Hennes far inkom äfwen, förskräckt öfwer det anskri han hört; men mindre skonsam än hans folk, utbrast han i skratt wid den löjliga anblicken af hennes afbrända hufwud, hwars nakenhet och så öfriga hårlockar gjorde det skarpaste afbrott emot det unga ansigtet. Föräldrarne förehöllo nu gossen sitt wilda kärlekslösa framfarande, och förmanade honom, att med mer eftergifwenhet och mildhet umgås med sin goda syster. Hwarken dag eller natt gick hon ifrån sin plats. Men om jag nu finge lust att weta, huru de der förnuftige wäsen se ut? Wisst, wisst. Ingen wet huru hon i ett „ögonblick har kunnat ådraga sig denna farliga „sjukdomen. “ – „Nej, “ skrek Maria, nej! tålmodig? Julfdagen, mins jag, frös jag i kyrkan; och då jag om nyårsdagen på släde reste till Farfar, blef jag siyf i alla lemmarna af köld. Då sade hon sakta till honom: „men huru kommer det till, „att desse soldater gå så trasigt klädda? „Nog af, denne gamle mannen roade sig, att i „sina barnbarns trägård plantera träd och huskar. Till staden är „också långt! Wid hwarjehanda tillfällen glömde hon sig wäl så wida, att en lust hos henne uppstod, och en ganska liflig lust, att få smaka på det ena och det andra, som hon såg; men straxt derpå mindes hon pillerna och smärtorna och mattheten och quäljningarne o. s. w., och denna hågkomst twingade henne att quäfwa sin begärelse. Hennes Mamma ökte och styrkte denna hennes priswärda ifwer genom följande anmärkningar: „blott då äro barn sina goda Föräldrars sanna „glädje, när de sinsemellan älska hwarandra, för„ låta hwarandras fel och förseelser, och med yt„ tersta uppmärksamhet och den innerligaste godhet och „fölsakelse undwika strid och afwundsjuka.