Forelius inkomb emot den pijgan [Anna Mickelsdotter] hwar om finnes i sidste Consistorio minori. Rector frågade om han fatt wijdare uplysning i saken? Han swarade henne fuller sökt giöra sig oskyldig med det hon i fängel­ set anammat Herrans högwördige nattward, hafwartdes föregifwit sig warit så siuk, men der med har hon förhärdat sig i sin ondska, ty iag känner henne, jag har hafft så mycket giöra med henne förr än iag fått henne till gå i kyrckia, läsa för prästen och gå till Gudz bord, men hon har ingen ting achtat salighetennes medel, utan lefwat förhärdat. Pijgan grät och sade han plågar henne för oskuld. Foreliftf/ Det tager iag på mitt answar, jag känner dig wäl hwad du är för een, du skall aldrig slippa förr än du bekänner hwar penningarne äro. Frågade henne om nycklarne sutto i dören då hon gick neder? Hon s:de ja. Frågades om hon såg ingen baak cam/war dören? S:de iag såg en pijga i gången baak om farstug dören med en syn och lopp så neder, hon hade swarta kläder och på skonar sampt sidan. F:s huru hon såg uth, och huru hon kunde see henne? S:de först sig sedt henne på skonar, men då Forelius betygade det dören går så tätt till golfwet att inga skor kunde synes der under, sade hon sig sedt henne på sijdan, och att hon hade swarta kläder. Forelius: Har icke du sagt till min bror [Hemming], att du bäddade och tog nyckelen till dig? Pijgan s:de iag sade att iag såg nycklarne, iag gick upp och städade, och sedan gick iag neder och lagade maten. Pijgan f:s om icke Fore­ lius ombetrodt henne nycklarne? Swarade: ja. F:s hwij hon icke sade för Forelio då han kom hem, att en sådan stått baak om dören? Hon swarade intet.