Svarsskrivelse till Ansvarsnämnden: Undertecknad chefläkare har anmodats att avge yttrande med anledning av de tragiska omständigheter som synes ha lett till att ett litet barn i samband med sen behandling med perforerad appendicit med peritonit drabbades av hjärnskada. Det uppkomna problemet är ett lysande exempel på hur politiska beslut kan tas utan att man tänker på de medicinska konsekvenserna av dessa beslut. Det är otvivelaktigt så att möjligheterna att ge bot och lindring ökar påtagligt från år till år, men oftast till en gradvis ökande kostnad. Naturligtvis var det också rätt att med den bild som då förelåg omedelbart remittera patienten till sjukhuset. Vid återbesöket remitterades barnet alldeles korrekt till sjukhuset. Politiker må införa hur många remisstvång och andra byråkratiska reglementen som helst, men tappar vi i den processen bort läkarens innersta uppgift, låter bli att använda vår befintliga kunskap och avstår från vanlig medmänsklighet, då tycker jag att vi är långt ute åt fel håll. Ansvarsnämnden kan i dagens läge inte döma dem som ansvarar för organisation eller politiska beslut. Möjligen kan jag tillåta mig att ha en uppfattning om faktorer som har haft betydelse för händelseutvecklingen och som inte kommit fram ordentligt i andras redogörelse, men jag har definitivt ingen skyldighet att avgöra vem som har handlat fel. Tyvärr uppstod en hjärnskada i samband med hjärtstilleståndet, och pojken kommer med stor säkerhet aldrig att klara sig utan institutionsvård. Nyordningen har fungerat fram till nu. Läkarna är tillsammans med den övriga personalen stolta över framstegen och upplever det som ett misslyckande när någon medicinsk insats som kan göras inte blir gjord - trots att det kanske var omöjligt att göra just denna insats för bara något år sedan och det då var alldeles naturligt att den inte gjordes. Laboratorieproven visade kraftigt förhöjt antal vita blodkroppar och CRP av den arten man ser exempelvis vid akuta virussjukdomar. De ansåg att omstruktureringen inte åtföljdes av tillräckliga personella resurser. Kunde vi inte ha skapats annorlunda, åtminstone fått ännu bättre utbildning, så att vi blivit mer förutseende? Som chefläkare är det inte min uppgift att ta ställning och döma i ett ärende som detta utan endast att skaffa fram alla nödvändiga uppgifter som HSAN begär, dvs journalkopior och utlåtanden från berörd personal av alla kategorier. En 3-årig pojke har fått bestående hjärnskador i samband med ett hjärtstillestånd inför en akutoperation av appendicit. Utöver detta ställer patienterna allt större krav på sjukvårdsapparaten.