Han älskar att måla tystnaden i naturen, då julinattens ljusdunkel binder suset i trädkronorna, fejar insjöns yta spegelblänk, lägger ett nästan oskönjbart dimflor öfver ängsvreten, där hövålmarna stå som små ättehögar och ånga sin sötmafyllda doft mot glidande nattskyar, medan skuggan växer fram ur skogen och hälft plånar ut strandlinjen. Eller den stämningsrika stillheten kring det röda kyrktornet, som tecknar sig så tryggt mot den blåa kvällshimlen, sedan klockorna innanför de hvälfda gluggarne ringt dagen till ro och fåglarna till sömn i harpixd of tände snår. Äfven storstaden stämmer ned sitt brutala buller inför hans artistiska känsla, och dess bisarra virrvarr af prakt och fulhet, af yster fest och pinande m ö d a antar idyllens smekande karaktär, när han i ett alldeles nytt maner, som han benämner kolteckning med akvarellfärg, målar Stockholm från Valdemarsuddes af gammal herrgårdsstämning omgifna verandor en ljum sommarkväll med vindstilla i luften. Där nedanför i halfdunklet svallar Saltsjön, plöjd i alla riktningar af kolpråmar, skutor, ångare o c h färjor, o c h längre bort arrangera Söders invånare en stjärnkarta af alla sina gaslyktor och arbetslampor — en förtjusande clair-obscnr, som i en lyckligt funnen stämning tolkar stadens egenartade poesi. Några andra dukar, äfven i samma maner, visa Djurgårdens parkvägar i höststämning med ypperligt modellerade träd och förträffligt gifven ljus verkan. Den furstlige konstnären har ånyo med denna utställning gifvit vittnesbörd om, hvilken nobel och allvarsfull skildrare af svensk natur han är, hur hängifvet han älskar den, och med hvilken djup förståelse han söker ge den konstnärlig gestaltning.