Redan på kvällen hade vi bestämt att hon skulle strunta i studiebesöket i Tunneln eftersom hon var så trött. På det viset får både vi och hundarna motion. Huvudet värker jämt och jag känner mig dödstrött varje dag. Då hade jag en så stark själslig gemenskap med Mari så jag kände inget större behov av andra människor. Likaså kan jag bli mycket sårad och ledsen. Det är ändå inte som det ska vara. Vart hade min glada och roliga Mari tagit vägen? Han har en trevlig röst. Nej, inte alls. Tack för brevet Jag plågar mig bara själv genom att tänka tillbaka på det, jag får trösta mig med att Mari nu är bortom allt lidande. Nu sticker det till i bröstet, ren fysisk stickning, kroppen reagerar, men jag måste arbeta med synen. Vem, om inte han, är den rätte att söka tröst hos. Labil. Jag känner mig så totalt oförmögen att klara av det jag tar mig för. Regndropparna på cykelstyret började krympa i solskenet. Idag har jag läst ut Kallifatides bok " Utlänningar ". Maris död måste jag acceptera, men jag behöver inte acceptera tomrummet som blivit. Tårarna sinar aldrig. Jag vet att du har det svårt hemma och i plugget och att du har rätt att reagera på ditt sätt. Utom ett djävla ältande av saker och ting utan att leda till någonting. Mitt förra brev skrev jag i någon sorts desperation. Denna underbara naturupplevelse har gjort, att min själ varit lugn i flera dagar och min största fiende hållit sig undan. Denna unga pojke hade sin tragedi att berätta. Engagerar mig mer än någonsin i plugget. Packade ur bilen och tog en lång promenad på timmervägen norrut. Ta därför inte åt dig utan se det här som ett försök att beskriva en spontan känsla. Maris sista dygn Möter ett varmt deltagande av kvinnan. Kl. 17.45 skrev hon sitt andra avskedsbrev. Därför ska jag fuska lite med medicinen och baka in lite avvänjning i god tid. Cilla var djupt skakad och ledsen över att Mari inte sökt hjälp hos henne. Då finns bevis på vad vi verkligen menar I detta nätverk pulserar livet. Nej, det är just vad man inte gör. Detta liv bör då utspela sig i ett annat rike än konungariket Sverige. Jag hoppas och hoppas. Jag var inte besviken på någon eller något inte ledsen för någonting. Talade om känslor. Hela tiden var jag spänd och knäpptyst.