Hon ville trösta mig, men jag skrattade högt och hånfullt och sprang tillbaka till dig. Endast en trast afbröt emellanåt den fridfulla tystnaden med sitt melodiska läte, och inne från skogen hördes aflägset en hackspetts oafbrutna, trägna knackande. – Göra i ordning? Gudskelof! Då inträffade något märkvärdigt. Det syntes icke finnas någon räddning eller någon ledtråd efter, hvilken han kunde gå. Det var Josef från berget. Det måste ha ’ en pappa också. Öfver det hela hvälfde sig fritt och otvunget det ljusa, burriga håret, som nu belystes af solens varmaste strålar, och om snickaren förstått sig på kvinnofägring, hvilket han tvifvelsutan gjorde, skulle han för sig själf hafva erkännt, att det var en verklig skönhet han hade framför sig. Här skulle jag inte våga stiga på tåget. – Det gröfsta slaget af brottslingar, svarade Haller, i det han på chefens uppmaning tog plats vid det långa arbetsbordet. Risvedsbålet sprakade, Ivan Sund snarkade under sin fäll, och en och annan af hundarne jämrade sig i sömnen. – Herr baron, tog öfverstinnan med förnämt allvar till orda – hittills har jag haft tålamod med er, nu ber jag förbindligast er hafva tålamod med mig. – Det kan man. frågade tjänaren, något otålig öfver den andras likgiltiga sätt. Hon hade löst upp det svartblåa, yfviga håret, och det föll likt ett lejons man utför hennes skuldror och rygg, till dess det nästan nådde golfvet. – Hvad vill Ni mig? Och det var Asserska våningen, som skulle upplåtas härför. – Jag vet ’ et inte. Han började ragla, som om han varit dödsdrucken. – Nej, nej, nej! Detta var i sanning en person, som lärt sig något af lifvet. Hvad ska man ta ’ sig till? Denne man tappade icke modet inför den mest öfverhängande fara, det såg hon nu. Huru skulle vi kunna lemna honom den, nådig fröken? – Joo, svarade hon lamt. LII KAP. Uppgörelse. – Jag tycker kupén är för liten därtill.