Förklaringar till brister i dagens hälsooch sjukvård söks ibland i läkarnas grundutbildning, och behovet av mer utrymme för både klassiska ämnesområden och nya kompetenser hos läkarna framförs vältaligt av olika intressegrupper. Den förklarar också läkarutbildningens omformning från linjeutbildning till programutbildning. Vi måste definiera ett förväntat slutresultat efter avslutad grundutbildning respektive AT. Auskultationstjänstgöring bidrar inte till studenternas lärande i detta avseende. Det är angeläget att tänka igenom vad just grundutbildningen skall åstadkomma och vilka utbildningsresultat som lika bra eller ännu bättre uppnås under vidareutbildning och fortbildning. Grundutbildningen av läkare skall samverka med AT och ST och planeras mot bakgrund av samhällets behov av medicinsk professionell kompetens. Sådan information kan erhållas från longitudinella prov, tex progresstest [5]. Utbildningen definieras av förväntade studieresultat och examinationsuppgifter snarare än av avsatt tid. En fokusering på förväntade studieresultat är i sig väl förenlig med att utbildningen läggs upp på olika sätt vid olika lärosäten. Detta framgår tydligt i den nya Högskoleförordningen och Bolognaprocessen. Läkarutbildningen granskas och diskuteras engagerat, inte bara inom den egna professionen utan också av andra vårdyrkeskategorier, forskarsamhälle, allmänhet och myndigheter. Dessutom krävs struktur, handledning, självständigt ansvar / uppgifter för studenterna, fortlöpande träning av yrkesrollen och beslutsfattande [4] samt återkoppling. De stora skillnader i uppläggningen som redovisas i veckans nummer väcker i stället frågor om huruvida påvisade kunskapsbrister beror på att momenten inte undervisats, om de förväntade resultaten inte uppnåtts eller om långtidseffekten av den givna undervisningen är otillräcklig. Angelägna frågor för utbildningsansvariga vid landets medicinska fakulteter är hur grundutbildningen på bästa sätt skall ge studenterna den baskompetens de behöver för att bli framgångsrika och internationellt anställningsbara / konkurrenskraftiga i sina kommande yrkesroller inom alla de områden där medicinsk kompetens efterfrågas kunna tillgodogöra sig den fortsatta utbildningen under AT / ST Den praktiska kliniska utbildningen har stått i fokus de senaste åren, inte minst på grund av snabba förändringar av hälsooch sjukvårdens organisation med minskat antal slutenvårdsplatser, kortare vårdtider, ökad inriktning mot öppenvård och specialisering av sjukvårdsenheter. Frågan är således hur tiden bäst utnyttjas så att studenterna uppnår den kompetens som alla läkare måste ha i sin yrkesverksamhet samtidigt som förutsättningar skapas för andra professionella roller, särskilt vad gäller vetenskap och ledarskap. Handlingsplanen blir att definiera förväntade studieresultat, integrera och fördjupa dem genom hela utbildningen samt examinera dem i flera olika sammanhang. Praktisk utbildning tränar yrkesrollen