Mycket riktigt! Dagen derpå höll jag med min wagn på den upgifna platsen för wårt rendez-vous. Ingen Anne-Charlotte syntes til. Jag skrifwer hänne et ödmjukt och flatterande bref. Min epître kommer åter obruten. Jag sänder til sist Claes, som giort connaissance med familjens femme de chambre, för at få notice om stälningen. Han berättar, at der warit scener med dåning, gråt och förtwiflan. La pauvre petite sotte hade giort en generalbikt för sit tråll til mor, gronderats och förmanats eftertryckligen, hwarpå fästmannen eftersändts, den gamle Abraham, och med all onction haranguerat för den lilla stackarn några sidor Biblisk Qwinnospegel. Och brölåppet bestämdes som til i dag, och just nu, ack, mon cher ami, nu är alt förbi. Hymen har röfwat från mig min charmanta domino bleu celadon. Redan hör jag nattwakten skråla elfwa, och i S:t Clara Komministerhus har redan en lekfull Cupidon dragit sparlakanen til kring min gudinnas paulun. Suckande och med bedröfvelig röst säger jag Adieu, Adieu mon Anne Charlotte, adieu Paniers, Vendanges sont faites. Men du, mon Pylade, lemna dit skuggiga Tusculum för at i dina armar sluta en wän, som i wänskapens sköt söker consolation för den obeständiga kärlekens gäckerier. Redan frågar din Celinde efter dig, der hon trippar med swarta skor och hwita klackar på Maja Lisas Caffehus. Skynda til staden. Må wåra namn förenta ljuda öfwer alkov och nattduksbord och låt oss med Bacchi ljufwa safter fukta wåra nog mycket för melankoli uplagda pergament. Du wänskapens afbild, skynda hit at embrassera Dess trogna dyrkare Gustaf Stenfelt. MED KONUNG GUSTAF I LUCCA.