– Kännen I inte igen korpral Kämpe, utropade soldaten. Min blessyr var dock inte af svåraste art. Men de våra föllo som flugor för deras kulor. – Nej, svarade Romanzow; men att döma af allt, hvad man har sagt mig, måste hon vara ganska täck. Ett dödligt hugg kan läkas; icke så ett dödande! Slutligen anlände furst Mensjikow med sin tjusande älskarinna till Moskwa och där öppnades för henne glädjens tempel och en rad af fester och förlustelser, hvilkas glans Katarina aldrig kunnat drömma om. Men nog var det tyst, menade de, sedan Carl lämnat dem. Efter en stund sade han: Turkarne beundrade den svenske konungens personlighet och bragder, skall jag säga. Jag vandrar på grafvens brädd. Men här kan inte skratt komma i fråga, utan fastmer tårar, tårar öfver ett härligt land, som snart skall föras till branten af sin undergång. De sex år, berättade carolinen, hvilka kung Carl tillbragte i Polen och Sachsen, som det tycktes blott för att afsätta August den starke, men egentligen med för ögonen det målet att återupprätta det förfallna Polen och under en infödd regents ledning göra det till en af Sveriges pålitligaste bundsförvandter mot Ryssland, hade tsar Peter med kraft och skicklighet begagnat för att sätta sin här i krigsdugligt skick och att framtränga till Östersjön. Werda, utropade han därpå. Just då Marjo skulle tala, störtade den vänstra posten fram till hopen och ropade ifrigt: Så lade de liten Kerstin på bår Så sorgelig. – Min Flavio! Locket – Ja, Eders högvälborenhet, svarade kammarsnärtan och trippade med sina små och välformade fötter fram till sin härskarinna, hvilken halflåg på sin soffa och syntes icke vara vid bästa lynne. Storviziren, omgifven af höga ämbetsmän och högre militärer, väntade i denna sal den höge och underlige gästen. Man kan väl tänka sig, att kammartjänaren och i ännu högre grad fältskärn vid denna befallning borde känna en häftig hjärtklappning liksom äfven konungens egen häpenhet, då han vid första ögonkastet märkte, att tån var borta, lätt kan begripas. – Hvad svarade du då?