En del utaf dessa små verldsbilder har jag kopierat för ro skull, och har nu, äfven för ro skull, låtit sättaren och tryckaren kopiera dem å nyo. sällaste dotter af Eva! Någon tid derefter, och sedan magistern återkommit till Alebo, inställde sig länsmannen, åtföljd af biträdesmän, och ” på högvederbörlig befallning ”, af länsstyrelsen, förseglade den mycket omtvistade husbehofsqvarnen, emedan densamma ” ej fick begagnas förr än laga tillåtelse dertill vunnits. ” Fiffenberg svarade ej derpå, utan befallde länsmannen att bortföra den fångne kusinen, som ej sluppit och ej heller slapp de tunga bojorna; – ty Fiffenberg ville ej så alldeles trottsa grefven, att en försoning blefve alldeles omöjlig, hvilket fader Slug ingalunda åsyftade. Han torde väl omsider få en plats härinne, han också. ” Fader Jöns satt, i god ro, hemma och läste andäktigt i Norborgs postilla, då han fick höra ett oredigt sorl på något afstånd från gården. – På ungefär lika sätt har den, å samma 148 sid., omnämnda expeditionen till General-Landtmäterikontoret blifvit känd; – ty herr grefvens synnerliga vänner hafva, utaf ” purt devuemang, ” underrättat sig om hons goda gerningar. Du får ej misstycka, k. läsare, att i denna berättelse, kanske för ofta, nyttjas sådana der oslipade uttryck som hederspascha och lyckliga ostar m. m. dylikt; ty du får, under läsningen, aldrig glömma att här skrifves, för det mesta, om äkta Kråkvinklare och deras seder; hvadan ett visst kracksande måste höras i berättelsen, alldenstund historiografens plan allt ifrån början varit att sanningsenligt teckna Kråkvinkels häfder; – Och man skrifver ej ostraffadt om Kråkvinklare, må du tro; ty ” den som kommer vid tjära varder alltid något besmittad. ” Men Annas hopp var nu fästadt vid tanken på ett trångt och dystert fångrum, hvarest ingen glad syn kunde förmodas, om ej någon gång en blick af den älskade.