Intet tvifvel finnes nämligen, hur otroligt det låter, att den på sin tid trodde på möjligheten, att med den » revolutionära disciplinen », som Kerenski kreerade, en armé kunde sammanhållas, att rent af en krigsmakt, där soldaterna bland annat välja sina officerare, skulle kunna föra krig. Smärtsamma erfarenheter visade förgängligheten såväl af en sådan åsikt som af en dylik armé och flotta; men trots scenerna från Ke-renskis reträtt gömmer nog vår radikalism i sina lönliga tankar alltjämt på tron att, om vi öfver hufvud taget behöfva militär disciplin, bör den vara en släkting till » den revolutionära ». Efter hur vidt skilda linjer de olika upplösande krafterna gått fram, hafva de dock alla verkat mot samma mål. Under det att den rena antimilitarismen direkt tog sikte på andans förstörande, gick liberalismen till angrepp på formen; men då detta endast kunde lyckas öfver den militära auktoritetens lik, blef resultatet äfven häraf andans förskämning. Kerenski tyckes haft liknande motvilja mot hälsnings-öfningar som våra radikaler. Han förbjöd i början hedersbevisningen mot befälet — en paradox, det kan så synas, men hans offensiv krossades och Ryssland med den. Onekligen ett exempel i stor stil på den växelverkan, som äger rum mellan anda och form. Att karakterisera det nuvarande disciplinära läget inom den svenska armén är, som förut sagts, en vansklig sak. Karakteristiken kommer att ytterst blifva beroende af fordringarna, hvilka under en dekadens-period alltid löpa fara att trubbas af, eller som en militär författare i Svensk Militär Tidskrift i en artikel om disciplinfrågan med tydlig hänsyftning på vissa företeelser vid flottan nyligen uttryckte det: » En allvarlig disciplinär förseelse kan begås, utan att därför det militära tillståndet kan betecknas som betänkligt. Först då vederbörande myndigheter ej själfva vilja inse det farliga i hvad som skett kan ett dylikt uttryck anses berättigadt. » Satsen äger, hur skarp den än är, tyvärr tillämpning på ett flertal fall jämväl beträffande armén. Man har om de indisciplinära företeelser som kännetecknade våren 1917 med förkärlek användt ordet » betänklig ». Så mycket är säkert300 DAGENS FRÅGOR