Per Jonasson blef skattmästare och hans son sekreterare, så att de viktigaste platserna syntes ha kommit i goda händer, utan att de passiva medlemmarna behöft tillgripas. » Du ser så glad ut i ögonen pojke », sade modren förvånad. torparlasse! » Och orden åtföljdes af ett skärande hånskratt. Hon tillhörde naturligtvis logen, och det var i dag den första gången hon fått göra någon verklig insats i logens arbete. Målare Lundberg hade lofvat komma till mötet. Han skulle hämnas, både på krogen och på dem, som hade makten men så länge tolererat eländet. Hans inbillning kastas som en boll från den ena stämningen till den andra, den ena falskare, dåraktigare, vansinnigart ’ än den andra. Inom Anders Jonsson hade vid pojkens häftiga ord den gamla stoltheten börjat att vakna och förkrosseisen allt mer dunsta bort. Det var alltid deras vana att skälla på stadskrogarna, sedan de väl supit sig fulla där. Det hade också funnits främmande ögon, som gifvit akt på, hur konstigt förlägna de blefvo, när de stötte samman, och man hade redan börjat att skvallra om i socknen, att mor Jansas Elin och torpare-Anders ’ Herman hade fattat tycke för hvarandra. Jag törs inte vara ensam, det är som om jag tyckte att taket skulle ramla ned öfver oss », svarade den stackars kvinnan, öfver hvars ansikte i ett nu kommit något skrämmande blekt och hemskt. » Ja bevars! Tidningen, som var säker på att interiörer från en beryktad lönkrog skulle väcka ett visst uppseende, visade sin utlofvade medverkan genom att intaga artikeln med sin största textstil. Herman hade inte varit hemma vid pastorns besök. Herman var lugn. Han ville skapa ett framåtskridande på de gamla goda uppfattningarna och åskådningarna, utan någon främmande inblandning. Men dessa hade han haft så många andra utvägar för i tillfälliga behof då för stunden, att någon afbetalning på skulderna icke ägt rum. De hade också råkats ett par gånger sedan, hastigt och så där i förbigående. Men under föredragets gång förmådde han tala sig varm, så att blekheten efterträddes af en het rodnad, och de hårda dragen mjukades upp betydligt. Och orsaken till densamma förklarades olika. Ja, så där skref hon