Elämäni on aalto,
 Joka liikahtaa
 kuohuessansa,
 Tuulen pauhatessa.

 Kun meri rauhoittuu
 Ja tuuli on tyyni,
 Silloin se nukahtaa
 Rannalle, jota suuteli.

 Se asettuu aloilleen
 Siniseen rauhaan.
 Sitä ei enää näy;
 Mutta siellä se yhä on.

 Maailman merestähän
 Se on vain pisara,
 Ja aurinko voi
 Vielä kuvastua siitä.

Karl August Nicander
Runot
Käännökset

sv:Vågen