mild, nästan rosenfärgad halfdager öfver hennes välbildade, i detta ögonblick nästan förföriska gestalt, som hvilade med beräknad vårdslöshet i soffan, och förrådde en liten täck fot med en hög vrist. Han hade nu suttit der i fjorton dagar, öfvergifven af hela verlden, men icke af sitt mod, sin dotter och sin hund. Ändtligen kom den efterlängtade, den fruktade morgondagen och med honom äfven den sträfva häradshöfdingen. Jag vill åka sjelf i vagn, det är min vagn och mina hästar! Frun blir så ledsen om hon icke får brefvet i qväll. Nära ett år hade förflutit sedan Roberts och Rosamundas giftermål. Hon hade icke suttit många sekunder, förrän den okände syntes, åter lika ståtlig som fordom, men blek som döden, med blå skuggor under ögonen och dock ännu så tjusande skön. Den ena gången förargade hon sig öfver » prinsen » och tänkte: om det nu verkligen var han, som uppträdde vid Rosendal, så var det gement af honom att hela två år glömma bort mig. Gubben tog upp sin snusdosa och bjöd Gråsten, som snusade med ljusnande min och blinkande ögon. ta in genast Tielemans droppar – nej, gå och lägg dig genast. – Jag ser med ledsnad, sade han, att kaptenen icke är hemma. frågade kusken och såg upp med en slug blick. skrek Lundströmskan, skall man icke få sin rätt genast? hvad han sölar, hvar gång han går upp ett litet ärende, mullrade gubben Holmberg, när Källström kom in. – Ja, jag gör allt för att göra min dotter lycklig. – Nå, hvad betyder nejlikan? I trappan mötte notarien genast herr Gråsten och framstälde sitt uppdrag. – Huru skall jag begripa det? Jag fruktar likvisst, att det låg någonting derunder, du. – Du är en modig gosse! – Vänta litet, herre, inföll kokerskan, det är ingen fara med frun, si, nej gubevars, men kusken menar att, si Han kände att det sista slaget krossat hans sista krafter. sekter Dingel var sysselsatt med att fullända herr Gråstens klädsel. – Mina föräldrar? Kusken blåste i sitt horn, han måste ut utan muff, och sprang upp i vagnen och satte sig baklänges.