Föräldrarna bör informeras om att en hypertrofisk adenoid kan recidivera. Ibland kompliceras vanliga förkylningar av bakteriella rinosinuiter som erbjuder en diagnostisk utmaning. Denna indelning föreslås ersätta den tidigare indelningen i perenn eller säsongsbunden allergisk rinit [15]. Likaså får man bra insyn med hjälp av rak skopi med 0 eller 30 graders optik. Mekanisk obstruktion. Patogenesen till nasal hyperreaktivitet är inte helt klarlagd. Tumör som orsak till ensidig nästäppa är ovanligt men skall alltid uteslutas, särskilt hos äldre med långdragna rinosinuitsymtom. I Sverige besväras drygt 20 procent av befolkningen av icke-allergisk, icke-infektiös rinit, definierat som nästäppa eller nysningar som inte orsakas av allergi eller infektion [28]. Kemisk eller mikrobiologisk påverkan kan starta ett mycket snabbt inflammatoriskt försvar, som påverkar slemhinnan. Vid rinoskopi ses ofta en blek, svullen och cyanotisk slemhinna med vattnigt sekret. Näspolypos är vanligare hos män och hos individer över 40 år. Bakre delen av näsan och epifarynx undersöks med indirekt epifaryngoskopi, som kan vara svår att genomföra för ovana undersökare. Preoperativt bör man, enligt Svensk rhinologisk förenings konsensus 2004, utföra en objektiv mätning av motståndet i näsan med hjälp av rinomanometri. Andra faktorer som efterhörs är överkonsumtion av näsdroppar, liksom bostadsoch arbetsmiljön. Den tillväxer i nasofarynx och ger mest besvär i 3-4-årsåldern. Vid kroniskt infektiösa tillstånd, cystisk fibros, ciliedysfunktion och dentala sinuiter ses i stället polyper där neutrofila celler dominerar. Vid en akut allergisk reaktion binder allergener till IgE-molekyler på mastcellens yta, varvid histamin och Th2-cytokiner frisätts. Näsan undersöks före och efter avsvällning med sk blålösning (lidokainhydroklorid-nafazolin). Förenklat kan man säga att nästäppans orsaker är infektioner, allergi, mekaniska hinder av luftflödet eller annan sjukdom i slemhinnan.