Men lyckligt for v alla ' - och val ocksa for honom sjalf - lade ' sig hennes David efter ' nigra ar ned att do, efterlamnande en uppriktigt sorjande anka, hvilken i det omt omhuldade af den bortgangna fann lakedom. minnet. for sin sorg. Det ar nu hon intrader i den kanda rollen af. harskarinna i Uppsalas och afven vart lands framsta vittra salong. Hur liten affar gor likval ej Malla sjalf. af ' denna sinl. iiridantagsstallning! Visste man ej af historia och .tradition att hon tillerkants en verklig betydelse som medelpunkt i en snillekrets, skulle inan af hennes egna meddelanden ej fatt nagon forestallning darom. Visserligen snubblar man vid hvarje sida i hennes dagbocker pa stora namn. Geijer ar hennes iritimaste van, Atterbom, Borjesson, Bottiger, Almqvist m. fl., m. fl. hennes hvari r aldrig vid sina Uppsaladagsgaster; ~ e ~ n underlater besok att gora ofverstinnan SilfveTStolpe sin. uppva !-. ning; af en egen odets skickelse rakade ' Wallin att utandas sin sista suck i hennes sangkammare. Till hoglasning och intressanta samtal samlas universitetsstadens, larda societet, bide den bofasta och den mer ambulatorii ska, i hennes salong; ej ett namn bland. tidens mer betydande, ej en stjarna pa dess .vetenskapliga och litterara himmel, som ej p2 ett eller annat satt kommit i kontakt med fru Silfverstolpe, for savidt tidsoch rumsforhallan:! dena mojliggjorde sammantraffandet. Hvilket rikt, afundsvardt lif tycka vi, nutidens hvardagsmanniskor, vi som endast fa stifta bekantskap med snillena genom vykorten i bodfonstren eller skymta dem nagon gang pa ett d0minerand.e afstand vid en jubileumsfest! Men for Malla, som raknar umganget med storheter till sitt dagliga brod, verka de ingalunda imponerande. Hon kan nog beundra och se upp till dem, men den nimbus, hvaraf de omstralas, hindrar aldrig hennes sunda, klara kvinnobl ' ick att skonja flackarna i solen.