Växter i kruk or stå öfver allt, både i det utbyggda blomsterrummet med värmeledning och vattenrör för besprutnirig inledda, och i hvarje fönster, och alla dessa växtbarn ha det välskötta och belåtna utseende som de endast få hos den som älskar dem och förstår att pyssla med dem som de lefvande och kännande varelser de äro. I ateljén en trappa upp med ljus från Ire väderstreck hålla främst kaktéerna till. De rada upp sig som soldater och se stela och otillgängliga ut i denna tid, då deras blomning ännu icke bör­ jat. Men på väggarna blomma och brinna tul­ paner, som fröken Schot­ tes pensel fäst på duken sistförflutna vår. De äro hennes senaste studier. Det är klart att då man besöker en konst» • närinna går man först till ateljén, det är som att stiga rakt in i hen­ nes själ, men hos fröken Schotte är hela huset fullt af konstskatter, dels hvad hon själf åstadkommit på olika områden, dels minnen fjennes vifta Scßof tegår den. ska bagage är syn­ nerligen välförsedt. Hon har studerat de­ korativ konst och målning i Paris — det sista bl. a. hos Julian, som är en af de mest kända af de stora elev­ ateljéerna därute, gra­ fik för Fusch och gov belinieknik vid Manufacture des^ Gobelins. Som många andra svenskor skapade hon sig en ställning som konstnärinna i Paris, där hon var medlem af Union des Femmes Peintres och hemför­ de flera utmärkelser. Från paristiden har fröken Schotte många minnen af svenska konstnärer. Hon talar med beundran om Nils Forsbergs studier till hans stora Gustaf Adolfsduk, och visar fotografier af Carl Milles och Gottfrid Lars­ sons första arbeten. Paris var det rastlösa arbetets tid, men för en på samma gång praktisk och konstnärlig natur som fröken Schottes bjuder ett hem i Sverige nog på flera möjligheter och större tillfredsställelse. Det finns så mycket att se på i fröken Schottes hem och så många historier att lyssna till om hur de olika föremålen van­ drat i släkten och genom tiderna fått en patina af minnen.