Men a tt från hvardagsrummeis hedrade ställ­ ning i den moderna bostaden draga någon slutsats om familjens suveräna ställning i eget hem, de t tyc kes t yvärr förhastadt. Optimisten, som står och glades i ett bebodt och besjäladt dagligrum, behöfver bara kasta en blick genom dörren in i matsalen för att få sin färg förbytt i en eftertankens kranka blekhet. Hvad ser han i sju fall af tio hos de unga familjer, s om sätta bo i tre fyra rum? Han få r se våningens ståtligaste, mest påkostade möblemang, ofta verkligen vackert, det är alls inte min mening att för­ neka. (Tvärtom är det min uppfattning att matsaismöbler just äro de, som möbelarki­ tekterna bruka ha bästa lyckan med, och jag skall strax återkomma därtill.) Men i alla fall, hur v ackra skåpen och stolarne än må vara, — rå kar det inte just att vara måltidstimma, Prenumerationspris:::: Ü • unnlfltffln t Vanl. UL Helt år Halft är Kvartal Lösn:r. " ... r. « Praktupplagan Helt Sr Halft år Kvartal Lösn:r står inte borde t du kadt med väntande rätter, så ser matsalen tom ut. Ja, jag vet intet slags dagligen begagnadt rum, som kan se så dödt ut som en af dukad matsal i et t bär­ gad! genomsnittshem af i dag. Luften är tjock af tråkighet, klockan knäpper s itt ticktack så högt och pockande, som hade den anspråk att få vara ensam herre på platsen, och det får den minsann också vara — en människa vill inte stanna där. Då man frågar sig hvarför och söker ett svar, ligger frestelsen nära ait göra sig sa­ ken för lätt och skylla det hela på, att när matsalsmöblemanget köptes, då om också inte annars tänkte de som satte bo mera på sina gäster än på sig själfva. De fänkte lika mycket på de få gånger, då man sitter till bor ds i festdräkt och har den fina servisen framme och mycket blommor och ljus och vin i kri stallerna, som på de många hvardagarna, då man på tu man hand fru­ kosterar och superar med ägg och smörgås och te.