Programmet inleddes med det allmänna mötet, som fått titeln » Cancer - vård, vilja och visioner «. Det långsiktiga arbetet bör ske enligt en heltäckande nationell cancerplan som behöver baseras på ett faktaunderlag i form av en ny statlig cancerutredning. I min sammanfattning av allmänna mötet föreslog jag att man med tanke på den ökade cancerprevalensen och dess konsekvenser i form av kraftigt ökad belastning på sjukvården borde utarbeta en heltäckande nationell cancerplan. I dag botas närmare 60 procent av samtliga patienter som får en cancerdiagnos. För 50 år sedan däremot överlevde endast 20-25 procent av dem som fick cancer. Vi kan alltså förvänta oss en procentuell ökning av antalet sjuka med 75 procent för män och 40 procent för kvinnor. Snabba insatser behöver vidtas på utbildningsområdet och när det gäller tobaksprevention och andra viktiga livsstilsförändringar i befolkningen. Bland annat upplevde patienter och anhöriga en otydlighet vad gäller ansvar från sjukvårdens sida. På riksstämmans allmänna möte arrangerades ett program på temat cancer. Detta är knappast förenligt med lagstiftarens krav på att sjukdomens » art och varaktighet « inte får spela någon roll i tillgången till vård. Alarmerande ökning av cancerfallen Detta innebär att cirka 40 procent av patienterna går in i ett kroniskt sjukdomstillstånd. För att ta vara på nya innovationer fordras en kontinuerlig vidareutbildning av alla personalkategorier. Genom att patienten får tillgång till mer information kommer hon att veta vad som kan göras utanför det egna landstinget. Den dramatiska ökningen av cancerprevalensen ställer naturligtvis stora krav på samhällets planering av omhändertagandet av cancersjuka. De cancerformer som bidrar mycket till prevalensen är de som på samma gång är vanliga och har god överlevnad. Vid riksstämman 2001 arrangerade Svensk onkologisk förening, Svenska patologföreningen och Svensk kirurgisk förening tillsammans med Svenska Läkaresällskapet och med stöd från Cancerfonden ett brett program på temat cancer. Det föreligger en tydlig brist på både läkare och sjuksköterskor. De som inte botas kan i allmänhet, med hjälp av de vårdmöjligheter som står till buds, leva längre än tidigare och oftast med en acceptabel livskvalitet. Instrumentet bör vara preventionsvårdsprogrammet. Det nya arbetssättet, överbryggande forskning (translational research), innebär att grundforskare och kliniska forskare / läkare bildar team som bearbetar forskningsproblemen i syfte att utveckla förbättrade metoder för prevention, diagnostik, prognostik och behandling. Möjligheterna till akademiska kliniska behandlingsstudier behöver förbättras.