Till Hamburgs omgifning kan äfven Altona räknas, hvars stadsport leder direkte in i Hamburgska förstaden St. Paul eller Hamburgerberg. Och likväl äro tullförfattningarne stränga i afseende å handeln mellan de båda fristäderna. Altona ser gammal, trång och förfallen ut. Rörelsen är också obetydlig, ehuru danska regeringen, genom att anlägga en skön chaussé till Kiel och genom att förhindra vägbyggnaden mellan Hamburg och Lybeck, sökt draga handeln öfver Altona. Nu har man för afsigt att här inrätta en jernbana. Som bekant, äro Österoch Nordsjön förenade genom Kielska kanalen och Eyderfloden. Men dessa kunna endast passeras af smärre fartyg. Färden är dessutom långsam, och afgifterna betydliga, hvarföre äfven trafiken på denna väg är ringa. Från Kiel till Hamburg och under vistelsen i denna stad hade jag sällskap af en målare från Wien, en ung hygglig karl, som gerna ingick i allvarsamma samtal. Hos honom fann jag för första gången exempel på det fritänkeri, som eger rum inom katolska församlingen. Hans skepticism sträckte sig icke till religionen, utan blott till kyrkan – bikten, aflaten o. s. v. Han sade bland annat: «Jag har en ungdomsbekant, en stor vildbasare och flickjägare. Han är nu prest och fick inom ett år tillstånd att vara biktfader (Beichtiger). Hvad skall jag nu bry mig om hans aflat och aflösning? Eller är det ej löjligt att till honom säga: Ich bekenne es Gott, dem Erlöser, der heiligen Mutter Gottes, allen Heiligen und dir an Gottes Statt! (så ungefär). Nej, hellre kan jag pröfva mig sjelf och gifva mig sjelf aflösning.» Mången protestant kan hafva lika tankar med honom, emedan det är svårt att skilja personen och embetet, då embetet kräfver en sådan helgd som det presterliga.