Psyche (hvilande vid harpan). Andar, gäckande min smärta, Ej ert svar jag mer begär. Harpa! klangen af ett hjerta Gömd i dina toner är. Slut min längtan i ditt sköte, Gif en röst åt Psyches qval! Amor (dold af stjerndraperiet). Ila till din Brudgums möte I Uranias brölloppssal! Psyche. O, hvi dölja dig derinne? Säg ditt namn! Amor. Jag är och var Drömmen af din barndoms minne, Hoppet af din ungdoms dar. Psyche. Sången som en vårflägt andas Från din mun; dock räds jag dig. Amor. Suck med suck i tjusning blandas; Själ med själ förmäler sig. Psyche. Tanken i oändligheten Famnar verldar i sin flygt. Amor. Närmare Gudomligheten Hjerta är, mot hjerta tryckt. Psyche. Jag vill ila till ditt möte I Uranias brölloppssal. Slut min längtan i ditt sköte Och förbyt i fröjd mitt qval! Amor. Echo af mitt hjerta! svara: Välljud af min välljudsröst! Vill du min i döden vara? Psyche. Jag vill din i döden vara: Trohet bor i Psyches bröst. (Mörk natt. Rideaun faller) (Samma Rum. Morgon.) Psyche (kommande från det inre rummet). Är han en Gud? Nej, Psyche famnade Sin egen ungdom i hans bild. — Hvi flyr Han då sin maka? Helga namn, som tolkar Förbundets ord, förskönande den verld, Der nyss till helhet af mig sjelf jag är Uppvaknad, anande betydelsen Af lifvets lif: hans kärlek! Af hans hjerta För första gången mina tankar blefvo Förstådda, och som strålar återburna, Med högre klarhet, i sin inre spegel: Och i hans famn försmälte det förflutna Och det tillkommande, som i en himmel Af namnlös glädje i oändlighet. Men ack, han vill ej i mitt öga skåda Den sälla kärlekens förklaringsljus. Hvart har han flytt? Månn’ ej i dalens sköte, Att gläda Psyche med en morgongåfva Af friska blomster, när han helsar mig?