och lägenheter, thessa hemmansåboer, med laggilde bewis ei kunnat bestyrka theras förmenta skatteskogars sträckning emot allmänningarna och belägne byar, utan desto mera bewisligit, at efwen thessa byeskogar tilförne aldrig warit med allmänningen afwittrade, som the åberopade skilnaderna i äldre tider ankommit på byeoch sochneboernes enskilte öfwerenskommelser; [fol. 101r] ther före påstås, thet intet afseende på slika skilnader hafwas måtte, utan måge Wästanede och Swedje skattehemman, til följe af Kongl. Maj:ts nådigste förordning om skogarna i riket, samt then til thetta giöromål utfärdade instruction och the theröfwer utgifna förklaringar, undfå en, efter ett noga anstält bepröfwande, skiälig skogsrymd wid och omkring byarne, utan afseende på hwad skogen mer eller mindre må wara åwärkad, sedan ett skiäligt afdrag skedt för berg och stenig mark, med andra odugligheter, then byemännen måge samfäldt nyttia eller och dela låta, såsom ock at the wisträckta skogar, som ther utanföre äro belägne, för krono allmänning blifwa förklarade, jemte eftertryckelig åtwarning til byemännen at ei giöra någon minsta åwärkan öfwer the skilnadsmärken, hwilka nu komma at förklaras för skilnad emot allmänningen, til thess samma [fol. 101v] skilnader widare komma at upgås och rörläggas; dock måge hemmansåboerne tilswidare obehindrade niuta mulbete med fiske och fogelfänge efter wanligheten på nästgräntsande allmänning, tillika täckes äfwen loflige Syneoch afwittringsrätten åtwarna hemmansåboerne, at til wedbrand, tiärubränneri och flera förnödenheter anwända the å thenna skog til förrutnelse liggande trän, wind fällen, stubbar och tullar, innan någon annan skog thertil fälles.