«Sällskapet godkände detta utkast och befallde «att en afskrift skulle göras, för att med morgon« dagens post öfversändas till Petersburg, under sam« ma anvisning, hvilken man förut tagit sig den fri« heten att begagna, på det att denna skrift må blifva «i djupaste underdånighet öfverlemnad i Hennes Kej« serliga Maj:ts händer; och bönfalles lika underdå« nigt, att högstdensamma må täckas meddela sam« fundet sina visa och upplysande åsigter öfver föl« jande fråga, nemligen: Huru långt heder och ära «förpligta samt dygd och gudalära tillåta en dödlig «i allmänhet och en regent i synnerhet att uppe« hålla, fullfölja, låta fortfara, icke afskaffa, återkalla «och afskaffa de misstag, fel, laster och brott, en« skilta eller allmänna, om hvilka han i sitt samvete «är öfvertygad? Tredje uppträdet. «att få äta middag med mig i dag. » Omöjligt, broder Björnram! «Se här, mine herrar! Deras kärlek upptäcktes; den förföriske ynglingen blef, hals öfver hufvud samt en gång för alla, jagad ur de stater, der han gjort till äktenskapsbryterska, en furstinna, bestämd att skänka thronen arfvingar; och den förolämpade prinsen, hennes gemål, upplöste sedermera, under någon passande förevändning, sitt äktenskap med den förförda makan, och knöt en ny och lyckligare giftermålsförbindelse. – «Nå, hvarföre det? » «H. Han har till och med just derföre skytt att råka sin faster, innan hon hunnit återhemta sig från det första intryckets smärta, och han kunnat i någon mohn godtgöra Ers Kongl. Mitt följe blir ytterst fåtaligt. J. HJERTA, Nu har jag ej tid; jag måste på Hans Kongl. Ur excellencen Adlersparres nyss åberopade bref till författaren. – «Vet du hvaruti konung Georg III:s sjukdom «består? » Men vid denna inbördes tillgifvenhet och aktning mellan de begge drottningarna stadnade det, utan att öfvergå till den ömsesidiga förtrolighet, som utgör blomman af umgängslifvets trefnad.