ligtvis " iUiterat ", så a ' tt skadaii blir ej sa stor, som man kunde förnoda pi4 grund av förlageils osannfärdiga reklainnotiser om " ny upplaga under tryckning ' ' etc. Men. den osunda, förgiftande brackandaii sprider sig, fonen far iiågot ytligt, respektlöst över sig. Den " kvast ", som predikar den aiisvarslösa lustans suverinitet, därför att detta garanterar de basta recetterna och arvodena, den kvasten ar vår rörelses dödsyende. Den gör vår egen ungdom till en hop flinande brackor, för vilka orden o111 trohet mot höga ideal, offervillighet ocli samarbete brattens och rattfardighetens tjanst blir obegripliga ord. AMt det har sagda är rzaktionärt. Men det är ej politisk.realdion, utan sunda sinnens reaktion mot den som dominerar inom konstnärernas Hur maste man inte förvanas över anda, som skapar indifferentism och och deras impressariers led. Sarskilt gäller detta litterahrens och teaterns män. Fransett några fS heroer pi4 dramatikens fait, vad varde har val der1 konst, som i .var tid ': visas på scenens tiljor! En teaterpjas .utav de sedvanliga. äktenskaplig troloshet och mer eller ' mindre kvickt gyckel, öyer äktenskaplig trohet ar nästan otankbai. Ju mer. vagade och spirituella anspelningar i den skabrösa ' genfcii, desto b3ttre. dess.a torftiga " idee &amp; !s4tjanst, huru omhuldas .de ej sasom nationens kelgrisar, beundras denna självtillit hos dessa skrivande herrar och. damer, som vaga pilkalla nationens uppmärksamhet för sitt litterära skräp! Vad ha de att ge en trött och vjlsegängen kultlir, som ställt allting under debatt och famlar efter auktori teber, medan hela grunden gungar?