Hon är ju fullkomligt omöjlig i ett anständigt sällskap. Hur menar du? " Lyssna. " Men nu var det alltså pappa. Kanske hade jag det. Det är inte lätt. Men det kom så överrumplande. Inte sant? Jag är ju inte alls den typen som intresserar herrar. Det är ... mycket personligt. Ingenting särskilt. " Ja ... Ögonen berättar något om det njutningens landskap man kan vänta sig att genomvandra, om man en gång får inträde dit. Där gäller det att förena miljoners olika krav till ett och detsamma. Jag måste hitta. Mamma som var så klok, så praktisk, förtänksam. Ett ögonblick fick jag för mig att hon skulle förlora medvetandet, men insåg att det var hennes mamma som jagat upp min fantasi. Dela villkor. " Det tycker jag inte alls stämmer. " Men ibland kan jag drömma ... " Nej, jag tror inte, som jag vet att många gör, att människorna är onda av naturen. " Hur ska jag veta det? " Ja? Ja ja. Hon har aldrig älskat nån. Jag är över huvud taget ingenting som har med politik att göra, för som sagt, det gör mig bara yr i huvet. Det viktiga är att förstå varann. Mamma tittade på mig, länge, hennes ögon tårades. Men å andra sidan, vem skulle kunna gräla på pappa. Mamma log igen, den här gången snarare med en bitterhet. I flera veckor kunde man inte tala till henne utan att hon brast i gråt. AnnaKarin förstod knappt ett ord av det han pratade. Då kan jag ta det betydligt lugnare. " Självfallet ska du ha all hjälp du behöver. Som om det skulle ha funnits nåt alternativ. Man vill ha mer och mer. Att hon pinas när hon ser mig. " " Hur man gör minst skada. " Inte så länge man lever. " Din bild lyser upp mörkret. Och det är ju ingenting att prata om. Och för att slippa allt möjligt skitsnack. Du förstår inte sant. Gick ut i köket. Jag tror ingenting längre. Dom har så väl reda på sig, egna åsikter, de verkar faktiskt ovanligt försigkomna och med sin tid. Hundratals. Du kan inte undgå att märka det, om du ska vara riktigt ärlig. Bara därför! Marga hade drivits längre i sitt utspel än hon tänkt sig eller velat, det kunde man märka, hon satt låst i den överhettning som tänts av den allmänna oviljan, sköljdes vidare i sin egen ångestvåg.