KONUNGEN. Det var fru Schröderheim som Megæra! TAUBE (synes utanför). KONUNGEN. Taube! TAUBE (på trappan utanför). Ers majestät! KONUNGEN. Hur går det med Schröderheims skilsmässa? TAUBE. Jo, det hakar sig... KONUNGEN. På hvad? TAUBE. Frun begär en orimlig lösepenning eller skadestånd! KONUNGEN. Det är ju hon, som gjort skadan, och han skall betala skadestånd! Superbt! TAUBE. Och så fordrar hon att det ofödda barnet skall legitimeras! KONUNGEN. Han skall betala andras mätress, och så skall han erkänna andras unge som sin äkta! Nej, vet Ni Börja om igen, och ta henne på polismål! TAUBE. Det är en ledsam affär... KONUNGEN. Mest för Elis! Frun är inte så fördomsfull att kunna skämmas! TAUBE. Att fruarna roa sig, det ginge väl an, men de vill behålla socialt anseende också... och få brottet sanktioneradt... KONUNGEN. Det ginge också an, men när de vill att mannen skall ha skammen för deras svinerier... Gör processen kort! Ajö med dig! TAUBE (går). (Kellgren och Thorild gå förbi resonnerande). KONUNGEN. Halt! Grälar ni ännu om påfvens skägg? eller om orimmade vers! Och magister Thorild har inte rest till England! Res till Paris, magistern, där finns mer att lära! Res till Paris! (Kellgren och Thorild gå vidare). 413