Det kan väl inte vara möjligt? » En forskande blick träffade dervid herr Fährings ögon. » Skall hon bli lärarinna i skolan här? » Hvarenda skrefva af » röset » var honom derför väl bekant; till och med de af floden underminerade hvalfven, genom hvilka det skummande vattnet delvis bröt sig fram, voro af honom noggrannt undersökta. Sedan en vådeld förstört den äldre byggnaden, och den förut så förmögne nämndemannens tillgångar, genom flera på hvarandra följande missväxtår, blifvit betydligt förminskade, uppstod hos honom tanken att till sin första disposition lägga äfven den ödelagda tomtplatsen. Med faderlig kärlek tryckte han dottern till sitt bröst och riktade ett vänligt slag på » vettvillingens » skuldra. » Ja, det var två perlor, » svarade Jan, » men jag hoppas, jag finner reda på dem. » Derpå har jag alls icke tänkt; jag är icke mycket van att bli tackad. » Jan såg på en gång nedslagen och obeslutsam ut. » Får jag nu hållas en stund, så tör väl jag också få ett och annat ord ur halsen. » Han ville det icke sjelf, det hörde du! » svarade fadern barskt. Derefter störtade han ut, ut på nytt bland köld och mörker, ut bland de kämpande elementernas ras. På stigen, som ledde fram till » röset », sågs en ensam liten varelse komma framrusande med ytterlig hastighet. Den fladdrade nu likt en vigg i hennes hand, uppretande derigenom ännu mer det henne förföljande djuret, en rödfläckig tjur af väldiga dimensioner, som med de vildaste ansatser följde hennes spår. » På hvad? » Ja hon var en riktig Guds engel, min salig Maria, och för det hon var god mot dig och ville dig väl, så så skall jag gifva dig sex riksdaler för perlorna. » » Nej, förlåt mig, det kan aldrig komma i fråga, och du svåger borde i sanning blygas att föreslå mig något sådant. Detta motstånd utgöres af några framskjutande klippsprång, hvilka liksom på trots stält sig i den stolta flodens väg. » Så var af allt hjerta välkommen till vår ort, och måtte er blifvande verksamhet komma att bära goda frukter för hela vårt samfund! »