Denne vände sig emot honom och såg förvånad in i detta af passionen så förvridna anlete. Han såg, huru hustrun pysslade om den druckne mannen, som efter några försök till motstånd slutligen förmåddes att lägga sig på den mer än torftiga bädden, hvarest han nästan genast somnade. Vandringsmannen tog sig ytterligare en lång styrkedryck, betraktade tyst en hackspett, som fuskade i sitt timmermansyrke, och tycktes efter hand försjunka i allvarsamma tankar. Hon insjuknade riktigt, lika mycket af sorg som af reumatism. Sin röda schal, en gåfva af Jan Eriksson, då denne hemkom från en resa till Köpenhamn, draperade hon behagsjukt omkring sig. Hon skall få komma dit. ” Ändtligen är du då här! ” Men sanningen står högst. Det är ej alltid som döden drager upp sorgens liljor. Jagsvarade derför icke heller nu nej. Efter en stund reste sig ynglingen, skakade sitt lockiga hufvud, slog sin arm kring fosterfaderns hals, såg honom in i ögonen och sade: En dag hade Karl spänt stålsko på fot och på isen skjutit Amanda på en släde framför sig. ” Qvickt nu ner efter sakerna! ” befalde Jack, som sjelf gick bort till relingen och der fumlade med båda fånglinsknutarne. Den djupa blekheten försvann och lemnade rum för en stark rodnad. ” Men auktion är här. ” Ej långt från vägen, inne i en skogsdunge låg ett klippblock, hvilket i fordomtima gjort tjenst som offersten för de gamle, men nu var nästan alldeles bortglömdt. Det är bäst, att or son hjelper oss, inte det Guds nådehjonet Oscar inte, som himlar för dottern min, så att man kan se hela saligheten i hans fromma hvitöga och knäfveln vet, förlåte mig Gud och Jan Eriksson sjelf, om jag svor, ja, om inte tösen förgapat sig sjelf på den saligheten! ” Hon ville ej vara som andra flickor. De båda männen från gatan stego in. Hans hustru gjorde förträffligt les honneurs vid bordet och var äfven i öfrigt en utmärkt värdinna. Allt förblef tyst derinne i tjellet.