Lindeberg, som tidigare riktat vår litteratur med åtskilliga värdefulla personstudier, har senast gjort generalen Karl Fredrik Pechlin till föremål för sina forskningar. Resultatet föreligger i en rikt illustrerad, mycket läsvärd volym, den första sammanhängande och mera utförliga framställningen av en bland vårt 1700-tals märkligaste politiska gestalter. Pechlin började aktivt politisera under riksdagen 1742 — 43, fastän då ännu utanför riddarhuset, och kunde därför, när han bevistade Gävle riksdag 1792, fira 50-års-jubileum som politisk kulissoperatör, Hans aldrig erkända men allmänt omvittnade roll vid sammansvärjningen 1792 är välbekant. Knappast mindre märkliga voro hans lärospån som riksdagsintrigör. Alla tala om den unge Pechlins förrädiska spionerande på sin fader, den holsteinske ministern, men ingen vet berätta, vad saken gällde. En gissning ligger i varje fall nära. Fadern Pechlin hade att vid riksdagen 1742 — 43 arbeta för Adolf Fredriks tronförjarval bl. a. mot den pfalziske prins, som den franske ministern Lanmary förordade, men i hemlighet samarbetade han med Lanmary mot löfte om fransk pension. Sonen Pechlin var samtidigt en av Lanmarys mest nitiska agenter vid riksdagen. Det kan då tänkas, att den yngre P. genom någon dristig kupp nödgade fadern att sälja sig till Frankrike, men det är kanske än troligare, att där var överenskommet spel mellan far och son, så att den senare med den förres goda minne agerade överbringare av hemligheterna. Filosofen Benjamin Höijers försvarsord för P., vilka förf. citerar, äro i detta sammanhang att lägga på minnet. Höijer var nämligen nära vän med den unge Hans Hierta (Järta), vilken som systerson till P: s maka under sina tidigare år satt vid Gamaliels fötter i det Pechlinska huset. Sannolikt har familjen haft en mildare version än den vanliga om spionaget, och därav torde Höijers yttrande bestämts. I något säkrare ljus står Pechlins deltagande vid en annan märklig364 LITTERATUR område, och han fann det för alla tider giltiga nyckelordet till kulturvetenskapens problemer i begreppet historisk utveckling.