Och han kallar sig själv för en blodt.örst.ig djävul och påklistrar sig självmant andra stygga etiketter, och p % knä svär han a t t hädanefter aldrig lyfta sin hand mot varken fågel eller fä, t y hennes speniliga, vita fingrar ligga i hans sträva hårragg. Wen en dag, när triiden lövats, bar hrzn.henne ned till den vänt.sndo vagnen. Och SH. fara de till tfiget, och så stanna de i den där djupa milaskogen, som aldrig tar slut, dir den klatt fingo veta, såg det sn ' arare ut som ett flick~:um ' eller nagot dylikt. Vi sutto Ett som Gst .. och beundrade de vackra handarbetena då. kaptenen kom in. Aterseendets ':. glädje var stor å ömse sidor,. och inn5n vi hann framkomma Det var i Stockholm, under förbudsined niigra spör.små1, så sade hon:. " Nu kongressens dagar. - Min väninna och skall .ni7få ta ' mitt hem i grundlig bejag hade en bekant, .som ' var ' " kapte.n9 ' siktning, för det: vill ni val garna, kan å Fralsningsarm6ns räddningshem, och jag tro !. " Mitt hem ", hade:: ' hon sagt. - Jag vi beslöto att g &amp; " och halsiypå hen * och på samma gång få se radd,ningskunde ej låta bli ' att reflektera. Om hemmet inifrån. Vi hade aldrig förut det, .. som andra mann.iskor så garna varit inom ett räddningshems " murar ", vilja använda. ' det hårda ordet " fostvarför den kvinnligariyfi ' kenheten i. hög ringsanstalt ", .det kallade hon sitt grad. pockade på detta besök. Alliså " hem) ':; '. &amp;h i sanning,: hbn hade ratt stegade vi iväg dit, en kväll d5 vi " ej att kalla det så;. i varje vrå och vinkel tycktes det:. vor0 upptagna av förbudsmötena. Räddningshemmet ar ett stort till syKöket, de. stora: präktiga skåpen nes tyst, fredligt hus vid Grevtureoch de.