Bara br Tb: s sätt att torrhosta och de ögonblick hau med yppersta dramatiska intelligens väljer för denna hostas framträdande stämplar honom som en utmärkt konstnär. Det gör ock elegien vis à vis hr Fredrikson. Men det finns annars momenter, der hr F. är för burdus, för mycket applådfalkande, öfverdrifvande Coquelins syndiga korrespondens med en ärad salong. En skrattapplåd är dessutom af föga konstnärligt värde. När en person är mycket glad, ger han gerna en fattig stackare en slant. En skrattapplåd som fru Bosins är deremot något helt annat. Som fru Bosin skrattade der hon satt på randsoffan i orangeriets centrum, öfverträffade hon t o. m. frk. Åhlander, som annars ansetts vara teaterns främsta » skrattmenniska ». Det var ett helt litet konstverk, fru B. här bjöd på och den brakande applåd, som hon skrattade sig till af den i skratt upplösta publiken var lika värdefull som den efter hr Fredriksons och fru Hartmans härmningar och språngmarsch var betydelselös. Suum cuique. Nu faller ridån, våra illusioner ha för länge sedan fallit. Är icke Paillerons komedi en äkta konversationskomedi, lämplig för replik-virtuositet, elegans, intelligens, fyndighet — kort sagdt allt det som grundläde teaterns rykte som ofördunklad i fransk komedi. Detta var. Och nu! En usurperad réputation? En usurperad réputation! Volontaire.En bröllopsafton. Lustspel i en akt af Peter Nansen. Personerna: Johan | D. Marie, i tjenst hos brudparet Ett nytt oob elegant möblerad t ram, starkt npplyst af fca och lampor. Öfverallt blommor. I ett hörn en h8g med paket. Dörr i fonden. Två dörrar till höger, två till veoster. 1: sta scenen. En jungfra öppnar dörren i fonden. Bradparet kommer ii med ytterkläderna på. Johan (till jangfran). Tack — na kan da gerna gi ©ek lägga dig. Jungfnin (vid dörren): Det är inte något frun önskar? Klara. Nej tack. Jungfrun. Herrn och fran önska inte en kopp tbé? Johan. Nej — vi vill inte ha något thé.