- Den anförvanten heter svenska folket. Men ingen har trofastare följt mig vart det burit, och därför utnämner jag honom på stället till köksmästare. - Nåja, han är min nådige herre. svarade Dumma Svenskan. - Halt! Hon såg ut att vara en god och täckelig kvinna, som måhända i gengäld skulle skänka oss stackare några frukter och nötter, sade jag. Var helst i landsbygden vi färdas fram, vandrande eller på skjutskärran, vi skola i nattdimman igenkänna de små vita kyrkorna, där åtta eller tio starka söner lagt hällen över deras grav. Den enda kammaren, som låg mörk, var Axel Fredriks. I sina simpla kläder dröjde de en kort stund framför oss vid bivuakens bål och gingo sedan bort och stupade. Runt omkring stodo kistorna uppstaplade på varandra, och ur en av de översta hade bottnen brustit, så att den inneliggande salig skattmästaren stod rak lång med allongeperuken på huvudet och såg ut som hade han tänkt: Bitte, i vilket sällskap har man dock fört mig? - Skörtet är nog det rätta, sade Kerstin Bure, och fast jag ogärna ser kvinnor i min tjänst, kan du väl få stanna hos mig tills Johannes kommer. Haha! Det är ståndaktighet intill det sista, ståndaktighet mot vedersakare, mot vänner. Mot aftonen flyttade hon sin spinnrock till fönstret, och vi samtalade ännu, när det skymde. Den här gången skötte vi oss inte illa. Han stack henne ett par mynt i handen och knuffade henne åt sidan, och hon var nära att giva honom ett slag, men så räknade hon silverpengarna och betänkte sig. Sitter en knekt upp på en sådan förvildad häst, så reser sig den ihjälskjutne ägaren ur träsket och springer bakefter och rycker honom ur sadeln. Han tog med dessa ord en skinnbunden bok och satte sig att läsa. viskade de. - Kom, säger jag! Han kom till ett sönderskjutet utanverk av ringa storlek och som tycktes övergivet, men när han hörde röster av norska soldater, gömde han sig inne mellan skanskorgarna. Nu eldas ugnen het för de stackars fångar med kvickt huvud, som spela commedia.