Jag träffade därvid också alltid de två äldsta döttrarna, som då brukade vara hemkomna den ena från sin lärarinnesyssla, den andra från sitt kontor. Under februari och mars i år såg jag emellertid aldrig till dessa två döttrar, och de kommo också ytterst sällan till vårt hem, där de eljes om kvällarne voro ofta sedda gäster. Flere gånger sporde jag modern, hvar döttrarna höllo hus, men fick alltid blott det svaret, att de voro upptagna. I april kommo de emellertid åter till oss och blefvo våra flitiga och med nö ' e sedda gäster. Någon vidare efterforskning angående deras lånsra uteblifvande anställde vi ej, men frampå våren fick ett af våra barn tillfälligtvis reda på sammanhanget och berättade oss, att de hade åtagit sig ett extra arbete om Kvällarne för att därigenom förtjäna så mycket, att de kunde sätta modern i stånd att ånyo inlösa faderns grafplats, som nu var förfallen till indragning. Ett vackert drag af uppoffrande barnakärlek, ej minst då man tar hänsyn till, hur på- kostande ett sådant flere timmars öfverarbete måste kännas för dem, som komma trötta hem från ett ansträngdt dagsverke! » Och sedan nu äfven Iduns läsarinnor fått kasta denna blick in i det sträfsamma lilla hemmets lif vid fjärran kust, äro vi öfvertygade, att fru Lindholms blomstermission i vinter skall taga riktigt god fart. och att otaliga svenska hem snart skola fyllas af den ljufva doften från blomsterbarnen från Eivieran. * Litteratur. Gamla Stockholm eller Stockholm under medeltiden och vasatiden. — Sommarens utställning är nu slut, är nu ett minne blott, men ett vackert så- dant. Man dröjer ännu så gärna vid än den ena erinringen, än den andra från denna sommarstad, och man drager sig numera för att gå dit ut, blott för att slippa se den » förödelsens styggelse », som dess nedrifvande måste framkalla. I stället framtager man då och då ett och annat synligt minne, t. ex. ett planschverk eller en bok, som berör utställningen eller någon del däraf, och snart upprullas den ena välbekanta taflan efter den andra.