Savos skolas gados Juzo Murasaki (Shun Oguri) savu klases biedru vadībā tiek dažādi aizskarts un pazemots… Viens no atgadījumiem spēja mainīt šī bērna dzīvi…
Vislielākais pazemotājs ir viņa klases biedrs Toru Akai (Hirofumi Arai), kurš kādu dienu ķīmijas klasē iešļaksta Juzo sejā skābi…
Paiet gadi un Juzo ir izaudzis… Viņš atrod sev dzīvoklīti un darbu kādā celtniecības uzņēmumā, tomēr darbavietā viņš pamana savu jaunības aizskārēju Toru, kurš pēc rakstura nav mainījies un tūdaļ uzsāk jauno darbinieku pazemošanu…
Ieraugot savu ienaidnieku, Juzo psihē notiek pārvērtības un augšāmceļas viņa otrā – daudz vardarbīgākā, melnās puses persona (Shido Nakamura)…
Personības dalīšanās, kuras rezultātā vardarbīgā personības puse palēnām sāk pārņemt virsroku un nežēlīgi atriebj tiem, kas aizskar Juzo…
Komentārs
Iepazīsimies, Yasuo Inoue – pazīstams Japānas mūzikas video režisors, kurš ar darbu “Neighbor No. 13” debitē kino lauciņā…
Ko tad mēs varam sagaidīt no šī darba, pirmkārt jāmin, ka scenārijs ir adoptēts no 1994. gada Santa Inoue mangas, kurš savukārt vairākas reizes atteica šīs mangas izmantošanu scenārijam, bet šoreiz piekrita nodot to ekranizācijai tieši šim režisoram…
Un viss pateicoties filmas pirmajai ainai, kura parāda pašu domu un arī to kā režisors ir izvēlējies pieiet filmas veidošanai, attiecīgi ar vairākiem vizuāliem (mūzikas klipu) un sirreālistiskiem elementiem (filmā ir pat viena animēta aina)…
Vēl viena lieta, ko režisors sekmīgi panācis ir atmosfēra – tā tiešām brīžiem ir biedējoša, saspringta, garlaicīga un tajā pat laikā interesanta… Katrā ziņā mainīga un savdabīga…
Vairāki kritiķi šo režisoru saista kopā ar Takashi Miike daiļradi un personību, tādejādi paredzot Yasuo izaugsmi kino jomā…
Godīgi sakot filma man likās manāmi mainīga un ja pāris ainas bija izteiksmīgas un meistarīgi izveidotas, tad viss kopējais darbs tomēr neatstāja sajūsmā…
Jāsaka, ka režisora debija ir gandrīz laba un ceru, ka Yasuo Inoue atradīs savu nišu kino industrijā…
Patiesībā "Neighbor No. 13" ilgu laiku ceļoja pa Eiropas kino festivāliem, kur tas tika atraidīts... Pamatojums – it kā vardarbīgā noskaņa un ainas. Diezgan muļķīga atruna un nespēju saprast šo pamatojumu, jo Roterdamā (vienīgais festivāls, kurš pieņēma filmu izrādīšanai), tā ieguva pietiekami lielu atbalstu…