Poeten / vännen dyker upp med den återfunna väskan och bekänner henne sin kärlek, men vänder sig sen ifrån henne när han hör om målarens övernattning. Med hjälp av Jenny och kollektivet kan dock framtiden för den lille sonen tryggas. 151 Med termen urbäddning (disembedding) vill Giddens markera att det mest typiska för övergången till modernitetens sociala system inte är differentiering och specialisering, vilket gärna hävdas, utan att organiserandet lyfts ut (” urbäddas ”) ur sitt omedelbara sociala sammanhang, Giddens, s. Det koketteri hon ägnar sig åt är av enkel natur, inga speglar och skönhetsmedel står henne till buds, men den avgörande skillnaden gentemot Emma ligger i själva hållningen gentemot det egna jaget. Lars Elleström, Margareta Petersson m. Emmas förmåga att själv finna mening i det som sker blir ett sätt att orientera sig i tillvaron, medan Mira, i sin egenskap av mer modern människa, på ett annat sätt är dömd till vilsenhet i världen. Sartres Existentialismen är en humanism kom på svenska 1946, samma år som den gavs ut i Frankrike, och Camus Myten om Sisyfos översattes året efter.68 Existentialismen var alltså knappast högaktuell i Sverige förrän efter Hitom himlens förfärdigande. Istället framhävs det allmängiltiga och det som inte förändras. 159 Om denna recension av Knut Jaensson, se Broomans, Jag vill vara mig själv, s. 153. När Bertina så åter dyker upp i samlingens sjätte novell får läsaren veta att hon är uppvuxen med sin farmoder, eftersom föräldrarna omkommit då hon var barn. Emmas tågresa till sanatoriet skildras aldrig direkt, men föregrips flera gånger i texten. Sartre, s. I Thure Stenströms gedigna genomgång av existentialismens intåg i den svenska kulturdebatten och litteraturen lyser de kvinnliga författarna med sin totala frånvaro.64 Av skönlitterära författare diskuteras tolv namn mer eller mindre ingående och dessa är samtliga manliga (Gyllensten, Ahlin, Dagerman, Johnson, Vennberg, Oswald, Thoursie, Arnér, Kyrklund, Aurell, Sjöstrand, Höijer). Skildringen av människans möte med det nya främmandegör också det välbekanta och därmed sker ett närmande till ett ursprungligare seende och förnimmande.