Det kanske du förstod redan då? Korta slutna frågor: Illamående?, Feber?, Var satt smärtan?, Hade smärtan flyttat sig?, Var smärtan ihållande eller kom den och gick?, Hade hon kunnat äta frukost idag? Regelboken måste ju följas med förnuft, inte in absurdum! Har vi tid till det? Bekräftade jag hennes oro genom att säga att jag skulle ringa min kollega om hennes ankomst? det är människor vi behandlar Jag är helt överens med min norske kollega Johan Thaulow [2] om att samtalet inte kan läras ut genom en kurs i intervjuteknik. Bland annat talade man om den göteborgske komikern Sten Åke Cederhöök och visade små bejublade framträdanden av honom. Nu när internet blivit tillgängligt också för gemene man, räcker det inte då med att knappa in symtomet? Men hade du sagt det den gången hade jag aldrig trott dig! » Lyssna utan att avbryta » Ja, men så älskar han också sin publik! » Eller också kunde man ha gått i fällan att remittera patienten i första hand till en öronspecialist och kanske därefter till en neurolog. Ful appendicit på gränsen till bristning. Men också ett musikstycke framfört » enligt konstens alla regler » är mer njutbart än ett där grundläggande teknik och kunskap om musikspråket saknas. Jag satte mig framför henne igen och sa: » Jag hittade ingenting som skulle kunna förklara varför du inte hör ibland, dina öron ser fina ut. Det andra patientmötet Vad är det för mening med det goda samtalet? Trots att jag nu i många år försökt hålla den borta, åtminstone under de första två minuterna av mina patientsamtal, fortsätter jag att misslyckas. Facit för de två inledande fallen. » Kära kollega! » I den här frågan bekräftade jag också patientens känslor, som hon ju med sitt kroppsspråk så starkt hade förmedlat. När hon tittade upp såg jag att hon var blek, pupillerna var stora och ansiktet utstrålade smärta. Utan att ge ögonkontakt och med låg tonlös röst svarade hon » Jag tror att jag håller på att bli döv ». Det goda samtalet har många beteckningar: det patientcentrerade samtalet, empowerment-metoden, Wretmarkmodellen, det terapeutiska samtalet, kognitiv samtalsmetodik, konsultationsprocessen, Pendleton-metoden, det empatiska samtalet osv. bekräfta att man verkligen är intresserad av att höra vad patienten har att berätta. Behövs det ett möte överhuvudtaget?