I Birgittas kyrka, den stora, mycket imponerande, kanske något kalla helgedomen, ligger hertig Magnus på sin förnämt vackra renässanssarkofag med knäppta händer och iförd kunglig mantel, och på golfvet uppåt sidoskeppen finner man många grafstenar med märkliga och kända svenska namn. Längs ena långväggen vid ett af sidoskeppen har man vid kyrkans restaurering anordnat ett slags museum af afsatta madonnor, helgon och " belåten ", som de så afskräckande betecknas. Där återfinnes äfven en egendomlig staty i trä (half naturlig storlek) framställande S:t Birgitta själf. Men det skulle vara önskvärdt, att de olika föremålen, hvaraf några äga ganska mycket konstvärde, kunde ordnas i en räcka i jämnhöjd med ögat, så att man finge rätt syn på dem. Som de flesta nu stå, placerade på golfvet, ser man dem uppifrån, och det är onekligen icke fördelaktigt, — icke .ens för ett helgon. Äfven må det tillåtas mig att undra, hvarför icke Birgittas staty, — hon var dock kyrkans stiftarinna, och den bär än i dag hennes namn, — skulle kunna få intaga en något värdigare plats än på golfvet nedåt dörren; visserligen i sällskap med åtskilliga andra heliga, men hvilka af kyrkans ledare nu kasserats och undandrigare skamvrå. Ödserligen en af birgitdygderegler, men jag det gör mig ondt om BIRGITTAKYRKAN ställts i ett slags linmjukheten var ju vistinerordens förnämsta kan icke neka, att vårt största kvinnI VADSTENA. liga helgon på den åsidosatta plats man tilldelat henne i hennes eget sanktuarium. Bland de heliga i samlingen befinna sig två helt världsliga lörteelser, två bilder skurna i trä (cirka 7s nat. storlek), framställande två knäböjande figurer, den ena en man, i pipkrage, knäbyxor, jämnklippt hår och bredbrättad hatt, den andra en kvinna i renässansmössa och lif med puffårmar. Det är slottsfogden i Vadstena Jurgen Claus och hans hustru, hvilka donerat en, framme till höger om altaret befintlig, relief i sten, föreställande Kristus bärande sitt kors, ett rätt kraftigt och konstnärligt 1600-tals arbete af J.