Attusa, S:t Olof socken, är 70 år. 7. Kött av skjutna villebråd, såsom bock, hare, lades I mjölk. b. Djuren leddes ut på en äng och drogs omkull Med rep. Efter kastreringen syddes ej sårytorna Ihop utan man skar till ett par träskivor, och Sattes en på var sida om sårytorna, och klämdes Dessa ihop med vidja eller band. Denna klämma Skulle djuret bära flera dagar, och skulle djuret Vaktas så att det ej lade sig och rev undan Klämmorna. Såret skulle dessutom badas med Vatten. Folkskolläraren Joh. Nowéns i S:t Olof uppgift, är 56 år. 8. Självdöda djur dels nergrävdes och dels användes Till föda åt hundar. 9. Det ansågs skadligt för havande kvinnor att närvara Vid slakt och taga blodet, ty kvinnans foster kunde Få slaganfall. Efter djurets död fick den havande Kvinnan deltaga i rengörningen och behandlingen Av djuret. En kota borttogs vid styckningen av Djuret. (Om kotan upptecknat efter f åboen Per Persson i Attusa, S:t Olof socken, född i Vannstad 1861.) 10. Man fick ej ömka vid djuret eller säga att det var Synd om det, ty då fick djuret lida längre. Någon Sade: "Jag slaktar dig för mat och ej av hat!". Uppgift av ovannämnde Per Persson i Attusa, S:t Olof sn. Djuret fick ej någon mat dygnet före slakten, för tarmarnas Lättare rengörning. 11. Då man ej kunde träffa leden vid avskärandet av En fot, fick man ofta höra: "Du är en riktig stackare! Du får lära bättre!" 12. Skälmar skickade enfaldiga människor åstad till Grannarna att låna "rumpedrag", rumperäcka, och Denne sade stundom att han fick gå någon annanStans, ty de hade ingen. Så löpte han stundom Till flera personer. Slutligen upplyste någon om Att man endast ville "driva gäck" med honom