NORSKA PROF. FISCHERSTRÖM, JOCKEYKLUBBENS FRIH. KOLONIEN. G. HVILSTORA GREFVE CEDERSTRÖM MED FRU.) Och Adam och Eva drefvos ut ur lustgården, och jag såg dem inte mer den dagen. Men medan de gingo öfver gårdsplatsen, hörde jag ännu Adams röst. Först kom där ångerfullt: &gt;Jag borde inte ha gifvit Eva päronet. » Så i förklarande ton: » Men jag ville så gärna se, hur Katinka åt. » Till sist förnumstigt och triumferande: » Jag trodde inte, hon kunde, ser far. Och hon kunde inte heller! » * De här senaste dagarna har himlen öfver lustgården ofta varit mulen och tung och sändt strida skurar ner öfver Adams och Evas Eden, så att de måst hålla sig inne. Och i morse kom fadern jämte tre hans tjänsteandar med stegar och korgar och plockade ner frukten af päronträden. På de allra ölversta grenarna, som ingen kunde komma åt, sitta dock ännu härliga frukter kvar och lysa bronsfärsrade, när solen skiner på dem. Men det blir nu för tiden alltmera sällan. Hösten är inne. Om några dagar flyttar jag bort härifrån. Aldrig mera skall jag sedan genom fönstrets ram få se den lilla lugna och glada trädgården, som nu i fyra vackra veckor för mig spelat rollen af en Edens lustgård. Och aldrig mer skall jag få höra Adams och Evas friska röster klinga hit upp till mig i den svala, lätta septemberluften. September 1902 F. L. - DET 645 — NYA RIKSDAGSHUSET, SÅDANT DET NU TER SIG FÄRDIGT TILL DET YTTRE EFTER IDUN 1902 belägras af intresserade valmän, ty om en eller annan timme skola valresultatens siffror anslås i de upplysta fönstren. Folk strömmar i massor till från alla håll, liberalismens och konservatismens förfäktare armbågas i all vänskap med hvarandra och de förra befinna sig i ett riktigt jubellynne, ty de känna redan » luften af segerfanor sval ». Då stiger plötsligt ett hurrarop som en segerbudets första fanfar mot den stjärnstrålande hösthimlen. och så ett till och ännu ett.