Under de nio år hon lefde sedan hon blifvit framgräfd ur sin graf sågs aldrig ett leende på hennes läppar. Hon ville aldrig höra talas om att gifta sig, fastän många sökte vinna hennes hand, icke heller ville hon taga nunnedoket. Mest älskade hon ensamheten, satt gärna timme efter timme under något skuggrikt träd, men vänd åt det håll, där icke någon mänskoboning kunde upptäckas. Så ofta hon på sin väg mötte ett barn, såg hon åt andra sidan. Signora Giulia frågade sig med ångest, om Lucilla skulle gå samma sorgliga öde till mötes. Några år af långsamt förtvinande och så slockna i döden. Hon började tala om Florens, beskref " blommornas stad " i maj månad, då allt är en jublande symfoni af glödande färger, talade om solnedgångarne sedda från piazzale Michel-Angelo, hur staden lyser i purpurglans mot bergens blåa bakgrund. Och hon beskref brodern och hemlifvet de skulle komma att föra samt började slutligen tala om sig själf, om sin korta kärlekslycka och sin sorg öfver att ha förlorat det käraste hon ägde i världen. Lucilla hade lyssnat till beskrifningarne öfver Arnodalens strålande smycke med nyvaknadt intresse, men med ens lade c et sig en slöja öfver blicken. — Att ha fått tillhöra den man hållit af, att ha minnet af ett barn. Stämman hade en klang som strängen på en altviol. När de åter kommo ned på strandbrädden mötte de ett ungt par, som vände sig till signora Giulia med frågan, om det vore möjligt att någon dag få träffa och tala med professorn. De ville bedja honom om råd och rekommendationer. Mannen berättade, att deras bröllop hade stått dagen innan olycksnatten. De hade förlorat alla sina anhöriga och allt hvad de ägde och hade. Nu ville de söka sig en existens i Norditalien. — Kalabrien vill vi inte mera se ens på kartan! utropade de. — En sådan skräck öfverlefver man inte en gång till. — • Som professorn är från Ligurien, är det ju inte omöjligt, att han skulle kunna öppna några utvägar där. Han är tillbaka i kväll vid mörkrets inbrott. Kom då till lägerplatsen! Utom signor Carlo hade äfven en ung medicine studerande från Scylla hållit Mariuccia sällskap.