Han är nästan väl snäll, en rigtig, outvecklad gosse, och vi tycka alla så rysligt mycket om honom; men hans naivitet tröttar en smula i längden, helst den, som haft lyckan att komma nära en mogen man, hvars rika erfarenhet man är lycklig nog att alltid få lita till som ett säkert stöd Min Johannes! Föga troligt, han såg ut som en Herkules, full af helsa och styrka. Denna klara stämma, detta intresse för allt, som rörde sig inom eller talades om bland de oftast goda, i några fall bildade och begåfvade menniskorna i de enkla hemmen, voro de väl äkta hos denna qvinna, hvars skärseld glödde natt som dag utan återvändo? – Dröjer det länge, innan de komma hem? – Väderspänningar från magen, som trycka uppåt bröstkorgen, ja. – De de det är så dags nu efter nitton års äktenskap, utbrast han häpen. – Gud vare oss nådig! Vi karlar äro allt några egoistiska slynglar, kära bror. Hos honom hade jag det rätt trefligt, och när han spelat af mig trehundra kronor på vira och öfverraskat mig på vinden, då jag stod och kysste hans syster, som skötte hushållet på anstalten, sa han att stillheten och medicinen nu verkat så att jag i intet väsentligt skillde mig från en vanlig klok menniska. Äfven han satt tyst en stund; så flyttade han sig tätt upp till henne och hviskade hängifvet: Fru Maria mumlade: Det var inte tryckfel. Den godmodige jätten sänkte hufvudet som ett bedröfvadt barn och sade sakta: Augusta, som var mycket dekorativ, höjde vid afskedsmiddagen sitt ölglas och hembar sin varma tack för det » systerliga förstående, som skänkts henne på Berga och alla de angenäma stunder hon haft i umgänget med en jemnårig väninna »! Hon hade för fru Maria, Augusta Kartman och flickorna Bergman skildrat honom i ett betydligt idealiserande ljus. Det är nu ett ämne, som räcker i vanliga fall, och fru Maria hade inte funderat slut på långt när, då den barmhertiga sömnens fé kom och snuddade vid hennes beklämda bröst med sitt vallmospö. Är du sjuk, så ska intet sparas, hvarken läkare eller medicin eller brunnar och bad, nu när vi ha råd!