" Den andra vägen, som vi kommer att köra hem, är också vacker, " sade Evelyn och rodnade. " Men den är vackrast på sommaren, den går ge­ nom ekskog - hela vägen till de stora grindarne. " Vid stora dörren stod Parry och hängde. Man såg genast, att han höll utkik. " Äntligen är ni här ", ropade han glatt, Öppnade vagnsdörren och slog ned steget. " Ja, du kan verkligen säga ' äntli­ gen ' ", sade Evelyn, " lätt var dett in­ te. Var är nu greven? " " Jag vet inte säkert, men antagli­ gen på tennisplatsen hos de andra. " Och där funno de också mrs Cos­ mo Fox med flera av de vänner hon uppräknat förra fredagen. De hade slagit sig ner där ute, som om det varit sommar. " Och det är sommar ", ropade mrs Fox, som såg vacker och rosig ut i vit tennis-dräkt. Jag kallar det som­ mar, när jag känner mig varm ute, vore det än december, och i juli och augusti ska ' ni få se, att vi sitter och huttrar över en brasa. Vill du spela tennis, Evelyn? Eller mademoiselle? Parry ett par stolar och en filt. är du snäll! Sir George påstår att mar­ ken är fuktig. Nå, Evelyn, hur går det med balen? Du har väl fått tag i Hawkins, hoppas jag? Jag räknar timmarne till tisdag kväll. Cosmo är ute med greveri ooh visar ägorna. Den gorillan kan inte spela tennis. — Ja, jag kommer. " Mrs Cosmo Fox återvände till sin medspelare för att sluta partiet, och mademoiselle Exe och Evelyn pra­ tade med Parry och de övriga åskå- darne. Bredvid mademoiselle Exe satt en gammal änkegrevinna och ut­ bredde sig över huru opassande ten­ nis var: långa, okvinnliga steg, stäng­ ningar på kroppen, hopp o. s. v. Ma­ demoiselle Exe hörde hövligt på, och Evelyn smågrälade på Parry, som inte