Dagen därpå kallade Björnberg och Carnegie alla i staden varande borgenärer till sammanträde i det Hallska huset. På detta sammanträde hade John Hall varit alldeles virrig och hade ej kunnat ge besked om sina, synnerligen under vistandet i Stockholm ingångna engagemanger. Han hade immerbadd skrikit och ropat, att rådhusrätten tvärt emot hans order brutit det förseglade konvolut, som innehöll hans skrift, och att han prompt ville ha skriften tillbaka. Borgenärerna hade på Björnbergs förslag medgifvit, att boet skulle förblifva under John Halls och fordringsägarnes förvaltning, hvarpå Björnberg åtagit sig att förskjuta hvad som erfordrades för bruksoch sågverksdriften. Härigenom narrades John Hall att ej återtaga sin cessionsansökan, som han envisades att ej så benämna. Det var också Björnberg, som ställt så till att hans svåger, assessor Nolleroth, blef John Halls ombud på rådstugan, ty John Hall var fortfarande sjuk och kunde ej lämna sina rum. Visst gick Nollerothen sin svågers ärenden snarare än Hallens, ty i flera af honom skrifna och undertecknade anföranden till rådhusrätten kallade han, John Hall ovetande, den inlämnade skriften för cessionsanmälan och följden vardt också den, att alla i staden varande borgenärer kallades till sammanträde den sjunde mars. John Hall var då för sjuk att närvara, men han inlämnade en skrift, gående därpå ut, att husets affärer skulle förvaltas af administratörer, sålunda, att därtill utsågos af borgenärerna två och af Hall två, hvilka samfäldt till husets nytta skulle besörja angelägenheterna hörande till rörelsens drift och fortsätta den under husets firma. De frånvarande borgenärerna skulle kallas till viss tid efter två eller tre månaders förlopp, då på alla samlade borgenärers beslut finge bero, om administrationen borde bibehållas, förändras eller upphöra. När denna skrift föredrogs, förklarade de flesta borgenärerna sig villiga att af gammal vänskap och öfvertygelse om husets soliditet ingå på detta John Halls förslag. Andra voro mera tveksamma och ansågo det angeläget vara för allas gemensamma fördel, att med målet skulle förfaras enligt konkursstadgans föreskrift.