– Jo, se saken är den, att vi hade ett litet resonne mang om stackars fröken Men att beklaga mig öfver honom, därtill har jag ingen rätt, ty jag vet ju alltför väl, att han endast fullgjorde sin ämbetsplikt, som ej tillåter honom att visa mannamån. Britt-Sofie uppfattade detta allt för väl. Därefter letade han fram sin korkskruf, skrapade varsamt bort det röda lacket och drog upp korken med den yttersta försiktighet, med en nästan religiös vördnad, på det att icke det ädla vinets bottensats måtte skingras och fördärfva det öfriga innehållet. Utan att deltaga i dessa och liknande sträfvanden var Axel Anton von Silfverhorn dock utrustad med en sann religiös öfvertygelse, ett arf efter den ganska tidigt bortgångna modern. De öfverflödade – de tycktes nästan skakade ur ett ymnighetshorn. Ett litet stycke till höger om landsvägen sågs denna tid ett envåningshus i anspråkslös stil – om det nu öfver hufvud taget ägde någon stil. Mörkret hade längesedan inbrutit. I Blanckska huset på söder lågo alla dess sju invånare försänkta i den blytunga sömn, som ofta plägar följa på en kvalmig rötmånadsdag – och det var ju dessutom genom en ödets egendomliga ironi natten till sjusofvare-dagen. Vet, denna oljan ger humör. En sista och eldig kyss några lidelsefulla kärleksord, hviskade i den tillbeddas öra, och därefter förde honom faderns gamla kalesch till Marseille, från hvilken stad han sjöledes, kring Pyreneiska halfön skulle begifva sig till den nederländska handelsstaden Antwerpen och gå sina kommande öden till mötes. Grefve Louis de Montagne räknade nämligen icke allt detta guld. frågade Britt-Sofie och vecklade upp den förut omtalade medaljongen ur dess omhölje. Samtalet mellan de båda ädlingarna fördes på grefvens ursprungliga tungomål, nämligen franska. Han lade henne ned på den divan, som hon nyss lämnat efter detta tidiga uppvaknande, som ej varit förutsedt af de båda läkarne, hvarken af den svenske eller den provençaliske. Lärarinna. Resultatet blef således nu liksom förut, att grefve Anckarhjerta dref sin vilja igenom, och att Larsson skickades i väg.