»Lagen och profeterna äro nu upplossade. Dessa mörksens andar hafva förklarat sig själfvom lag och profeter. Detta är deras andra evangelium. Och med förskräckelsens anda förbide vi, hvad det tredje månde blifva.» »Jaså, Antikristen var inte illfundigare, än att herrarne ha känt igen honom? Nåja, då kan väl någon råd blifva.» »Ja, hvad säger du nu om allt detta?» »Hå, hvad skall jag säga? Mig ha de, förstås, ingen omak gjort eller kunnat göra.» »Var inte högmodig längre nu, Emanuel! Illa hafva vi handlat emot dig, men ärom nu sinnade att godtgöra dig. Gå ut, innan tiden kommer för deras tredje evangelium, och din lön skall icke blifva liten!» »Grytan står och kokar. Är det biskopen som skickar eder?» »Välan då! Han vill nu hafva öfverseende med dig.» »Utan ånger och bättring? Jag tager icke ett jota tillbaka af det jag allmänneligen talat och lärt. Edra sancta mysteria cosmologica äro idel drafvel! Hören I det?» »Ja du får väl ha’et så då! Och han installerar dig, så fort du har nederslagit dem.» »Som slagskämpe?» »Nej som predikant, naturligtvis!» »Jaså, predika evangelium mot själfve Antikristen, den fullt otvifvelaktige och verkelige, utan andens fulla utgjutelse genom händers påläggning? Och utan ordination i behörig form ens?» »Nå, vi lämna dig nu ordinationen på vårt ansvar!» »Och sedan får jag stå mitt kast på eget ansvar. Ordination af eder, som nyss voren biskopens drängar?» »Ja, så må du nu veta då, att han erkänner den där gamla förkastelsen, hvartill vi egentligen voro skulden.» »Och önskar kristligt öfverseende måhända?» »Nå — han gör så!» »Men bjuder öfverseende likafullt? Det förstår jag inte. Kanske bäst är, att jag får tala med hans högärevördighet själf, när jag aktas god att uträtta hvad hans öfversteprästerliga ämbete kräfver.»