åhrs stat blefwe lijkwäl der till anslagne, kan iag intet underlåta att ännu wijdare göra om samma ährende en tienstlig påminnelse förmodandes iag att Eder Magni­ ficence och Venerandum Consistorium sådant intet till misstyckio tager, emedan iag och ingen här med i ringaste måtto praejudicera will, uthan endast och alle­ nast med detta söker att afbörda mig alt answar i längden. Att alla som lijka tiäna lijka lön niuta, fordrar all skiäl och billigheet böra fördenskull de som o ch ^spondebatur. Om detta är tillförende resolverat, nembl. 5 Sept. supra, hwarifrån Consistorium intet finner någon orsak att skrifwa. VII. Herr Rector proponerade, det Qvaestor Rommel ännu påminner att få slut öfwer dess desiderie han någre gångor föredragit, nemblin huru han skulle niuta någon wedergiällning för detta åhretz beswär, hwilket fuller deputati Illustrissimo Cancellario nyligst på Rosersberg föredragit, men Hans Excelkce desidererat Consistorii betänkiande skrifftelin. Resol. Bref afgår här om lijkmätigt Consistorii förr fattade mening. VIII. H:r Lundius påminte, att såsom wi jd inventerandet af sal. Räntmästarens documenter befans, att skulle några penningar warit på Banken för dess räkning, som i synnerheet sees af en des journal, det woro angelägit i Banco undersöka om och huru sal. Räntmästarens räkning der skulle sig förhålla, warandes i jour­ nalen M:r Kraft, som skulle hafft bancozedlen specificerad. Rector uthfäste, det wille han wid dess reesa till Stockholm ihogkomma detta ährendet, och i Banco här om förfråga och förnimma. IX. Rector förfrågade på hwad sätt Prof. Schwedes skrifft skulle communiceras, då hwar och en reserverade sig att förklara sig öfwer det som dem kunde