Sven Ollson inwände här emot, det Dunderhaken illa hade hemmanet handteradt och dess uthan mycket orolig warit, derföre honom att undslippa hade han [182r] gifwit honom 3 st. koor, 2 st. qwijgor, 10 st. fåår, 5 st. gietter, 1 st. swijn och tämingz stoo, en kiettel för 2½ r.d:r och 14 r.d:r jempte rächning, och hwad den giäld angår, som han skall betalt, så woro det tagit af Swän Ollsons egendom, spanmåhlen hade Dunderhaken sielf ätit upp; tillståendes och Påhl i Sijkåås, att för dee 14 r.d:r han inga penningar, utan mäst creatur, som Sven Ollson tillhördt, hade bekommit, undantagandes en kiettell och en bordduuk, som Dunderhaken sade wara sitt; till ofwanstående pärtzeler wille han och neeka, men penningarne tillstod han sig undfådt 12 r.d:r och stoet betalt med 3 r.d:r, emot hwilka penningar Dunderhaken warit med Sven Ollson föreenat, att aldeles afstå sin prætension i hemmanet, som tollfman Påhl i Sijkåås och Olof Ersson ib:m wittnade, så att han der å intet wijdare skulle hafwa att säija; doch tillstod Sven att 5 ort på desse penningar än återstodo. Resolutio: Såsom Olof Dunderhake emoot en wiss penning warit tilfredz att afträda hemmanet [182v] till Sven Ollson, hwilka penningar han och mästadels undfådt, så kan häradzrätten nu mehra hans tahlan der på intet attendera, hälst han der till obördig är, utan lembnas det till Sven Ollsons frije disposition, allenast han betahlar dee återstående 5 ort, dee