Det förekommer rikligt med, i allmänhet väl valda, illustrationer. De inledande kapitlen om anatomi och diagnostik är relativt överskådliga, speciellt delen om klinisk diagnostik. Problemet med val av kirurgisk metod sammanfattas relativt väl i meningen » Whichever surgical procedure is recommended, the surgeon must be aware of the complications that may ensue and the fact that many patients will respond poorly to an operation, which addresses a syndrome where the cause of the symptoms is still so little understood ». Dessa metoders möjligheter, begränsningar och eventuella komplikationer (gäller framför allt artroskopi) beskrivs rätt väl, vilket borde hjälpa den behandlande läkaren att på enklaste och billigaste sätt komma till rätt diagnos. Kirurgiska behandlingsmetoder diskuteras men utan mer detaljerad operationshandledning, en nackdel för ortopeden och kanske en fördel för andra presumtiva läsare. Samma attityd gäller i än högre grad kapitlet om patellofemorala problem där indikationerna för kirurgi har krympt under det senaste årtiondet till vissa definierade situationer med instabilitet av patella, eftersom effekterna av t ex kirurgisk behandling av patello-femorala smärttillstånd många gånger kan vara svåra att förutsäga. Med andra ord: Hittar man ingen säker orsak till smärtorna bör konservativ behandling väljas. Cirka en tredjedel av de patienter som drabbas av en främre korsbandsskada får inga eller minimala problem på kort sikt efter konservativ behandling. Knäskador hos växande barn har fått ett eget kapitel, vilket för barnortopeden kan te sig något tunt. Kirurgisk behandling Tanken är dock riktig - att i en och samma bok nå personer som behandlar knäledsskador i alla åldrar, eftersom skadepanorama och behandling skiljer sig väsentligt inte bara mellan växande individer och vuxna utan också mellan olika perioder under uppväxten. Ortopeder i tidig SK-utbildning kan läsa boken som aptitretare, men måste komplettera med litteratur som bättre tar upp kirurgiska behandlingsmetoder och tränger djupare in i vissa av ämnesområdena. I kapitlet om olika undersökningsmetoder har tyngdpunkten lagts på konventionell röntgen, artroskopi och magnetisk resonanstomografi. Överhuvudtaget är innehållet sparsamt och otillräckligt för ortopeder under utbildning. Det föreligger en dålig korrelation mellan artroskopifynd och symtom vid smärttillstånd i anslutning till knäskålen - vilket motiverar termen främre knäledssmärta i stället för femuro-patellärt smärttillstånd.