/ Med rättfärdighet hans hand / Råda skall från strand till strand. / O Fröjdeande, statt mig bi / I all den sorg jag kommer i, / Helst när mig döden kallar: / Då hjälp att jag må kristelig / Få skiljas hädan, när jag dig / Min själ i hand befaller. / Han giva vill och giva kan / Mer än jag ber och tänker. / Herren ser till änkors nöd, / Ger de faderlösa bröd. / Ditt barn i nåd ledsaga, / Min väg är svår: / Jag vill ett steg ej taga, / Där du ej går. / Så må nu var man vara glad / Och prisa Gud i allan stad; / Han är vår käre Fader. / Ljus är din klädnad, Herre Gud; / I norrskensprakt och stjärneskrud / Din himmel skådar neder. / Jag världens bojor mer ej bär, / Ett högre väl min själ begär. / Ljuvlig är Herren, Herren vår Herde. / Vår egen kraft ej hjälpa kan, / Vi vore snart förströdda. / Där skall jag med fröjdfull tunga, / Gud, din ära evigt sjunga. / Ära ske Herren! / Och Andens frukt är ödmjukhet / Och sanning och rättfärdighet / Och fröjd och fridsamhet / Och oskuld i en helgad själ / Samt mod och kraft för likars väl. / Låt klinga mig din röst / Och väck mig glader opp: / Förläna evig tröst, / Förena själ och kropp. / O kommen, skåden Herrens verk, / I folk, ty allt han leder. / Ej fågeln plöjer jordens land, / Likväl han mättas av din hand. / Värdes du mitt liv förbliva: / Dig vill jag mig undergiva. / Och när jag önskar vederfå / De krafter, som ej mer förmå, / Jag lik Maria då / Vid dina fötter sitta vill / Och vad du talar lyssna till. / Han, den ende, gör ej val, / Räknar ej de sinas tal. / Sig med människonaturen / Herrens härlighet förenar, / Och Guds Son, av kvinna buren, / Blir det offer, som oss renar. / Öga, hjärta, vad gör du? / Vårt hjärta gläd, vår ande stärk / Och främja våra händers verk / I alla våra dagar.