Sven skyndade fram, ryckte sin fader i rocken och sade: Men vi lämna dock vårt kära fosterland med sorg i hjärtat! » Han hade redan i flere år varit Döbelns betjent. Generalen var inbegripen i ett lifligt samtal med öfverste Fahlander, som nyligen adlats med namnet Edelstam. Men jag förlitar mig på mina soldaters tapperhet! Henrik presenterade sin vän Novikoff för kammarherren. » Lyckas han fly, unnar jag honom det gärna! » » Vi kunna talas vid om saken! Roth hälsade ännu engång och gick därpå till sina soldater. Där stodo Eek och Furuhjelm med sina bataljoner samt Gyllenbögels friskara jämte fyra kanoner. Har du sett fältmarskalken, huru har han stält för sig här? » Hans order tilläto honom icke att aflägsna sig längre bort från staden. Och det finnes äfven så många andra, hvilka önska blott strid och ett manhaftigt motstånd emot ryssen! » Men nickhakarne –? » Ett aflägset skjutande hördes. » Skall ske, löjtnant! » Matti gjorde honnör och gick. » Klingspor förde oss ända till trakten af Uleåborg redan i krigets början, då jag godt kunnat leverera ryssen en batalj vid Tavastehus, om icke Klingspor i sista stunden förekommit detta. Jag närmar mig åter dessa trakter och vill utplåna den skymf mina vapen ledo den dagen! Våra grannar synas intressera sig för tåget till Åland, låt oss fråga hvilka de äro, de äro allt trefliga kurrar! » Jag vet det väl, herr öfverste! Vi träffa i ledet Teronen samt Risto och Mikko Partanen. I detsamma hördes ett rop ute på gården, jämte ett skallande hurrra och straxt därpå rycktes dörren upp och Spof inträdde åtföljd af sina björneborgare. Till slut återstodo endast åtta af vargarne, hvilka försökte sönderslita kurens läderväggar. En ung furst Dolgoruki har kommit med en truppafdelning till Tutschkoffs kår för ett par dagar sedan. » » Men hvarför har du i en så brydsam stund för fosterlandet velat undandraga din arm från dess försvar? » fortfor kammarjunkaren. Jag skall återföra pappa till din sida! »