Bland alla de historier, som de senare åren varit i s. k. svang om firman Isak Vitt – 200 biträden, 400 millioners omsättning, kulörta skjortor till 3.50, intager följande ett ganska bemärkt rum. Han gick i svarta kragar, han använde svarta manschetter – precis som portugiserna göra i sorg – och han gick äfven om söndagarne med sorgkanter på naglarne. Ack, ack, så kommer hon på bal. Jag är rädd för den svarta sängen med sina hvita lakan. När han gått vaknade Filemon upp och skrek till kassören: – Och jag, som gaf honom blommor på hans namnsdag – nu är man inte värd så mycket som en sur sill, men vänta mej! Kvinnor. Just nu får jag följande bref: Han går framåt vägen och kommer förbi mig, där jag sitter ensam på det lilla sätet under granen uppe i backen, sitter där och drömmer. Så gick Sven, och Erik och Johan tände sina cigarretter och gjorde upp en eld. Raseriet fortfor. – Har du, sa ’ jag och försökte se på samma gång glad och förvånad ut öfver hennes omvändelse. – Snälla Torsten! Jag började de vanliga knepen. Tänk er bara detta spel » Svälta räf »! i pension åt henne själf, och hon kan ta på sig en svart klädning, åka bicycle och gno omkring och stjäla i tamburer på Östermalm. Jag lärde mig, att ondt är ondt och godt är ofta ondt och således blef jag en människa med syn på tingen. Fram på eftermiddagen kom jag ihåg namnet, på den man som först gett mig historien. i månaden, däri icke inberäknad avancen på det dåliga snöre, i hvilket hunden leddes till båten. – Här har du 5 öre – köp för ett öre grädde och två franska bröd, så ska du få den där leksaken. Hädanefter duger det inte att se smäktande ut, himla med ögonen och hviska till fröken Nilsson: Mot kvällen återkommo de trötta och slappa. – Nå, hvat sa ’ tu?