Men Walter, ännu sömndrucken och med ena benet kvar i sin ljusa drömvärld, lät både två och tre signaler gå fram innan han svarade. Tar man bort hemligheterna tar man också död på en fortsättning och utan den okända fortsättningen är all konst meningslös, utan den vore musiken överflödig, skönheten, ty skönheten vill alltid innehålla hemligheter, Thea, skönheten hos det motbjudande och fula, lockelsens skönhet. När hon frågade efter pottan en andra gång böjde han sig ner och tog upp den från sin plats under sängen. Men den ansträngningen kunde hon bespara sig. Ansiktet var naket och öppet och när hon hörde hur den vackra melodin sprang över läpparna på den yngste sonen öppnades hennes bruna ögon i förtjusning: hon var stolt över att vara hans mor. Modern lät sig inte tröttas. Från det ögonblick Walter klev fram till Thea med sin bukett ringblommor i en hand och en bunt noter i den andra blev det alldeles tyst ändå. Varje ord från någon träffade Walter hårt, om de så var avsedda att ge tröst och lindring. Kunde denne trögskalle till son, denne oförliknelige drummel till bortkomling i livet för vilken varje framgång uteblivit, inte ta del av det minsta lilla avsteg från det vanliga, från det som låg bortom hans egen avlägsna föreställningsvärld? Walter lutade sig tillbaka i fåtöljen, hjälplöst bortkommen, likt ett barn som vill omslutas av en mors varma händer, han njöt, genom hans långsmala kropp gick en ström av tacksamhet och glädje. En tid som för länge sedan varit men aldrig mer skulle återskapas. Det var beckmörkt där de for fram men här och var utmed vägkanten lyste snön som stora sockerblock och överallt var det riktigt sandat, prydligt plogat. Du har gjort de tysta, osynliga delarna av mitt liv levande. Den unge mannen var till synes ganska nykter men hans fullt tydliga handskälva avslöjade ändå den ansenliga alkoholkonsumtion som förestått. Jo. Walter såg nu modern ligga där framför sig, stor och drottninglik, nerbäddad under ett lager av dunbolster och filtar med den svarta hårflätan invirad i ett finmaskigt hårnät. Snart var natt och köld. Då greps Walter av en ingivelse. Allting var tillåtet och varje litet felsteg var ett steg ut i evigheten, ett steg bort från Thea.