Man arbetade hand i hand med män­ niskor, som man visste inte hade gjort upp räkningen med alla i " gamla landet ", ty det flydda angingo dem inte, men den stora frågan var: har du lust att som en he­ derlig och arbetsam människa hjälpa till i detta kolossala arbete i de t nya landet? Det var i d ecember månad och lif och rö­ relse utmärkte lifvet i den lilla köpingen. Det v ar fullt m ed folk på gatorna och i bu ti­ kerna, där affärerna gingo flott, ty hveteskörden hade varit enorm och farmarne tjä­ nade stora pengar till följd af de höga pri­ serna, i sin tur en följd af dålig skörd i Europa. När tågen, budskapen från den stora värl­ den öster och väster om prärielandet ånga­ de in på den lilla stationen, var perrongen alltid full med folk af alla typer och slag. Kreaturshandlare, hveteuppköpare, landthandlare, handtverkare och farmare trängde sig om hvarandra. En och annan misstänkt figur af skojartyp gjorde taflan ännu mera liflig, om inte mera tilldragande. Präriebon har skarpa ögon och han upptäcker snart, om något af det senare slaget dyker upp. — En nykommen svensk, sade en grof* lemmad irländare med skarp blick för jor­ dens olika nationaliteter. Det - var en af dessa härliga förvinters— En afdankad herreman från det gamla aftnar på prärien, då hela naturen synes landet, morrade en skånsk-amerikansk stordomna och gå till ro efter att moder jorden farmare, som bröt bygd i M innesota, då han gifvif sin skörd. Något mystiskt och till­ var ung, men tröttnat på det vekliga lif, dragande hvilar alltid öfver prärien, och det som kulturen medförde och kommit ut i vi ld­ sägs, att den, som en gång satt sin fot på marken för att börja på nytt. Han hyste ett dess jord längtar dit igen; det ligger något djupt förakt för alla fördettingar från " gam­ i luften, som å den ena sidan stämmer till la landet ", ty han hade haft tråkiga erfaren­ grubbel och å den andra alstrar lif, glädje heter med en sådan.