Så skal vi oppleve, nærmest på målstreken, at utbyggingen av Terrassen står i fare. Dette er forstemmende, og på grensen til uverdig.
Terrassen-prosjektet har vært en akilleshæl for administrasjon og politikere på Lillehammer i flere år. Utrednings- og prosjekteringsfasen har vært mer enn lang nok, og konsulentfirmaer har kommet med forslag til løsninger, av ulik kvalitet og kostnadsomfang.
Vi har nå kommet så langt at prosjektet med gjenoppbygging av Terrassen står foran døren. Entreprenørfirma er valgt, kostnadene er tatt så langt ned som de kan, det er bevilget midler fra fylkeskommunen, og det gjenstår kun bevilgning av det siste beløpet fra Lillehammer kommune. Så skal vi altså oppleve at en samlet opposisjon med bravur erklærer at de i kommende behandling vil stemme mot den nødvendige bevilgningen til dette.
I et innlegg i GD påpekes kommunens vanskelige økonomiske situasjon, samtidig som det mer enn antydes at det er interne samarbeidsforhold mellom opposisjonen og posisjonen som er den egentlige grunnen. Vi skal ikke legge oss opp i om det er dette eller eventuelle andre «soloinfluensere» som har påvirket opposisjonen.
Opposisjonens holdning er forstemmende, og det er ille at et prosjekt som Terrassen skal brukes som politisk virkemiddel for å uttrykke misnøyen. Dette er symbolpolitikk av verste sort, og det er sterkt beklagelig at dette skal gå ut over de næringsdrivende i Lillehammer sentrum, som denne gang hadde grunn til stole på at politikerne klarte å komme i mål med et lenge og sårt tiltrengt sentrumsprosjekt.
Opposisjonen, som også består av såkalte «næringsvennlige» partier, har politikere som mere enn gjerne soler seg i glansen av et flott bysentrum, og en fin gågate, slik vi har på Lillehammer. Å bruke sårt tiltrengte midler til videre utvikling av sentrum, sitter ofte lengre inne.
Terrassen-prosjektet representerer ikke bare en fysisk gjenoppbygging, det er også en svært viktig psykologisk motivator for alle som driver næring i Lillehammer sentrum. For Lillehammer sentrum er dette et av de viktigste sentrumsprosjektene. En innstilling av prosjektet helt på målstreken, vil frata politikerne all troverdighet i forhold til sentrum. Når skal Terrassen da bygges ut? Om 10 år, 20 år eller 30 år, når (eller hvis) Lillehammer kommunes økonomiske situasjon er blitt bedre?
Jo da, vi er alle kjent med den krevende økonomiske situasjonen. Men en vanskelig kommuneøkonomi kan påberopes nærmest til enhver tid. Nå er det vel ikke slik at Terrassen i sin helhet skal belaste driftsbudsjettet, men låneopptak over investeringsbudsjettet. Da får det heller bli slik at Lillehammer kommune utsetter fremtidige prosjekter noe, hvis det er det som skal til for at investeringsbudsjettet skal gå i hop.
Vi kan heller ikke forvente at fylkeskommunen automatisk opprettholder sine bevilgninger hvis prosjektet nå blir utsatt. Hvis politikerne på Lillehammer ønsker å redusere løpende driftsutgifter, er det andre poster som er rette adressat for et slikt ønske, ikke Terrassen-prosjektet.
Å avslutte på målstreken et lenge etterlengtet prosjekt som dette, som i stor grad vil bidra til både å vedlikeholde, og løfte, Lillehammer sentrum til beste for både fastboende og turister, er definitivt ikke veien å gå. Lillehammer sentrum forventer at politikerne, inklusive opposisjonen, fullfører Terrassen-prosjektet helt inn. Vi har ikke råd til å la være. Terrassen må bygges, og den må bygges nå!