Selgituse esimene pool peab andma ammendava vastuse väheinformeeritud üksikisikute küsimustele stiilis „kas jälle algab üks nõiajaht ja ahjuajamine?” või „kas see või teine endine komparteilane võetakse nüüd vastutusele?”. Selgituse teine pool aga põhjendab diplomaatiliselt, miks komisjoni vaja on – eks ikka seetõttu, et kalduvus ja kiusatus kuritegusid uuesti korda saata on pigem neil, kes naudivad karistamatust ja saavad kuritegudeni viinud mõtteviisi/ideoloogiat lahedasti edasi propageerida, kui neil, kelle tiivad aegade lõpuni kärbitud. Järelmõju, mis presidentide hinnangul pole tänase päevani vaibunud, avaldub selles, et korda saadetud kuritegusid ei võeta omaks, mistõttu pole kannatanud kuulnud silpigi kahetsemist või vabandusi. Järelmõju nähud on ka välispoliitilises kõnepruugis tarvitusel mõisted nagu „lähivälismaa”, „mõjusfäär” jne, teistes riikides kehtiva õiguskorra vastase tegevuse mahitamine ning finantseerimine.