" ... Tråkigt att höra det, kära du, för en sådan upptäckt ... Att lossa på det har naturligtvis inte någon som helst inverkan på bokens värde, eftersom exlibriset sattes dit mycket senare. När ni talade om för oss att värdefulla föremål hade försvunnit, blev vi fruktansvärt rädda för att tråkigheterna skulle börja igen. " Han känner till boken. " Vi skakade hand, och han gick före till dörren och öppnade den för mig. Böckerna hade varit rummets hjärna, dess själ, och det som hade gett mening åt det. Men efter hans död var jag hemlös och ensam. Men för att beskriva det måste jag ta till orden. Jag sade osäkert: " James? Han besvarade frågan som jag hade framställt. Det tycktes mig alltför enkelt förut, men nej, var snäll och vänta. " Har den blivit det så är naturligtvis värdet mycket mindre men den skulle fortfarande inbringa en massa pengar. " Då borde jag vara full av sånt vid det här laget ", sade han lugnt, men han kastade i alla fall bort grässtråt. " Jag ville inte gärna fråga om det, men bjudningen arrangerades för ganska längesen, så jag antar att de kommer dit om inte mr Underhill säger till dem att de inte är välkomna längre. Men just som jag reste mig upp för att gå till sakristian och släcka ljuset, öppnades dörren dit och en skepnad i prästkappa kom in i kyrkan. Pastorns röst lät lite snäv. Jag har funderat på saken, Rob. Han bör få veta att han är en äkta Ashley och att hans farfars farfar inte bara var en oäkting med en lättfärdig flicka. Alla Ashleys papper är deponerade hos oss. Hon var en mycket intelligent, klarsynt kvinna och hade skrivit ett par romaner som inte hade sålts i många exemplar men hade innehållit stillsamma, skarpa iakttagelser av hennes omgivning. Visste du inte det? " (Utom du, min älskade Ashley. " Bryony. " Hur ska vi göra med nycklarna? Han trodde att jag hade tagit min tillflykt dit och var trygg högt ovanför det stigande vattnet. " Jag kanske får göra dig sällskap ner till hörnet, så kan den ene titta på när den andra stoppar det i lådan. " Han gungade på en vek kvist, lade huvudet på sned och iakttog oss med blanka ögon, tystnade plötsligt och försvann in i lövverket. Jag slappnade av och insåg att jag hade jagat upp mig i onödan. Det var dumt av mig, förstås.