“ Jag har visserligen icke sagt detta med ord, men du har säkerligen förstått mina tankars ordlösa språk; dina blickar hafva eljest ljugit. Derinne var allt härligt ordnadt för att hålla tacksägelse öfver den lysande segern. Orleanska jungfrun, denna martyr för sitt fosterland, sina heliga inspirationer och sin konung, har rättvist blifvit beprisad på snart sagdt alla civiliserade språk. “ Fränder och vänner, jag känner eder tappre anförares tankar och vill uttala dem för eder; hören mig! “ Hennes växt var medelmåttig och smidig, gången lätt och elastisk och anletsdragen fängslade mera genom det milda, qvinliga uttryck, som lästes deri, än genom deras ovanligt regelbundna skönhet. “ Huru skulle jag kunna blifva er maka? Vid detta utrop framskyndade några qvinnor, som varit sysselsatta hos de sårade. Danskarne hade då framträngt till djefvulshögen uti tre hufvudafdelningar. Slutligen anlände den omnämnda truppen till platsen. En bister nordlig vind susade öfver halfön Ditmarsken (nordvestra delen af Holstein, mellan floderna Elbe och Eider) och skakade med ett hotfullt dån de torra aflöfvade trädens grenar. “ Du skulle ju blifva min brud, och viger dig i stället med döden, “ mumlade han i halfyrsel. Hedningarne hade till hälften vunnit seger öfver danskarne, hvilka förlorat sin riksfana. Hon strök håret från hans fuktiga panna och hviskade: Främst bland dem märktes en ung qvinna, som både genom hållning, utseende och klädsel utmärkte sig framför de öfriga; och den vördnad, dessa midt under förvirringen visade henne, antydde det hon var den förnämsta bland dem. “ Så har jag då kämpat ut, men hon är kall, hon är grym, hon lyssnar ej till mina böner, hon älskar mig icke mera! “ Än hörde man ur kullens djup vilda härskri, än klagande suckar, än harmoniska, melankoliska sånger, och man påstod att nattetid framfor den “ vilde jägaren “ öfver djefvulshögen med sådan dånande fart, att buskar och stora träd upprycktes med rötterna och vräktes vida omkring.