Är förfallet lagligit; skiute tå domaren saken up: å landet til nästa ting, och i staden lägge han parterne annan dag före, och waren the skyldige, å landet och i staden, utan ny stämning til rätten komma. Är någor förfallelös borto, tå han ropas af rätten fram at kära eller swara; böte wid häradsting och kämnersrätt en daler: i lagmans och rådstufwurätt, twå daler. Kommer hwarken kärande eller swarande, innan tingets slut; böte hwarthera dubbelt. Kommer swaranden å första ting, innan thet ändas, och blifwer käranden ute; böte som sagt är, och gälde han swaranden thes kostnad, ther han ej wid nästa ting å landet, eller inom en månad i staden gitter wisa, thet han laga förfall haft, och at han ej kunnat rätten thet kungiöra. Stämmer ej käranden saken in, och then fulföljer å then tid, som nu är sagt; ware swaranden för hans käromål fri. Nu kommer käranden til första ting, eller i staden å föresatt dag, men swaranden ej, och låter ej laga förfall framte: wisar kärande, at swaranden stämning B: käranden, at han stämning.&amp;gt; i laga tid fått; döme tå rätten i saken, efter thy som sanning ther i utletas kan, och före i domen in, huru then som wunnit, sin wederpart om domen kungiöra skal, som i then 4 § sägs. Kommer swaranden sedan, innan tid til laga wad ute är, och begärer wädia; ware thet honom tillåtit, och rätten, tit wädiat är, döme i hufwudsaken: kommer han ej inom then tid som sagt är: gånge&amp;lt; B: tillåtit: kommer han tå ej, gånge. domen til utmätning, ther käranden thet äskar, och full borgen ställer, om han lyfta wil thet som utmätt är. Hwar som således dom B: som på thetta sätt dom.