Därifrån förde Brandel mig till Tiecks, där mina herrar redan voro, men också många fler än vi. Efter teet nedsläpptes gardinerna, ljus inbars och Tieck etablerade sig i en väl stoppad bekväm fåtölj med ett litet bord framför sig med två vaxljus, en quinquet och en bokställare. Han läste Shakespeares Heinric IV, öfversatt af A. W. Schlegel, alldeles förträffligt. Falstaffs, kungens, prinsens, Percys och värdinnans på värdshuset talesätt och röster voro så tydligt och väl åtskilda, att ehuru ovan jag var att så höra tyska läsas, kunde jag väl följa med. Det var ett stort nöje, och jag beundrar, att det är möjligt att i nära tre timmar läsa så oafbrutet, så lifligt och så tydligt. Därefter serverades smörgåsar med sill och kött, buljong, kaka, vin och frukter. Die Fräulein Tieck serverade allt sedan det var framsatt på två bord. Half elfva gingo vi hem. I morgon skola vi afresa! Geijer sätter ej i fråga att göra något uppehåll här och se det sachsiska Schweiz, hans tid är beräknad, och vår resa har kostat hvad därtill ämnades. Jag vill och bör ej för mitt nöje utgifva mer – många behöfva hvad jag kan bespara – och i mitt nuvarande nedslagna, modlösa sinne kunde icke heller dessa naturscener nu uppväcka någon glädje. Den 6 september. Vi ämnade resa strax efter middagen, Geijer en omväg till Leipzig, Adolf och jag med Maja-Lisa direkte till Berlin, men vi få ingen Miethkutscher förrän i morgon bittida kl. 5.