Och du, gamle Birger, kommer du ihåg i din himmel, hur vi en dimmig natt buro bort 14 grindar från Luthagen och ställde dem i en förstuga i Fjellstedtska skolan? Hur det kunde lyckas, är mig ännu en gåta. Vårt oskyldiga nöje förminskades icke af att dagen därpå i sällskap med en skara likasinnade promenera på Luthagen och se på, hur konstaplarne buro grindar och profvade in dem. Allt på sin rätta plats! Att gymnasticera i bagarkringlor och mödosamt byta skyltar var en omtyckt sport. Att med ansträngande af alla sina krafter förflytta centnertunga portluckor till en annan statsdel satte vi en ära i — och du »Fyris» annonstafla uppe i Fjärdingen, nog förde du en ganska nomadiserande tillvaro, så länge jag bodde i det hus, hvars långsida du prydde! Gamle Ernst Konrad, kommer du ihåg men mitt hjärta blir för fullt! Hvarje ålder har sina förströelser. Nu skulle det inte falla mig in att realisera sådana där idéer, om jag också stundom får dem ännu, ty hur det är, vill inte pojken maka åt sig riktigt. Hur månget gruff på torget har jag ej deltagit i! Upplopp, där upprorslagen förelästes från poliskammartrappan, ringdans kring torget och vanliga allvarsamma gåsmarscher torget rundt! Jag vet inte, hur man gör nu för tiden, men det förefaller mig, som om tonen i Uppsala vore allvarligare nu och jag skulle nästan vilja tillägga elegantare. Till och med de yngsta studenterna verka målmedvetna. Man läser tidningar och följer med i politiken, har åsikter. Jo jag tackar jag!