Tro mig fast och vi skiljas vida Så blifva hos hvarandra vi Du sitter icke vid min sida Nej ty du sitter däruti I vänstra sidan där det flammar Ett hjärta där du dyrkad är Där har du valt en sluten kammar Och in släpps ingen annan där. Hur skönt de ädla bleka dragen Ur djupet blicka upp på mig Hur ömt de himmelska behagen För mina ögon måla sig Din stämmas milda toner ljuda Harmoniskt i mitt öra än Och mina läppar ännu bjuda En kyss af lågor åt din vän. Farväl, var trogen, blodet isnar Wid tanken att du glömma kan War trogen, ty mitt hjärta vissnar Den stund du älskar någon ann Farväl min lefnads morgonstjärna Du bättre hälften af min själ Mitt väsens medelpunkt och kärna Du efvigt älskade, farväl! Farväl min älskade! En annan En längre natt vi ses igen Farväl! Ännu en kyss på pannan Och en på dina läppar än Sof nu och dröm om mig och vakna Wid middag och med trogen själ Tälj timmarna som jag ock sakna Och brinn som jag, Farväl! Farväl! Ringqvist Gelltofta den 19/12 1885 Gelltofta 1890 Wingqvist efter anmodan, Karna Jönsson För länge sen. För länge sen. Minns du hur stunder För länge sen Minns du hur stunderna försvunno Den tiden som så snart försvann Minns du hur våra hjärtan brunno I salig tjusning mot hvarann Jag räknar ej min saknads stunder En Gud har räknadt dem allen Men hjärtat suckar dock därunder För länge sen, för länge sen. Där kom en annan tid, ditt sinne Blef kallt, hvarför vet jag ej än Min sällhet bleknade till minne Men dock jag ägde qvar en vän Din hand fick jag dock ännu trycka Fick gråta vid ditt hjärta än Det var ändå en tröst, en lycka Men länge sen, för länge sen. Har allt, har allt för mig försvunnit Ej älskarinna, blott min vän Blås åter på den glöd som brunnit Och säg mig liten lefver än Blif som du var i forna dagar Då solen af vår lycka sken Och kyss mig under det jag klagar För länge, alltför länge sen. E. Tegnér Gelltofta i december 1885 Nils Jönsson