Poljski ustanak od 1863 uznemirio je mnoge evropske države. Opasnost od novih oslobodilačkih ratova pretila je ne samo Rusiji, nego još više Pruskoj, Austriji i Turskoj. Zato je ovim državama bilo vrlo teško da zauzmu odlučan stav u poljskom pitanju, koje je postalo pitanje evropskog mira. Stanje je bilo zaista nezgodno. Ako bi ustanak poljski bio lako ugušen, Rusija bi postala suviše moćna i mogla bi zadrmati Evropom. Tora su se bojale Francuska i Engleska. Ako bi pak ustanak uspeo, trebalo bi stvoriti samostalnu Poljsku, a to bi značilo da bi i Pruska i Austrija kad-tad morale izgubiti okupirane delove Poljske. Zato su se sve ove države rešile da posreduju. Ali kako? Većalo se i prepiralo, slate su mnoge note, dolazilo je čak i do prekida diplomatskih odnosa, i kao da je svakog časa moglo doći do evropskog rata. I na kraju se sve svršilo time da je Rusija sasvim sama ugušila ustanak, sprovela u Poljskoj mnoge reforme i učinila sama za Poljake više nego što su izvesne države, kao Austrija, tražile za ove u svojim oštrim notama.