den natten legat med i sängen? Hwartill han aldeles nekade. Dess hustru Margreta Ols dotter, barnets Moder war icke tillstädes, utan sades, det hon nödwändigt måste wara hemma för at wakta huset och sköta Creaturen: Men dess Swärmoder, hustru Ella Anders dotter, närwa rande, berattade, det hon om Morgonen uppå sin Sonhustrus jämmerfulla klagan öfwer denna beswärliga händelsen gått in och uplöst barnet, som befants dödt. Frågades: om derpå syntes nå gon wåldsam åkomma? Och swarades, det hon sådant icke kunde blifwa warse. Frågades: om icke, som ryktet angifwet, befants någon grop intryckt i barnets hufwud, at det warit blåt om halsen och läpparna? Hwartill hon swa rade, det et sådant rykte war aldeles osanfärdigt och at ingen åkomma syntes på detta barnet mer, än på andra döda barn, samt trodde, at barnet dödt af slag, hwartill hon förmente det wara et bewis, at Barnets rygg wid un dereller weka-lifwet efter en eller annan dags förlopp warit blå, men hufwud bröst, och alla andra lemmar utan all blånad: Utan dess in stämde hon med Olof uti samma berättelse, at barnet dagen förut warit sjukligt och at de dagen derpå eller Fredagen d. 21 Augusti ämnat sig till Woxna, at befordra barnet till det He liga Dopet, då des Moder tillika kunde blifwa kyrkotagen. Uti förenämde berättelse instäm de jämwäl Olof Eliaesons Swägerska Maria Pers dotter nu Närwa rande; ehuruwäl hon förut blifwit angifwen, at hafwa fält härom helt andra och stridande omdömen, hwartill hon aldeles nekade, och på stod, at hwad af hännes Swärmoder och Swåger nu berättadt war, är med sanningen och sakens förlopp aldeles enligt. Af föregående berättelse inhämtades äfwen, det förenämde föräldrar försummat, låta sitt barn komma till Dop och christendom, hwil ket de jämwäl bekände och tillstodo, samt det af hjertat ångrade. På föreställning, at detta de