Antelius dhe 4 rdr sig medh något spelande förskaffat, uthan m:r Antelius hafwer dhem (som han sielf berättar) af sin moder bekommit. Till dhet andra berättar m:r Wallerman uthi sin osanningz skrifft mig hafwa begiärt in wijn, och migh blef förnekat, orsaken att iagh någre dagar dllförende mig såsom een skielm uthstulit uthur kiällarestugan, och intet betalt det iagh skylldig blef, der lijk­ wähl kiällar gåssen annorlunda sade, aldraförst när m:r Wallerman begiärde fram wijn, sade kiällaregåssen, jag hafwer intet wijn om händer att sällia, uthan moder sällier wijnet sielf, då Wallerman swarade, gack fort, och kom straxt neder. Då och så kiällaregås[s]en i största hastigheet sprang opp. När han kom neder, sade han, moder badh att i henne dhe 7 dr som i skylldige äre först skulle betala. Och sedermehra sade kiällaregåssen, det doch lijkwähl mons:r Wallerman intet hörde, dher är intet gott att låta dhen der karlen medh grå kappan be­ komma wijn till borgens, ty han är skylldigh för öhl och wijn allstans på kiällarne, som och fuller lärer wara sandt och hoos Anders [Hoffman] 40 dr kopptfrrmtt, och ändå mehr. Men mons:r Wallerman satt dher een lijten stund och wäntade om han skulle effter sin begiäran fa wijn, men [då] han förnam sigh intet bekomma, frågade han kiällaregåssen, hafwer du någonsin fått stryck sedan du kom hijt uppå kiällaren, då gåssen swar:de, dhe hafwa intet att slå mig före,