Nu rynkar konungen sin panna, hans min blir otålig och ögonen få ett uttryck, som om han ansträngde sig att finna ett försmädligt svar, men innan han hinner öppna munnen, tillägger hon i blidkande ton: – Jag kommer att med mycken stränghet uttaga min fordran. – För egen del har jag den största respekt för grefve Bernstorff. Se där min tribut! – Anne-Sophie! I Struensees väl ombonade inre kabinett brinner en väldig brasa på härden och han själf sitter ensam framför elden, rökande sin pipa, trött af dagens arbete. Prosten antecknar mekaniskt faktum och tänker på, att han måste säga några ord till tröst. En anställning som lektör hos kungen med ett tusen fem hundra riksdaler och en utnämning till konferensråd. Vi fundera på att rensa hela Augias-stallet. – På heder, här är mig godt att vara! Hör, musiken ljuder! Hans hållning är slapp, ansiktsfärgen gulblek, ögonen uttryckslösa. Nu skall han gå! – Har ingen förut sagt dig att du ser bra ut? M:t drottningen utan tvifvel skulle finna planen god och i nåder behaga sluta sig till sällskapet. Men samtidigt blef hon själf osynlig, som alla goda feer. Beträffande mig själf kan jag, ehuru mina kolleger näppeligen mottagit mig med välvilja, icke klaga öfver den ställning, jag intager, då H. Men klockorna dåna: Böj dig blindt under Herrans tuktan, människobarn, dina tankar äro synder – alla – alla. hör! Jag vill så gärna! – Godt, min käre vän – hvarför slåss ni icke också med kungen – efter som detta tycks vara säkraste medlet att vinna hans gunst? – Då hon ser sig iakttagen, viker hon af nedåt trädgården, trippar sakta längsmed gången, som slingrar sirligt framåt mot parken, och försvinner plötsligt i en ljusgrön berså. Allt är som en dröm. – Hur spelade det af? – Omöjligt, min drottning! Hvarför börja alla gamla minnen från fordom spöka i hans hjärna just nu? Och han vet nu, att vådelden icke kan släckas, och han gör sig inga illusioner om, att han själf kan förbli oberörd däraf. (Ascheberg 29 Juni.)