Det var också väntan på detta, som gjorde, att de båda förälskade skandinaverna, Lundberg och Hannsen, icke kunde erhålla tillstånd att få lämna det läger, där de nu voro stationerade, d. v. s. fortfarande på Isimbulwhanabärget. » Jag tänker, det är bäst att vi följas åt. Vi få väl se; vi få väl se! Hans anlete bar prägel af den välfödda snikenheten, och de ännu skinande dragen tycktes minst af allt vara en mask för ett gnagande samvete. Man grep sig an med måltiden under bästa lynne, sittande i skjortärmarna, medan de genomsura rockarna ångade vid brasan. Detta kan ju bli intressant nog som förspel till hvad som snart måste följa Och den här overksamheten, som nu rådt en tid, verkar förslappande på både folk och fä Hvad tycker du själf? » Alla tre började fumla i sina fickor. » Där kommer en patrull! » Det grofva godset är afsedt att kunna motstå mycket högt tryck vid skjutningen, såsom t. ex. vid bombkastning. Han visste icke hvarför, men detta minne framkallade en obehaglig dager öfver denne boernas välbetrodde och – låtom oss genast säga det – både modige och skicklige anförare. mil norrut belägna stationen Witte Putts, där man slog läger trots alltjämt oroande beskjutning från boernas sida. Dörren till gatan sprängdes, och skottarne samt de två engelske artilleristerna rusade in i huset under vilda skrän. » Nå väl! – Nästa sekund hade han den väl instufvad i en innerficka, liksom hade han fruktat, att kvinnan åter skulle ångra sig och vilja ha nyckeln tillbaka. ’ Mina ögon se inte fel Från Pretoria äro icke dessa män, men väl har jag skäl misstänka, att det är roinekke ’ Två skottar voro redan halfvägs uppe på pinnarna, när Daniel, Lundberg och Pekka började hala och draga af alla krafter. Hur falsk denna själföfverskattning var, skulle mycket snart visa sig, synnerligast i det stora slaget vid Maggersfontein, där det säkert kunnat gå boerna ännu sämre än det gick dem, om ej skandinaverna – särskildt svenskarna – varit med.