Men nästa dag störtar det över henne igen, obevekligt och tungt som ödet självt. Vad kan man egentligen göra mot livets gång? Hon blir sjuk av svårmod, när hon ser framtiden, förkroppsligad i modern, intill sig varje dag, och hör sin mors flämtande andhämtning vid sitt öra varje natt; ibland då hon somnat, vaknar hon upp igen vid att någon skrikit gällt och vilt och fasansfullt. Gamla kvinnors drömmar äro hemska, som det mörker de födas utur Herr John Martins är orolig för Ninnies hälsa och nervösa tillstånd. Han tränger sig in i hennes hem, artig och belevad, men fast besluten att erövra, undertrycka och äga; där finner han nu nöden innanför dörrarna, men låtsas ej se den för att ej stöta finkänsligheten. Men Ninnie möter honom med öppen och kall blick och ett spotskt drag kring läpparna. — Ja, här ser ni själv hur jag har det. Blir ni inte glad? Martins avväpnar henne med ett vänligt leende, men sedan vänder han sig mest till modern. Han talar om att han var sjöman i sin ungdom. Det finns ej mycket ute i världen och livet, som han ej sett, känt och upplevt. Han har vandrat över kontinenterna med luffarknytet i näven, han har arbetat bland laskarer och kineser i eldarhelvetena mellan de Västindiska öarna, bott bland slödder och patrask i Soho och Moabit, i Schanghai och Sydney; han har spelat, druckit, slagits och arbetat tills hans envisa livslust krönte honom med framgången. Nu går han endast omkring och ser på livet Absolut obesmittad av allt vad litteratur och självrannsakan heter berättar han allting lika okritiskt, gott och dåligt utan urskillning men på ett enkelt, medryckande sätt. Han häver icke upp sig på sina erfarenheter. Han vet ej om att han är en av livets få gunstlingar. Det strömmar kraft utur honom, en outtömlig, ren kraft, hälsa, livsglädje Den gamla kvinnan tar emot den som en livsdryck. Hon lever upp under intrycket av hans historier och äventyr; och så småningom tändes en gnista i hennes ögon, kinderna få färg och synas litet mindre skrumpna, till slut blir hon riktigt ungdomligt livlig