Af fruktan att den snygga handteringen skulle bli afslöjad, rusar sonen Anders in i det inre rummet och skyndar sig att stänga dörren. Med en kraftig stöt slår emellertid hr Gavell upp dörren och kommer in i rummet. Fjerdingsmannen Norén följer tätt efter och står just på tröskeln, då ett skott smäller och träffar Norén i ryggen. Det var den adertonårige Karl Erik, som bakifrån lömskt smugit sig på honom. Den skjutne faller under jemmer baklänges i golfvet. I nästa sekund rusar hr Gavell ut i yttre rummet, går rakt på Karl Erik och lyckas frånrycka honom geväret och slunga det under sängen. Brodern Anders ilar nu till Karl Eriks hjelp och hr Gavell tvingas till en häftig brottning med dessa vilddjur. Då bröderna sett länsmannen komma, hade äfven Anders laddat ett gevär — båda hade bakladdningsvapen. Det Anders laddat var af gröfre kaliber och lades af honom i en säng i inre rummet. Brottningen pågår en kort stund, och hr Gavell kastas till golfvet af brödernas förenade krafter. Snabb som tanken ilar nu den yngste uslingen, den ofvannämnde 18-årige Karl Erik, in efter broderns gevär, som skulle bli hr Gavells bane. Trots att den starke, äldre brodern håller hr Gavell hårdt i armarne bakifrån, lyckas han dock få ett tag om mynningen på geväret, med hvilket Karl Erik söker lägga an. Karl Erik rycker dock till sig vapnet och riktar det i hast mot hr Gavells bröst samt trycker af så nära att kläderna svedas. Skottet smäller af och hr Gavell störtar, ögonblickligen dödad, baklänges i golfvet. Under allt detta har fjerdingsmannen Norén under hemska qval lyckats släpa sig ut på förstugutrappan. Efter dådet mot hr Gavell går den unge skurken Karl Erik ut på gården och griper sig an med att ladda om geväret för att dermed gifva den sårade Norén ännu ett skott. Han uttalar sin afsigt högt. Han säger: — Du har varit en djefvul, du också; du ska’ ha! Den sårade bönfaller om förskoning men det synes ej det minsta röra detta odjur. Någon främmande afstyr dock det andra skottet, som ämnats åt fjerdingsmannen.