Ett sådant perspektiv innebär, enligt Elizabeth Grosz, att sexualiteten och kroppen are fictionalized, that is, positioned by various cultural narratives and discourses, which are themselves embodiments of culturally established canons, norms, and representational forms, so that they can be seen as living narratives, narratives not a ­ lways or even usually transparent to themselves.7 Det innebär emellertid inte, som teologen Graham Ward riktigt påpekar, att kroppen och sexualiteten är ” tabulae rasae that receive cultural inscriptions ”, utan snarare att vi inte har omedelbar tillgång till det som uppfattas som mest intimt.8 Sexualiteten är, för att låna Ola Sigurdsons ord om kroppen, ” inte given som naket faktum eller fenomen, utan alltid sammanflätad med olika teologiska intressen och föreställningar ” .9 Dessa olika intressen och föreställningar kan också medföra motstridigheter och konflikter, vilket blir tydligt i de svenskkyrkliga dokumenten och de diskussioner som där äger rum. Man får m.a.o. inte längre sin identitet vid födseln: man måste bli den man är. Ett år efter prästdeklarationen genomförde jag en serie intervjuer med elva kristna HBT-personer som jag kom i kontakt med genom EKHO och tio präster som har undertecknat prästdeklarationen. Kärleksbudet, eller det dubbla kärleksbudet, förekommer i flera av Nya testamentets texter, bl.a. Luk.10:27, Matt 22:37 – 39. It appears, however, that lasting change will occur only when this sadomasochistic dynamic morphs into a more productive approach. Denna framställning är alltför ensidig, då krav på förändring också formulerades från svenskkyrkligt håll. Men även om Samuel framställer sig som normal träder den tidigare kroppsuppfattningen och självbilden fram som en betydande kontrast till den senare. 10 Se del 5 i David F. Fords The Modern Theologians (2005) för flera exempel på detta.