Äfven i en annan sak har sedan första resdagarna en välbehöflig ändring till det bättre skett. Från sin vagn såg konungen med största förtrytelse, hur de medföljande unga officerarna vid hvarje hästombyte ställde upp sig nära drottningens släde och betraktade henne med betagna blickar. Visserligen stodo de med blottade hufvuden och i de vördnadsfullaste ställningar, men kungen kunde i alla fall ej annat än anse detta sätt att begapa drottningen för en påflugenhet, som herrar officerare aldrig skulle vågat understå sig, ifall konungen ännu vore vid makten, och denna tanke har retat och pinat honom på det högsta. Då drottningen ibland, med numera malplacerad vänlighet, tilltalar en eller annan af dessa unga glopar och den sålunda utmärkte strålar af hänförelse, känner kungen sig fruktansvärdt nära ett vredesutbrott, helst han de första dagarna, då han måste stanna i vagnen, intet kan göra häremot. Kungen vill ej med ett ord beklaga sig för Skjöldebrand eller bedja honom vara beskedlig tillhålla officerarna att ej på detta opassande sätt besvära drottningen. Hur skall han få Skjöldebrand att utan ord begripa. Ändtligen har man anländt till trakter, där kungen är mindre känd och därför blir mindre strängt bevakad. Nu stiger kungen ur vagnen vid hvarje hästombyte, så att han är i stånd att personligen skydda sin gemål för närgångenhet af forna undersåtar. Hon har nu intet annat skydd än sin gemål. Hon har ej längre skyltvakter och tjänstgörande kammarherrar. Dessa senare kan kungen ej ersätta. Men hennes skyltvakt kan han vara. Och då officerarna som förut med blottade hufvuden ställa sig nära drottningens släde för att i ljuf beundran betrakta hennes fägring, se de kungen stolt och hög skrida fram och ställa sig mellan dem och sin gemål, som han sålunda undanskyler för deras blickar. Ända tills hästarna äro förspända och allt är redo till afresan, står kungen kvar orörlig utan att säga ett ord, vare sig till drottningen eller någon annan. Han frågar ej efter kölden eller snön, utan står rak och orörlig några steg från drottningens släde. Men kungens ansiktsfärg växlar oupphörligen mellan dödlig blekhet och flammande rodnad.