Slutsatsen är att det främst är institutioner som förklarar variationen i Västeuropa 2005. 2.2.4 Kvinnorörelsens strategier och relation till partierna Även organisationer är viktiga aktörer i politiken. De få kvinnliga kandidater som nomineras av partierna, hamnar oftast längst ner på valsedlarna. (1998) “ Women ’ s Representation in National Legislatures: Developed and Developing Countries ”, Legislative Studies Quarterly, Vol. Politiskt aktiva kvinnor hade dessutom kontakter med män utanför familjen, vilket upplevdes som ett hot. Detta är med all sannolikhet en konsekvens av regeringens fördjupade strävan att öka kvinnorepresentationen i parlamentet som hade påbörjats 1992. Om ett parti ökade sin kvinnorepresentation kraftigt eller införde könskvotering, var övriga partier tvungna att förhålla sig till det för att inte riskera att tappa väljare. För det första påverkar strukturen attityder kring kön och politik och därmed synen på kvinnliga politiker hos partierna och väljarna. Den genomsnittliga andelen kvinnliga borgmästare var 7 procent i mitten av 1990-talet. Has Liberalism Failed Women? Politics in the Republic of Ireland, Routledge, London, s. 1-31. Resultaten av detta kapitels analys av kvinnorepresentationen i underhuset, kan således dessutom generaliseras till att gälla kvinnors politiska ställning i stort under 1990- och 2000-talet. Sambandet visas i figur 6:7. Dessutom råder naturligtvis skillnader mellan kommunfullmäktige i demokratier och icke-demokratier precis som mellan parlamenten. Det är bara under perioden 1954-1966 samt fr.o.m. 1982 som SCB:s valstatistik är insamlad och sammanställd på ett sådant sätt så att det går få fram de kvinnliga ledamöterna fördelade på parti för kommunfullmäktige i hela landet. Detta antyder att religionen i samhället påverkar synen på kön eller att religionen samvarierar med vissa värderingar och traditioner. I vissa länder infördes kvinnlig rösträtt i ” etapper ”, d.v.s. den kvinnliga rösträtten utvidgades över tid till att omfatta allt fler grupper av kvinnor. Kvinnorepresentationen och dess variationer i kommunerna ”, i: Helander, Voitto &amp; Siv Sandberg (red.)