Döviken, alt til det ställe, der Dövikens skatteskog sluter, som är sjutusende siuhundradesiutijosex alnar ifrån Buberget uti den linea, som går derifrån til Selstaden, och ofwanför berörde punct, der Döviksskogen ändas, går Krångedemans äga fram til Selsån, hwilken åå derefter följes til öfwersta kanten af Selstaden der knä eller brytning blifwer på lineen, som derifrån går rätt fram til stranden af siön Gesund, hwilken bör träffas tutusende tuhundrade alnar ofwanför yttersta ändan af Jappnäset, hwarifrån Krångede ägoskilnad går efter berörde siö och efter älfwen [fol. 347r] utföre Krångedeforssen och så widare efter samma älf, til des första märket emot Dövikemannen åter möter. Och kommer til följe af 2§ i 1770 års instruction, förrberörde skilnad emellan skatteägorna och afradslandet framdeles at uphuggas och af Allmänningsafwittringsrätten at rörläggas. Och ehuru alt det som är belägit utom den nu beskrifna linea, och icke finnes lydande under andra hemman, härmed warder för krono förklaradt. Likwäl och emedan uppå den Krångedes by tildömda skatteskog icke gifwas tilräckeliga slåtter eller nog lägenheter til upodlande deraf; ty finner Afwittringsrätten enligt 6§ i 1770 års instruction, at fyllnad i den delen å kronans afradsland dem tilläggas må och altså af den mark, som de förrut innehaft och nyttjat dels på södra sidan om Gesund, och dels på norra sidan uppå så kallade Selslandet. I följe deraf, och til ersättning af sådan brist, pröfwar Allmänningsafwittringsrätten de härwid befintelige skjäl och omständigheter likmätigt, at Krångede byemän böra, jemte den nu tildömda skatteskogen eij allenast framgent [fol. 347v] behålla deras slåtter söder om sjön Gesund, sådane som de nu