Den lilla gatan hade fått se bruden, magisterns fattiga Ester, som den vackre, välbärgade kryddkrämaren gift sig med. Den flickan hade allt tur hon, sade man, men så var hon också söt. Så vacker som brud, fast en smula blek. Högtidlig och stolt som en kunglig härold hade lille bror stått där i sin långskörtade frack och hållit den stora armstaken, medan hans ögon blickat ut på folket, talat och sagt: det är jag, godt folk, som egentligen ställt till det här, genom att jag afskuddade mig latinska grammatikan och gaf mig i handel 1 Så blid och vänlig som någonsin förr kom och gick den unga frun, och log gjorde hon ofta, så hon var förstås lycklig. Hon kunde väl inte vara annat. Enkelt klädde hon sig ännu, fast fint, och inga låter tog hon sig. Men det var ändå nägot oåtkomligt och tillbakadraget hos henne, som folk aldrig rätt förstod sig på. Men se, sade man, hon hade aldrig rätt varit som andra. 1 alla fall gjorde hon intet väsen af sig, och sådana tröttnar man snart att tala om. Då 415 några år gått, fick man ändå ett samtalsämne. Den förr så fattige studenten, som bott vid gatan där, hade blifvit en berömd författare genom ett par arbeten, han gifvit ut. Och han hade, så fin och förnäm nu, gått arm i arm med kryddkrämarn ned för gatan. Ty det lär ha varit denne och ingen annan, som hjälpt fram honom med pengar till studier. Men så hade det inte varit nog med det. En dag hade han visat sig på nytt, ej ensam, men arm i arm med en dam, så vacker och ståtlig, som man väl ännu aldrig sett där; och så lyckliga och strålande och förnäma hade de sett ut, som man nånsin kunde tänka sig, att en förr så fattig student kunde komma att göra. Och ett lysande parti skulle det bli, det visste flere. Och till kryddkrämarns hade de gått, och där hade de stannat både länge och väl. Och när de gingo tillbaka, hade de bara haft öga för hvarandra. Men icke långt efter hade något inträffat, som plötsligt fyllt den lilla gatan med häpnad och bestörtning. Tänk att hon, magisterns dotter och kryddkrämarns hustru, låg död. Svept i hvita kläder med två vaxhvita små händer korsade på bröstet.