Förordning (1991:1195) om skolväsendet under krig och vid krigsfara m.m. Inledande föreskrifter 1 § Denna förordning innehåller föreskrifter om verksamheten under krig och vid krigsfara inom den del av skolväsendet som en kommun eller ett landsting är huvudman för och inom den kommunala högskoleutbildningen. Vad som föreskrivs för krig eller krigsfara ska också gälla när det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfara som riket har befunnit sig i. Föreskrifterna i 3-11, 15 och 16 §§, som rör verksamheten under krig och vid krigsfara, ska tillämpas om regeringen beslutar det. Föreskrifterna i 12 och 13 §§, som rör planläggningen, ska tillämpas utan särskilt beslut av regeringen. 2 § Med skolverksamhet avses i denna förordning de former av utbildning som anges i 1 §. Grundskola och särskola 3 § Kommunen skall sörja för att alla skolpliktiga barn som vistas där får föreskriven utbildning i dess grundskola. 4 § Huvudmannen får göra sådana jämkningar i timplaner och kursplaner för grundskolan och grundsärskolan som kan behövas för att utbildningen ska kunna bedrivas. 5 § Ett landsting som är huvudman för utbildning i gymnasiesärskolan får besluta att de uppgifter som landstinget har ska övertas av den kommun där skolenheten är belägen. En kommun får besluta att verksamheten vid en eller flera skolenheter inom grundsärskolan ska läggas ned. 6 § Utbildningen i gymnasiesärskolan ska fortsätta att bedrivas i den utsträckning som förhållandena medger. 7 § En kommun får besluta att skolpliktiga elever i grundsärskolan ska fullgöra sin skolgång i kommunens grundskola enligt 3 §. Huvudmannen för grundsärskolan ska se till att eleverna får den tillsyn och vård de behöver, antingen hos sina vårdnadshavare eller genom landstingets, de kommunala myndigheternas eller andra myndigheters försorg. Gymnasieskola, skolformer inom vuxenutbildningen och kommunal högskoleutbildning 8 § I fråga om utbildning inom vårdområden i gymnasieskola, kommunal vuxenutbildning och kommunal högskoleutbildning ska huvudmannen så långt möjligt och med beaktande av växlande behov av specialiseringar fortsätta att bedriva den reguljära utbildningen och också tillgodose behov av avkortad utbildning, bland annat för vårdutbildade som en längre tid inte varit verksamma inom sitt vårdyrke.