Försiktighet bör iakttas vid försämrad njuroch leverfunktion; samtidig användning av nitroglycerinpreparat utgör en absolut kontraindikation. Även lokala komplikationer rapporterades. Den intrakavernösa injektionen gav också ett väsentligt högre slutdiastoliskt flöde i de djupa penisartärerna. Mer allvarliga komplikationer är mycket sällsynta. Perorala farmaka med dokumenterad effekt vid erektil dysfunktion har hittills saknats. Sildenafil är en selektiv fosfodiesterashämmare som blockerar nedbrytningen av cykliskt GMP och därigenom potentierar erektionen [13]. Långtidseffekterna är okända. Alprostadilinjektionen ger erektion även utan sexuell stimulans, vilket av vissa män kan upplevas som onaturligt. Detta kommer med all rimlig sannolikhet att medföra att än fler män nu kommer att söka läkare för sina erektionsproblem. Erektionen blir mindre uttalad och mer kortvarig på grund av att venerna inte komprimeras lika väl i den stelare vävnaden, vilket ger ett venöst läckage [5]. Med den terapiarsenal som nu blivit tillgänglig bör det finnas möjlighet att hjälpa de flesta män med erektionsproblem. Högst en dos bör tas per dag (högsta dos är 100 mg). Problemet är påtagligt åldersrelaterat: nästan 40 procent av 40 år gamla män är drabbade, jämfört med upp mot 70 procent av 70-åriga män [2]. Psykogena orsaker är också vanliga, speciellt hos yngre patienter, och finns med som en pålagring även i fall med påvisbar organisk orsak. Tabletten bör tas en timme före förväntad sexuell aktivitet; effekten kvarstår i några timmar. Kärlsjukdomar, diabetes, neurologiska sjukdomar och läkemedel är vanliga orsaker. Radikal prostatektomi och strålbehandling, som används allt oftare vid lokaliserad prostatacancer, ger erektionsproblem i mycket hög frekvens. Komplikationsfrekvensen vid användning av MUSE var i denna studie inte obetydlig. Allvarliga biverkningar rapporterades inte i dessa studier, men 7-11 procent upplevde ett lokalt obehag / sveda, som dock sällan föranledde terapiavbrott. Erektil dysfunktion (impotens), dvs bristande förmåga att få och behålla erektion under tillräckligt lång tid för sexuell aktivitet, är den vanligaste formen av sexuell funktionsrubbning. I en doseskaleringsstudie på 535 män var 69 procent av alla försök till samlag framgångsrika jämfört med 22 procent vid placebo [6].