Med afseende å efterbildningarna borde alltid barnens egen själfverksamhet anlitas sålunda, att de genom omröstning finge utvälja t. ex. två af ett tiotal på skolsalens vägg under en veckas tid uppsatta taflor för att därmed varaktigt xpryda sin skola. Ingen säkrare väg kunde finnas till hela vårt folks konstnärliga väckelse än en serie af tämligen stora färgtryck efter Liljefors’ yppersta taflor och en liknande serie skioptikonbilder. Sådana serier blefve lika betydelsefulla för en lefvande undervisning i zoologi, som för odlingen af naturoch konstsinnet. Detta skulle hundrafaldiga deras iakttagelse och intresse31. Det är genom konstnärer, hvilka flytta upp det för barnen och folket kända på ett högre plan, som dessa lära sig förstå, huru konsten behandlar naturen. Barnen som folket intressera sig alltid först för »händelser» i taflan. Således är det t. ex. Liljefors och N. Kreuger man bör ge dem före prins Eugen eller R. Nordström. Men ha de lärt sig att se på de förra, skola de sedan se äfven på de senares eller på andra landskapstaflor, där intet »händer». Färgtrycket är rätta vägen till barnens konstsinne. De finaste »gubbar» i kopparstick eller kolfotografi kunna de gå förbi, alldeles som de icke gripas af det djupaste i en dikt eller en sång, utan af välljudet, klangfärgen. Likaså torde utländska landskapsbilder först lättare fängsla barnens blickar än förtroligare inhemska. Men de ena som de andra väcka natursinnet och vandringslusten, förfina konstsinnet och – slutligen – stegra de senare fosterlandskänslan lika väl som dikten och sången. En bestämd insaga måste jag göra mot anbringandet af verken i trappuppgångar, där barnen ifriga att komma i tid både till och från skolan rusa förbi utan någon som helst samling. Kreugers härliga Ölandsbilder t. ex., huru många af barnen se någonsin till sidan på dem! Nej, det är festoch sångsalar, gymnastik-, ritoch slöjdsalar, där det stora dekorativa konstverket bör äga sin plats för att erhålla sin rätta verkan. Idealet är en sådan anordning, prins Eugens sista målning i Norra latinläroverket i Stockholm erhållit, där konstnären själf valt den bästa platsen och lämpat verket efter den.