namna nagra af de i klassrummen rikligt blonistrande olaterna, skulle lararen stå fullkomligt maktlös, om han icke ägde straffratt .. Och de föräldrar, som vilja beröfva honom denna borde i sanning ådömas, att efter sin teori dag efter dag undervisa nagra af dessa klassens rötagg. Kanske de d&amp; skulle inse ohållbarheten dari! Skolans vidd och hemmets värld, de äro alltjämt två skilda viirldar, oalrtadt deras ömsesidiga verkningar pA tusen sätt förgrena sig in i hvarandra. Ser läraren ogärna, att färäldrar blanda sig i skolans angelägenheter, hvilka dessa i allmänhet ha ringa förutsättningar att förstå, så vore det i de senares tanke högst oförsynt af den förre, att vilja ingripa i barnets herrilif. Hvilket oerhördt inflytande på slrolgHagen har likväl barnets användning af fritiden! Hiir tillkommer det föraldrarna att öfva kontroll; men hur uppfylla de denna sin skyldighet? Vi ha i vart ' land en otillbörligt rundt tilltagen ferietid. Nu skulle man tanka, att fördelad som den ar vid årets alla, högtider den mer an vs1 kunde racka till för de ungas förströelse. Eller vore det orimligt om skolan begärde, att Atminstoile alla de nöjen, s x u kräfra nattvak oafvisligen förlades till ferierna? Således icke som nu barnbaler och sena dansöfningar tv&amp; A tre ganger i veckan midt under pbgaende termin, och inga teatereller cirkusaftnar midt i skolreclran. Med iitvakade, gliimiga, slöa skclbarn inför ögonen känner lararen, att han har ratt att krafva detta. Hälsan ar sa dyrbar, arbetstiden ar sil kort, och skolan får endast alltför ofta biira skiilden för Iarjungnrnas öfveransträngning. Det är det onödiga nattvaket, Bom är skolbarnets förgift .. En oklok användning af eftermiddagens fritid borde ock af föräldrarna kunna förebyggas. SAlunda kulle en bestamd tid för läxläsningen omintetgöra allt slarf med hemuppgifterna.