Människor skymtade ju också bara någon sekund, ofta behövde de inte ens vända bort sin blick, för de blandades ändå bort av trafikvimlet, och han kunde inte vara säker på att just dessa människor skulle ha stängt sig för honom, om han fått tillfälle att se dem i ögonen. Han jagar, far din! Därför låg det mycket sanning i faster Märtas påstående att han jagade, men man kunde lika gärna säga att han jagades, det var som om alla dessa blickar, som tvärt vek undan då de träffades av hans, bollade med honom, kastade honom mellan sig och för varje gång gav honom ytterligare fart. Aldrig har jag hört nåt så fräckt, ni smyger in här hos mej klockan halv åtta på morron och har klagomål! Har du några syskon? Det här är två veckor sen. Det är ingenting för barn. Seger tiger. Och det märkvärdigaste av allt med träd, vet du vad det är? Gå ända härifrån opp till kyrkogården? Ditt med, förstås, han pratade mycket om liv. Det har jag redan gjort. När han kisar mot henne dessa morgnar, är det som om han ägde en mild och outgrundlig hemlighet, och hon får lust att ta hans hand och tala förtroligt med honom, be honom rädda sig, be honom fatta ett beslut och göra en kalkyl, men hon bestämmer inte längre över sina känslor, hon måste försvara sig, och därför blir hon oftast föraktfull. Vad är det här? Det är den enda bibelversen! Så hade han tänkt i det heta mörker där han, berusad av champagnen och av Jänkis värme och fasta grepp om hans pung, uppgivit tjut av triumf, och det är även i dagsljus en god tanke. Man kan inte tänka sig en mer dramatisk precision! Kanske är det samma starka mörker man då är nedlagd i. Du är den klokaste människa jag vet. Vi måste ju få ordning på saker och ting. Seger tog emot lappen utan större intresse, tung i huvudet av sprit och fläskdoft, samtidigt som han viskade till pojken att lyssna extra noga nu, för nu ville han berätta det som skulle ge förklaringen. Jag vill inte ha dina förbannade brev! Och kanske gröt nån gång, sen blir det inte mycket annat? Gav honom styrka så han åter skulle äga sig själv. Den första är hon inte nöjd med, inte heller den andra, för lite folk, ödsligt som en tundra, och inte förrän de trängs i kön till en mjölkbar, kan hon lugna sig och stå stilla.