Det var dock lika litet en helt verldslig institution, ej heller ett sådant slags andlig, som tolererade verldsliga förströelser, såsom S:t Gertrudsoch Vår Frus Gillen, de der beständigt uthyrde sina gillestugor till dans, vare sig till bröllopp, eller andra gästabud, alldeles så, som man i våra dagar kan få hyra lokaler, till anställande af dylika glada fester, i fall man sjelf antingen är trångbodd, eller skyr det med alla större tillställningar förknippade besväret. ” Nå, men så var då uppriktig emot mig, Märtha! ” Och på den goda fru Cecilia! ” Men, hvarför sitter du här, vid dörren? Med allt mera växande förtrytelse märkte Sturen huru hans frände, den unge Wasa, glömde både att äta och att lyssna till musiken, samt att i sitt samtal med den unga flickan, som satt bredvid honom vid bordet, iakttaga den stränga måtta och återhållsamhet, som stadgarna föreskrefvo och som dessutom hvarje gillesledamots egen känsla af dagens högtidlighet borde ingifva. Vapensmedens Dotter. Det var andligt, detta gille, såsom man väl af namnet kan sluta; och det faller sig derföre så naturligt, att det skulle upphöra, då det andliga här tog en helt ny riktning. – O, när vi sutto i den gröna, lummiga lunden bredvid trädgården och han lekte på luthan, eller jag på harpan och våra röster blandades till Jungfruns och Helgonens lof till pris åt Gud, som är all kärleks urkälla Eller vi sjöngo våra visor om Riddar Sune och skön Gundborg, om hertig Frendenberg och hans brud, om Hagbart och Signe om Hjalmar och Ingeborg – ingalunda anade vi då, att vi snart skulle blifva lika beklagansvärda, som alla dessa arma älskande. ” Ja, han var en flitig kund hos min far. Du skall veta att jag låter aldrig falla mig i talet och att inom detta helgade område är det jag, som talar, de andra som höra på. – Nej, mäster Gregorius. Hans mormor var en Banér, som ni torde hafva hört. ” Snart fann hon sig hafva gjort detta i lagom tid, ty just nu knackade en knoge helt sakta på abbedissans dörr.