81 då Sverige styrdes från de utländska ministrarnes hoteller, då sjelfsvåld hette frihet, partifanatism nit, kärlek för ordning despotism och intrigen var ... politik. (Han stadnar åter vid fönstret.) De kunna spränga mina örhinnor, men icke rubba min öfvertygelse, att nationen fordrar en monarkisk och fri statsförfattning, som lemnar åt thronen nog magt att inom riket vidmakthålla ordning och bevara landets anseende utom gränsorna. (Röster utom scenen). Ned med Riksrådet, ned med Scheffer, ned, ned med honom! (Constans instörtar förskräckt.) Trettonde Scenen. RIKSRÅDET. CONSTANS. BETJENTER, som emellanåt hasta öfver scenen. Min far, min far! CONSTANS. Uppskrämda, arma barn! RIKSRÅDET. CONSTANS. Hvilket förskräckligt oväsende! Hör du, hör! Dånet af en brusande katharakt fyller med skräck och fasa mina öron. (Hon drager sin far till fönstret.) Hvilken folkmassa! Deras ögon brinna. De andas hämnd. Hör! Din egen oroliga fantasi uppskrämmer dig. Var lugn, mitt barn, som jag är det. Hvad äro vi mot desse alle? Folkströmmen brusar, som en växande, vild vårflod. Det är ett haf i rasande uppror mot klippstranden, der vi, du ett åldrigt, bräckligt träd, jag en späd blomma, med svaga rötter, icke skola förmå motstå svallvågornas anlopp, utan ryckas ned i djupet. Låtom oss fly, min far, fly! CONSTANS. RIKSRÅDET. Syskonen.