Vi tillsporde dem hvarifrån, och de svarade Sleswig; men på andra spörjsmålet, om de ville hetala oss tull, gåfvo de ett tvärt nej. ” Jag vill vara lugn, ty jag lemnar dig hos vänner och med vännen öfver alla vänner! ” Men likväl svallade, i trots af allt detta, harmen derinom i ganska vilda vågor, då han ihågkom sina dödade tjenare och oredan på Sätersvik. Din syster! Både fönster och mycken annan lyx hade väl tillkommit efter den dag, då syskonen från Ardeln redo in i staden, ty detta var året 830, således nära två hundrade år före nämde kämpars besök hos den mäktige innehafvaren af Jarlaqvist; men sitt anseende för storhet och rikedom hade köpstaden dock redan vunnit. – ändå är det som hade jag ingenting sett i hela verlden, utom honom alltifrån det han kom till oss. Hade Rolf icke bedt rätt troende, eller var detta bönhörelsen? Hvart de tagit vägen vet jag icke, hoppas dock de kommit undan med lifvet, eftersom ingen sagt sig vara deras bane. ” Innan han inträdde för att aflägga detta fredliga besök, hade han aftagit hjelmen, den han nu höll i handen; och en vacker klang uppkom då, vid någon rörelse af hans arm, hjelm och svärd råkade i beröring med hvarandra. ” Min ring! Och med en tvär vändning vek odalmannen undan den frågvise höfdingen, i det en afvärjande rörelse med handen ytterligare förklarade att han undanbad sig allt vidare sällskap. Likagodt! Rolf gjorde väl sitt bästa för att i hans sista stunder föra den gamle mannen till Christus; men han skakade blott på hufvudet åt de obegripliga orden. Ehuru jag ogillar, ehuru jag ångrar den, blir jag ändå halft viking på nytt, när jag blott tänker derpå. ” Vedpinnarne skulle ej vara så dyra på torget, om de funnes till. Följer du mig, så skall din håg att lära känna min Gud, den ende sanne och evige, bli ledd och styrd till det bästa af det sanningens vittne som varit min lärare. Men nu blef ett ögonblicks rast, ty man skulle sörja för att ungmön ej behöfde väta sin minsta tåspets under flodöfverfarten; och Rolf tyckte sig då böra bryta tystnaden.