Men hvadh hende? Stratonices syster Sophonisbe, som vaar af naturen något dristigare, badh Cornificium öffvertaha brodren på samma sett settia sigh aff, hvilket han ock gärna giorde, förhoppandes få systern i samma lynde och, så lenge barnet soff, satte han henne lyckeligen aff; doch vaar än icke hela ansichtet färdig, för än barnet vaknade up igen, hvilket dess fru moder togh till sigh och hölt det för honom, så länge han brachte målningen lyckeligen medh den högstes hielp till enda. Och då bleef först Celadon achtat och uthropat. Alla, både stora och små, önskade sig bliffva värdiga af den samma afsettias. Men han lengte intet högre än att Stratonice måtte tillbiuda sig, men hoon ville intet, iagh veet icke för hvadh orsaker skull. Det Celadon underligit förekom, och fattade en misstancke, hennes kärleek måtte haffva förringat sig, och badh sin broder Cornificium, han ville giffva acht under ofret uppå hennes later och ögon (21 Maij). Och att undfly den meningen lijka som, efter Celadon satt till förene nästan mitt emoot henne, hoon derföre såge på honom, icke tenckiandes något om honom, uthan hållandes huffvudet ända fram, satt han sigh aldeles på een sida och baakom några fremmande, som medh tillstädes vore, så att hoon intet så letteligen kunde venda ansichtet till honom, medh mindre hoon det icke rätt för een vichtigh oorsak skull giorde. Men knaft vaar ofret begynt, för än hoon alstedz lätt löpa ögonen kring, intet stannandes för än hoon fick Celadon i sichtet och då sågh hon alt stadeligen på honom och sogh icke gärna annor städes. Gack nu, o Celadon, och rädes, full af misstanckar och tviffvel, när du så görligen hennes mening förnimmer!