kade nattens tankar, finns nånstans Men enheten blev bara en boja. en längre fram om man fortsätter p i black och en börda, så länge mänskI dessa Viktor Rydberg&lt;-dagar i en. grumlad själ, att det förblindar missriktning och ge ombrytning. dessa tankebanor, förklaringen på ligheten. lidande av sina självsår, genljuder ofta strofen: längtan: den siktar fel och griper Den ger äckel och leda, förbrända det vi ovetande kalla livets menings. förgat vad det är som konstituerar " Varje själ, som längtan bränner efter en gyckelbild. en upp ' och nednerver och ödslig isolering i grunlöshet och orättvisa. Om vi äro för enheren och rad dess djupaste metill vad ädelt är och sant. vänd hägring, i stället för att rikta den. då miste ju synning är. Och därmed nalkades jag inom sitt djup a h känner sig mot målet, När man v i l l bota febild av vad som missriktats också in den vara av ställföreträdande napå avstånd den djärva. hat a h mäntur, alldeles som kärleken. som sköna tro, som tjänade till arevighetens underpant. " Det föreföll som om erkännandet bethypotes åt den hjälte, vars fö- Men det är inte bara några utvalman liksom v i l l övertala den rusniskosöndring. Men bakom stod av denna enhet vore den angelägnasdelsedag julen tidigare avsett att fida som så ” brännas ”, alla. Det frestade att Gud är torftighet och människans längtan efter männite uppgiften för mänskligheten nu. ra, nämligen hjälten från Betlehem finns icke det djup av mänsklig last torka. Men ingen får honom att sikskan. fast den så vidrigt karrikerat Icke ett erkännande teoretiskt, utan och Golgata. Mänsklighetens enhet sådan var eller irring, som inte röjer evigheta sin längtan så miste! Det är själdet enda eningsbandet. kärlcken. handling smässigt. Den gång vårt enhet i tens tungomål - i förvriden form. va dan djupt riktiga förnimmelsen som är Gud. handlingsmässig.