Utifrån ett primitivt energibalanstänkande har västvärldens kostexperter megafonerat ut budskapet att äta kolhydrater, som är mindre energitäta än fett och borde ge lägre energiintag. Energibalansen stämmer säkert även här men omfattar inte regleringen av energiintaget. Motsvarande kvot kan grovt beräknas till 40 kcal per procentenhet fett. Om mekanismen med aptitregleringen stämmer riskerar de som följer kostråden att äta så mycket kolhydrater att glykogenlagringsförmågan överskrids. I en studie fick en grupp överviktiga en kolhydratsnål kost med stor frihet att äta protein och fett [15]. En intressant tanke är om typ-2- diabetes och ohälsoeffekter kunde undvikas genom ett rimligare kolhydratintag. Proteiner ger bäst mättnadskänslor [10-14], precis som modedieterna påpekar. Men typ-2-diabetiker med störd kolhydratmetabolism får rådet att äta som om de inte hade typ-2-diabetes [33], och de som inte har typ-2-diabetes rekommenderas att äta större andel kolhydrater [34]. De två populäraste riktlinjerna för viktminskning bygger på kalorisnål respektive fettsnål kost [4]. Aptiten reglerar vårt energiintag. Energiintaget minskar ibland i sådan grad att man äter mindre mängd fett, om än större procentandel [15, 16]. Därefter oftast kolhydrater, sist fett. Ovanstående kolhydratförgiftning liknar typ-2-diabetes. * Potentiella bindningar eller jävsförhållanden: Inga uppgivna. Även västvärldens ökande typ-2-diabetes får här en annan bakgrund. Den tredje gruppen fick 1 000 kcal / dygn kolhydrater, men behöll sin vikt. Vetenskapens mittfåra hänvisar till en energibalans: » Genom att äta färre kalorier än kroppen förbränner, måste man till slut minska i vikt « [4]. Bilden av ett helt vetenskapsfält som en pådrivande kraft är utomordentligt obehaglig - skyhöga beviskrav för alternativa idéer, anekdotiska belägg för egna föreställningar, behov av ett enhetligt förhållningssätt inför allmänheten, inomdisciplinärt grupptryck [35]. Istället har man råkat öka aptiten eftersom kosten innehållit mindre andel protein, samt ökat kroppsfettmassan då ökat kolhydratintag medfört ökade insulinhalter och fettinlagring samt blockerad fettförbränning.