Nu nalkades Antoinette sitt adertonde år, Per Magnus var 2 6, och på nyåret hade de unga tu blifvit fästa med ringar vid hvarandra. Det var så svalt och tyst därinne i de höga slottsrummen. Sommarens brådskande, surrande lif trängde ej dit in. Stolar och långa rakryggade soffor i glänsande siden öfver drag stodo där i stel ordning utefter väggarne, och kring de stora florsklädda kristallkronorna surrade några somnolenta flugor. Friherrinnan Marie-Charlotte satt vid sin bågsöm och broderade och hennes båda söner underhöllo henne med aimabelt samspråk. Långa voro de båda och ljusa, med trohjärtade blå ögon, men Hans Axel var så smärt och sirlig i figuren, med händer hvita och smala som en kvinnas. Han var 2 4 år, men utan ett skäggfjun på haka eller öfverläpp, håret föll ned i låDga pudrade lockar. Också hyn var hvit och frisk som en kvinnas, men öfver mun och ögon låg där ett drag af manlig kraft och beslutsamhet. Per Magnus var stor och grof, med väldiga knäfvelborrar, som föreföllo nästan hvita mot det rödletta ansiktet. Det var något af skygghet och maladresse i hela hans utseende och maintien, som blef ännu mer framträ- dande, när han jämfördes med brodern. Hans Axel gick fram och tillbaka i rummet och berättade äfventyr och händelser från sina resor. Friherrinnan Marie-Charlotte var ej så flitig på sin söm, som hon brukade, ty hon måste allt emellanåt se på sin vackre gosse, som gick där framför henne så nobel och elegant i sätt och rörelser. » Ja, j a », tänkte hon, &gt;han är skapad för hofvet, där skall han göra carriére, Per Magnus passar bäst att sköta o m landtbruket här hemma och sörja för att inte släkten dör ut. Han där kan få den rikaste BALEN FÖR KRONPRINSEN I GEFLE DEN 7 DENNES 1. ARTISTEN A. GENBERGS VATTENFALLSDEKORATION. SCEN UR KOTILJONGEN. — flickan i Sveriges land, o m han ej gör sig för brådtom.