Trečia diena buvo pati sunkiausia, nes Abraomui buvo laiko pagalvoti, kas vyksta ir kaip savo sūnui atims gyvybę. Jis mąstė apie tai, kaip mirti pačiam, bet žinojo, ko gero Dvasia to neleis. Dvasia išgelbės jo gyvybę tam, kad jis su tokia pačia sunkia širdimi grįžtų į šią vietą ir praeitų šią pamoką dar kartą. Tokiu metu Abraomas ypatingai nekentė savo gyvenimo ir norėjo, kad jis baigtųsi. Jis iš naujo pasirašė sutartį, ir Dvasia  žinojo tai. Ir Dvasia tarė: "Abraomai, brangusis, negalvok kaip žmogus. Su džiaugsmu padaryk tai, kas reikia".