36 S T . Ach, ska jag så hasta J U L . Förlorad j ag är! L A S S E . Och hatten sen kasta På näsan, så här. sätter hatten på Stålarm. S T Å L A R M . so m tar afsked af Julie och går. Jag aldrig ska glömma... LASSE. Kan h errn s tå och drömma Nå, på dörrn, så der ... ser i fönstret och spr inger sedan till Stålarm, som mäst hunnit ut. Stanna, dröj för allt i verlden; Han nu trappan gick oppför. S T . Hur ska slutas denna f ärden Jo, jag tör ... vill hoppa ut genom fönstret. J U L . hindrar det. Vill ni genom fönstret klifva Ur mi tt rum på ljusa dan? Vill ni jag sk a u tskämd blifva Kring hela stan? L A S S E , som öfverlagt med sig sjelf, stillar dem. Tyst, var nu stilla bara; Det sk a h a ingen fara; Han ska narrad bli om inte han är sjelfva fan. J U L . Men på hvad sätt? S T . Hv ad är din afsigt? L A S S E . Jo, d'ä att ... nej, det går inte an ... å jo, det g år an ... men ändå ... likväl hvarför inte s teget är dristigt, sättet nytt ... så mycket säk rare. För tu san, hör der vår karl; fort, herre, kappo rna af, näsduken om kindbenet, s e sjuk u t, jämra er; och ni , mamsell, visa er trygg och liknöjd. 5. SCEN. D E F Ö R R E . NICLAS. L A S S E återtar sin brytning, säg er högt och med låtsad vrede. Non, monsieur, nej aldrig j ag samtycka till det que h err begära. S T . sagta. Hv ad vill h an säga? N I C L . Hv ad är det på färde i huset? lät se? L A S S E . Ah , monsieur känna mej illa, om han tro , que jag göra en sådan ou trage åt min bäs ta