Förarbetet med fru Naima Wifstrand som Hanna de, men radioutsändningen avslöjade heter och hjälpt oss att glömma vardaGlawari. Ekman var kavhes, men samhundradetals försuttna talmöjligheter, nygens tråk. » En resa i natten, av den denna hederstitel, ej lämnat Lund någon till skilsmässan Brunius-Ekman blev direkt utkolporterat till dagsoch veckospelet mellan dessa båda artister fick en ansinviter som totalt försvann vid åskå- norske romanpristagaren blev något av ro. Det återstår att se vad Karolinska allmänheten tills sagda heterogena minfacetterad lyster, så som det endast kan dandets ögonfröjd. Måhända de avsikten upplevelse, och - som den spelades institutet skall komma med. niskomassa fattade ståndpunkt i målet. ske när jämnbördiga, geniala artister speligt förbigåtts? Intrycket av Ekmansteaav herrar Kåge och Alw -, fick framför a ut sina vapen mot varandra. terns säsong blir, om man som jag nödallt första akten, i fängelset, en koncenANJUNKARE MANNBYS ANSÖ- Det är sällan lyckligt att inviga de utomDenna episod blev i mitt tycke Ekmanvändigt vill att en teater skall ha ett » antration och en uttrycksfull knapphet i stående i affärernas privata liv, och öppKAN om resning är för 9:de gånteaterns enda ärligt tillkomna konstsensikte », tämligen trasigt och härjat. Inga röstbehandlingen, vilken man vid gud inte gen avslagen. Mannby dömdes 1916 till na brev, kansliförhörsprotokoll och avsation. Helhetsintrycket av Ekmanteatern bestämda drag! Samarbetet Lindberg — är bortskämd med på denna scen. Särfyra månaders straffarbete för att han konterfejade skådespelerskekontrakt göra har varit hets, jäkt, stjärnspel och artisEkman har förefallit vara en konstnärlig skilt Gabriel Alws talprestation hör till obehörigen satt sig i besittning av en så- ytterst litet till för att stärka bandet melternas betydelse utrubricerad med små eltvekamp mellan den geniale intuitionisten det vackraste det gångna spelåret givit lan konstnärer och publik. En okritisk dan hemlighet, vars uppenbarande för oss.