De sutto där i sin vrå invid muren, och Barbe frös på taket, ända till dess himmelen i öster delades af en blek strimma och alla trädgårdens träd började susa och prassla och förtälja hvarandra de drömmar de haft om natten. Mången gång vaknade hon, såg upp i Barbes ansikte, log och hviskade: » Känner ni nu mitt språk tillräckligt för att förstå allt hvad som säges? » frågade han och slog sig bättre till ro på divanen. De flesta drucko endast vatten, ehuru både bärsaft och ojäst, klar drufsaft fanns. I hans lurande blick låg ständig misstro mot henne. De arabiska verserna och sentenserna äro till största delen hämtade ur Hammer-Purgstalls Litteratur-geschichte der Araber. » Jag tror att spåkvinnan visste om, att ungersvennen fanns där och att hon sett hans skärp, » svarade Barbe buttert, » och att hon lätt kunde gissa hur han på unga karlars vanliga sätt sökte äfventyr. » Morgonen var framskriden, då de vaknade, och solen sken redan hett, när Barbe gick ut på gården för att för sista gången putsa blommorna. » Morgonsol gläder sinnet; värmer utan att bränna, spränger slutna knoppar. » Suleyman ryste. Geva och Barbe voro icke länge oense, och då flickan dagen efteråt åter stod och gläntade på porten för att se om det klarnade åt aftonsidan, frågade tjänarinnan, hvad det var som skulle ske, när månen blef full. Fränder ej följa, vänner ej visa smärta och saknad. – Men detta leende var icke godt, och Frideswida såg upp med någon förvåning, » isynnerhet när den tacksamme genom länder och haf är skild från den han skall vara tacksam. Ar-Radhi med de sorgsna ögonen tog nu till ordet: Nu tvekade icke Barbe, utan släpade sig varsamt öfver taket, till dess hon kom att ligga rak lång invid räckverket och kunde följa och vakta på allt hvad de sade. Levy skakade på hufvudet och sade: » res », och då Frideswida icke ville höra talas därom, skyndade han bort, i det han mumlade något mellan tänderna.