Therföre må hwar och en Herre see sigh wijsliga före, hwem han sänder vth för Befalningzman eller Fougte, och må han väl så säija til honom: Far vth och war migh huld och trogen, och lät ingen orättferdigh Penning komma migh til handa, eller orättfärdiga Saköre, ty ther gör tu migh skada medh. Och thetta vare nu sagt om them som Lagen wrängia effter Saköre, görandes mong fattigh Man Öffuerwold och orätt medh, men om lageliga och skäliga saköre är thet icke sagt och förståendes. Domaren skal grant weta Laghen ther han effter döma skal, ty Lagen skal wara honom för en Rättelse. All Lagh skola wara sådana, at the tiäna til thet meniga besta, och therföre tå Lagen bliffua skadeliga, så är thet icke mera Lagh vthan Olagh, och bör afleggias. En godh beskedeligh Domare är bättre än goodh Lagh, ty han kan altijdh lagha effter Lägligheetena. Ther en ond och orättvijs Domare är, ther hielper godh Lagh intet, ty han wränger och giör them Orätt effter sitt sinne. Thet Rätt och Skäl icke är, thet kan icke heller wara Lagh; för the Skäl som Lagen haffuer medh sigh, gillas hon. All Lagh bör medh Beskedelighet driffuin warda: Förty högsta rätt är största orätt, och moste Nåden wara med rätten. Laghen gillar icke alt thet hon icke straffar: Förty all Misshandel kan icke vpräknas i Laghbokenne. Domaren achte i all Lag, hwad hans Vpsåth war som Lagen giorde, annars warder hon missbrukat och wendes til ett annat sinne, än hans Mening war som Laghen giorde. Then menige Mans besta är then yppersta Laghen, och therföre thet som finnes then menige Man til nytto wara, thet bör hollas för Lag, ändoch at beskriffuin Lagh effter Orden synes annorlunda lyda.