Vi måste säga oss att i så fall individens liksom mänsklighetens liv skulle ge­ stalta sig på ett helt annat och lyck­ ligare sätt än nu; ja, att vi utan överdrift skulle kunna tala om ett Guds rike på jorden. När lämnar barnet det paradis, i vilket det levat under sina första lev­ nadsår? När enhetligheten i dess vä­ sen sprä-nges och efterträdes av inre splittring, när dess " högre jag ", som dittills, om än på ett omedvetet sätt, haft den suveräna ledningen får att kämpa med ett " lägre jag " - och — förlorar striden! Också barnet har sitt syndafall ge­ nom den första med vett och vilja begångna och med en avsiktlig lögn överskylda synden, också barnet äter av kunskapens träd på gott och ont, får lust till det onda och vandrar allt längre bort från den ljusa värld, i vilken det tidigare levat, men där det icke mer har hemortsrätt. Också barnet förföres till sin första synd. På vad sätt? Genom uppfostran, genom exempel, genom påverkan av kamrater. " Men den som förför en av dessa små (barn) som tro på mig ", säger Kristus, " honom vore det bättre att en kvarnsten hängdes om hans hals och han sänktes i havets djup. A^e världen för förförelsens skull, ty för­ förelsen måste ju komma, dock ve den människa genom vilken förfö­ relsen kommer ". Hur många föräldrar döda icke ge­ nom sin likgiltighet eller sitt förakt för religionen den i barnets natux nedlagda religiösa känslan och dess kärlek till nästan genom att förebrå det dess givmildhet, genom att för­ bjuda det att leka med sämre barn, genom att lära det förakt för de fat­ tiga eller hat mot de rika. Utan kär­ lek till Gud och till nästan kommer den uppväxande unga människan att sakna själva grundvalen för ett etiskt och i verklig mening lyckligt liv.