Verlden går sin gång utan mina små enfaldiga observationer, och den brinnande frågan för oss enskildt är: Skall du eller skall du icke antaga den plats som erbjudes dig? – Ah, hviskade hon till sig sjelf, vild af svartsjuka, han är hennes gunstling; hon vill behålla honom för sig sjelf, blef hennes slutsats, och hon rusade ut för att söka tanten. – Betty, återtog Karin strängt, om du verkligen hölle af honom, lade du icke vigt vid att han vore fattig och utan ett klingande namn; icke heller kan jag tänka mig, att du då vore benägen att gifva dina och hans känslor till pris åt åtlöjet och skämtet. Ni vet att jag gerna skulle sett att baron Rudolf blifvit min måg, men ödet tycks annorlunda hafva beslutit. Aurore lefde lugn, nöjd och tålig med hvar dags obehag i förlitande på sin Alfs trohet och karaktärsfasthet. Arma Aurore! Men nu stodo de vid skiljovägen. Jag brukar bära det nästan dagligen. – Un nom un pue obscur. – Jaha, gå på med det, skrattade baronen, så blir du åtminstone en hederlig karl om också ingen lärd; men nu till vårt förslag, som jag, för tusan, inom mig beslutit skulle sättas i verket. – Så dumt du pratar! Det är litet brådtom till jul. En sådan svärfader som min svåger vore en mäktig beskyddare för Alf och – och, tillade hennes tanke under det hjertat slog med häftigare slag, han skulle stanna inom denna slägt. Din lilla kammare – – Hvad är det? – Ja, redan! – Hvad heter din Adonis? Så hade Alf många gånger skrifvit och i alla möjliga kärleksfulla fraser uttryckt samma mening. – Åh, med, som man säger, två tomma händer går detta långsamt, och det är äfven högst problematiskt om det går alls. Under samtalet inverkar naturligtvis den ene på den andre; men i ensamhet och tystnad med pennan i hand talar man ur djupet af sitt hjerta.