- Snack! Fast han stupade i hästsmutsen, så det klang, tror jag att han hade uppriktigt roligt åt hela äventyret, så snart han kände, att han var oskadd. Men kunde det vara orätt att tänka på det barn, som var fött i synd och levde utan mor? Öppna bättre på dörren! - Blygs att skryta över din egen matmors gunst! Du hade så många vackra talesätt nyss, då jag stod utanför väggen och väntade på, att du skulle bli ensam. Gömd i härbärget skåll du i morgon på avstånd få se en skymt av henne, när hon rider bort till sin blivande husbonde. I hennes själ bar den himmelska sådden ändå inga blommor. Vi småflugor våga minsann inte surra omkring en sådan storherre ... Harmset slet han åter av sig handskarna. - Och ändå skall du en dag giva mig rätt. Jag har alltid drömt om den heliga friden, alltid drömt om att få gå i kloster. - sade tavernaren och räckte honom sin stav. - Riddar Magnus, sade han, du har förstått mig illa. - Vila dig en stund, kära husbonde, och kom hit och se, bad hon. Det blir en bläddrig och blodig rygg, som inte på dagar kan bära kläder. Ja, under alla dessa dagar hade hon varit död för henne. Och honom har jag älskat som min ögonsten. För pto och hopp, mitt trespann! - Ja, Glimma heter jag, Glimma, Glimma! Han vek genast av från vägen utåt fältet, helt på måfå utan att ännu veta vart. Glad i hjärtat skyndade sig den ärlige smeden att villfara hans begäran. Det var tolv lass ... det var åtta lass ... Lär mig några, så att jag kan skölja dem i mig som friskt vatten, när tungan ligger och flämtar som torrast ... Jag blev pånyttfödd, jag blev räddad. Undra på att din häst nyss hade sådan fart! Men vi ha tytt visan orätt, då vi trodde, att kvinnokläder voro nog för att få spådomen sannad. Valdemar gick upp på kullen. Min kraft är slut. frågade han förvirrat. Tillfälligtvis förkommet. Du har länge varit tungsint. Är du ändå inte nöjd?