" Släpp mig Celia, du gör mig illa ", gnällde flickan som låg underst. Tom Baines, menar jag? " Repliken var provokativ, hon måste ha vetat hur illa Mandy tyckte om Baines. " Det var det som polisen ville ha. " Jag blev rädd ett tag när jag passerade en parkerad bil, jag trodde den var tom, men så såg jag att det satt ett par där och hånglade allt vad dom orkade. " Jag tror det inte. Jag är inte lika säker på det. " Nej. " " Det var min bror som gjorde det när han var sex. Jag blev argare och argare hela tiden. " Du har allt en del riktigt knasiga idèer du, Celia. " Men nu skrattade hon inte. Jag samlar väl inte på tändstickor heller! Efter det stycke som jag redan hade läst stod det: " Det gamla vanliga ... Kan jag ge dig en lift hem, älskling? " Dumheter. " Mandy hade sagt att han var orolig. Han var där före mig och hade redan näsan nere i en pint öl. Jag höll mig tätt intill Anne, för jag visste att Pat skulle tränga sig på om hon kunde, men när vi kom till grinden var det som tur var nån som ropade på Pat och så slapp vi henne. Men Celia har ingenting. " Jag hoppas att du inte gav henne någon anledning till det. " Han hade utan tvivel rätt. Så jag talade med onkel Ben. Så lade Mark, inspirerad av Tom Baines, märke till något som polisen hade förbisett: de tre mördade flickorna och Celia Armitage var inte bara födda samma år, deras födelsedagar låg med bara två dagars mellanrum. När jag kom till Shelagh höll hon fortfarande på att klä sig, och jag fick sitta och lugna ner mig i hennes vardagsrum. En aning maktfullkomlig, tänkte jag. Mamma gillar miss Carey, det var mamma som bjöd henne hit när Terry bodde hos oss. " Vad är det hon vet, Ben? " Jag skulle ha velat slå in skallen på henne. " Vem ska du gå med? " " Egentligen hade det varit mycket klokare av dig att sitta hemma och titta på teve. " Jag vet att du har berättat om den här saken förr. Det var underbart, fast vädret slog om efter ett par dagar. " Hunden. " Var har du varit? "