Tvångssyndrom och social fobi är vanligt, men även ospecifika ångesttillstånd och neurasteni. Tics förekommer i båda grupperna [6]. Variationen inom denna patientgrupp är således stor, och det krävs en omfattande anamnes, helst med hjälp av familjemedlemmar, för att diagnosen ska kunna ställas med säkerhet. För patienten är det en omvälvande upplevelse att betrakta sig själv med » nya ögon «. Patienten med ADHD har ett funktionshinder till följd av bristande impulskontroll och motorisk överaktivitet som med åren snarare upplevs som rastlöshet [1]. Allt sedan barnsben har personer med ADHD / DAMP och autismspektrumstörning känt sig annorlunda, att de inte passar in i ramarna. ADHD och autismspektrumstörningar kan döljas bakom en rad psykiatriska tillstånd, framförallt depressioner. Den mest uppenbara orsaken är emellertid patienternas betydande samsjuklighet med andra psykiatriska tillstånd, vilket leder till att en patient med social interaktionsproblematik, impulsivitet, uppmärksamhetsstörning eller koncentrationssvårigheter inte uppmärksammas. De patienter som framför allt har bristande uppmärksamhet utgör en undergrupp med sämre social interaktionsförmåga. Denna grupp utgör möjligen en diagnostisk mellanform mellan ADHD och autismspektrumstörningar. Istället är det depressionen, ångesttillståndet, personlighetsstörningen, psykossymtomen eller missbruket som står i förgrunden och pockar på läkarens fulla uppmärksamhet och insatser. Läkaren måste våga bekräfta det annorlunda som patienten alltid har känt, ge det ett namn och kontext och samtidigt förmedla acceptans. Allvarliga självskadande beteenden förekommer i synnerhet bland personer med autismspektrumstörningar. Huruvida utmattningsdepressioner är vanligt bland dessa patienter vet vi inte, men många beskriver ökad stresskänslighet. Personer som remitteras till en neuropsykiatrisk utredning har vanligen stora bekymmer med sig själva, alltifrån förmåga att känna glädje, trygghet, inre ro, berättigande, verklighetsuppfattning, organisation och planering samt förståelse av sig själva och omvärlden. Intressant nog är ADHD och inlärningssvårigheter dubbelt så vanligt bland personer med celiaki jämfört med en kontrollgrupp [4]. De har under ett helt liv känt sig annorlunda och också uppfattats så. En neuropsykiatrisk utredning är ett precisionsarbete, men det finns ingen absolut mall för vad den ska innefatta. Dessa undersökningar är informativa men inte nödvändiga. Vi har mycket kvar att göra, men vi kan stolt hävda att kunskapsnivån är under tillväxt.