Nu vill han narra oss tala! Svara inte! Mjöln. E. Vandrarn. Hvar kommer herrarna ifrån? Vandrarn. Det rör dig inte! Strängt taget, inte! Mjöln. E. Nu tar vi det mycket strängt, gå därför din väg! Mjöln. E. Vandrarn. Jag tänker inte ta någonting... Vandrarn. Det blef inte så lätt heller... Jag tänkte däremot ge någonting... Vandrarn. Mjöln. E. Vi behöfver ingenting! VID VÄDERKVARNARNA Mjöln. E. någonting, och tar ingenting för'et en upplysning! En dyrbar upplysning! [Paus.] De håller nämligen tu, tre ha vi ett stenregn öfver hufvena på oss. [Jägarn och Vandrarn resa sig.] Vandrarn. på och spränger berg rätt bakom [Paus.] och ett, Det var hund! Jo, jag tänkte ge herrarna Hvarför sa' du inte det med detsamma? Mjöln. E. brådskar icke, för bergsprängarna ropa si opp! först. Vandrarn. De ville ju inte höra! Men sitt nu ner, det landet? Hör nu, är det här vägen till Det förlofvade Detta är raka vägen... Mjöln. E. Få vi godt väder till eftermiddan...? Mjöln. E. Vandrarn. här i trakten. Vi kan vänta mera åskregn; det är så ostadigt Är det så hela året? Vandrarn. Alltid ostadigt, hela året, år ut och år in. Vandrarn. Mjöln. E. Och nästa by heter? STORA LANDSVÄGEN Mjöln. E. Det rör dig inte! att bli bestulen är inte roligt. Tjuf! Har ni pass? Det är visserligen roligare gifva än taga, men Hvad skall man med det? Vandrarn. vilja uppgifva hvarifrån de komma, måste man visitera. Jägarn. Jo, det är röfvare på skogen, och alla som icke Mjöln. E. Se så! Nu äro vi inblandade! Vandrarn. I något, som icke liknar en kvarnidyll. Mjöln. E. ska vi snart konstatera alibi... Nu går jag efter grannen och hans drängar, så Det var ett konstigt sätt... Vandrarn.