Nu stiäla skeppare, gästgifware, krögare, förmän eller theras folk under hundrade dalers wärde, af thet them gifwit är at föra eller förwara; hwar som thet giör; giälde åter, och böte fyradubbelt tiufnadens wärde, eller plickte med kroppen. Samma lag ware om then, som swikeliga tager af barn, som yngre är än tolf år, eller af them som afwita äro, kläder, smide, eller annat, hwad the hälst å sig bära; så och om them, som stiäla i badstugu; eller af mehnfört folk; eller af then, som med swår siukdom behäftad, och utan wärn och wård är; eller af någon död menniskia; eller af sofwande ute å marken; eller i allmän farsotz tidh, uti huus ther alle siuke eller döde äro. Tager man något och döllier, af thet skiepp eller gods, som antingen skepzfolket hafwa öfwergifwit, eller utan folk är till lands kommit; stånde tiufzrätt, som i 1 cap. sagt är. Cap. Om then som stiäl ute på marken, och i annars trägård: och om någor tager annars mans båt eller häst; eller molkar hans ko, får, eller get. Stiäl man å åker eller äng, säd skuren eller oskuren, hö stackat eller ostackat; eller fä annars mans, som går i bet ute pä marken, innom eller utom hägnad; ware thet i tweböte. Samma lag ware om man stiäl bistock eller i sågeqwarn; eller fisk utur annars mans dammar, sumpar, och nät, eller något af hwarjehanda fiskefogleeller jägeriredskap, eller och sielfwa redskapen. Tager någor och brukar utan län eller lego, annars mans båt eller fartyg, som äro läste; eller häst, som fiätrad och tiudrad är; kommer rätter ägande effter och fångar altsamman, eller honom lagligen öfwertygar: hete tå tiufwer.