Att konungen alltid varit djärf och alltid älskat öfverdådiga nöjen och andra kroppen härdande äfventyr, är emellertid en sanning, som icke kan och icke bör förnekas. Han hade ej velat lägga sig; men hon nödgade honom därtill. – Harald blef mycket dyster och svårmodig i början. Det var en vacker söndagsmorgon vid midsommartid. Katarina, som hänfördes af sitt viktiga företag och af hoppet om en lycklig utgång af detsamma, satte sig emellertid till häst, red långs linien, talade väl vid soldaterna, upplifvade deras mod och vände sig därefter till officerarne, sägande: Ett gammalt, ärligt, svenskt hjärta, som slår för kung och fosterland! – Gömma oss! Han skall sitta bredvid mig. Hon är de sjukas och fattigas vän. Du är nu något helt annat, något ännu bättre! Dock – det vore orätt att kasta en skugga öfver hennes minne. Vi voro då så godt som utan öfverbefäl, då befälhafvarne sins emellan voro oense och då konungen ej kunde leda striden. Det är inte första gången, du utmärker dig. – Mazeppa blef nämligen fångad af Falbowski och dennes folk samt blef sig själf till straff och andra till varnagel afklädd – och naken bunden på en yster ungfåle, å hvilkens rygg ännu ingen man suttit. Vill du tala om din saga då för farbror? Solen sjönk i blod – man sade, att denna förfärliga strid var henne vidrig att se – och nu upphörde svärdslagen. – Farbror följde ju kungen, frågade Rolf. – Med hjärtat fullt af mod drager jag ut till strid för kung och land. Men inne i staden var ärliga män, De svarade ryssen på svenska: » Vi skola, så länge som en är igen, » Försvara vår ingermanländska, » Ty hvar och en kyss » Skall kosta en ryss. » Med Guds hjelp vilje vi strida! Han hade tillropat sina soldater: – Dörren sprang upp och Mæstel och hans kamrater störtade ut ur löngången samt började anfalla konungen, under det att de ropade på bistånd från sina öfriga kamrater. Är det du, min bror, tillade han och högg gaffeln i köttet, så är du nu betydligt spakare än då.