Huru lätt förwillar ej begreppet om en frihet, som känner inga band i ord eller handlingar, som gör alt hwad den will, och förswarar alt hwad den gjort. Det är sådan, endast sådan, man will finna den wärdig ett Folk, som lossadt ur förtryckets bojor, går att gifwa sig sjelf Lagar. Men om något är underkastadt missbruk, och om i något fall missbruk äro wådliga, så är det wisst här. Om alla wilja wid ett Riksmöte, sådant som detta, njuta sin rätt i fullt mått, att framkasta alla möjliga förslag till ändringar, förbättringar, omstöpningar af Statens Form, Lagar och Författningar, allmän och enskilt Ordning, hwilken ofantlighet af tankar, anmärkningar, resonnementer, disputer, der man stannar likasom i ett chaos, och wet ej hwad af altsammans sluteligen skall blifwa. Meningar skola oupphörligt framkastas, ömsom gillas och bestridas; den ena dagen en Talare tillrycka sig bifall, den andra se det sig frånryckas af en lyckligare motståndare; Sanningen ljuda från alla munnar och kanske finnas i ingen sak, om ej till hälften; förhastade beslut kan hända undwikas, men att lemna rum för inwecklade och orediga, – och hwad winner wäl Staten på alt detta? Att lugnet störes, att Enigheten förswinner, att ställningen blir alt mera brydsam, och det onda, som man skulle häfwa, mer och mer tillwäxer. Sluteligen torde det wäl kända ordspråket gå i fullbordan: att medan Läkaren twista om sjukdomen, dör Patienten.