Hos den gamle mannen steg vredens våg allt högre. Men Ulrikas drömbild hade varit lik en flammande längtan efter det som var dristigt och fritt och stort i världen, ty för friheten hade ju fadern kämpat och gifvit sitt lif för den. I större förhållanden kunde han blifvit en folktalare, som eldande och eggande drifvit människorna ut mot stora dåd, ty i hans ord bodde gnistans tändande makt, och bärkraft fingo de af en lefvande tro på framtiden. Jag säger ännu en gång, att jag vet hvad jag begär – jag vet hvad jag fordrar – jag fordrar ej utöfver billighetens gräns. Hemmets göromål hade fyllt ut dagens stunder med arbete, och nattens timmar hade kommit med den sömn hennes sunda unga kropp kräfde som mödans lön. – Emellertid var fru Ulrika i besittning af en kvinnas förmåga att fästa sin uppmärksamhet vid flera saker på en gång, midt under det hon funderade och kalkylerade, varsnade hennes påpassliga öga att lilla Fredrika icke åt. Hvad hindrade honom väl? Alla barnabarnen måste kyssa fru Ulrika på hand, vördsamt tal och skick, artighet och respekt för gammalt folk hörde till saken på Lindby, icke ens de yraste och själfsvåldigaste af barnen vågade bryta seden i det afseendet. Föret är kinkigt och kölden amper. Det var mycket bättre och nyttigare att mjölka kor än springa omkring som den dumma Carl Fredrik med en käpp mellan benen och inbilla sig att han red på en häst, påstod flickan snusförnuftigt. Sedan elden helt och hållet fått väldet öfver den brinnande rian, hade hvarje försök att släcka blifvit uppgifvet. Hon hade varit orolig hela morgonen, han begrep icke hvad som gick åt henne, ögonen glänste och i stället för att som vanligt sitta stilla, sysslade hon med allt möjligt. Det var midt på dagen med bländande solsken öfver snön, hon måste skugga med handen öfver ögonen till skydd för detta starka marssolsken, som kom snötäcket att glittra så olidligt skarpt och stickande, medan de korta skuggorna från gärdesgårdar och kala liflösa träd och buskar drogo ihop sig till endast smala blå streck, som icke gåfvo blicken någon hvila, utan alldeles försvunno i ett öfverflöd af ljus.