Förordning (2007:1041) med instruktion för Allmänna reklamationsnämnden Uppgifter 1 § Allmänna reklamationsnämnden ska 1. pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare som rör en vara, tjänst eller annan nyttighet som näringsidkaren har tillhandahållit konsumenten och rekommendera en lösning av tvisten, 2. pröva tvister om skadestånd mellan fysiska personer och juridiska personer eller enskilda näringsidkare om den fysiska personens anspråk på skadestånd helt eller delvis kan komma att omfattas av motpartens ansvarsförsäkring och skadan inte uppkommit i samband med den fysiska personens näringsverksamhet och rekommendera en lösning av tvisten, 3. yttra sig i konsumenttvister på begäran av domstol, 4. informera konsumenter och näringsidkare om myndighetens praxis, och 5. stödja den kommunala konsumentverksamhetens hantering av konsumenttvister genom bl.a. utbildning och information. Definitioner 2 § I förordningen avses med konsument: dels en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet, dels dödsbon, näringsidkare: en fysisk eller juridisk person som handlar för ändamål som har samband med den egna näringsverksamheten, konsumenttvist: sådana tvister som avses i 1 § 1 och 2. Grupptalan 3 § Myndigheten får pröva konsumenttvister mellan en grupp konsumenter och en näringsidkare om 1. det finns flera konsumenter som kan antas ha anspråk mot näringsidkaren på väsentligen likartade grunder, 2. tvisterna rör förhållanden som får prövas av myndigheten, och 3. en prövning av tvisterna är motiverad från allmän synpunkt. Tvister enligt första stycket tas upp till prövning efter anmälan av Konsumentombudsmannen eller, om Konsumentombudsmannen för ett visst fall har beslutat att inte göra någon anmälan, av en sammanslutning av konsumenter eller löntagare. Tvister som myndigheten inte prövar 4 § Myndigheten prövar inte konsumenttvister som rör 1. köp av fast egendom, bostadsrätt eller tomträtt, 2. upplåtelse av fast egendom, 3. hälsoeller sjukvård, 4. advokatverksamhet, eller 5. någon annan typ av vara, tjänst eller nyttighet, enligt föreskrifter som myndigheten har meddelat med stöd av 6 §. Trots första stycket 1 och 2 prövar myndigheten tvister som rör 1. avtal som omfattas av lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt, 2. upplåtelse av fast egendom som skett för fritidsändamål och för kortare tid än nio månader i följd, 3. skadestånd enligt 25 § fastighetsmäklarlagen (2011:666), eller 4. ersättning för fastighetsmäklares uppdrag.