Vi människor har möjligheten att fantisera och föreställa oss, vi har möjligheten att transcendera vår egen utgångspunkt. Detta är snarare förutsättningar för att kunna veta andra saker och för att kunna vara säkra på andra saker, än sådant vi kan säga oss vara säkra på såsom Wittgenstein talar om det. I denna debatt är det inte ovanligt att man kritiserar dem som kritiserar metafysisk realism för att skapa ett frankensteinskt monster som man sedan kritiserar. Varför jag kritiserar detta är i stället för att det går emot en vardaglig förståelse av religionens funktion och en vardaglig förståelse av kunskap. Vad vi däremot kan göra, som vi sett i avsnittet ovan under rubriken Gränser och transcenderande, är att inta ett betraktarperspektiv genom att vi har de förutsättningar vi har som de varelser vi är. Det är inte heller frågan om en slutgiltig lösning. Min man har tittat in i kylen och sett ett paket där och antagit att det fanns mjölk i det. Det blir ett uttryck för rädsla, uppgivenhet, förundran eller liknande. Detta kan sägas vara på en mer specifik nivå. Om sanning är något som talaren inte kan känna igen eller komma åt så blir begreppet sanning omöjligt att förstå, enligt Dummett.747 Det Dummett menar, enligt Putnam, är att om sanningen inte är verifierbar så kan vi inte förklara hur vi förstår begreppet748. Precis som gällande frågan om bevisning så gäller det att vi förstår sanning i relation till rationalitet, rättfärdigande och accepterbarhet men dessa kan i sin tur förstås endast i relation till sanning. Skillnaden ligger i kontexten. Vad det betyder att veta något i olika kontexter varierar. Jag vill särskilt tacka Sharon Rider.