Maij: tz laga stadga; men det torde hända, att en slijk intet ägde att fullgiöra wijtet med, och då förmenes dennas gensträfwighet böra med arrest och fängelse corrigeras, äfwen som den förras perseverantia, der han de 2: ne wijten intet achtar; afbönsformuläret wore wäl, att det antingen wid den förmodande förnyade rättegångzordningen föllia kunde, eller dommaren få tillstånd den att upsättia och med den läderade communicera, förr än den brottzlige tillhålles samma afbön att giöra; i det öfrige torde det hos dommaren falla i twifwel, att på den händelsen han in för rätta af endera parten blir till heder och ähra rörder, och fiscalen den bråtzlige anklaga bör, om icke han då sielf må wara dommare, då en slijk fiscals action emot honom institueras, emedan som tillförende den, som hela rätten eller någon af dem last giorde, genast och uti samma instantia dömbd blef, uthan att låta honom wijdare anklaga; derföre och Hans Kongl. Maijittz nådigste tydeligare uthlåtelse in hoc passu underdånigst imploreres, på det man må gå säkert, och af okunnighet sig ingen wijdare olägenhet tillskynda, än den honom redan skedd är.