Hur det ordet genljöd i mitt hem — detta hem, 50m jag dag och natt strävat att måna om för mina små, vilka nu så plötsligt vuxit upp till tänkande, känsliga unga varelser. Ett nytt värv låg framför mig. Jag måste återvinna vad jag förlorat: mina barns kärlek och förtroende. Aldrig har en älskare bemödat sig mer än jag gjorde under de föl­ jande månaderna. Under åratal ha­ de far och mor bytt roller i vårt hem. Jag hade varit den alltid öppna bör­ sen; deras far hade varit deras säll­ skap i smärtsamma ögonblick liksom i glädjens timmar. För att vara med mina barn måste jag nu avstå från alla, mina personliga sällskapsnöjen, från alla sammankomster, som jag deltagit i med intresse för min fram­ gång i affärerna. Min närvaro bland barnen var nödvändig för att ej ge någon näring åt stygga rykten. Jag Bertha Anderson, för sin fångvaktare måste avlägga räkenskap för varje timme, som han tillbragt borta från fångvaktarens ö- gon. Men det var ej barnens avoga hållning, som kom mig mest att lida. Det var en oförklarlig känsla av för­ lust, som plötsligt bemäktigade sig mig. Under alla dessa år hade bar­ nen ej vågat vända sig till mig annat än för att få pängar. De hade ej vågat störa mamma i hennes arbete. Någon annan hade tillvunnit sig de­ ras kärlek och förtroende, och nu fattades jag av en förfärlig avund­ sjuka. När Marie vände sig till tant eller till hushållerskan för att få det råd och den hjälp, som jag så gärna ville och även kunde giva, gick nå­ got genom mig liksom ett tvåeggat svärd. Nu då iag hade tid att ägna åt mina barn, nu då min ställning i af­ färsvärlden var så säker, att jag kun­ de njuta av mitt hem, hade dessa barn intet annat att bjuda mig än några smulor av tillgivenhet. Eller åtminstone syntes det så under en tid. Sedan — med samma ihärdighet, och allvar och bemödande, som för­ — återvann jag mina barns förtro­ ende och kärlek. Sålunda gingo några år, fyllda av träget arbete och bemödande att sät­ taunga fö ' ter till rätta på stigen till framgång, och sedan kom belönin­ gens dag.