34 Gunnar Qvist, Kvinnofrågan i Sverige 1809-1846: Studier rörande kvinnans näringsfrihet inom de borgerliga yrkena (Göteborg, 1960), s. 115, 268. Som David Gaunt påpekar var hyreskostnaden något som måste minskas för varje barn som föddes. ÖC, som alltså var skeptiskt inställd till föreningens nytta så långt och till dess predikan om den totala avhållsamheten, kommenterade emellertid Rosengrens insikter med välvillighet emedan han var medlem i stadens fattigvårdsstyrelse och därmed torde ha skaffat sig genuina erfarenheter av hur spriten ” förvandlar dugliga arbetare till försupne uslingar, oförmögne att försörja hustru, barn och sig sjelfve ”. Spinnbok för Fattigvården i Linköping 1844. 102 Detta förhållande tycks inte ha ändrats i grunden vid 1800-talets början. 60 Om jämförelsen mellan urvalstillfället och stadsvistelsens slut istället görs på individnivå framträder inte heller några dramatiska omgrupperingar. 163 I Linköping bildades ett tidigt borgerligt välgörenhetssällskap, ” Sällskapet de fattiges vänner ”, år 1843. P. Moch (1996), som också varnar för att populationsbaserade studier av migration kan innebära att det mänskliga i migrationsfenomenet inte fokuseras. H. Elder Jr., M. Kirkpatrick Johnson, R. Crosnoe (2003), s. 3-19. För definition av den utökade kohorten, se tabell 1. Glasmästaren Hans Peter Söderberg bodde i Sankt Lars 29 i cirka 23 år men flyttade till Tannefors 57 några år innan han dog. 234 En närmare bild av de tillgängliga sociala mötesplatserna kan stärka denna tolkning ytterligare, även om mycket av denna oordentliga livsföring är svårfångad i efterhand. Pojken hade också lagts in för ” Sår i munnen ” och ” condyloma in anus ”. Problemen i staden blev för många både förnyade och förstärkta då staden var demografiskt mer riskabel att leva i än landsbygden och de alternativa näringsmöjligheterna var få. Samtliga sju barn flyttade iväg till Stockholm, Norrköping, Askeby och Nykil. vol.