FÖRETAL. Det oväsende Håffman för några år sedan upväkte i Westergötland, gaf anledning til denna Poeme, som kort derefter författades; men ryktet, hvarpå den blifvit bygd, fants sedan til flesta delar vara ogrundadt. Jag måste derföre bekänna, at det märkelige och här så vidlöftigt beskrefne slaget vid Borås ej är annat än en dikt. Det var länge min föresats, at aldrig framgifva i liuset et Skalde-stycke af denna beskaffenhet; men sedan flere skäl upmuntrat mig dertil, har jag giort alla de förbätringar som en i början felaktig plan kunnat tillåta. Jag ämnade äfven skrifva en critique öfver min egen piece som dervid kunnat bifogas, men det hade varit ovant at se en Auctor häldre dömma än förbättra sit verk; desutom som andras nöje är mit föremål, bör jag ej förekomma någon annan, som torde vilja roa sig med at författa en granskning. Jag hade säkert blifvit strängast mot mig sielf. Det bör dock ej gås förbi, at då Grekiske Guda-magter med all Homerisk alfvarsamhet infördes i det förunderliga (le merveilleux) af poemen, var det et fel i sammansätningen, som nu blifvit oboteligt. Thor, Odin med flere det Götiske Wallhalls styresmän hade kunnat med mera billighet användas. Mycket torde eljest behöfva at ursäktas i poemen, men ej mit upsåt. Det har varit, som förr är sagt, at med en oskyldig satir roa några älskare af vitterhets-arbeten, men icke at på något sätt vanfrägda en för slögd, idoghet och välmåga, almänt bekant stad. I fall derföre någon med et lof-quäde i alfvarsammare smak vil hedra Borås, skal jag vara den förste som dervid förklarar mit bifall. För öfrigt böra ej de namn som jag updiktat at gifva någon mera liflighet åt striden, upväcka förargelse: de äro så valde, at jag ej lätteligen tror någon deribland må igenkänna sit. Detta är alt hvad jag bordt säga til förklaring och mit försvar. Stockholm den 27 December 1775. Författaren.