Ükskord, kui jälle laevast maha astusime ja tänavakohvikus jalga puhkasime, juhtus sinna mu kunagine klassiõde, kellega me polnud aastaid näinud. Rõõmus üllatus osutuse veelgi rõõmsamaks, sest nad osutusid mu tulevasega tuttavateks. Seda tungivamalt pakkusin, et ta meiega natuke istuks, aga tal oli kiire. Selle peale hakkas mu peiul veelgi kiirem. Ta leidis, et parem läheb tema, sest meil klassiõega ju teineteisega oma jutud. Ja läinud ta oligi. Siis ma ju ei aimanud, et...