I England har också börden tagits i betraktande vid rangens bestämmande. Icke heller medför hos oss doktorsgrad någon särskild rang, men i detta afseende må nämnas den egendomligheten, att teologie doktorer jemte biskopar och professorer genom kongl. brefvet den 3fo Maj 1655 och den 23 Sept. 1695 förklarades vara att räkna såsom adelns vederlikar. Att detta skulle vara en utmärkelse är väl antagligt, eftersom icke mindre än två kungliga bref blifvit rörande denna för öfrigt icke just så riksvig-tiga sak utfärdade, men att veta, hvad fördel detta medför-de, är mycket svårt, ty så mycket är visst att icke fingo dessa » vederlikar » njuta sig till godo adelns reelaste pre-rogativ representationsrätten och forum privilegiatum. Lika litet medföra riddarordnar och andra belönings-tecken med undantag %af serafimerorden och storkors-komraendörsgraden någon rang. Hvad serafimerorden angår, får jag tillfälle att längre ned yttra mig derom, nu allenast anmärkande, att jemlikt förordningen om denna orden af den 26 November 1798 är stadgadt, 4att » de infödde svenske män som med denna riddareorden komma att hedras, skola minst ega lika värdighet med generallöjtnanter », hvaijemte de skola ega kommendörs * värdighet af någon bland de » mindre ordname ». Då derför konungen ville utnämna hofmarskalken friherre Bernhard von Beskow till serafimerriddare, var ‘ man nödsakad att först göra honom till öfverstekammaijunkare för att han skulle få den rang, han behöfde för denna utmärkelse. Imellertid synes man icke alltid vara så grufligt nogräknad med iakttagande af denna rangföreskrift att döma deraf att grefve Gustaf Lagerbjelke erhållit denna utmärkelse, fastän han såsom landshöfding icke har mer än generalmajors rang. Visserligen var han vid utnämningen landtmarskalk, men denna befattning, huru berömlig den än var, ' medförde icke någon rang alls, ännu mindre generallöjtnants.