Torsten återkom till sin Beethoven hela kvällen. Men Torsten levde inte i den segeryra som alla väntat skulle övermanna honom, han var trött, och alltjämt skakade i honom den stora chock han fått när Birgit meddelat honom sitt oåterkalleliga beslut att separera; han var också trött och sliten av alla vaknätter med sprit och kortspel, och han hade utsatt sig för fysiska övningar som vida överträffade de han en gång genomlidit som ung beväring han hade hjälpt folk att flytta hem från sommarstugorna, han hade jobbat dubbla skift, han hade klistrat valaffischer och legat vaken natt efter natt, cellon hade han inte rört vid på en hel månad. Skjut på bara ... bakifrån! Walter var tyst. Snart skulle han vara en gammal lallande gubbe med en lem som ständigt droppade, och alla skulle märka det utom han själv. Det nätta lilla huvudet var formligen ditsatt direkt på axlarna. Skål för mina misstag Torsten! Walter var inte ung och heller inte riktigt gammal, hans ögon var ännu inte utbrända, han såg med obarmhärtig klarhet där andra var halvblinda, varje ögonblick var dyrbart, varje ord var en sammanfattning, varje steg var ett steg närmare slutet kvarnen fortsatte mala medan mälden rann. Walter talade retoriskt som en agitator inför sitt auditorium, likt en som länge förberett ett tal han äntligen fått tillfälle att resa sig upp och hålla. Marianne stekte kött och champinjoner i en panna och dukade med vitt porslin och kristallglas, ur kylskåpet tog hon fram en flaska rosévin. Därför var hon djupt missnöjd med sig själv. Men det var en dyrköpt seger, den hade varit nära att kosta honom livet. Först gjorde han sina anteckningar därför att han inte kunde låta bli att göra dem. Hela livet älskade han, han var alltid förälskad, men vet du vilken den kvinna var som han älskade mest? I det mörka gavelrummet hade tiden stannat någon gång vid seklets början, och där, i dunklet, kunde Adele Brandt bevara allt det ålderdomligt unkna, djupt nere i sitt konservativa hjärta. På hennes uppmaning målade han läpparna röda och strök ett tunt lager rouge över kinderna. Sent på kvällarna, när ingen såg dem, gjorde de långa promenader längs med sjön bort genom skogen.