förre lektorn vid lyceum i Kuopio Ludvig Mikael Runeberg, men denne har för den tid han blir ägare af densamma öfverlämnat den till förvaring i det gamla hemmet, där den innehar sin förra plats. Han var en säflig, tystlåten herre, den där föredrog att lyssna till andra, framför att själf yttra sig. Men efter middagen ursäktade jag mig med att jag måste gå upp på mitt rum för att rätta några angelägna korrektur. Mellan strandens lummigt gröna träd framtittar en den mest förtjusande sommarvilla, hvilken läsarens ödmjuke tjänare haft nöjet gästa och på hvars veranda man måhända kan lyckas upptäcka en skymt af Finlands störste konstnär, Albert Edelfelt. Glittrar ej rimfrost på jultomtens blekta rödlufva och vända grå vadmalskolt, känner han sig skamsen och missmodig öfver torftigheten i sin slitna dräkt, är han rädd, att människor och människors barn ej rätt skola kännas vid fjolårsvännen. Ty det var ju åt den ärrige, giktbrutne fänrik Stål och den mångfrestande gamle fältskär Bäck de öfverlämnade att diktera den Sveriges och Finlands andliga föreningsakt, som är mera oåterkallelig och mera tidstrotsande än om den blifvit befästad med statens stora sigill och höge herrars namnunderskrifter. Ben Hur, Törnrosens bok, Don Quijote, Hjortdödaren, Adalrik och Göthilda, Charles XII, Chronique de Froissart, Den siste mohikanen – alla voro de där, slitna och tummade, sönderlästa och hundöronförsedda Ett ögonblicks paus. – Det var ju absolut löjligt. Men jag ger dig permission på lifstiden med fördubblad lön. På Vallö präglades allt af en styf högtidlighet, i hvilken jag hjärtfrös. Ifall man några veckor förut hade sagt mig, att jag skulle komma att stå under en rysk polismästares speciella uppsikt, hade jag antagligen i förskräckelsen inställt hela resan. Värst synd tyckte man naturligtvis det var med barnen, de bägge flickorna. Du redde oss en vrå när vi voro hemlösa. Däremot var kaviaren oförgätlig.