Och en dag slungade hon den förbluffade fadern i ansiktet att hon tänkte sig till ett college. Hans ironiska leende, det enda svar hon fick, kom henne visserligen att riktigt fullt förstå vilken oerhördhet hon hittat på. Men det kom. henne inte att avstii Från tanken. En dag var hon där också, vid colleget som hon drömt om, och frös och svalt och led sig igenom, tills hon var färdig med det hon ville - att bli prast. Men då hade det också kostat henne ' gemenskapen med hemmet och .hennes närmaste, som inte kunde finna sig i något så förfluget emanciperat som att Anna skulle uppträda och predika. Man hade sina fördomar med sig f r h det gamla landet. Varmed inte ar sagt, att inte också så- dana, av precis samma slag, förekommo och frodades i det nya landet och gjorde vägen tung och svhr för Anna ~ h a w, nar det gällde att bli upptagen som prast, i det samfund hon tillhörde. Men igenom skulle hon, och igenom kom hon; och den slagtardighet varmed hon advocerade sin sak mot äldre och yngre prästmän, och Paulus därtill, tyckes, som utgången ju också visar, ha varit fullt effektiv, och den lamnade opponenterna obehagligt ' tillplattade. Vad en prast i Amerika - åtminstone i de dagar, då Anna Shaw som ung gjorde sina erfarenheter - kan komma till att uppleva trotsar val vad en europés livligaste inbillningskraft kan måla ut för sig. Roligast ar det i alla fall att låta henne själv berätta om sina. Hennes benådade humor lämnar inte ute ett enda fulländande drag; vare sig det gäller att beskriva en sådan situation som nar hon måste predika för rader av indiankvinnor, stela och orörliga som mumier, medan pA vaggen bakom dem - och mitt emot predikanten - deras barn dinglade upp-, hängda på krokar, med en fläskbit i ett segelgarnssnöre, som fastgjorts vid ena handleden, att suga på, vilket njutningsmedel förr eller senare fastnade i halsen på an den ena och än den andra ' av de stackars ungarna, som då under konvulsiviskt fäktande '.