Kultuurikatkestused on iseäranis Ida-Euroopat räsinud katkematult ning see ei ole hea eeldus inimese ja keskkonna vahelise terve suhte ja tasakaalu püsimisele. Samavõrd, kui leidub pühapaikade kui väärtuskohtade hoidjaid ja kaitsjaid, võib kohata vaimselt kreoolistunud inimesi, kelle ühepäevahuvidega põlised väärtused ei sobi või kellel puudub otsekui üldse võime neid endale teadvustada. Kui prahi mahaloopimine risustab keskkonda silmaga nähtavalt, siis prahine mõtlemine rikub meie vaimset keskkonda. Mahaloobitud prügi on lihtsam näha ja koristada, mõttesaast või mõtlematus külvab end nähtamatult ja on palju inertsem.