[…] Man kunde ana lite grupptryck i det där också, att det var någonting som var viktigt och hon nämnde själv också att det kändes som att hon skulle vilja ha det bortgjort och slippa vara oskuld. Ibland känner jouraren sig mer säker på vad hon eller han anser att samtalet handlar om och hur det bör kategoriseras. - Kompisar, skola, fritid / intressen - är det något barnet " satsar " helhjärtat på? Statistiken om kvinnliga förövare är rätt snårig att utläsa av de olika procenttalen. Kategorin syskon är inte enhetlig, utan innefattar förutom biologiska syskon även så kallade halvsyskon52 eller tidigare barn som förälderns nya partner fört med sig in i familjen. Att bli hänvisad att prata med en vuxen inom familjen är det näst vanligaste och sedan en kompis eller pojkrespektive flickvän. Det var i två tredjedelar av samtalen under 1997 som jouraren hänvisade vidare till någon person eller instans: 119 Diagram 9. (1994) menar det är problematiskt att förmågor som problemidentifikation och behovsidentifikation inte utvecklas tillräckligt under utbildningen till jourare i deras undersökningsmaterial. Intervjun om tonårsflickan inleds med att jouraren ombeds problematisera problemframställningen utifrån den kategorisering som gjorts i det förkodade samtalsformuläret. Mödrarna är efterlängtade, men till stor del onåbara, enligt jourarnas utsagor. Images of issues. 1985 visade en SIFO-undersökning att ungdomar ofta tänkte på kärnvapenhot, och oroades över det, men sällan hade någon vuxen att prata med om sin oro (Svahn, 1996). I Sverige dominerar ett familjeorienterat synsätt, som kortfattat innebär att stöd riktas till hela familjen och därmed även omfattar barn och ungdomar i familjen. Denna ovisshet är en omständighet som påverkar jouraren mycket, eftersom ett avbrutet barnsamtal oftast tolkas som ett personligt misslyckande (Olofsson, 1998). Det material som används i projektet har flertalet år på nacken, vilket innebär att de situationsberättelser som framställs i avhandlingen inte längre är giltiga bilder av en persons nuvarande situation. Avhandlingens utgångspunkt är en postmodern vetenskapssyn i vid mening, vilket innebär att fokus i huvudsak är på representationer av verkligheten och inte på att ge en sann beskrivning av synen på barn och unga eller BRIS verksamhet så som den tedde sig i slutet på 1990-talet.