Processen i Balintarbetet kan indelas i tre stadier, enligt John Salinsky (mångårig sekreterare i den internationella Balintfederationen och redaktör för Journal of the Balint Society). En förutsättning för arbetet är inbördes tystnadsplikt. Hur länge gruppen träffas bör göras upp i förväg - två år kan vara lämpligt. Gruppledare är ofta en psykoanalytiker eller en psykoanalytiskt skolad somatiker. Det första stadiet karakteriseras av en lättnad att höra att andra i gruppen känt samma maktlöshet, trötthet och irritation inför en patient. Under det tredje, sista, stadiet fokuserar deltagarna på patientmötet: » Vad händer med mig när hon säger så, blir jag irriterad, går det att vända? « « Ibland väcker detta en massa idéer i gruppen. Ledaren kan bli tvungen att värna den som presenterat fallet så att vederbörande inte blir bombarderad av förslag - det är viktigt att behålla reflektionsutrymmet. Under nästa stadium börjar gruppen, med ledarens hjälp, bli nyfiken på patienten, t ex: » Vad är det här för kvinna, hur lever hon sitt liv, vad hände innan hon blev sjuk? För att nå detta sista stadium - att tala om sina innersta, knappt erkända känslor - krävs en trygghet inom gruppen. Vid varje möte presenterar någon eller några ett eget fall: Kanske en patient som är missnöjd, ständigt återkommande med diffusa symtom; en patient som väcker svåra, kanske förbjudna, känslor - skam, skuld, ilska - inom läkaren. En grupp om åtta à tio läkare träffas regelbundet, vanligen en dubbeltimme var 14:e dag, under en längre tidsperiod. Och det tar tid, därför är en tvåårsperiod en lämplig första kontraktstid som eventuellt kan förlängas.