Jag kan ej lemna detta interessanta ämne, utan att ännu göra några anmärkningar. Jag har sagt, att vetenskaplig odling bör utmärka de bildade klasserna. Häraf torde man sluta, att jag ej ville lemna någon annan än den förstnämda helt och hållet olärda upplysningen åt de lägre och arbetande klasserna. – Alldeles! Det är min fullkomliga mening att jag ville lemna dessa klasser fullkomligt olärda och det af ren och uppriktig aktning för det sunda förnuftet. – Den enda undervisning som för dem är nödvändig innefattas i Religions-undervisningen, hvilken också naturligtvis är nästan helt och hållet muntelig, och mer talar till känslan än förståndet. Vill en och annan lära sig skrifva och räkna? Väl an! Men deras förträffliga minne, hvari de utskämma så många, som blott läst sig sjelfva till förderf, gör det för dem i allmänhet onyttigt. Men att man kunde tro sig få ett upplyst folk, om man en gång komme så långt att hvar bonde, utom sin Religion, hade lärt litet Moral, litet Geographi, litet af Fäderneslandets Historia, och litet af de första begreppen i vetenskaperna, och gud vet allt, det är visserligen högst ytligt och falskt sett. – Är det för hans timeliga eller eviga väl som man anser detta så nödvändigt? Denna upplysning, med det sunda förnuftets namn beständigt på tungan föraktar det i sjelfva verket hjerteligen. Det är liksom om man ville skämmas, att dessa bonde-själar skulle komma så olärda in i godt sällskap i himmelriket. – Dåre! med din tomma mångkunnighet, med din ytliga upplysning, med din skrytsamma, halfva, förvirrande lärdom, är du inför det oförderfvade, olärda, sunda förnuftet en usel dvärg – med några enkla frågor och inkast gör dess träffande, enfaldiga omdöme dig förvirrad, och kommer dig att rodna, om du det kan. – Denna ytliga lärdom, denna vetenskap, som vill veta allt och ingen ting vet, som nu är en så allmän pest i våra så kallade bildade klasser, har man äfven sökt påtruga bonden; och om man ej lyckats, har likväl bemödandet haft skadliga följder. Allmänhetens upplysning har i senare tider varit allmänna lösen och goda tonen. Lärde behöfva vi ej, har man sagt, men upplyste bönder och handtverkare – se der hvad som är vårt behof, och som en gång skall göra vårt tidehvarfs ära! – Jag sade: det har haft skadliga följder – genom det goda, som man tagit bort, och det odugliga, som man satt i stället. I det sednare afseendet kan man blott i allmänhet märka: att, först, en half, ytlig kunskap endast ger fördomar – att, för det andra, dessa fördomar äro så mycket svårare, som de äro lärda fördomar, fördomar som tro sig veta något. – Man behöfver blott känna allmänheten, blott tala vid den ibland dem som varit ett olyckligt föremål för ett dylikt upplysnings-experiment, som man velat lära litet Historia eller Geografi, eller Moral och så kallad förnuftig Religion, eller de nödiga begreppen i åtskilliga vetenskaper, för att höra hvilken mängd af vidunderliga föreställningar, som hårdnat i hans hufvud. – Åter i det förra afseendet: så har den otidiga upplysningen förstört den form för vitterhet och lärdom, under hvilken de endast