De tusende olika föremål som omgifva henne, de tusende nya begrep som väckas i hennes själ, de skiljaktiga intryck som göras på hennes organer, de omväxlingar af nöje och missnöje, af fägnad och förtrytelse, hvartill de förevarande omständigheterna föranleda, — allt närmar henne till den grad af verksam förmåga, som tyckes ligga i planen för hennes bestämmelse. Också kostade det obeskrifligt på mitt hjerta att förklara honom det. och hvilken förlust för våra sånggudinnor, att döden så snart krossade hans lyra! Jag bad bonden köra fot för fot, och såg med mulen blick framåt vägen. Qui non palazzi, non teatro o loggia, Ma ’ n lor vece un abete, un faggio, un pino Tra l ’ erba verde e ’ l bel monte vicino Levan di terra al ciel nostro intelletto. hvilken syn! H — var icke mindre rörd än jag; hans ädla hjerta utgöt sig i den varmaste, den skönaste vältalighet. Du har sett professor Lidéns porträt, som föreställer honom på sjuksängen. Denna släckta blick, denna insunkna kind äro ej mer af något behag, och göra ej eller något anspråk på att behaga. Klåckan är nu sex på morgonen, och jag måste ut. Högtgråtande tryckte jag henne nu för sista gången i min famn, sade henne ett sorgeligt farväl — och gick. Jag skref henne flere gånger till, och fick äfven bref, dem jag ej för en krona velat borrtbyta; de voro i mina händer en talisman, hvilken förbytte allt det som omgaf mig till glädje och njutning. — A propos af dans! På en behaglig kulle, som är medelpunkt för err stor med höga fjällar omgifven landsträcka, ser du i kretsen af flera med bästa smak och ordning anlaggda hus, en majestätisk byggnad, hvilken dominerar de kringliggande felten, och gör den skönaste contrast med de i grupper kringströdda bondbyarna. — Och så sönk jag snyftande mot hennes bröst, och gömde mitt glödande ansikte vid hennes hjerta. Alla postdagar skref jag till U —; alla postdagar fick jag från henne bref.