Och Wolkoff var ju öfvermåttan Kär, och sen det gifvits allra Första kyssen, då ansåg han sig Nyförlofvad här. 4 v) Så ej med Greta som med kärlek Lekte, och ej förstod hvad kärlek Knappast var, natruligtvis hon Wolkoff ofta smekte, så att han Kärleken på allvar tar. 5 v) Två år har paret redan känt Hvarandra, på sistone blef Greta Mera kall, ej nu som förr de sågs Så ofta vandra, han svartsjuk Blef och det blef Gretas fall. 6 v) Och ryssen blef nu mer och mer Betagen, han ville prompt med Greta gifta sig, nu fann han att Han blifvit rent bedragen, ty så Han hade tänkt sin framtidsstig. 7 v) Och Greta ville nu undvika faran, Om Wolkoffs kärlek var ej mera Tal, men detta blef att råka rätt i Snaran, ty Wolkoff han blef vänd om Mer och mer brutal. 8 v) Men så en dag så utbröt raseriet, Då Greta viste honom sitt förakt, Han fann om intet hela frieriet, Nu måste Greta vara på sin vakt. 9 v) En kväll så sköt han henne uti parken, En fasans syn som ej förglömmas kan, Där låg hon död uppå den gröna marken, Han kysste offret och i hast försvann. 10 v) Han tog en båt och gaf sig ut i natten, Och färden ställdes öfver Kalmarsund, Och sedan han passerat detta vatten, I skogens skydd försvann om en sekund. 11 v) Och Wolkoff jagades i skogens gömma, Han var nog ganska svår att träffa på, Men som han proviant har råkat glömma, Så måste han bli fast till slut ändå. 12 v) Till Öland rodde han en afton öfver, Två timmar stod han invid Gretas bår, Och stannar där han icke mer behöfver, Han sörjande nu ner till stranden går. 13 v)