Då jag härigenom, jemte min egen, och, som jag hoppas, min älskade kusins sällhet, äfven förenar det, att gå vördade föräldrars önskan till mötes, så är jag nog lycklig att på samma gång uppfylla både hvad känslan och pligten bjuder, och vågar jag desto heldre emotse ett gynnsamt och efterlängtadt svar på detta bref, som jag tror mig äfven veta, att den af mig och mina föräldrar så lifligt önskade föreningen äfven öfverensstämmer med kusins egna föräldrars. Jag kan bestämdt försäkra det, emedan Albert för mig temligen utförligt omtalat hans lefnadsomständigheter, och de låta åtminstone ej förmoda något annat. » Hon har ju den der landtjunkarn ännu. » Och när hon slutat, stod bakom hennes stol Alexis, hennes sånglärare, som sakta hade smugit sig in. – «Hur herr baron befaller. Den gamle fadren fröjdade sig åt hennes oskuld, och var lugn, ty han visste den skyddad af ensligheten, och hans starka förtröstan till Gud tillät honom ej den tanken, att hans barn skulle behöfva annat skydd än de vakande englarne. Tidigt morgonen efter sedan han var kommen, tog Stellan sin fogelhund och dubbelbössan, gick ned i den lilla båten, som låg vid bryggan, och rodde sig sjelf ut åt viken. «Ack jag har hört att ni skall äga en så vacker talang för musik, » började hon. Stellan brukade just ej ofta rodna, men nu gjorde han det upp öfver öronen, och hviskade: «för Guds skull, fröken, akta sig; man ser på fröken från alla håll, » och i detsamma han satte kikarn för ögat, för att se hvem det var som ifrån parterren understått sig att helsa på Lydia, upptäckte han bokhållaren Hellmans glada fysionomi. Äfven befallde öfverstinnan en domestik gå upp och fråga «fröken », om hon icke behagade stiga ned. – «Du gör mig nyfiken. «Ja visst, så vida man med giftermål förstår den fria förening, som har sin grund i hjertats, af förståndet gillade böjelse, och ej uti ett, genom föräldrar, anhöriga eller målsmän från början ålagdt, och sedermera genom yttre medel fortsatt tvång.