Jag kom just för att ta med Bess ut ... " Hon satt tyst medan hon smuttade på sin drink och såg på mig. " Jag förstår inte ", sa hon. Som ett epitafium. Ja, där låg hon i kistan. Anne stod vid vägkanten när den susade förbi. Han svarade inte. " Du ska inte bry dig om Baines, älskling, han gillar mig inte. " Säg inte det till Gwen, det skulle bara göra henne upprörd. " " Men nu talar vi inte mer om honom. Vilket barn? " Kommissarie Robens var inte i tjänst, fick jag veta. Den förbannade lilla skvallerbyttan! Celias andhämtning kom i långa, darrande flämtningar och Mandy stod och stirrade på henne med skräck i blicken. Förbaskat snygga att se på dessutom. " Inte förrän i morse. De var åtta, om man inte räknar med Terry. " " Nu är det för sent ", sa hon. Hon kom för att tala om att hon inte kunde ställa upp på en träff, och han blev ursinnig. " " Flickor. " Vi fick plats på bortre parkett, alldeles bredvid Elma Ridley och hennes pojkvän George. Hur hade Lesley känt sig den andra gången när det inte fanns någon Terry som kunde rädda henne? Hon var tvungen till det. De fann den under en häck i hennes egen trädgård. Det är bäst att du ligger innan dom kommer hem. " Om det är något du vill ha utskrivet av mig så sätt igång. Bess brukade mestadels vara i vardagsrummet med Gwen efter middagen. " Ni förstår, den där sortens brottslingar brukar i allmänhet gärna tala om det. Jag hatar hela högen. Men hon var dessutom sjuklig, hon krävde ständig tillsyn. " Jo, det lät mera troligt: pappas harighet skulle betyda mer än någon advokatyr från onkel Bens sida. Anne hade mer eller mindre återhämtat sig, hon var ett motståndskraftigt barn. " Ingen alls. " Robens ryckte på axlarna. Hon är bortrest. " Så jag körde till skolans plan som låg inklämd på en tomt i den gamla stadsdelen, omgiven av fallfärdiga hus. Jag stod inte ut med hans tacksamhet. " Det har du inte med att göra och förresten har du inte rätt att vara här ", sa hon så där snorkigt och stoppade ner dagboken i skolväskan. " Även den kvällen när Terry dog? "