Hon dömdes till två och ett halvt års fängelse för försök till grov misshandel, då hon i flera år levt med sin man och deras två barn utan att berätta att hon hivsmittats redan som 19-åring. Filmen handlar om starka kvinnor, men framför allt handlar den om ovanligt starka människor. Hon har av allt att döma skött sin medicinering. En utelämnad fråga i filmen är hur hennes kropp egentligen mår, hur bromsmedicinerna och eventuella biverkningar påverkar henne – hur hon orkar rent fysiskt. Men med stöd från framför allt sin mamma och så småningom effektiva bromsmediciner återvände livet långsamt för Lillemor. Varken maken eller barnen blev hivsmittade. Dokumentärfilmaren Ingela Lekfalk kom in i hivsmittade Lillemors liv bara några veckor innan hennes fängelsedom trädde i kraft. Straffet blev hårt, i både domstol och medier. I dokumentärfilmen ” Hur kunde hon? ” låter Ingela Lekfalk Lillemor berätta sin egen historia. Han skriver även att Lillemor kan arbeta och leva ett vanligt liv. Informationsplikten ställs i skarp kontrast mot risken att tilldelas ett fängelsestraff och även att dömas av både medmänniskor och samhälle – som ” paria ” som Lillemor själv säger i filmen. Hon blev sjuk, fick sin diagnos och med den sin dödsdom. Osentimentalt om sorg