Jag tror, att han har mod och äfven god vilja, och det är alltid något, äfven om det icke är tillräckligt. Han tyckes också hafva godt hjerta och kan icke se, att » sujetterna » lida nöd. Vid uppgörandet af de nya kontrakten har han låtit detta goda hjerta tala, sannolikt till stor förvåning, kanske också ej ringa förargelse for dem som tro att konstens tjenare och handtlangare ej blott kunna, utan äfven böra underkasta sig de svåraste försakelser. Den nye direktören tyckes tänka, att han kan göra besparingar på andra områden, men att de som arbeta också måste sättas i tillfälle att äta. Det är tvifvelak tigt om besparingar kunna göras på annat håll, men otvif velak tigt är det, att skådespelare och teaterbi träden måste hafva bröd för dagen. Teaterdirektörens goda hjerta har således fullkomligt rätt. De flesta kontrakt äro förnyade. De fa ändringar som skett äro icke förtjenta af någon synnerlig uppmärksamhet. Den vigtigaste ändringen är väl att hr Hedberg lemnade intendentsplatsen vid Stora teatern och att hr Willman är hans efterträdare. Den förre skall nu i Göteborg på egen hand söka lyckan, hvartill han fatt sig en ekonomisk Pousette, som bör kunna öka farten. Ehuru förhållandena i Stockholm och Göteborg, vid den stora kungliga scenen och den stora scenen i Kungsparken icke gifva anledning till någon riktig jemförelse, skall man dock kanske få tillfälle att se, huruvida hr Hedberg kan sköta en teater, när han icke har någon liofmarskalk som ryckerlionom hit och dit eller tvingar honom att stå qvar på samma fläck. Att hr Willman har de insigter som fordras för en teaterintendent tro de som känna honom närmare sig kunna försäkra. Att han är en mycket intelligent, kunskapsrik och talangfull skådespelare och sångare veta alla som under de senare två årtiondena besökt den kungliga svenska operans föreställningar. Skådespelare och intendent är dock icke alltid detsamma, det är det kanske aldrig. Förenas de i en hand, kan det icke ské “ utan en och annan olägenhet. För det första har intendenten icke tid att sjelf uppträda inför allmänheten. Han borde åtminstone anse sig icke hafva tid, ty bägge kallen fordra strängt och oaflåtligt arbete.