De unipolära och bipolära förstämningssjukdomarnas vanlighet och digra konsekvenser motiverar den allra största vaksamhet kring tidig diagnostik och aktiv behandling. Komorbiditetens stora betydelse gås igenom och det skildras hur en korrekt alkoholanamnes skall tas upp. Fysikaliska behandlingsmetoder beskrivs - elektrokonvulsiv behandling och ljusterapi. Psykiatrins trovärdighet ökar Åtgärder föreslås vid behandlingsrefraktär depression. LPT Samhällets kostnader för psykiska sjukdomar är mycket stora; för t ex manodepressiv och depressiv sjukdom enbart gäller samma storleksordning som alla maligna tumörsjukdomar tillsammans. Särskilt stor vikt läggs vid neuropsykologiska utredningar. Begreppet allvarlig psykisk störning som är gemensamt för båda lagarna sägs markera en delvis ändrad syn på psykisk sjukdom och därmed jämställd abnormitet. I enlighet med de tidigare publicerade kliniska riktlinjerna betonas vikten av ett intimt samspel med socialtjänst, primärvård och andra medicinska specialiteter såsom geriatrik, neurologi och internmedicin. Femtioåtta kliniker har hittills svarat på enkäten. Finansieringen av arbetet med att ta fram riktlinjerna har skett genom ett anslag om 210 000 kronor från Landstingsförbundet. Riktlinjer för det kliniska handhavandet av psykiska sjukdomar utvecklas just nu på flera håll i världen, inspirerade av de initiativ som tagits av American Psychiatric Association sedan början av 1990-talet. Icke desto mindre ges här en väl sammanhållen skildring av teoretiska modeller för diagnostik och behandling, där begreppsmodellernas bredd visar områdets vetenskapliga styrka. Behandlingsuppläggning är olika för unipolära och bipolära syndrom och delas upp i akutbehandling (upp till 6 månader), fortsättningsbehandling (6-12 månader) och återfallsförebyggande underhållsbehandling (längre än ett år). Aktuell lagstiftning redovisas. Behandlingsavsnittet tar upp sekundär prevention vid högkonsumtion och betydelsen av en behandlingsplan med ett övergripande behandlingsmål. I samarbete med Socialstyrelsen kommer nationella riktlinjer att utarbetas på basis av föreningens kliniska riktlinjer och SBUs rekommendationer. Geropsykiatri (utges 1998) Samhällets utgifter för diagnostik och behandling av dessa sjukdomar är små i förhållande till dem som föranleds av arbetsoförmåga och sjukskrivning. En del av riktlinjerna bör kunna vara av värde för socialtjänsten (schizofreni, alkoholproblem och geropsykiatri) samt primärvården (förstämningssjukdomar, ångestsyndrom och alkoholproblem). Detta belopp har till stor del täckt sammanträdeskostnaderna för arbetsgrupperna.