» God dag, min käre Erik! » plägade han säga, då jag kom till prostgården i något ärende. Gå int för länge, karl, du kan bli utan! » » Tänker ni gifta bort ’ na! » Men kom opp en gång ändå! » Ånej! Då Daniel läst den sjunde versen sade fadern sakta: Men det var ingen som visste om det mer än skolmästarn och han sprang minsann inte med prat och skvaller. Och så granna koppar du har sen! » Adjö med dig nu, jag måste gå! » Han vill nog narra mig in i lagården och kväfva mig i höet! » flög det ögonblickligen igenom Åkes själ. Och att jag » Ånej! Hm ». Jag ser nu att det inte går an för mig att göra om dig. Blixtsnabbt slog honom den tanken, att han varit ett sakramenskadt nöt. Hurudan prosten varit som pojke vet jag inte, men är säker på att han ingalunda varit hopen lik. Eller Bengts? Men det ville han ej tänka på ännu. Men något vidare samtal ville ej komma i gång och mäster såg nästan skamsen ut, drog upp sin näsduk och sin snusdosa efter väl förrättadt värf och beredde sig att mjuka upp stelheten med en pris snus. Pojken, en kry 16-åring, ptroade åt kampen och skrattade. Jag menar kyrkfolket har farit det mesta nu! » Han kastade sig in i en yfvig buske, och i samma ögonblick for en gestalt förbi med flåsande andedräkt och mössan i näfven. » Kors! » Vill du skjutsa mig till station i morgon? » Det var klart att en slik människa skulle ha många bekanta i stiftet och bland dess präster. Men hur kunde du också skrifva så där om Anders Olsson? Se tiden an så länge eller res hem – ocke du vill. Han knäppte upp rocken, gräfde i fickan och drog fram en skinnpung med konstigt lås. Kors, hon skulle väl gifta sig hon som andra jäntor! För säkerhets skull lyftade jag på mössan. Känner ni er något bättre? » Sätt sig mäster! Och han hade lagt sig till med vår egendom, då pappa dog på hans hotell! Var han kringränd, inspärrad, fångad? Åke tyckte att hans ögon hade ett grufligt uttryck. » Anders, vet jag!