Endnu i vor Tid træffer vi et overvejende Antal Navne paa - sen og i nordisk Form i den brede Befolkning i Sönderjylland, som et utvety-digt Vidnesbyrd om, hvor den nationalt hörer hen. Der er endelig det sönderjyske Landsmaal, som er det fjerde store Vidnesbyrd om Befolkningens Hjemmehörsforhold. Det skiller sig grammatisk kun i to Punkter fra Östdansk, det som hersker paa Öerne og i Köbenhavn. Det ene Punkt er, at Artiklen sættes foran Substantivet (Eks. æ hus, ö. d. huset); det andet er, at Perfektum Participium mangler t som Neutrumsmærke (æ hær hör). Men det sönderjyske Landsmaal, som för 130 Aar var raadende over den altovervejende Del af Slesvig, er siden da trængt tilbage til tæt syd for den nuværende Grænse. Sönderjylland var ved 1800 altsaa et Land med en Overklasse med tysk Tale og Kultur og en dansktalende Underklasse med gammel Bondekultur. Begge Klasser var i lige Grad patriotiske. Men Napoleonstidens Ulykker rystede Overklassens Loyalitet over for den danske Konge og Stat, og da derefter den tyske Enheds-stræben i Romantikens Tidsalder voksede, vendte Embedsmæn-dene og de rige Köbmand Blikket mod Syd og begyndte at föle sig som Tyske. Den slesvigliolstenske Bevægelse dannede sig i Liberalismens Tid 1830 — 1848 af unge Advokater og Industridrivende under Feltraabet: » Los von Dänemark! » Det var dette Raab, som kom til at virke delende paa Underklassen i Stad og paa Land. Statens Myndighed over Befolkningen spaltedes ligefrem i to modstridende Dele: En central og en lokal.