Under en ej alltför avlägsen epok i kyrkans historia ville man motivera kyrkans intresse för de världsliga frågorna genom hänvisning till att det gällde att göra världen till Guds rike. Guds vilja skulle genomtränga alla samfundsformer och ordningar. En senare tid, som lärt sig se det eskatologiska draget i kristendomen, hävdade, att Guds rike och Hans vilja först bryta in vid tidens ände, och därav frestades man ofta att lämna världen åt sitt öde. Det förefaller, som om vi nu skulle kunna se det berättigade och felaktiga hos båda åskådningarna. I Femte sektionens rapport heter det: » Ingen internationell ordning, som människor kunna uttänka, får likställas med Guds rike ... Å andra sidan är det ett misstag att mena, att vårt hopp om Guds rike skulle sakna betydelse för de praktiska avgöranden, som människor måste träffa inom den nuvarande ordningens ram-&gt;&gt; Å. V. S. Svensk sockensjälvstyrelse. Svensk sockensjälvstyrelse 1686 — 1862, Studier särskilt med hänsyn till Linköpings stift, så lyder den fullständiga titeln på en värdefull avhandling inom den praktiska teologiens ämnessfär, vilken i slutet av fjolåret ventilerades i Lund. Författaren, kyrkoherde teol. d: r Herbert Johansson i Lommaryd, har i detta arbete framlagt ett mycket omfattande källmaterial, belysande en historisk utveckling, som till dato varit föga känd. Då arbetet har ett avsevärt allmänt intresse och i ali synnerhet för på det politiska livets område sysselsatta personer har mycken nyttig kunskap att bibringa, synes det vara befogat att i denna tidskrift lämna en kortfattad relation av detsamma. Huvudparten av avhandlingen sysslar med sockenstämman och dess utveckling genom tiderna. Sockenstämman, kyrkotinget eller kyrkostämman — alla olika namn på samma företeelse — har medeltida ursprung. Den är i själva verket en skapelse av kristendomen. Den etymologiska betydelsen av ordet socken är oviss, men starka skäl tala för, att det sammanhänger med ordet söka. Alla som » sökte » samma kyrka hörde till socknen. Och socknens stämma gällde i allra första hand kyrkan och dess underhåll. I vårt land ägde detta allmogeting alltifrån kristendomens införande en myndighet med avseende på den kyrkliga egendomsförvaltningen, som gick vida längre äti den kanoniska rätten medgav.