tha kom thik skyt a thänna val, iak skal thik gifua eet thet fal at thu aldrigh thäs böter fär mädhan thu ij världine är." Tha swaradhe honum herra Iwan: "Thu thrughar mik fastlika, kompan! Mik thykker ij idhrom ordhom swa, ij rädhins leonith badhe twa; vil thet idher nakra thiänista tee, mik lyster ther fulwäl a see." Thän diäfwl ther födder var aff eet faar, han vardh swa bradher til anzswar: "Nu lät thit leon genast bort: thu skulde thet longo hafua giort: thy hon ma äkke vara när a thässe mark, medh vi stridhom här, thy at mate thu hielp aff henne fa huru thit mall kunde siden ga , tha ware i tu a mot os twa, ok thet ma äkke vara swa; thu skalt ena stridha i mot os badha älla gifua thik fangin a vara nadha." "Hwart skal iak nu hona lata swa at thet ware idher til mata?" The viisto honum een litin kofwa: "Lät hona här in at liggia ok sofua, läs siden dören ater igen, swa at hon os ekke ma göra men!" "Thet skal iach görä a mina tro, gudh ma mik än hiälpä tho!" Han tok sit leon at thet sama sin ok loot thet swa ij kofuan in ok läsir sidhan thet bästa han kan, tok swa nykylin ok kastadhe han ij änlitith a thöm andra fiända: "Nu göm han siälfuer, thin onde skände!" Man loot hans örs tha til hans ledha, sadhlath var thet ok alt til redhä; han sprang a bak, thy at han var vreedh, ok thaghar mote thöm diäflom reedh. Han stak thän annan thaghar nidher,