Vi draga en slöja – såsom romanförfattare bruka säga – öfver den scen, som nu följde Läsaren kan lätt föreställa sig den Vare det nog sagdt, att hofmavskalken följande dagen lemnade Baldersholm, med löfte att aldrig mer sätta sin fot öfver dess tröskel och med en dyr ed att hädanefter undfly både kökspigor, kammarjungfrur och fröknar Vi låta honom resa Vi kunna sannerligen icke hjelpa honom. Hofmarskalkens steg voro lätta, elastiska, bevingade Eldad af tanken på de fröjder, som väntade, liknade han icke mer en gubbe Hans hjerta klappade våldsamt det ringa blod, som fanns i hans ådror, sjöd som en lavaström. – Har du icke mig att tacka för ditt lif, din uppfostran, din bildning? – Man skall sakna och söka mig Jag är beredd. Med Bertini på sin sida kunde han vara öfvertygad om att vinna priset, äfven utan att hafva förtjent det, ty hvarken grefven eller någon annan skulle opponera sig mot ett omdöme, afgifvet af en bland samtidens erkändt ypperste målare. Ni kan lätt finna ett tillfälle att obemärkt smyga till mig biljetten. – Sannt! – Har du varit i Upsala? I dörren till salongen mötte han Aurore och smög obemärkt svaret i hennes hand, under det han tillika lade fingret på läpparne. – Och detta fruntimmer – hvar skall hon hemtas? Löjtnanten var sålunda på sätt och vis en kosmopolit Detta gjorde, att han icke egentligen kände sig bunden vid någon jord, utan dansade fram sitt stormande lif lika gladt och lustigt vid Mälarens stränder, som vid Tiberns, Bodensjöns eller Bosphorens. Kaptenen på fartyget underrättades om, att det ej kunde blifva någon resa utaf, sakerna återfördes till Theodors logis, och de tre vännerna begåfvo sig derefter ned till ångbåtarnes station, för att under en väl behöflig frukost uppgöra sina planer. – Var obekymrad min nådiga – sade han slutligen. – Ja – jag har en lång stund funderat derpå, utan att komma till något beslut – svarade hofmarskalken. – Pass på – sade Clas – om icke Theodor har aftalat ett rendez-vous med fröken Svanhilda!