Psalam 126 je pjesma povratnika iz sužanjstva koji s radošću ističu veličanstvena Božja djela što ih doživljavaju. Odlazili su u plaču noseći sjeme, vraćaju se s pjesmom noseći snoplje. Njihova pjesma u našoj liturgiji je radost duhovnog povratka Bogu kojega uvijek iznova pronalazimo. Bog i nama čini velika djela te nam obećava da ćemo i mi žeti u pjesmi, makar sada sijali u suzama.
Krstitelj zove na obraćenje kako bi o Mesijinu dolasku "svako tijelo" vidjelo spasenje Božje. "Svako tijelo" su ljudi ukoliko su kontingentni, slabi i svjesni svoje duhovne bijede. Za prevodioce Septuaginte i za Krstitelja to je budući zahvat Božji u konkretnu ljudsku povijest. Luka ovdje misli na Isusa kojega je Šimun prilikom prikazanja u hramu identificirao kao "spasenje tvoje" (1, 30), pripravljeno za sve narode. Luka jedini ovdje citira u Krstiteljevoj propovijedi "I svako će tijelo vidjeti spasenje Božje". Tim predstavlja Krstitelja kao preteču Isusa sveopćeg Spasitelja. "Svako tijelo" su ljudi svih naroda koji spasenje trebaju i ono im je na dohvatu u Kristu.