Aldrig hade hennes far, som äfven varit prest, sprungit omkring till sockenborna, och sett efter, huru de hade det; aldrig hade dessa fått komma till honom och beklaga sin nöd, och aldrig hade han haft så der mycket onödigt besvär med skriftebarn, husförhör och bibelförklaringar, och allt hade gått bra och ordentligt till i socknen ändå. Man kunde säga, att den dystre och stränge mannen till följeslagerska genom lifvet fått en aggande förebråelse, som gjorde, att han förblef en fridlös flykting på lifvets bana. Han måste följa henne. „Mamselln här, “ han pekade åter på Sorenza, „har gifvit sig ut för att vara en dotter till min mor. Ni är alldeles för ung att kunna vara Sorenzas lärare. “ Kära Sturm, nu högg du yxan i sten; jag har aldrig älskat. “ „En randig klädning och ett svart förkläde, “ afbröt Sorenza och räckte Arthur spegeln. Händelserna hade hittills framflutit så enformigt, att hon icke haft något tillfälle att ådagalägga hvarken sjelfständighet eller själsstyrka. Melcer bröt tystnaden. Hon kunde icke längre vara allvarsam. „Du, som är son af en svensk ädling, du har kunnat höra, att man så behandlar en oskyldig, utan att höja din röst till hennes rättfärdigande. Hvarje afton aflägsnade han sig utan att hafva sett sitt hopp gå i fullbordan. Magda såg så innerligt bedjande på mannen. „Dina ord äro i högsta grad besynnerliga, och vittna om en dålig moral, “ inföll gamla grefvinnan. Så stodo sakerna, då brukspatronen en dag yttrade till Magda: „Ah, du är icke ensam, mitt kära mammabarn, “ utropade Mariquitta, och helsade på Porry. Kanske gafs det något inom henne, som hon fruktade, att han anade. René återtog brefvet med de orden: Så länge vi äro obekanta med denna känsla, är vårt inre ett kaos, och vår andliga tillvaro ett barns; vore man än aldrig så gammal till åren, så är man likväl omedveten om de krafter, som röra sig inom oss. Nej!