flijt ther till var fåfäng och förgäfves, ty alla dagar uthur Stäkeborg bevijstes all fiendskapp på herttigens folk, som vattnade sina hästar vid siönn; ther skute the medh riflade röör och longa bössor både på hästar och folk, och oansedt herttigen lått ropa them till och säija: om the icke förhölle sig stilla och fridligen, ville hann medh grofva stycken spela inn på Stäkeborgs huus igen, så att ingen skulle bliffva säker ther inne, men the goffve all skullan på marggräff Edvard von Badhen, som kallades den galna, hvilken var konungens syskonebarn, papist och hertigens systersson, medh konungen innkomminn i landet. Doch ville herttigen för konungens och fröken Annas skull ingen fiendtskapp ther emot begå, uthan förbijdade skipsflottans åtherkomst från Ålandh, ther medh han mente jaga sin vederpart en skräckian inn, att the måtte bättre besinna sigh. Therföre herttigen befallte åther igen Carl Carlsson att gönom natt och dagh skynda sigh till Nyköping och ther ifrå gönom skäregården emot skipsflottan, att den ginast till Stäkeborgs skäregården löpa skulle och ingen vindh försuma; thetta han och medh flijt eftherkom och mötte skipsflottan uthi Elgsnabben sic. Nu hade sigh i medlertidh tilldragidt på skipsflottan, medhan han var uthi Ålandh stilla för mootväder skull, att en ung mann, Wellom de Wijks, fordom mynttmestares sonn och Wellom benempndh, hvilken på ett skipp, Läijonet vidh namn, var capitein, hade hoos sin moder, en enkia, till gäst liggiandes fru Ebba, gamla herr Clas Flemmings (som krigedt hade begyntt först i Finlandh) eftherlåthna huusfru; aff henne och andra flera herttigens vederpartter var han öffvertaalt medh stora löften om echtenskap medh en aff herr Claes Flemmings döttrar till att anstifta iblandh krigsfolkett på skippen mytterij emot ammiralen Jochim Skeel och Per Stolpe, hans vice ammiral, menn efther som mann thett någorlunda förmärktte, doch ingen vissheet therom hade och lijkaväl sades breff ther om hoos honom finnas, låth Per Stolpe biuda honom och andra capiteiner till gäst på sitt skipp Blå falken, och ibland som the drucke monga goda venners skålar, brukade Per Stolpe thesse ceremonier, att han begyntte först draga af sigh tröijan, sedan böxarna skoor och strumpor etc. och kastade uth om kajutedörran, allttså moste the andra hvar efther annan och göra; ther hade han en förtrogen tienare, som sökte och ransakade kläderna, och ther funnes brefven uthi Wellom de Wijks kläder, både ifrån konungen och bemälta fru Ebba. Ther på