På slaget 8,35 rullade en liten bil upp till trottoaren framför postkontoret. En mager, senig man på trettio år steg ut, sprang uppför trappstegen till vestibulen, letade fram en nyckel och stack den i ett lås. Låset satt i en ruta med inskriften: nummer 6, och tillhörde en av postboxarna. Han öppnade boxen, tog ett par tidningar och några brev, och gick utför trappstegen mot sin bil. I samma ögonblick skedde det. Inom loppet av en halv minut stodo de två sportklädda unga engelsmännen vid hans sida, doktor Zimmertür och mr Smith-Smythe stodo vid sidan av dem, och de tre undersätsiga herrarna slogo krets kring dessa två koncentriska cirklar samt deras medelpunkt. Mannen med bilen såg långsamt från den ene till den andre i gruppen. Doktor Zimmertür lyfte hövligt på hatten för de två unga engelsmännen och sade: — Mitt namn är doktor Joseph Zimmertür från Amsterdam. Mr Willougbhy, inte sant? Mr Davenport, om jag inte misstar mig? Denne herres namn känner jag tyvärr inte ... Mr Willoughby skrattade kort. — För allt i världen! sade han och presenterade bilägaren. Mr Benson, mr Archibald Benson! Törs jag fråga vad meningen är med denna ... Doktorn bredde ut handflatorna. — Bara att jag och min vän — får jag föreställa kriminalhistorikern mr Smith-Smythe, om herrarna inte känna honom — bara att jag och min vän skulle vilja tala ut med er alla tre om den gamla affären i Lanvay! De två engelsmännen togo ofrivilligt ett steg tillbaka, vilket kom dem att kollidera med de undersätsiga herrarna. Doktorn fortsatte sin presentation: — Jag glömde visst att föreställa tre franska vänner, herrarna Durand, Dupont och Duplaix, alla anställda i detektiva polisen här i staden! Mr Willoughby skrattade kort. — Eftersom era tre vänner äro detektiver, börjar jag förstå meningen. Tillåt mig bara säga, att ni är på fullkomligt galet spår, om ni inblandar mr Davenport och mig i saken! Vi ha själva sysslat med litet detektivarbete här i Mentone ... — I Mentone med omnejd, förbättrade doktorn.