– Det förstår jag visst, och jag påminner mig mer än väl, huru ni prisade både honom och Emmas stora framsteg, när ni hade varit dernere och bevistat hennes första nattvardsgång. Och huru han tittade på mig och jag på honom, så blef följden, att vi blefvo kära i hvarandra och gåfvo hvarandra vår lofven och tro. – Jesperson fortfor således: – Ty qvinnans hjerta, så vida det icke är uppfyldt af en tom flärd – och det är icke ert – endera älskar – eller längtar att älska. Men hvarföre just dåraktig? – utbrast jag med förstäld hetta. – Då, måste Laura komma hit i mitt ställe, ty den har jag aldrig försökt – yttrade Emma med någon osäkerhet. Den unge grefvens tillstånd hade efter Cornelias ankomst dag för dag förbättrats: ty lika väl som hans kropp behöfde sorgfällig vård, behöfde också hans själ mycken kärlek. Jag har velat förbereda dig derpå, på det du ej skulle på en gång döfvas af slaget. Hon såg dertill bedjande ut; hon bad mig på en gång att icke genom mitt svar tillsluta för henne det till hälften öppnade paradisets port, ty, det vore fåfängt att neka, lilla Emma var en fåfäng flicka, för hvilken stora verlden var en rikt skimrande dröm, som städse höll hennes tankar och inbillning i rörelse, och å andra sidan bad hon mig slippa blifva utsatt för förödmjukelser, ty hennes lilla stolta hufvud ville ej gerna allt för mycket böja sig. Men baron Graffman var icke den man, som hvarken lät ord eller blickar, huru barska de än voro, afskräcka sig, hvarföre han med en höflig bugning yttrade: – I så fall vill jag framställa en begäran om er dotters hand. Strax infann sig magister Ärling för att taga del i samtalet, hvilket baronen godhetsfullt upplyste, att det rörde sig kring antiken och dess minnen. Den senare yttrade skrattande: Gråt icke mitt barn, var ej rädd att jag skall såra honom, jag skall göra allt för att söka undvika det. Här har jag återigen endast tvenne bekanta.