Den 9–12te i denna månaden hade öfversten anordnat tre dagars recognosceringsöfningar härstädes för officerskorpsen. 20 man af musiken med. Middagskoncert på torget kl. 1–2. Middag kl. 6 hos öfversten den ena dagen, andra dagen liknande på jernvägshotellet, som fått extra tillstånd till utskänkning för dagen. Det hela syntes bra likt ett lustparti för officerarne, som gingo här och kråmade sig. Hos Uno bodde två ryttmästare. Den ene af dem (Löfvenhjelm) var sjuk af fylle båda nätterna. Hvad jag hatar dessa statens grannlåtsdjur, hvilka endast tyckas lefva för att göda sina lidelser och sin kropp! Gubben Ljungberg hade stått i butiken och sett dem gå och paradera på torget. Längs apoteksväggen sutto fullt med damer för att höra på musiken och beundra guldglittret. Doktorinnan Åkerman var der, Lisa Schröder, fröknarna Seth, Thedenierna och många fler. – ”Fruntimmerna skulle bara se hur de se ut, så ville de sakeren ta mig inte titta åt dem ens.320 Det är bara bomullsvadd och skräddarefason alltihop,” gnällde gubben i sin förargelse, ”jag har sett sådana der tuppar gå och ta luftbad, och då fick man se hur de sågo ut. Sakeren ta mig fans det inte mer än en enda som var helskinnad på sin kropp, annars voro de allihop spetälska på ett eller annat vis, smalbenta och eländiga. Men när de kommo i kläderna sågo de präktiga ut ändå.”