icke blott i den meningen att det är där som uppoffringarna äro mest kännbara, utan också i den att det är på utbildningsområdet som Sverige har sin chance. Man måste se sanningen i ansiktet, hette det » och erkänna, att om en god soldatutbilning är förutsättningen för landsförsvaret, så duger det inte att bara lita på de medfödda militärgåf-vorna ». Kriget kräfver en träning, som icke kan ersättas af något annat, de befälhafvare, som skola leda trupperna till seger, när det gäller, behöfva grundlig förberedelse och öfning redan under fred, och om det är sant att de unga värnpliktiga ha anspråk på att icke bli beröfvade sin frihet och sin arbetsförtjänst i onödan, så är det ännu sannare, att de aldrig skola förlåta de ansvariga maktägande, om de skicka ut dem i kampen underlägsna sina motståndare på de punkter, där de kunde vara öfverlägsna. Någon sympati för » den s. k. krigsministerlinjen, som går ut på rekrytskolans uppdelning i en sommartermin och en vintertermin » (då helst tänkt utan ökning), visar tidningen — särskildt ur sociala skäl — ingalunda (5 / i2, 6 / 12), utan allt tyder på att den för sin del omfattade den liberala beredningsmajoritetens s. k. » samlingslinje » med dess sammanhängande vinterförläggning. Att så verkligen var fallet, erkände den också, såsom af det följande framgår, uttryckligen vid ett senare tillfälle. N. OCH FÖRSVARET: EFTER KARLSKRONA-TALET I sitt sista häfte för förra året framhöll Svensk Tidskrift, med påpekande af hr Staaffs nästan mystiska makt öfver de sina, sannolikheten att hans bebådade Karlskronatal skulle göra slut på det fronden, som den tiden var i svang bland dem. Åtmin-208 HERMAN BRULIN stone hvad D. N. beträffar, höll spådomen streck. Ett par punkter i Karlskronatalet borde särskildt kunnat intressera detta frimodiga organ. Dels afvisade ju statsministern i tydlig motsats därtill anmärkningarna mot sekretessen i beredningsarbetet. Dels afstod han, då han dekreterade uppskof med frågan om öfningstiden, från att krypa bakom de af D.