Kanske har ljuset en innebörd som han inte anar. Liten och spenslig, trötta, vädjande ögon, och ett evigt leende som vill stämma en grym omvärld välvillig. Det blir smisk på rasten! Tok-Sam är en rolig djävul. Det är svårt att säga. Han läste lusen av henne utan pardon. Har han varit i slagsmål? Har inte familjen rätt att föra sin egen talan, kräva ett bättre öde, göra uppror och klaga i himlens sky? Men hon förtryckte ångesten med en kraftansträngning och fortsatte att leva i nuet, i bildningens nu av lycksaligt anammande, en yppigt blommande oas. Stupade i säng och sov tolv timmar. Tre år senare fick hon en pojke, som döptes till Benjamin efter morbror i Amerika. De tunga böckerna gled under armarna, hans huvud skakade som en gubbes. Kanske var det drömmen om en ursprunglig kristendom som ledde pappa ut i ödemarken och ner i en föraktad och bespottad grav. Sången band dem samman och kärleken. Det stod och vägde i en evig krasslighet, en blek, storögd, utpinad svaghet. De vill ha honom tillbaka ut i verkligheten, där grymheten vill blotta hans blygd och skända hans drömmar, där han skall begrava sin dikt i en gödselstack, där flickor ska rota sig samman och fnissa åt Tok-Sams pojke, och värst av dem alla Elisa ... Ändå går han med sina sista krafter över till drängkammaren var afton för att undervisa Abel i tålamodets dyrbara konst och ödmjukhetens kostliga läxa. Lungsoten kväver snart det lilla liv som återstår. De två systrarna är väl ganska lika till det yttre, fast Elin är blond och Maria mörk. En bitter tanke, ja, men bara en tanke, ty i så hårda ord får aldrig bitterheten klädas. Ännu finns det liv i hans kropp, och så länge det finns en gnista liv, kan ingen mänsklig eller gudomlig grymhet stillas. Abel slukade snart poemen i Folkskolans Läsebok, men det var inte mycket som fann nåd för hans blick. Blev husbonden alldeles omöjlig till slut, då fick en väl packa sina pinaler och tacka för sig. Efteråt satt han och mumlade för sig själv vid middagsbordet, mumlade, nickade och log. Det var overkligt och lite skrämmande, men bättre ändå än de utbrott han fick sedan han smakat på Sanningens dödliga gift.