Strax gick Celadon uth uthi een lönligh och bittersööt ängslan, och begyntes den nys uptende och tillijka uthsleckde eelden meer och meer taga till. Men iu mindre förhoppning han hade, iu mera älskte han, tvert emoot alla andra älskare, som sigh medh förhopning altijdh bespijsa, och då den bliffver all, återvender ock kärleken tillijka. Hvadh skulle den aarma Celadon göra? Effter hoon uthaf så härkomst var kommen, hade han aldrig den förhoppning att fåå den ähran få tala det ringaste ordh medh henne. Och som hoon vaar temlig eenslig af naturen, gick hoon föga uth, att han då kunde fått mött henne; och der detta skedde, vaar hoon altijdh af 2 frustupijgor beledsagat, som flere ögon hade än Argus. Intet kunde han heller taga sigh den dristigheten på och gåå in j frutimbret, dijt ingen mansperson vaar tillåtit att gåå, uthom Parmenio allena. Intet fönster vete heller så uthur hennes Cammar, att han kunde fåå see henne der sittiande och då mz een ödmiuk hattlyftning eller ögnavink insinuera sigh. Summa, alla vägar vore honom igenslutne, hans endaste tröst, att fåå see henne uthi gudztiänsten, förminskades temligen, när han tenkte vedh sigh sielff, efter hoon hade härtill sedt på honom intet annat än af förvetenheet; när hoon nu den sleckte, så bevärdigade hon honom ingen ögnesyyn igen.