Om 60- och 70-talets bildade lekmän togo starka intryck av Rydbergs Bibelns lära om Kristus, torde väl sekelskiftets religiöst sökande människor i stor utsträckning låtit sig ledas av Harnacks berömda bok: Kristendomens väsen. Och här gavs ett svar på den ovan antydda frågan, som för många blev en verklig befrielse ur dogmats tyranni. Kristendomens väsen består icke i några metafysiska spekulationer, utan är i första hand att finna i Jesu lära om Gud såsom vår Fader, människorna såsom bröder och själens oändliga värde. Och av denna lära och dess förkunnare få vi med den kritiska forskningens hjälp i evangelierna en tydlig helhetsbild, de ge oss besked om det för oss religiöst sett betydelsefulla: vern Jesus var och vad han ville.LITTERATUR Det arbete, vars titel här ovan läses, torde som symtom på den teologiska nyorientering, som i våra dagar försiggår, kunna påräkna ett liknande intresse. Förf. är professor vid Marburgs universitet. En jämförelse med Harnacks arbete från sekelskiftet är också, såsom professor Fridrichsen framhåller i sitt förord, av största intresse: » hela omvälvningen av den andliga situationen och denna omvälvnings konsekvenser för uppfattningen av Jesus framträda vid en sådan jämförelse i sin fulla klarhet och på ett gripande sätt ». Bultmanns arbete ger oss först och främst en tydlig bild av hur oändligt mycket mera komplicerat läget blivit i flera avseenden. Den optimistiska syn på den kritiska forskningens utsikter att ge oss en historiskt trovärdig bild av mästaren från Nazaret, som utmärkte ett tidigare skede, har hos Bultmann fått vika för en utpräglad skepsis. Om Jesu personlighet och liv kunna vi så gott som ingenting med säkerhet veta. Vad vi ha att hålla oss till är den komplex av tankar, som föreligger i församlingstraditionens äldsta skikt, vilket f. ö. blott med relativ visshet kan avgränsas från de skikt, som stamma från ett senare utvecklingsskede. Som bärare av dessa tankar nämner traditionen Jesus, och sannolikt är han det också. Men om så ej skulle vara fallet, så ändras därmed på intet sätt det som är sagt i denna tradition. Och då förf.