där som fordom på min kista Ur Flaskan Bacchus åt mig log, Står nu en skål från Liljans krog Med Ölostvassla til mitt sista, Och Hafversoppa i mitt stop! Et Turkiskt papper med Jalappa, En tom Butelj, och Doctorns Kappa Blir Bouptekning altihop. Ach! döden är en faslig björn, Han kräfver lifvet hvarje timma; En Tätting och den stolta Örn De måste samma våld förnimma; Alt suckar för Naturens lag: ||: Men Bacchus ler, likså gör jag. Men, til exempel, om så sker, At jag får Stämning utaf döden, Min lifs-Revers förfallen ser, Och slut på mina glada öden; Så må det hända som det vill: ||: Men för ' n jag dör, så drick mig till. Sen vill jag ställa an min färd, At bara Björnar sku mig bära; En Björn har jag till vän och värd, Och bara Björnar bo mig nära. Kom Björnar kom i tripp och traf: ||: Och Grimmen för min Sorg-prestaf. Mina Björnar samlen eder, Hvita handskar hvar person, Svarta kläder med all heder, Och i näfven en Citron; Samlen Eder til at följa Och at bära tyst min bår, Pimpinella skall nog skölja Hvar en strupa om jag rår. Ja min matta hamn sig lutar Liksom blomman till sin mull, Och min hydda sig nu slutar I sitt hvilorum så full. Farväl Skönhet, Glans och Styrka! Farväl Lycka, Lif och Hopp! Gud lät Blomberg intet dyrka Äfven Grafdörn för mig opp! MÅLTIDS SÅNG. Så lunka vi så småningom Från Bacchi buller och tumult, När döden ropar, Granne kom, Ditt timglas är nu fullt. Du Gubbe fäll din krycka ner, Och du, du Yngling, lyd min lag, Den skönsta Nymph som åt dig ler Inunder armen tag. Tycker du at grafven är för djup, Nå välan så tag dig då en sup, Tag dig sen dito en, dito två, dito tre, Så dör du nöjdare.