Man torde derför ha rätt att fordra att dessa reformer, som auses nödvändiga inom akademien, verkligen blefve af, att åtminstone någon ansats gjordes till ett bättre, då alla äro öfverens om, att en förbättring kan och bör inträda. Väntar man kanske att rörelsen, som ske plägar, skall lägga sig så småningom, att bland opponenterna söndriug skall yppa sig och öfverlöpningar ske? Ar det inte bättre att visa prof på god vilja från ömse håll? Çtaten som konstbeskyddare har intet god t namn om sig. En fransk impressionist, Raffaelli, sjelf en ytterst karaktäristisk företeelse och en konstnär af erkänd betydenhet, yttrar härom följande rättframma ord: » Då i våra dagar styrelsen tar sig för att uppmuntra någon konstart, då är denna konstart nära sitt förfall, då bryr sig folket inte mera om den, hyser intet intresse för denna konst, hvars konservator och beskyddare blir staten, som känner och beundrar endast det förgångna. » Det är både nedstämmande och hoppgifvande intryck, man får af våra nuvarande konstförhållanden. Hoppgifvande derför att detta sakernas tillstånd måste bilda öfvergången till friare åsigter i fråga om konstens vård. Men nedslående derför att det alltid sega och i vårt land så starka reaktionära elementet lägger så upprepade hinder i vägen för nyttiga reformer härutinnan, att det * Opponenterna, som afsagt sig all gemenskap med akademiens styrelse, anse sig ej kunna söka stipendier, hvilka utgifvas genom akademien. Man tycker dock, att hvaije ung konstnär borde ha samma rättigheter i fråga om stipendier, då ju pengarna äro ämnade att under-stocka talangen och ej att belöna lojala åsigter.torde dröja onödigt länge, innan något blir gjordt Ibland ser det ut, som vore vederbörande så rädda att göra något medgifvande åt det yngre partiet * som fruktade man att hela den gamla bygnaden skulle ramla, om man en gång gjorde en eftergift. Och nedslående derför att vården om konsten, den fria, lifvande konsten, upplöser sig i blott käbbel och parti-gräl, som till på köpet löper fara att röra sig om påfvens skägg i stället för att hålla sig strängt till sak.