Hon, som låg vid hans sida, hustrun, störde honom oupphörligt med sin halfkväfda jämmer i drömmen. Men hvad är det? Ja, det är en med laken besläktad fisk. – Ja, en kall kåre gick utefter min rygg. Ett par bönder komma nu på vägen. Till och med bland människorna märkes först en högtidlig tystnad, sedan en dämpad ton vid de ord, som fällas. Vitsak lyckas omsider nå fram till köpmannen och komma till tals med honom. Naturen däromkring var vild och storslagen såsom oftast häruppe. Men inuti den gamla stugan på Mässheden, som nomadlapparna sedan långliga tider valt till sitt kvarter under de årligen återkommande besöken vid Gellivare kyrkby, där herrskar värme, och dit in når ej vinterstormen. Löp, Bruno! Ynglingen reser stegen upp mot bergväggen, klättrar med några raska steg dit upp samt bultar skarpt gång på gång mot berget. Jag har honom, säger jag! Det var två björnskyttar, som efter åldrig lappsk sedvänja såmedelst saluterade sin ankomst till byn efter lyckosam jakt. “ Hej, Bruno! Hon måste lyfta på locket, måste se hvad därinne fanns för härligheter! – Hu, så otäckt! – En storbonde är och förblir en storbonde! – Jo, du såg, hvilken väg mössan din tog. Du kan njuta af allt omkring dig: af en storslagen, otämd natur, af den sköna, starka fjälluften, af vattenspegelns fägring, af själfva djupet. Det enda som Mattis hade emot sin dal, var myren, som sträckte sig långt västerut och slutade först vid sjöändan. – Ivar! Gubbens händer hade darrat, och siktet vardt osäkert. – Hvad är å färde? Jo, en: vargen! Lappfolket säger, att han är hundra år gammal och har lefvat i sju konungars tid; men ingen vet med visshet hans ålder. Men när nämndemannen varsnade, att Dräng-Jan hade spekulationer, så vardt han arg: – Viini on loppunut! Han måste tränga sig fram, ty marknadsfolket har skockat sig omkring köpmannen. Heikki mumlade något, som ingen hörde. Det var, så att en kunde både skratta och gråta åt alltihop.