Slutligen ropade han på herr Taffs: – Har ni, – frågade han, då denne inkom lika skyndsamt som i forna dagar, med samma förströdda utseende och pennan på samma sätt stucken bakom örat, – har ni haft någon slägting vid namn Johan Chrysostomus Taffs, till yrket musiklärare? Farväl. Vid min ankomst reste han sig häftigt upp och ropade: – Hvem är der! Hvartannat år gjorde min hustru och jag en resa till Stockholm för att helsa på våra vänner der. Du måste icke älska så, som jag gör, då du kan tala på detta sätt – svarade han med entusiasm. Wiftén och hans hustru låtsade icke se, att jag vid kaffebordet lemnade min kopp orörd, och tystade lilla Hilda, som ville göra mig uppmärksam derpå. Ehuru det visserligen aldrig ett ögonblick fallit mig in, att jag kunde gifta mig, sedan Emma gick förlorad för mig, tror jag dock näppeligen, att min kärlek till henne kunnat vara af en lika ren och skär art som Stenmans: för honom var hon ett skyddshelgon, förvaradt innerst i hjertats djup, der det ock gjorde sin förädlande magt synbar. Jag tyckte ej så mycket om att se henne kall, stolt och förbehållsam, som att se barnets oskyldiga löje leka på hennes läppar och den unga flickans åtrå att känna verlden afspegla sig i hennes blickar. – Jaså, ni är äfven en Rakelhane? Dennes söner upptogos åter i sin ordning i firman, som härigenom ännu en gång kom att göra skäl för sitt namn, ehuru blott en kort tid. Gamla Abela nästan ryckte sedeln till sig med våld, betraktade den med lystna blickar, tryckte den derefter mot sina läppar och stoppade den slutligen i barmen. Hon erhöll intet annat svar än ett melankoliskt leende och en lätt kyss på sin vackra hand. I stället höll han hårdt fast sin hustrus ena hand imellan sina begge, samt förde den ofta till sina läppar, för att trycka febervarma kyssar på densamma. Ni har ingen skuld till detta så kallade handelshus, eller står icke i borgen för någon, som står i skuld till detsamma? Men nu hängde tapeterna i stora flikar ned från väggarna, hela taket var öfverdraget af konstiga spindelväfvar, och de af solen brända fönsterrutorna återgåfvo endast dunkelt dess strålar.