Om kvinnodräkten på Vormsi/Ormsö. Kjolarna äro rynkade och innehålla 14 alnar tyg. De Göra rynkorna på det viset, att när de bakar, så tar De alla heta bröd ur ugnen och lägga på tyget, så blir Rynkorna fina på det viset. När vecken äro färdiga, Så draga de genom dem två eller tre band som kallas Snörbanden. Sedan syr de två remmar över axlarna Som uppehålla den. Så mitt om sig spänna de en läderRem liksom karlarna. Livet knäppes med 9-10 vita Knappar och ärmarna stiga uppåt vid axlarna. På Huvudet har de en hemvävd duk, och innehåller alla Möjliga färger. Den knytes fast under hakan. Håret kammas framtill ner, och de delar håret i två Delar med fingret rakt ifrån näsan upp, mitt över Huvudet. Sedan flätas det i två flätor som hänga på Ryggen ner. De där flätorna äro nertill sammanBundna med ett grönt eller blått band. När de drar Om duken, så hänga flätorna ner längs ryggen, det Har alla på det viset. På benen har de röda damasker och sedan vita Strumpor som räcka till på halva benet. Sedan har De på fötterna mjuka läderskor som karlarna själva Göra. I de där skorna har de breda band. De är flera Meter långa. De bindas i två kors framtill och baktill. När en flicka blir 18 år gammal så blir hon konfirmerad, Och skall ha 20 stycken sådana där kjolar. Det är ett Bruk som följer i arv. Visor på Nuckö-svenska, diktade i vår tid. Upptecknade Av Herman Pelmas, elev vid folkhögskolan Hvilan 1923-1924. (Till förklaring av dialektorden hänvisas till Wendell & Freudenthals ordbok över de estländsk-svenska dialekterna. Anmärkning av I. Ingers)