Encyklopedin ägnade vida mera utrymme och intresse åt antikens historia och kultur samt åt Kina och Egypten än åt samtidens riken och folk. De artiklar, som direkt ägnas Sverige, äro blott de geografiska, till antalet omkring hundrafemti, de flesta mycket korta, endast två äro mer än en spalt. Suède upptar fyra och en halv spalt, Stockholm två och en halv — medan Danemark avfärdas på 17 rader och Copenhague på fem. Skillnaden var säkerligen oavsiktlig. Det rådde samma planlösa ojämnhet i övriga delar av geografin, vilket väl berodde på den person, som skrev de allra flesta artiklarna i detta ämne, nämligen chevalier de Jaucourt. Louis de Jaucourt (f. 1704, d. 1779) tillhörde icke Encyklopedins berömdare medarbetare, de tongivande författarna. Men han var den trognaste kraften, ägde ett aldrig tröttnande intresse och en oförskräckthet utan like. Redan i andra bandets företal läser man ett lovtal över honom, » que la douceur de son commerce &amp; la variété de ses connoissances out rendu cher à tous les gens de Lettres ». Han var då nyvunnen som medarbetare och hade redan skrivit en mängd » utförliga och med största möjliga omsorg författade artiklar ». På grund av regeringsförbudet mot Encyklopedin avstannade 1757 dess utgivning för åtta år med sjunde bandet; de återstående tio textbanden utkommo på en gång 1765 efter ett brådskande redaktionsarbete under de största svårigheter. Inledningen till åttonde bandet framför utgivarens tacksamhet till dem, som framför andra hjälpt honom och möjliggjort arbetets fullbordan. Främst av alla nämns Jaucourt, som tackas för att icke som så många andra ha lämnat Encyklopedin i sticket och för att ej ha sparat någon möda för att vara till gagn. Diderot hade allt skäl att vara honom tacksam. Utan Jaucourts trägna skriveri hade verket icke blivit färdigt. Voltaire ansåg, att Jaucourt skrev tre fjärdedelar, Ducros tillerkänner honom åtminstone hälften. Han skrev utom geografi också medicin, politik, mytologi, litteratur, konsthistoria, botanik, retorik, zoologi och allt möjligt annat. Man har målat honom med Voltaires ord om abbé Troublet: