Det var en glad och brokig skara so&amp; den vackra n&amp;got kylige vhkvallen samlades i Hasselbackens festvlning kring den beromde diktclren. Naturligtvis voro damerna har i majoriteten, d&amp; de vid. de fijreghende Ibsenfesterna varit nteslutna, men &amp; h e n sags ett stort antal a.f v t r stads framstiende man: pB skilda omrdden. Att lsngt efterilt skildra stiimningen under ndgra ' snablt fcrflyktigande festtimmar ii.r ett lika otacksamt som lonlost viirf. Af samstammigt vitnesbord intygas emellertid, att festen bar en pb samma gdng hogstamd och angenamt gladtig prfgel. Och det kunde ej vara annorlunda. En och samma kansla hade ju sammanfort och enat alla dessa manniskor af skilda verksamhetsfalt, partier och gskbdningar, beundran for den .man, som skankt sin samtid sb. minga diktverk af ovanskligt varde. Gladjen ofver att ha blifvit satta i tillfdie att ' bringa honom sin hyllning, hjiirtligt och ' oforbeh~llsamt, iterspeglades p l allas ansikten, afven pb deras, hvilka endast p.i ett visst afsthnd £ingo betrakta den miirkliga mannen med det karakteristislca hufvudet och den outgrundiga blicken bakom de gnldblgade glasogonen. Det var ett lyckligt grepp att vid ordnandet af aftonunderh811- ningen l %ta vBrt svenskt-nationella element komma till sin riitt i (let en sksra ungdom af &gt;) Folkdansens viinner~ upytradde med s h a karakteristiski, af hederaggsten spbarligen mycket gonterade prestationer. Sven Scholander och hans luta iir afven en foreteelse, so111 vi svenslrar garna fiikna for nHgot oss eiirskildt tillhorigt, afven illustrerades .festen af ett par a£ den alskvfrda slngarena inasterligt utforda visor.