Detta senare resultat bearbetades sedan statistiskt och medianvärdena med spridningsmått presenterades som panelens åsikt om indikationens styrka. Aktuellt arbets-EKG fanns för flertalet patienter, men saknades av olika skäl för 349 patienter. RAM tillkom bl a för att underlätta kontroll av indikationen för resurskrävande åtgärder (» second opinion »). Av dessa hade 2 028 kronisk stabil angina, 427 hade instabil angina, 223 undersöktes inom tre veckor efter en hjärtinfarkt och 89 saknade symtom (tyst ischemi). Detta konfirmeras i den föreliggande studien för CABG, men saknas för PTCA, vilket kan sammanhänga med den senare metodens kontinuerliga utveckling. Majoriteten av de patienter för vilka Delfi-panelen ansåg att indikation för ingrepp saknades hade objektiva tecken på ischemi och moderat angina (CCS II), men hade inte prövat all tillgänglig medicinsk behandling. I den föreliggande undersökningen har den lokala hjärtkonferensens beslut dokumenterats med ett särskilt protokoll, som bearbetats centralt av SBU. På samma sätt är panelen bunden av fixa gränser för grad av angina och resultat av stressprov, medan den reella patienten, som hjärtkonferensen ser, medger större utrymme för en varierande bedömning av smärta, utfall av arbetsprov eller effekt av läkemedel. Den genomsnittliga åldern var 62 år för män, 63 år för kvinnor, utan större variation mellan olika patientkategorier. Korrelationen mellan symtom, resultat av arbetsprov och angiografi var långt ifrån perfekt (Tabell III). Detta är angeläget i synnerhet avseende de patienter som behandlats med PTCA, eftersom litteraturen fortfarande lämnar åtskilligt övrigt att önska. Denna bedömning kontrasterades mot utfallet bland 2 767 patienter med angina pectoris som angiograferats för utredning av eventuellt ingrepp på koronarkärlen. I samtliga nio fall har en betydande co-morbiditet förelegat, vilket kan vara anledning varför ingrepp avböjts av hjärtkonferensen. Tabell I. Signifikant stenos var vanligare hos män (83 procent) än hos kvinnor (59 procent), och ökade med stigande ålder. Endast 56 (av 4 398 patienter) avböjde medverkan. Hjärtkonferensen tog också ställning till med vilken skyndsamhet ett ingrepp borde vidtas - inom en vecka, inom en månad, respektive inom tre månader. Varken kostnadsaspekter eller patientens egen önskan påverkade bedömningen.