Motsvarande tidiga förändringar, som leder till missbildningar, kan även framkallas in vitro genom att man växelvis exponerar embryon för episoder av hypoxi och normoxi under känslig period [48, 49]. Anfall i samband med förlossningen är riskfyllt för barnet både genom anfallets direkta effekter och genom att modern under anfall förlorar förmågan att medverka i förlossningsarbetet. Det antiepileptikum som studerats mest i dessa försök är fenytoin, men resultaten kan stå som modell för gruppen antiepileptika med membranstabiliserande egenskaper. Planering och rådgivning med saklig information är angeläget. Skillnaderna i missbildningsmönster mellan läkemedlen har verifierats i longitudinella studier. Yttre avvikelser av detta slag har ibland rapporterats vara kombinerade med tillväxthämning (t ex minskat huvudomfång) och försenad psykomotorisk utveckling. Graviditeten påverkar antiepileptikakinetiken Tillgängliga data talar för att alla etablerade antiepileptika ger en ökad risk för fosterskador, men att det finns en viss skillnad mellan olika läkemedel avseende typ av missbildningar [26]. Det är också viktigt att de blivande föräldrarna informeras om fosterdiagnostikens begränsningar likaväl som dess möjligheter. Behandlingen bör följas upp noggrannare under graviditeten än eljest. Nya studier stöder teorin att fenytoins teratogenicitet i stället är relaterad till induktion av hypoxiepisoder i embryot följda av reperfusion / reoxygenering och därvid bildade fria syrgasradikaler. Detta innebär att den kvinna som behandlas med antiepileptika under graviditeten har en 94-96-procentig chans att föda ett barn utan allvarliga fosterskador jämfört med 98 pocent för en frisk kvinna. Detta uppnåddes genom aktivt informationsarbete på neurologmottagningar, genom patientförening och samverkan med mödravårdscentraler. Det har tidigare funnits en föreställning att en graviditet kan försämra epilepsin. Epoxider är i allmänhet kortlivade och mycket reaktiva och har teoretiskt potential att störa fosterutvecklingen genom bindning till DNA och proteiner. Emellertid utvecklas fostrets hjärna under hela graviditeten, varför behandling även senare skulle kunna vara av betydelse för mer subtila hjärnskador som visar sig först vid längre uppföljning. Sammantaget kan denna mekanism förklara hur toxiska ämnen bildas direkt i embryot.