DOGMÉR (ledande friherrinnan). Ja, min nådiga friherrinna! Fröken Clara har alltid varit en föresyn och ett godt exempel för de öfriga eleverna ... ehuruväl vissa skadliga inflytelser... DOGMÉR. Åh ... jag menar ... en ung flicka väljer inte alltid så väl i fråga om vänskap ... och den här underlärarinnan... FRIHERRINNAN. Hvad menar magistern? FRIHERRINNAN (kallt, i det hon släpper hans arm). Är helt säkert en mycket bra och hygglig flicka! DOGMÉR (något häpen). Ja ... jaha ... det är en mycket bra flicka ... men något simpel ... och ... men förlåt! jag måste tala några ord vid mamsell Pal mén! (afsides, i det han går till mamsell Palmén) Jag hoppas att det faller i god jord! FRIHERRINNAN (till majoren). Jag tycker inte om den der kandidaten! LARSSON. Jaså, så det är slut med musiksakerna nu ... (till m:lle Palmén) Ja, heder och tack för allt hvad mamsell pluggat i dotter min ... får hon nu gå här ett par år till, så hoppas jag att hon skall veta ... hm allt hvad en ung flicka behöfver veta! M:LLE PALMÉN. Herr inspektoren är alltför god, och det skulle vara en stor tillfredsställelse för mig, 81 om alla flickornas anhöriga vore nöjda med mina rastlösa sträfvanden i bildningens tjenst!