han sielff wil ey fara, ey heller kan jac nagon latha basta eller bynda for ider skuldh, eller bödhel eller byswen aff mik göra. Ty giordis icki behoff at scriffua sa hommodigh breff fron ider. Haffwa j monga m mr. at spilla bort, kan sakta hända, at the ma än en tidh nyttoge wara. Jnthe behöffue i vnsäye eller forfära mik met ider monga peninga; i wethe nw han är her, görer om honom huad ider täckis. Jac menthe mik haffua fortjänt tak oc engen owilia, at jak honom haffuer hyllat til mik ther vppa, at han skulde icke koma i on skalke hopp eller tage sik nogot löst liffwerne fore. Män vele i tagha myt rodh, tho roder jac ider fulleliga, ati fara wiseliga oc sacta met honom, swa frampt i wele noghen tidh hugnat aff honom haffua. Man kan icke skapa menniskien stragx sa wiiss och kloch, som henne bör wara. Jder her met Gud befellendis. Scriffuit i Abo circa Tiburcij anno mdx(mo). Pouel Skeel.