Vid sidan av trafikfyren vill jag emellertid hålla fram även ett andra hjälpmedel, som i detta sammanhang icke må sättas under skäppan, nämligen polishunden. De dagar äro dessbättre längesedan förbi och tillhöra medeltiden, då hund och ordningsväktare stodo å nog så spända fötter mot varandra i samhällslivet, ja å sina håll nära nog rent ut talat levde som hund och katt. Har sedan dess förhållandet lyckligtvis blivit ett rakt motsatt, ser den förra i den senare nu tvärtom sin mest humanistiske arbetsgivare och han i henne en sin fyrfotade arbetsbroder och kamrat, som ej nog kan överskattas – och gäller detta, vill jag betona, åtminstone enligt mina erfarenheter av den personliga schäferstövare, jag sedan snart 25 år smickrar mig med att hava gött upp jämte min hustru, visst icke blott i det egentliga spaningsarbetet – då det alltså vill till att förfölja ett förbrytarespår i nyfallen snö eller tvärsöver en uppplöjd leråker – nej, utan mitt inne i brinnande kulturtrafik. Huru ofta händer väl icke t. ex., att det i densamma nästlar sig in någon viss suspektabel individ, kanske med en hel del diverse bakom sig, den man helst vill se osynlig och aveck. Ovärderlig är för dirigenten i dylika situationer trafikhunden, som med sina skarpare ögon förmår observera vederbörande redan å långt håll och, genom att helt instinktivt höja s. k. ståndskall och kröka rygg, giva annons om att han nalkas, så att han i tid kan avföras, kanske just i ögonblicket innan det varit för sent; för att icke tala om huru hon dessutom kan dresseras att apportera upp, ifall någon trafikant skulle släppa något, en paraply resp. galosch, i gatan eller man själv råkat glömma en dylik hemma å vaktkontoret; och huru hon slutligen – har jag själv flerfaldiga gånger med verklig förbluffelse bevittnat det – kan lära sig skilja å de olika åkdonen och rentav vaka över att de passera i tillbörlig ordning, jag menar så att, för att gripa ett exempel, ej en handkärra går och far om en automobil och en dylik kanske tränger sig förbi omnibusen men att denna i sin tur håller sig bakom brandsprutan, därest ej exempelvis hr borgmästaren skulle medresa.