I. Mahmud (Isztambul, 1696. augusztus 2. – Isztambul, 1754. december 13.) az Oszmán Birodalom szultánja volt 1730-tól haláláig. Uralkodása nagy részét a perzsiai és oroszországi háború dominálta: a törököknek sikerült megtartaniuk Bagdadot, de elvesztették Örményországot, Azerbajdzsánt és Grúziát. Ő volt az utolsó szultán aki még gondolkodott magyar területek meghódításán – anélkül, hogy utólag a Habsburgoktól vereséget könyvelhetett volna el.

Élete

Ifjúsága
Mahmud 1696. augusztus 2-án született II. Musztafa fiaként.

Trónra lépése

Az 1736–1739-es háború
A törekvő ifjú azonban Oroszországgal nem vehette fel a támadó harcot. Ugyanis Anna cárnő és szövetségese, III. Károly magyar király ekkoriban már az Oszmán Birodalom felosztásáról ábrándozott.

 Az orosz fővezér, Burkhard Christoph von Münnich sikeres támadásával elfoglalta Azovot, de az osztrákokat ekkor nem kis csalódás érte: a császári hadak – amelyeket már nem Savoyai Jenő herceg vezette – vereséget vereségre halmoztak, és Károly ijesztő vereségekkel tarkította uralkodását: Belgrád ismét török kézbe került, és az ott megkötött 1739-es béke az oszmán fegyverek diadalait szentesítette. A békében Belgrád, Havasalföld és Szerbia területeinek a császáriak által még 1718-ban elnyert részei megint visszakerültek az Oszmán Birodalomhoz. Oroszország sem járt jobban: csak Azovot tarthatta meg.

Terv a kurucok bevetésére

Belső munkássága

Lázadás Arábiában
Mahmud országlásának vége felé Arábiában a vahhabiták lázadása zavarta meg a békét. A lázadás egy rövid időre az Oszmán-ház trónját is komolyan veszélyeztette.

Halála
Mahmud 24 évi uralkodás után, 58 évesen halt meg 1754. december 13-án. A trónon öccse, III. Oszmán követte.

Megítélése

Jegyzetek

Oszmán szultánok
1696-ban született személyek
1754-ben elhunyt személyek