Den taen-kende Mand skal ikke kunne indrömme Muligheden af en saadan Forfölgelse som den mit Skrift paadrog mig, uden under Forholde, der stemme overens med mine Skildringer. Den blinde Eensidig-hed. prÖvede mit Digt paa en med allehaande statistiske Opgaver * justeret Yaegt; man vilde det Umulige; man klagede endog over Mangel paa poetisk Opsving, medens man knuste Tankens Form, tydede den poetiske Diktion som Kancellistiil, og satte en prosaisk Bokstavsands til Dommer over dens Gehalt. Derefter dömtes ogsaa Forfatteren til et intellektuelt og moralsk. Brsendemeerke og erklsere-des som Landsforraeder i Rigets Act. Under dette Raseri forholdt jeg mig selv stille. Jeg tilbageholdt efter modnere overlaeg de Stridsskrifter, som en naturlig Indignation over denne barariske Frem-faerd havde afibvinget mig. — Ligesom jeg i mit Digt, tvertimod Anonymens Fremstilling, havde afholdt mig fra alle personelle Henpegninger, saaledes taalte jeg nu disse Angreb, der for den störste Deel indtil en oprörende Grad vare personlige. Jeg vilde ikke fopöge Bitterheden, jeg vilde kun, at man, uden at forstyrres af nye Indtryk, skulde nödes til i Tankerne at vende tilbage til Sagen.