- Är det så, att han ska till Uppsala, så vill jag, att han ska bli präst, förklarade fru Enberg, som den oväntade framgången gjort alltför övermodig. Men jag hade i alla fall tänkt gå in till honom för att säga adjö ordentligt. - Jag ska gå och lägga mig. Hon sjönk ihop. - Först och främst lär det sätt, på vilket fru Enberg låtit de båda ungdomarna umgås med varandra, ha varit minst sagt fritt, ja, anstötligt Och bättre blev det just inte, då baron kisande och grinande sade: - Därhän har det således gått! Patronen satt på kontoret och rökte pipa och drack kaffe, de enda sysselsättningar, som kunde sägas roa honom. Nå, så är det. Fru Enberg slog ned ögonen. Nära befryndad med Liljorna och således även något med vårt hus! - Gott. Det var han emellertid, mycket ivrig katolik till och med. - Va har Johnsson här att göra? Tvärtom brukade de föra ett hiskligt väsen, Jacob och Blenda. Tag bort den fule Hans nåd vaknade. Nåja, gärna för henne! - Klappat och klart? Du hörde naturligtvis fel? Du må tro Och genom fönstren flöt ett matt, vitt ljus - nästan som månsken. - Nå. Kanske du skulle ligga stilla? - Nej, Lovisa - icke någon karaff. Hon kastade sig över honom och grät med näsan intryckt mellan hans hals och krage. - Si så, nu tar vi oss en stol - jaså på sängkanten. Här har cousin på fem minuter räknat ut, va jag behövde tio år att komma underfund med. - Du kunde ha sagt till i tid, puttrade hon. - Vore det inte bättre ifall tant själv ville skriva och säga honom det? Åter lyckades han bemästra sin vrede, och fortsatte i låg, förklarande ton: Tala om för henne, att patron Siedel och jag ska jaga. Och så får hon se Toni komma med Jacob. Det är ju tusan. - Jag? - " Med att gifta dig, din krumelur. " Hon skyndade med utsträckta armar mot sin bror. - Nå, nu har hon söner. Förbluffad och kuvad svarade baronen: - Nej, det är ingenting. - Ja men myggen, mumlade Blenda. - Tycker lilla kusin, att jag ser dum ut? Jag har att anmäla för nådig baron häradshövding Björners ankomst.