Du ser således, Antonio, att då jag bereder min egen lycka, så bereder jag också din och mina anförvandters. bryta mitt hedersord! Det var nu den 12 October 1822. Vi hafve nu fullgjort vår pligt såsom romanskrifvare, i det vi fört våra båda älskande till altaret, och begagna oss nu af dennes allmänt erkända rättigheter att här sluta. Med dessa förenade sig de portugisiska tropparna, hvilka, bearbetade af Oliveira, förklarade sig för Cortes sak. – Corpo de Christo! – Clementina, hon som med oss dansade den vackra cachucan och som jag sjelf förlofvade med dig! Men hvad betyder allt detta? Mitt diadem svär deremot, menar ni? säkert är i alla fall, att jag icke skall dö, förr än denna törst blifvit släckt. Tack för detta lilla trefliga besök! Hon vände honom stolt ryggen och yttrade sig på portugisiska till Andrada: Orchestern börjar nu stämma och jag är ingen älskarinna af några slags missljud. Andre åter bemödade sig om att införa en fullkomlig republik, eller rättare en mängd af sådana, i det hvar och en provins ville blifva en egen fristat. Se här har du ditt pass. – Dottren. Några betänkliga rörelser å fiendens sida hade hindrat fältherren att å bestämd tid inträffa i Lisabon, och der bevista drottningens intåg. – Är min eftergifvenhet en synd, så förlåt mig, svaga qvinna, o du helige Jesus! Utgöra icke de samhällsclasser, ni kallar pöbel, vida mer än tre fjerdedelar af Brasiliens folkmängd, slafvarne oberäknade? Har ni någonsin hört talas om en så ovärdig behandling, en så grym, så oerhörd skymf? Alltså välan! Då jag såg så mycket ljus och hörde musik, trädde jag in i parken, och erfor af betjeningen att senhor Andrada firade en banket och att hofvet vore der. Hon missunnar oss vår lycka: sjelf orättvist beröfvad en älskare, söker hon att bereda oss samma öde. Sedan tillade han hemligt till Villaflor: Du torde finna, min son, att vi för dig gjort allt hvad vi kunnat och kanske mer än vi verkligen bordt.