Mönstret för sängarne hade de tagit af kvarnbänkarne eller sänglafvarne i bodarne, så att de helt enkelt utgjordes af en intimrad smal brits, som sträckte sig längs hela stugans gafvel med ett väggfast bord på midten, och på ömse sidor därom en sängplats, som om dagarne tjänade att sitta på. Allt likasom lyssnande, undrande, andaktsfullt. – I nybygget. – Det kan jag icke bestämdt säga, men jag fruktar, att många inom densamma lita på de döda formerna så mycket, att de alldeles förgäta lifvet och, likt Näjda, äro i fara att gå vilse. – Jag tror åtminstone, att vi äro bättre på grund af att vi veta mera. – Och jag vill säga er, att om inte Gud räddat mig därifrån, hade jag snart störtat i en drinkares graf. – Ni får kalla mig hvad ni vill, då jag ej hör det, svarade Våge i samma ton, blott jag får ha mitt rätta namn vid tilltal. Berg skulle spela, och sedan han en gång kommit i fart därmed, var det på länge inga utsikter att kunna afbryta honom. Och så hade jag annat göra i dag. Nästan allmänt hade bönderna sålt sina gårdar till bolagen och voro nu brukare eller arrendatorer. Först vid 10-tiden på kvällen kommo de tillbaka till Kvarnvallen. Ingen förändring, jämt samma enahanda, ehuru de ej ej sågo något, blott kände, och de började med skäl misstänka, att deras kompass, vinden, i sitt raseri ändå ledde dem galet, kanske i kretsgång, ty den snodde och svängde både hit och dit, så att de slutligen icke visste, hvarifrån den kom. – I morgon bitti. Pelle behöfde vi kanske ha med. Och de voro nog artiga att lofva detta, fastän Näjda åter bad henne tiga. Men så kom Pål i sakta mak glidande uppöfver med bössan på ryggen och hunden i ledband och Våge måste skynda att i all korthet omtala björnringningen och det gifna anbudet samt af hvilka skäl han afböjt detsamma. – Har han rest nu? Hvart kunde han fly och gömma sig? Men så svarade lapparna också tvetydigt och visade sig icke särdeles angelägna om sådant besök. Men likväl drog han folket och tog betaldt, så att det sved efter.