För att kunna det niåste den omsliapelseii börja med dem själva. Iclte calniüteii, nicii sjiilvprövuingsstunder i slutna kamrar, icke programtal, men ett oavlåtligt lyssnande till samvetets stilla stänima, icke striden ocli oron inom de politiska partierna utan friden och samlingen omkring de e g m idealen - detta * vad kvinnorna g till " politisli " böra viilja som sin Iilalit! Endast så kunna de hålla sitt stora strålande löfte att genom sin niedborgarriitt omskapa. Alen om de störta sig i n i partipolitik, d. v. s. partitaktik och partiteknilr O m, säger jag! Det liar redan skett. Endast oni kvinnorna omvända sig frun partierna och sainla: sin nya iiialit i ett n y t t niärisklig.hetsparti, vars första pu1il.t lir att de själva skola bli sen a v e n iiiiiiigtl gocl kviiiiiokraft. j a g något nytt och stort a \ * deras röstF. ' lle ?i Kc.v. ' lanlieii. ~ stit att det iir (leras plilit och deras mission a t t föra in nicr renhet och goclbetet, ni1 1Jlir frigiven f ö r direktare het och iiier fridsanilict ocli fi; rsonlig protliilitivt arbete, ökar ytterligare tillfredsstdlelseii över att iiii iiritligen het i det offentliga livet. Freden nalkai. Det fulla niedborgartröttna efter vunnen ieger, utan att de i stället under flera å r fratiiat måste fortsltta med ett effektivt upplysningsarbete inoiu alla folklager, och j a g önskar, a t t kvinnorna m å sa viirdigt uppbiira sin mcdborgarrlttt, att miinnen inoiii kort skola fråga sig: " varftir misstrodde .,i dem så länge? " - &amp; ?i es ingel,ila ?z. # " Kvinnorna ha fått rösträtt " - f ö r e 1914 skulle det budet varit jiibelväckande och endast detta.