Jag minns tydligen hur utkom hos hans studiekamrat Joseph Selig­ Hegel tog ett exemplar af den tunga volymen mann, som därmed började sin egentliga i sin hand, sade några smickrande ord om förläggareverksamhet, men Snoilskys lyra densamma och förklarade, att ett liknande förstummades inom kort, ett öfverhandtaarbete skulle vara omöjligt att åstadkomma gande intresse för numismatik, privata för­ i Danmark: landet vore för obetydligt i af­ hållanden, samt utrikes vistelse under många färshänseende för att bära ett dylikt f öretag. år gjorde att han glömde bort den svenska Och faktum är, att ännu i denna dag äger dikten liksom den svenska publiken glömde Danmark icke någon handelskalender, som honom u nder 11 år, eller till 188 2, då han, kan kan jämföras med den svenska, alla försök man s äga, debuterade på nytt m ed sin andra som hittills g jorts hafva misslyckats. diktsamling — men då var redan en ny tid I Kristiania sällskapade vi mest utanför kommen och en ny litteratur i antågande. sammanträdena med min fa rs fvenne käraste Hur små anspråk vår publik hade på ungdomsvänner: Delbanco och Reitzel. Otto svensk lyrik vid 70-talets början därpå äro Delbanco och min far hade, så vidt jag vet, Snoilskys studentkamrater, de så kallade varit skolkamrater och voro hela lifvet fäs" Signaturerna ", det bästa beviset. Ernst tade vid hvarandra med de intimaste band. Björck och Edvard Bäckström voro de för­ Delbanco var mera teoretisk än praktisk nämsta. Björcks dikter på min fars förlag bokhandlare, utgaf under m ånga år den dan­ hade en stormande framgång och utkommo ska bokhandelstidningen och fungerade i hastigt i tre upplagor. Framgången torde Kristiania som mötets sekreterare. Reitzel hufvudsakligast få tillskrifvas poemet: var en jovialisk h erre, alltid vid godt humör, " Poetiska utgjutelser öfver en träpall. " Ed^ ordlekare och skämtare, en man som satte värd Bäckströms lilla Uppsalabagatell " Evas muntert lif i mötet, om honom mera nedan.