Och hvilket lif! Vandra till förläggare, lönar inte, ty det fins ej en förläggare som beherrskar alla naturvetenskaperna. Om det ens kan kallas lefva! Och så denna dödsångest att mitt manuskript skall förgås. God jul, tack för i år! Helsningar och vördnad till din syster! Man har ju redan stulit delar af detsamma, på ren elakhet, förstört serier af experiment, förintat coelestografier, tjufhållit mina böcker med anteckningar! August Strindberg. Vänta tio år, orkar jag inte! Men man stjäl ju handskrifter också, och jag kan ej kopiera mig sjelf, min hand tål det ej, och jag vill dessutom förbättra, hvilket gör att jag trasslar bort det hela. Elias! Efter att ha skrifvit i sex veckor med fröjd och Machtgefühl återfick jag manuskriptet af förläggaren i Göteborg! Ensam, som på en obebodd ö, midt i Paris, der jag skulle kunna dö utan att någon visste det! Jag skulle så gärna sända Dig manuskriptet till läsning, men då får jag inte sofva mer och skulle kunna bli galen. Nu har det händt något! Tyckes vara mitt öde få sofva med manuskripten och som sjusofvare vakna när tiden gått förbi och lifvet runnit bort. Jag har visserligen hemtat mig något, men sitter handfallen och vet inte hvad jag skall göra. Jag hade tänkt ett ögonblick emancipera mig från förläggare och tryckare samt återgå till den cirkulerande handskriften. Och här, om man ej kommer in i en tidning eller tidskrift, får man betala tryckningen i förskott. Nu har jag tre bitar öfversatta och söker krångla in här och hvar. Qvinnan naturligtvis med sitt instinktiva hat till kraften.