Voro kanske för honom de dagli­ ga besöken ho-s Wiesners dagens ljus­ punkter, icke de eftermiddagsoch kvällsstunder han tillbringade på tu man hand med henne, vilka blivit henne allt mer och mer dyrbara och kommit hennes tillförsikt att växa? Hur ofta hade Henry icke skrat­ tande sagt, när något av detta nya förskräckte henne: — Kära barn, du måste ha ögonen öppna; sådana saker skedde nog ock­ så i edra Dresdenerkretsar, men då man, som du, endast ser in i sig själv, märker man dem helt enkelt icke. Gott, hon skulle ha ögonen öppna i kväll; Wiesners voro också bjudna. Hon skulle se, erfara, hur det i verk­ ligheten stod till, sedan skulle hon låta Henry veta-, hur det såg ut inom henne. och då? Hon var så en­ sam, hur skulle hon bete sig? Tiga? Även om hon finge bekräftelse på, vad hon erfarit i dag? nej, nej! Och plötsligt stod minnet av hen­ nes forna liv så klart för henne, det soliga, omhägnade livet hemma i trädgården, de gamla vännerna, fa­ derns smala, intelligenta ansikte, som hon mindes det skymta fra.m från 15 Korsgatan, Göteborg. Å helt stycke 10 %, samt å stufvar. • Till Tricotstickerskor lämnas rabatt â garner. barndomen, innan en för tidig död ryckte honom bort, de dagliga mor­ gonturerna med ångbåten till gym­ nasiet, då de gamla tornen och bryg­ gorna över floden lyste i försilvrat morgonljus. Och sedan återresorna mot de mångfärgade kullarna - och modern nere på vägen. Hon borrade ner huvudet i kud­ darna och grät av hemlängtan. Slut­ ligen somnade hon in — alldeles förbi av trötthet. Vid tedags kom Henry van der Borgk upp för att se till henne. Un­ der det lätta buller, som uppstod, då jungfrun ställde teservisen på bordet, hade Elisabeth icke märkt, att han sakta kommit in från sitt sovrum näst intill hennes. Ett ögonblick blev han stående i dörröppningen. Hennes huvud, från vilket det upplösta, glänsande håret tungt föll ned, vilade på armbågen.