Minna gaf musiklektioner, broderade m. m., men det var mycket svårt att bli af med något arbete. Sina rika kusiner brukade hon ej ofta helsa på, men nu hade Stefanie bedt henne så vänligt att komma snart, och därför tyckte hon, att hon måste gå dit. » Det var då riktigt hyggligt af er, flickor små, till o c h med Minna gör mig den äran, » hon nöp henne skälmaktigt i kinden. » Men hvarför har du klädt dig i svart siden, kära barn? Ljusa toaletter, isynnerhet för så unga som vi, äro moderna i år ska ' jag säga dig, och en ljus vårtoalett skulle klä ' dig bra mycket bättre också. » » Ja, kära du, det tror jag nog, men det här är den enda klädning jag har, » svarade Minna leende; » den får jag lof att sätta på mig, bara jag går ut, min hvardagsklädning är inte presentabel. » Kusinerna smålogo litet besväradt, där de stodo i sina ljusa, lätta vårtoaletter, men i detsamma ringde det på på tamburklockan, o c h betjänten kom in med åtskilliga paket, askar och kartonger. » Nå men se där äro sakerna ändtligen, » utropade Stefanie, » vet ni flickor, jag har gjort riktigt lyckade affärer, hjälp mig nu att öppna, så ska ' ni få se. » De unga damerna sleto och refvo i kartongerna, och snart syntes en brokig samling af solfjädrar, makartbuketter, gamla schalar, statyetter, dansö- ser, och alla både möjliga o c h omöjliga trasor. » Men hvad i all världen skall du med allt det här att göra? » utropade Rose förvånad. » Dekorera mitt rum, söta du, » svarade kusinen. » Men där är j u så fullt förut, så jag vet då inte hvar det här skall få rum. » » Nej, ser du, jag har alldeles tröttnat vid det, som det nu är, det gamla ska ' ta ' s bort, förstås, det här blir efter en splitter ny idé, lite ' mera originelt, jag såg något i den vägen häromdagen. Hjälp mig, så få vi försöka. Lindgren och portvakten få sätta upp det i morgon, tapetserare ä ' så rysligt dyra.