SVEN. att berätta dig. (Agda vänder hufvudet och lyssnar.) Kan du tänka dig, att din favoritko, den som du alltid så gerna mjölkade i somras, blef sjuk i förra veckan, så att jag måste slagta henne. Det var en riktig förlust, ty det var min bästa mjölkko. ELIN (deltagande). Prinsessan, som jag kallade henne. Hvilken skada! AGDA. de här! Ljufva kärlekssnack! Ändtligen, ändtligen äro FRU STÅLBERG (reser sig lifligt. Gör en rörelse, som för att gå som störtar mot dörren). ut, men häjdar sig. Till Agda, Nej, mitt barn, nej, stanna inne. Vi göra dem Vet du, Elin, jag har en riktigt ledsam nyhet ingen tjänst genom att uppehålla dem ute i förstugan. Ring på mera varmt té. (Helge kommer genom dörren till vänster. Fru Stålberg springer emot honom och de omfamna hvar andra länge under tystnad. Brukspatron Stålberg kommer strax därefter samma väg. Agda springer hälsningar. Alla tala på en gång, så att endast ett sorl höres.) med ett glädjeskri i hans famn. Därefter ömsesidiga FRU STÅLBERG (drar Helge ett stycke bort från de andra). Låt mig se på dig riktigt, min älskade gosse. HELGE. sig, hvad jag haft mycket att göra. Det tror jag nog. Mamma kan knappast tänka FRU STÅLBERG. alltid brukade vara så lycklig, då du fick tillbringa någon tid i hemmet. HELGE. jag har en nyhet att meddela eder, och jag är inte utan oro för hur mamma skall upptaga den. af rummet) AGDA (ropar från andra sidan Har du en nyhet att meddela oss? Då hade jag FRU STÅLBERG (häftigt). Helge, säg, hvad är det? HELGE. Agda har redan sagt det. SVEN och ELIN. Förlofvad! Glad är jag visst, min älskade mamma. Men Du ser inte glad ut, mitt kära barn. Du, som Hvad du magrat! bestämdt rätt, du är förlofvad!