Utbildning i finare hushåll var ju ingen mening med, eftersom Maria av uppenbara skäl aldrig skulle bli gift upp i storbondeklassen. Det föll sig trots allt lite svårt att tänka sig något så övernaturligt. Han gick nu som dräng under Hammars herrgård och vandrade de tre milen hem var lördagskväll. Nog är det egendomligt. Det var som om Samuel hållit sig med konkubin och horungar, en skamfamilj, som aldrig fick erkännas offentligt. Han såg på henne med bitterhet, och så stötte han fram, med sträv och främmande röst. Ingen förändring. Första barnet kom 1893, en dotter som döptes till Elin Maria, 1895 kom en pojke som fick namnen Abel Axel. Han uppsökte Hemse kyrka, vandrade ambitiöst över det knarrande trägolvet och studerade gudshuset i varje vinkel och vrå, fast han strängt taget fann den medeltida inredningen barbarisk, vild och överlastad. Han tiggde och bad sin Gud om hjälp i anfäktelsen, förgäves. På kvällen besök af Nilsson. " Mycket hade han tagit från Wallin, skam till sägandes, men när man är tyngd av många göromål ... Ändå tycktes han själv glömma det illa snart, ty han frågade åter efter barnen, efter Elin, Abel och Maria, och tycktes ha svårt att förstå varför de inte var hemma. " Fredagen 22 november. Och jag ska inte länge leva på jorden ... De finner honom nöjsam nu: Tok-Sam är en rolig djävul när han har ont för tänder. Blåst och regnat mycket. " Cecilia har upphört att hoppas. Cecilia väntade i dörren till kammaren, där Abel klädde på sig, bortvänd. Den som har oskyldiga händer och rent hjärta ... Tids nog att gråta när en fått gjort vad en ska. Vi åker nästan aldrig mer och hälsar på Abel. Känns nästan lite snopet efter alla fromma och poetiska deklamationer på båten, alla dyra eder under månens skiva. Kanske var Abel den som tog mest illa vid sig, som sårades ända in i livsnerven av faderns nederlag. Den dagen skulle hon aldrig glömma. Och därom är ingenting att säga. Och som vikarie kan jag ingenting spara. Detta var världskrigets andra höst. Och han satt kvar, orörlig som i drömmen. Kanske trodde han att det var den jagade guden som nu hade vigts till den sista vilan.