Fru A. (kommer in, klädd i schal och duk och med en korg på armen. Studsar när hon ser fru K:s ansiktsuttryck) Det var betalningen, frun? Fru K. Javisst, se här betalning för ert besvär. Vill ni ta detta till hjälp åt er sjuka flicka och och barnet? (Räcker henne en sedel). Jag jag vill gärna hjälpa er vad jag kan sedan Fru A. (häpen och glad) Å, herregud, det blir till både värme och mat åt stackrarna Gud välsigne frun! Och förlåt vad jag sa nyss det är inte alltid så lätt att vara herrskapsmor heller förstår jag, (niger och säger idet hon går) Det är mor som mor samma don, när det gäller sorg över barna. Fru K. (ensam) Så ohyggligt detta är! Har min lyckliga ställning i livet gjort mig blind och döv för andras lidande? Är det sant att män fina och bildade kunna handla så mot kvinnor? Och barn? Små, oskyldiga barn, som få frysa och svälta och fara illa för att fadern vill rädda sitt anseende? Och lagen skyddar dem? Lagar som ensamt män ha stiftat. Och denna orättvisa har jag varit med om att stödja. (Tar listan och river sönder den långsamt) "Samma don", sa hon. Ja, därför bör vi också hålla ihop, det förstår jag. Ska det nödvändigt behövas den egna sorgen för att lära oss det? Min gosse, som jag varit så stolt över som jag trodde så obetingat på (lägger armarna på bordet och gömmer ansiktet) RIDÅ. ______________________________________________ Flygblad N:o 15 utgivet av F. K. P. R. i Göteborg.