Ville inte att jag skulle gå hem, så jag åt kvällsmat där men hon tyckte inte om att jag talade med sköterskorna och sade ifrån utan minsta osäkerhet! Annas barndom utmärktes av extrem ensamhet. Anna stannar i bilen, vandrar omkring på parkeringen men går uppför den lilla sluttningen för att hjälpa Thomas ned när vi kommer tillbaka. Betalar mrs Brideson. Hon ropade på Roy och sin mor (särskilt när hon hade mycket ont). Jag sade att jag skulle ta en promenad och kom tillbaka strax efter fem. Jag blev lärare och undervisade först på mellanstadiet och sedan på ett pojkläroverk. Hennes reaktioner hitills är sannerligen anmärkningsvärda, det är jag den förste att medge. Sköterskan rensade hennes mun, men hon kunde ändå inte tala. Hon ville ha Laing. Hon säger att hon vill att han skall komma. Men jag vet det lika väl som han, oroa dig inte för det, jag vet det bara alldeles för väl. Jag ropade på henne: " Anna, kom och lägg dig. En frivillig sköterska har anlänt och hon följer med oss och ger hela tiden Anna att dricka under vägen. Syster skakade på huvudet ' Det kan dröja till i morgon bitti ' och hejdade sig sedan som om hon hade uttryckt sig för plumpt. Jag sitter en god stund och undrar över att jag verkligen kunde läsa Alice för honom, så fylld som jag var av bilden av Anna ' hon blir bara tunnare och tunnare för var dag ', som överläkaren sade en kväll när han talade om hur viktig kroppsvikten var. Gabriel vätte i sängen redan innan han hunnit somna är det rättvist mot dem? ' Nej. Sedan sprang han nedför trappan i sin pyjamasjacka och frågade mrs Trent en massa saker, som började med ' vad ska det här vara till? ' Thomas verkade överförtjust över att se mig. och är glad att komma iväg Kommer hem igen, skaffar cement och murarslev i färghandeln för att göra sandlådan färdig. Anna längtar efter jordgubbar! Går därifrån omkring 20.45 och berättar en saga för barnen, äter kvällsmat och går tillbaka. Förklarar situationen. Som den förlorade sonens återkomst! Jag hejdade henne och stod där framför henne. Men kanske gick vi inte eftersom jag inte ville att min bror skulle se henne på sjukhuset för att jag ville uppehålla skenet av ' normalitet ' och målinriktning och förnekade att Anna verkligen var där. På fredagen hämtade jag henne på avdelningen, klockan 13.45 på eftermiddagen.