Kunde vara sant, kunde också vara lögn. Jag beslöt emellertid att fortsätta på överraskningens väg och sade kort och gott: – Och mr Hagen? Kolossal effekt! – Hagen! Har ni träffat honom? Den nye Sherlock svarade synnerligen diplomatiskt: – Jag kommer snart att träffa honom. – Var? – Här. Närmare bestämt i mezzaninen. – Ni tar fel, monsieur. Hagen lämnade mitt hem för ungefär två veckor sedan. Jag har tyvärr ingen aning om var han finns. – Och vem är då den äldre herrn i mezzaninen? Mr van Loos? Hagens fullständiga namn är som bekant Hagen van Loos. – Å, jag förstår, sade hon, portvakten har skvallrat. Men ni har kommit alldeles på villospår. Monsieur i mezzaninen är min – min onkel. Han har tagit namnet van Loos av orsaker – som – som inte angår monsieur. För resten – Hennes sköna anlete fördystrades på ett betänkligt sätt. Jag förstod, att hon i sitt stilla sinne började granska och kritisera mitt handlingssätt. För att inte ge henne tid att surna till alltför mycket, högg jag oförtövat in: – Madame börjar förstå, att jag icke är den väntade läkaren? Alldeles riktigt. Jag är mr Holger Brate från Sverige. Mitt namn är er inte obekant, eftersom jag redan haft den äran att uppvakta er med fyra brev. Tyvärr har jag inte erhållit något svar. Min semester började lida mot sitt slut, och jag hade ännu icke fått den eftersträvade lyckan att se er. Det blev olidligt. Jag beslöt mig för en liten kupp, den har lyckats. Nu går jag inte ur fläcken, förrän jag kysst edra vackra händer och erhållit absolution. Allt det där hasplade jag ur mig på mindre än en halv minut, och gud förlåte min falskhet, stirrade jag inte riktigt passionerat på gumman. Jag litade dock icke fullkomligt på min oemotståndlighet utan höll mig beredd att göra en något så när anständig sorti. Onödiga bekymmer. Madame Thierault är antingen mycket svag för komplimanger och passionerade ögonkast – eller också spelar hon bra. Det rosenröda sminket utstrålade ett det ljuvaste leende och jag tilläts kyssa en starkt parfymerad, icke absolut ren handske.