Tvärtemot den ovan beskrivna studien [1] uppmätte man en signifikant mindre diameter i gruppen med B-vitaminbehandling jämfört med placebogruppen (1,59 ± 0,62 mm mot 1,74 ± 0,64 mm, P = 0,008). Författarna bedömer att denna skillnad kan bero på olikheter i folatintag eller publikationsbias och de ifrågasätter hypotesen att homocysteinsänkning genom ökat folatintag kan förebygga hjärt-kärlsjukdom. Historien upprepar sig. För att dra slutsatser om att en observerad samvariation också innebär ett orsakssamband måste prospektiva undersökningar med kontroll för störfaktorer visa detta och dessutom måste randomiserade kontrollerade interventionsstudier visa att behandling som påverkar faktorn också påverkar prognosen. I synnerhet gäller detta innan behandling av stora befolkningsgrupper påbörjas. Lärdomar man kan dra av denna diskussion kring B-vitaminer och risken för hjärt-kärlsjukdom är vikten av att inte dra förhastade slutsatser om orsakssamband för att man ser en samvariation. Kurt Boman, professor, överläkare, medicingeriatriska kliniken, Skellefteå Lasarett Inte heller fann man någon signifikant skillnad mellan grupperna med avseende på det kombinerade effektmåttet hjärtinfarkt, stroke och kardiovaskulär död. Orsakssambandet ifrågasatt Bertil Ekstedt, docent, informationsläkare, Läkemedelskommittén i Västerbotten, Läkemedelscentrum, Norrlands Universitetssjukhus, Umeå Är det rimligt att en så stor grupp människor i Sverige skulle lida av eller riskera att drabbas av B-vitaminbrist? I en ny metaanalys, omfattande 26 000 individer i 80 studier, har man dock endast hos befolkningar från Mellanöstern och Asien kunnat påvisa ett svagt samband mellan mutationen och risk för kranskärlssjukdom - inte hos befolkningar i Europa, Nordamerika eller Australien [6]. Utifrån detta drar man slutsatsen att B-vitaminer är en effektiv behandling för att minska risken för restenosering efter koronarkärlsplastik. I denna grupp minskade S-homocystein åtföljt av en minskad incidens av restenosering. * För indikationen hjärt-kärlsjukdom finns det idag inget vetenskapligt stöd att behandla med kombinationspreparat av B-vitaminer. Även andelen personer med restenosering var högre i gruppen med aktiv behandling (34,5 procent respektive 26,5 procent) och fler i denna grupp behövde genomgå nytt kranskärlsingrepp.