Längs rummet står ett led af paschor i glänsande uniformer med händerna lagda öfver hvarandra; då de buga sig, blixtra kraschanernas briljanter. Allvarsamma, orörliga stå de som en lefvande mur, öfver de hvitskäggiga ansiktena hvilar ett utomordentligt allvar. Vi föras in i ett andra gemak, där rikets högsta dignitärer äro samlade. Tjänare komma ljudlöst och bjuda omkring kaffe; — för hvar och en af oss främlingar en kopp, sammansatt af idel stora rosenstenar. En ennucks svarta hufvud sticker fram bakom dörrposten, och hans stora, hvitblänkande ögon betrakta med undran de främmande giaurne. Så synes åter öfverceremonimästaren på tröskeln: hans majestät väntar. DET VID DER INRE AF SOFIAKYRKAN BOSPOREN. ÖGONBLICKSBILFÖR IDUN AF BIRGER MÖRNER. (Eftertryck förbjudes). D ET BLIR en dag helt lifligt på beskickningens eljes så tysta gård. De stora gallergrindarne mot Péra-gatan stå öppna, och i porten står den reslige vakten med den ofantliga revolvern stucken in i den brokiga gördeln. Kavasserna, som annars i orientalisk sorglöshet bida på divanen i sin loge, väntande att någon ringning från den elektriska klockan skall kalla dem upp på kansliet, stå i ett hörn af gården, uppsträckta i parad med gyllene sabeloch revolvergehäng, som korsa hvarandra öfver bröstet, och hålla vid tygeln hvar sin gångare. Klockan blir två och in SANATOGEN Envoyén träder in, åtföljd af drogmanen. V i kunna i rummet utanför höra hans hälsningstal, — så blir det åter ljudlöst tyst; majestätets svar och det följande samtalet tränga ej ut. Paschornas lefvande mur står orörlig, " som förstenad.