Det ar nu icke läran om " maktspänning " n ~ d l a a " makt' ' ' ', ' '. faktorer " i fM: s statslära, som, berör mig osym@atiikt., Han har ' själf reserverat sig mot tolkningen, af, m+t .SAsom lika med &gt;; den råa styrkan9 '. etc., ?ch den reseryatipvarit bchöflig. lien borde för bildad;. personer '. knappast. Men en statslara, som till den grad förbiser personliga faktorer i statslifvet, att den endast betonar det ekonomiska sasom d&amp; väsentliga grupden för. bildningen af maktgrupperna och späryingec mellan dessa, utan. t. tillägga ntcgot mera, den smakar egentligen for mycket af socialismens niaterialistiska historieuppfattning för att kunna vara slutgiltig och uttönynafide. Är detta " h; @ xns " statslara, så undrar ' jag inte pA om den liberala i all sin vetenskapliga naihtet i alla tider far behåila sin1 makt öfver sinnena. Vi skulle har med skal kunnat ' vänta. ock-. så ett ord oni statens uppgift att vid regleringen, af maktförhållandena verka fridstiftande ' och alltsa triida, ' i. de. ideella intressenas tjänst. Och fai. denna synpunkt rum. i statsläran, då bör, heiler icke betydelsen af ' " kvinnans föridlande inverkan9, kunna anses vara utesluten som en " pri~atpersonlig ' ~ synpun.kt. sanningen förefaller mig emellertid har, som p i så må.nga andra hAll ligga .. ungefär midt emellan b " ada ståndpunkterna. Prof. R. må ha aldrig så rätt i att %taten: alls icke ar en summa af individer, utan en invecklad vafnad af en. massa organisationer och forband af individery ', dels kommunala och dels kooperativa, med olika be' tydelse alltefter sin ekonomiska stallning, och att vid: r$: tandet väljarn&amp; individuella karaktärer spela en myiket obetidlig roll - så kim han dock icke helt f&amp;rnek?, att individernas moraliska beskaffenhct. kan. ha betydelse f@ staten.