Hon blef äfven lika vänligt emottagen och införd i den goda modrens rum, der de öfriga barnen helsade välkommen den unga frun och hennes man. Ni vet inte, ni, att jag fick sex skilling och de der två hvetebullarne derför af henne, som jag gaf åt er. Då skola vi med glädje lyssna till dem, då skall fosterlandet kalla tillbaka sin flyttfogel och föda den, och den vilsna skogsdufvan skall kuttra naturens ömma toner för dem som vilja förstå dess röst. Omdömet, huruvida saken är värd allmänhetens uppmärksamhet, lemnas åt den upplyste läsaren och åt hvar och en efter dess förmåga. det är Godhetens och Fridens englar, som stämma upp sin segerhymn i ert hjerta. KOLTECKNING När hon glänser präktig mot min tysta strand, Necken fäller lyran sorgsen ur sin hand Och de gudalika, sköna dragen I hans drottnings anlet skymmas af en tår; Sorgsen sänker hon sin blick och till sitt slott hon går: Aldrig solens ljus hon na ’ nsin skåda får, Ty hon lyssnade till Att läsa, samt » skrifva ihop » födan åt sig sjelf och åt den sjukliga fostermodren ville ej rätt väl lyckas; ty det blef ej proportion mellan skrifningen och födan. Har du hjerta dertill o, så gå! – Ja, våran Erik har en bok, han, som han kallar för historien, som det står i om både Sveriges kungar å om såna, som finns utomlands. – Är det sanning, ni säger, mor, eller bedraga mig mina öron? Af sådana personer bestod sällskapet på W. Man talade ej i förbigående i brist på annat samtalsämne om saken; utan af rent innerligt intresse och af begär att kunna välja visa medel till ett godt ändamål. – Nå, bror, hvad sägs om det att Lundberg blef rådman, fastän han är så ung? Hon bad, men hvad hon bad om det vet ingen menniska. Inemot klockan tu sade unga patron W, som bodde vid gården, «vi skola göra en aftonpromenad«. Ni känner er närmare naturen, älskar den. Men ner uti den stilla dalen Elfvan dansar blott och ler, Då uti den stora salen Man så mången sorgsen ser. «För honom första Wasasonen flydde Till Tyska riket bort;