Jag har något bredare talat om denna grundläggande, af den större allmänheten mindre uppmärksammade perioden i Gustaf den tredjes lefnad och skall från hans regentår endast beröra själfva de tidpunkter, då hans väsen genom omständigheternas makt förvandlas och omformas. Allbekant är, hur han i augusti 1772 genom en med en rask regissörs skicklighet utförd coup de théâtre förändrade fosterlandets och sin egen ställning. Han visade vid denna revolution den egendomliga art af handlingskraft, som han förfogade öfver och som mindre var förmåga af uthålliga dagsverken än fantasimänniskans uppblossande energi, och han kastade sig in i företaget med det äfventyrslystna mod, den om hasardspelshjälten påminnande bravur, som ända intill guillotinens dagar hörde till 1700-talets adelsdygder. Själfva revolutionen, så genomgripande i sina följder, utfördes med något af det glada jublet i ett lyckadt puts, och enstaka episoder, såsom, när kontre-amiralen Tersmeden efter att hafva »revolutionerat» Skeppsholmen, skaffade fram förfriskningar och man midt under pågående statsstreck drack konungens skål, hafva en lustig prägel af stockholmsk gemytlighet.