Pat gjorde inga ansatser till att föreställa dem för varandra och efter en liten stund flyttade kvinnan sin kyliga blick till Pat, sa några ord och gick sedan tillbaka till ett bord längre bort i lokalen vid vilket det satt två män och en kvinna. Hon gick hastigt ut medan hon frågade sig vad som hade tagit åt henne. Varför hade hon inte kommit tillbaka? Det är bara en sak som oroar mig. " Föreståndarinnan vände sig nu från Brigie och Dan till Hannah och sa: " Det här är syster Pettit. Jag tror inte vi har växlat ett halvt dussin ord på en månad. " Tack. " Han tittade ner på sina fötter. Vid ett tillfälle under resan då hon satt och tänkte i lugn och ro överväldigades hon plötsligt av ett helt annat slags skuldkänslor då hon erinrade sig orsaken till att hon efter alla dessa år återvände till High Banks herrgård. Det hördes en duns bakom skärmen som om en bok hade fallit i golvet och de tittade båda bort mot den. Han såg tvärs över den på dörren till det rum som egentligen var hans och det kom över honom ett sådant ursinne att hans psykiska och fysiska smärta utplånades. " Nu önskar jag mig bara en sak till. " Hon flyttade sig närmare honom och tog hans hand. " Vem är det då? " Sedan undrade han om miss Felicity Cartwright fortfarande hade samma adress och om hon fortfarande var miss Felicity Cartwright. Vad är sex mil för en välorganiserad tjuvliga som stjäl får? Å käraste, käraste. " Särskilda sjuksköterskor hade hand om honom och dörren låstes varje gång de lämnade honom ensam. Han skulle gå och hälsa på Ruthie det första han gjorde. Jag lovar säkert. " Han nickade åt henne. Inte för att någon skulle tala illa om henne. Och det kommer inte att dröja länge sägs det. Tio minuter i tre. Min Barbara, du min allra käraste! " " Ja, jag lyssnar. " Han lutade sig tillbaka i sin favoritställning och tittade upp i taket medan han sa: " Det är konstigt att han inte har kommit hit. " " Det ... det kändes som om jag skulle svimma. " Snart kommer du att förstå, för då kommer vi att vara tillsammans alltid. Han hostade innan han sa långsamt och i sorgsen ton: " Faster Katie dog i går. " Vart då? " Hannah! " Det var en vacker morgon.