Ett par dagar därefter var mönstring. Charlotte och Malla åsågo den från slottsfönstren. Regementet i kyller, harnesk och casquer var uppställdt på borggården – det var vackert med de jämna, svarta hästarna och upplifvade Mallas gamla förkärlek för militär och kavalleri. David Gudmund kom ridande för sin skvadron på en syperb svart häst. Den ystra hästen, skrämd af pukor och trumpeter, gjorde sats på sats och gick slutligen öfver med sin ryttare som ej släppte honom, men stötte sig mot casquen. Förgäfves sökte man tämja den sköna hästen, han blef kollrig och måste snart därefter skjutas som obotlig. Ryttmästaren var ej Malla likgiltig, han såg bra ut framför sin trupp! Hans bror syntes icke mera.