Odens rykte har höjt hedna knän, och Cæsars namn har hedrat hans efterträdare. Hvad skulle de icke gjort, om de ägt Carls dygd? Icke upphöjdes han deraf, att hundrade Konungar prydde hans anor. Han var jemnhög med alla sina Förfäder; men större i dygd: ty alla deras dygder brunno i Honom allena. Hans vett gaf dem slugom häpnad. Hans tapperhet hade mer än Tre Kronor förtjent. Hans mod ansåg döden och hela verldens motstånd för öfvermagar. Hans trohet var de Yfverbornas hälleberg, som icke svek i löften, eller förrådde den som derpå byggde. Hans gudsfruktan gjorde honom till hjelte. Hans lagvördnad var glansen af hans envälde. Kort sagdt: hans ädelmodighet trampade vällusten under fötterna; visade hans makalösa höghet i en makalös ödmjukhet; härdade honom i buller och motgång, hunger och törst, köld och hetta; gaf hans lemmar hvila på hårda marken, och lärde honom taga den goda dagen som den onda. Hvem undrar då, att hans lif var: Romariket en bestörtning? Frankrike en förundran? Spanien ett nordbloss? Italien ett järtecken? England en rörelse? Holland ett tvifvelsmål? Polen en omkastning? Turkaland en rysning? Ryssland ett vågspel? Danmark en bäfvan? Sverige en ära? hela Europa ett underverk? Store Carl! Förr lärer Karlavagnen aflåta att hvälfva sig öfver de Redliges hufvuden, än Din ära aflåter att lefva: ty hon har lyst så klart, att man icke skulle undra, om hon dig förblindat. Man skulle icke undra, om, i samma förblindelse, ditt ridderskap stupat; kyrkor blifvit rånta; städer ödda; länder sköflade, och det otvingade Sverige vågat sin frihet: ty stora ting fordra stora medel. Svensk tro och kärlek ha slika stötar tålt, och en högre hand har det fallna upprättat79.