En demensbild som föreligger hos en person med långvarigt alkoholmissbruk där ingen annan specifik förklaring (direktpåverkan av alkohol, hjärnskador efter trauma, subduralhematom) till demensen föreligger. Klassificeringsprinciperna och prioriteringsordningen berör på flera sätt diagnoskodningen av tillstånd inom demensområdet. Tillståndet karaktäriseras av störningar av uppmärksamhet, uppfattningsförmåga, tänkande, orientering, psykomotorik, sömn / vakenhet samt av en rubbad dygnsrytm. Om en patient observerats eller utretts för misstänkt sjukdom eller symtom och denna misstanke, efter utredningen, kunnat avföras samt patienten inte visat sig vara i behov av ytterligare vård eller behandling används koder från kapitel XXI Åldersgränsen baseras på en internationell överenskommelse. Revisionsarbetet påbörjades redan år 1983. En korrekt diagnosregistrering är dessutom en förutsättning för att man ska kunna ta fram sjukförsäkringsstatistik. Ett fortsatt förankringsarbete inom primärvården borde kunna ske med hjälp av Svensk förening för allmän medicin (SFAM) i samarbete med Socialstyrelsen, och kanske kunna ingå som en del i uppföljningen av den nationella handlingsplanen för utveckling av hälsooch sjukvården (regeringens proposition 1999 / 2000:149). Andra symtom är synoch hörselhallucinationer, neurologiska symtom i form av extrapyramidala störningar, fall och medvetandeförluster. Ett viktigt men ofta bortglömt faktum när det gäller ICD-10 är att utvecklingen av klassifikationen sträcker sig över lång tid. I övrigt ges ett par förslag till nya svenska fördjupningskoder. Andra temporoparietala symtom som dyspraxi, språkstörning, rumslig desorientering och försämrad igenkänning är typiska. Användandet av diagnoser för demenssjukdomar och kognitiva störningar varierar i både omfattning och tillämpning. Vanligen avser man med detta begrepp tillståndet hos personer med Alzheimers sjukdom, där det finns ytterligare påvisbara skador som en följd av nedsatt cirkulation i hjärnan. En typiskt depressiv dygnsrytm föreligger inte alltid, men den kan visa sig i fluktuerande somatiska symtom. Klassificering och registrering av sjukdomar är ett nödvändigt instrument för att beskriva och följa sjukdomspanoramat i en befolkning. Vi föreslår därför att subjektiv lindrig kognitiv störning (minnesstörning) får en egen fördjupningskod. Trots dessa framsteg kan man ändå notera brister inom sjukvården som gör att personer med misstänkt eller säkerställd demenssjukdom inte får den medicinska handläggning som är adekvat [1, 2].