^ ^ T ä r i vårt kära Upsala ha vi unga flickor - / [cl hela hösten varit lyckliga nog att få njuta af friskgymnastik tre aftontimmar i veckan under ledning af en skicklig och intresserad ung qvinlig gymnast. D å vi nu åter börjat våra öfningar för vårterminen, känner jag stor lust att orda en smula om gymnastik till Iduns unga läsarinnor. För den, som pröfvat på, är friskgymnastik ett verkligt nöje. Men vore ej här fråga äfven om något annat, då lönade det ej mödan att spilla ord och tanke derpå. Nu gäller det vida mer — helsans bevarande och återvinnande, så väl kroppens som ock i viss mån själens. Ären I i tillfälle dertill, så frågen sjelfva någon ung flicka, som längre tid deltagit i väl afpassade gymnastiska öfningar, och hon skall med mig instämma i, att de ej blott stärkt kroppen, utan äfven helsosamt upplifvat sinne och själ. För de flickor särskildt, som genom sitt arbete äro tvingade att föra ett mera stillasittande lif, blir friskgymnastiken en ren nödvändighet. Kanske ej alla af dem ännu känt den försvagande verkan af det ensidiga arbetet och af bristen på motsvarande allsidig rörelse. Men om de ej förståndigt sköta och bevara sin helsa, så är den, snarare än de sjelfva kunna ana det, undergräfd och bruten och med det samma arbetskraften, för mången kanske hela hennes kapital, borta. Och för dem, som på grund af lyckliga ekonomiska omständigheter ej tvingats till ett bestämdt arbete, medför ofta just detta brist på nödvändig kroppsrörelse. Så blifva de, om ej direkt sjuka, dock svaga och bleksigtiga. Ingen menniskans förmåga, lekamlig eller andlig, når någon högre utveckling utan öfning. Så äfven här. De gynnade, som nu ej behöfva arbeta och anstränga sig, måste hafva i tanke, att de dock ej alltid kunna undgå det under hvarje förhållande och under hvarje form. När den tiden kommer, huru godt att då kunna möta lifvets kraf med ett samladt kapital af helsa, kraft och glädtigt mod; ty säkert är att känslan af kraft och helsa ökar modet i motgången.