Och som the hadhe hafft honom vth, sadhe the, Förwara tina siäl och see icke til baka, och statt icke j alla thenna engd, men på berghit vnsett tigh at tu icke förgååß. Tå sadhe Lot til them, Ah ney min HErre. Sij effter tin tienare haffuer funnet nådh för tijn öghon, så gör doch tina barmhertigheet stora, som tu på migh bewijst haffuer, at tu skulle beholla mina siäl widh lijff, Jagh kan icke förwara migh på berghena, Migh motte någhot ondt wedherkomma at iagh bliffue dödh. Sij, ther är en stadh icke longt hädhan ther iagh infly må, och han är liten, ther wil iagh förwara migh (är han doch liten) at mijn siäl må ther bliffua widh lijff. Tå sadhe han til honom, Sij, j tesse stycke haffuer iagh ock seedt til tigh, at iagh icke wil vmstörta then stadhen ther tu om taladhe. Lät lijdha tigh och förwara tigh ther, ty iagh kan intit göra til tess tu kommer ther in. Ther aff är then stadhen nemd Zoar, och solen war vpgången på iordena, tå Lot kom in vthi Zoar. Tå lät HERREN regna swaffuel och eeld jfrå HERRANOM aff himmelen offuer Sodom och Gomorra, och vmstörte the städher, alla then engden, och alla the som j städherna boodde, och alt thet på landena wext war. Och hans hustru sågh til baka, och wardt een salt stodh.