Božidar Orešković (21. kolovoza 1942. — 9. srpnja 2010.) bio je hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac.

Biografija 
Pohađao je Akademiju dramskih umjetnosti u Zagrebu, i još kao student je nastupao 
u Zagrebačkom dramskom kazalištu (kasnije Gradsko dramsko kazalište Gavella). Diplomirao je 1965. godine, u klasi profesora Georgija Para. Nakon studija se pridružio ansamblu drame Hrvatskog narodnog kazališta, u kome je ostao do umirovljenja.

Sredinom 1990-ih je osnovao vlastito kazalište, „Teatar 101“, gdje je uprizorio nekoliko vlastitih i tuđih tekstova u obliku malih i pokretnih produkcija, surađujući većinom s kolegama iz matičnog kazališta i s kojima je gostovao u drugim hrvatskim kazalištima. U svom kazalištu je bila popularna monodrama „Ako Boga nema“, za koju je adaptirao tekstove iz djela Dojstojevskog i interpolirao pjesme Vladimira Visockoga.

Filmsku karijeru započeo je 1969. u filmu „Divlji anđeli“,  u režiji Fadila Hadžića, u kojem je igrao najopasnijeg od trojice delinkvenata. Najveću popularnost je ostvario televizijskim ulogama, osobito kao „Riđan“ u televizijskom serijalu „Kapelski kresovi“ (1974), u režiji Ivana Hetriha, po istoimenom romanu Veljka Kovačevića. Za ulogu suca Bracka u Ibsenovoj „Heddi Gabler“ osvojio je Nagradu „Mila Dimitrijević“ (1996). Odlikovao se izuzetnim glumačkim temperamentom, markantnom pojavom, osebujnom bojom glasa i velikom glumačkom izražajnošću.

Osim glumom, bavio se i pisanjem. Napisao je roman „Sedmi dan“ (1993), u kojem je na osebujan način literarno iskazano iskustvo smrti i umiranja. Napisao je osam monodrama, brojne kazališne tekstove, drame i adaptacije, od kojih je mnoge sam uprizorio i u njima nastupao. Njegova komedija „Glasnogovornik“, duhovita i satirična rekapitulacija glumačkog života, u režiji Georgija Para (2009).

Umirovio se 2007. godine, nakon 42 godine rada, odbivši tradicionalni kazališni domjenak, pošto je smatrao da penzioniranje „nije razlog za slavlje“. Nakon toga se okušao u hrvatskim sapunicama.

Potkraj života se povukao na porodično imanje pokraj Velike Gorice. Po njegovoj želji, posljednji ispraćaj održan je samo u krugu najuže obitelji.

Filmografija

Televizijske uloge 
 "Mamutica" kao Pero Matišić (2010.)
 "Sve će biti dobro" kao Branko Macanović (2008.—2009.)
 "Ponos Ratkajevih" kao Otto Wieser (2007.—2008.)
 "Dobre namjere" kao Tomislav Deverić (2007.—2008.)
 "Bibin svijet" kao gdin. Posilović (2008.)
 "Urota" kao Ministar unutarnjih poslova (2007.)
 "Obični ljudi" kao Gustav Sova #1 (2007.)
 "Bitange i princeze" kao gdin. Grobnik (2005.)
 "Milijun eura" kao natjecatelj (2005.)
 "Ptice nebeske" (1989.)
 "Vuk Karadžić" kao Ignjat Brlić (1988.)
 "Priče iz fabrike" kao Braco Kovačić (1985.)
 "Inspektor Vinko" kao Klempo (1984.—1985.)
 "Baza na Dunavu" kao Bata (1981.)
 "Mačak pod šljemom" kao Brico (1978.)
 "Punom parom" kao Drago (1978.)
 "Kapelski kresovi" kao Riđan (1974.)

Filmske uloge 
 "Živi i mrtvi" kao zapovjednik (2007.)
 "Crveno i crno" kao Felix (2006.)
 "Volim te" kao Krešin otac (2005.)
 "Snivaj zlato moje" kao Bacani (2005.)
 "Slučajna suputnica" kao Mrazović (2004.)
 "Konjanik" kao zapovjednik (2003.)
 "Kraljica noći" kao dr. Primorac (2001.)
 "Je li jasno, prijatelju?" kao Davor (2000.)
 "Četverored" kao Gedža (1999.)
 "Zavaravanje" (1998.)
 "Novogodišnja pljačka" kao Vinko Novak (1997.)
 "Zagorje, dvorci" (1997.)
 "Kako je počeo rat na mom otoku" kao Boris Bašić (1996.)
 "Noć za slušanje" kao Boris (1995.)
 "Gospa" kao policajac (1994.)
 "Krhotine - Kronika jednog nestajanja" kao Tomo Livaja (1991.)
 "Orao" kao Dražen (1990.)
 "Ucjena" (1982.)
 "Sitne igre" (1981.)
 "Dva sanduka dinamita" (1980.)
 "Pjesma od rastanka" (1979.)
 "Pucanj" kao Tomo Bradić (1977.)
 "Tri jablana" (1976.)
 "Izdaja" (1976.)
 "Kratka noć" (1970.)
 "Pucanj" (1970.)
 "Divlji anđeli" kao Klej (1969.)

Izvori

Literatura

Vanjske veze 
 

Hrvatski televizijski glumci
Hrvatski filmski glumci
Hrvatski kazališni glumci
Biografije, Zagreb
O