Hennes sorgliga tillvaro slutar under lijuleii af en spårvagn. Det, är ödets hjul, soin obevekligt krossa de existenser, som slungas ut på lifvets allfarsvag; utan att vara rustade att möta storinen, att bekainga sviirigheteriia. Jag ' iiamiide att Martlia Olstadkom en revolutioii. Och ined ett svagare naiiin kan ej verkan af denna inme Orzeszkos roinan, då den först utkoni, Betecknas. Från denna tid förskrifvein sig den rörelse inom kv.innoai; betets alla omr&amp;len, soin, en gång väckt till lif, ej kunnat liäjdas utan iinnu alljiiint fo ?tgir i Polen som öfverallt annorstades. Det var ~ M a r t l i a ~ so111, hos livarje tankande kvinna, livarje förståndig moder liit deii frågan uppstå: » Hvad skall det blifva af mig? - Hvad skall det blifva af i-nin dotter, då en gång inotgångeiis timme s l % r? ~ Det ar liar oinijjligt att följa författarinnan pli hennes litterära bana, att ens upprakna iiainiieii 11 % alla liennes arbeten, livart och ett betecknande ett nytt skede i liennes andliga utveckling. ' Alla sociala frkgor, alla mänskliga lidanden, alla sainliallets orattvisor väckte mme Orzeszkos sympati och inspirerade henne till nya diktverk. Grundtonen i hennes arbeten ar ' djupt vemodig, nieii det är ej våra dagars liopplösa pessiinisin. Det ar resultatet af en känslig själs analysering af hvad som rör &amp; g pb djupet af inänniskolijärt&amp;, ett uttryck för de sociala och politiska inissförliållaiideii under livilka heiines olyckliga fädernesland suckar. Blen vid sidsii af dessa dystri taflor, framvisar hon andra., gladare. Hon tecknar de små, de svaga, men Iion later oss hoppas, att de en g %ng skola växa sig stora och starka.