drifva det igenom. Säg så mycket godt ni kan om Jag ber er tvärtom att göra allt ni kan för att Yngva och så litet ondt ni kan om mig. Säg honom, får komma och helsa på mig ibland. Säg honom, att vi äro kända af så få, att Yngvas börd aldrig behöfver bli bekant. Säg honom ja, säg allt, som kan beveka honom. SANDÉN. THORA. SANDÉN. att jag ska' dra' mig undan för alltid, nöjd om Yngva Bevek honom sjelf, det vore sättet. Jag förmår inte. jordbäfning, medan jag varit borta? Mötte Raskan i porten. Spottade och fräste som en ilsken katt. Hon har flyttat. THORA tankspridd. Jaså, inte det. I en helt annan ton. Har här varit Va' det inte det jag sa', att ni skulle ångra er! Ja, jag ångrar mig bittert. Den pligten hade en THORA. SANDÉN. annan kunnat fylla. Men tyst! Lyssnar vid högra fönstJag lemnar dörren öppen, så får jag fortare höra lande beror af edra ord. Går till venster. ret. Trycker handen mot hjertat, vänder sig långsamt om. förmår inte vänta. Tala varmt, doktor. En själs heSandén smyger fram till fönstret, som vetter till trädgården, och tittar ut. Gnuggar belåtet händerna, men sätter sig hastigt, när steg höras i tamburen. _________ Sjette scenen. SANDÉN. EKSKÖLD. Sedan THORA. Som jag fann tamburdörren öppen, tog jag mig SANDÉN. EKSKÖLD från fonden. friheten... Den är alltid öppen. God dag, Eksköld. Åh, du! Nå det var då verkligen en öfverraskning! Jag är gammal vän här i huset, och af skäl, som SANDÉN. EKSKÖLD. du snart ska' fatta, har vår värdinna gifvit mig i uppdrag att ta' emot dig i hennes ställe. Men det var tusan, hvad du har blifvit ståtlig! Och du originel. Ja, du lutade alltid åt det hållet. Vete hin! Nu för tiden är det originelast att inte SANDÉN. EKSKÖLD.