Det är i stället en inre företeelse i Österrike och riktar sig mot judarna. Misstänksamt, vädrande, intensivt, bittert, oförsonligt är detta hat, vars omfattning, djup och former vi svenskar knappast kunna rätt föreställa oss. De som taga avstånd därifrån torde, om man ock kan påträffa dem, utgöra ett fåtal, och även de mest bildade kunna ej frigöra sig från oviljan, även där de söka se saken från flera sidor, medan den stora mängden ger judarna skulden för allt ont, som sker. Sedan krigsutbrottet har motsättningen, förut svår, stegrats till ytterlighet. Det lär finnas 1 / 2 mill. judar i Wien, många flyktingar från Galizien, och de behärska som överallt handeln, framför allt smyghandeln. Att de judiska typer ur samhällets rikaste och fattigaste lager, man ser på gatorna, ej äro tilltalande, är visst, men otvivelaktigt ha judarna betytt mycket för både den kulturella och materiella utvecklingen i Österrike. Den första utgångspunkten vid en diskussion i judefrågan, en av historiens intressantaste men också mest svårlösta, torde vara den i denna tidskrift (häft. 4, 1921, s. 271 f.) påpekade, av österrikarna också ofta framhållen, att judarna helt enkelt ej äro som vi, de bilda ett helt annat folk, som bibehåller en för oss djupt främmande kultur; de ha annat temperament, andra seder och föreställningar, jå annan moral än vi. Under nu antydda relationer till andra folk inom och utom landets gränser sträva österrikarna efter anslutning till Tyskland. Vid katastrofen var ju också hoppet att se alla tyska stammar förenade i ett rike ljusglimten för många rikstyskar. Paul Rohrbach var särskilt en ivrig förespråkare för tanken. Men därav blev intet, och för närvarande ser man mörkt på utsikterna att nå fram till detta stora, allt behärskande politiska mål. Så länge Frankrike är den bestämmande makten på Europas kontinent, är det omöjligt. Italien däremot ser det gärna. Italienarna må förrädiskt ha slutit sig till fienden — de fångna italienska officerarna räckte man ej handen som åt de franska under kriget — italienarna må nu väcka ond blod med sina överlägsna låter på Wiens gator, jå, de må ha tagit Bozen och Meran — med italienarna måste man dock nu vara vän.