» Åh, du förb stataryngel, när du tänkte bli herre på Boddeby en gång och få gifta dig med en adelsfröken, då räknade du ändå galet; då hade du glömt mig, ser du, ha, ha Och det här blodet, som rinner af mig nu, det skall du få betala med hjärteblodet ditt, var lugn för det du, din djäfvulens socialist » Inte hade man ämnat hvarken att bilda någon fackförening eller att blifva socialister, men nog tyckte man, att det skulle ha varit utomordentligt roligt att få höra, hvad Birger Sten nu hade att säga. Därför ville han erbjuda Sten – det var detsamma som dottern antydt för modern – en förmansplats vid bruket, hvilken just nu var ledig, och där han finge en tre gånger så stor aflöning, som han hade haft. – Så, som ett menlös barn lutade hon sig troskyldigt mot Stens bröst och grät stilla här midt på vägen, medan han strök öfver hennes hår och kände sig färdig att gråta han med. – » Ja, jag tycker mycket om honom », – sade han, – » en af de präktigaste unge män jag träffat. » En hel mängd antaganden, en kylande, obestämd fruktan genomfor honom och han tänkte förgäfves efter någon förevändning för att åtminstone i kväll kunna uteblifva; men det fanns ingen möjlighet till det. Han satte sig mekaniskt, medan han inom sig beslöt, att intet erkänna, hvad det än kunde bli fråga om. – » Hur skall jag få dessa griller ur hennes envisa hufvud? » Och afskedad, det kunde man bli för sitt umgänge med yrkesagitatorn och för innehafvandet af hans socialistbroschyrer, det visste man. – En varg som låter vänta på sig så länge och en gubbe som du, Anders, som reder dig genom en skog full med gråben. Hornberg hoppade till som om han fått ett slag. – Ja, hvad var att göra? Jag måste » » Jag får väl göra som du gör. » Både von Balken och Hornberg kastade i hemlighet hvar för sig en frågande blick på den unga flickan, men hon böjde sig blott djupare öfver sin stramalj och låtsades ingenting ha hört.