den la % het med vilken hon vann:nya vänner och det f örstående .eller den. För endast några fA å r sedan skrev hon en liten broschyr, Skolreformen ooh ungdomen, s.om visar hur livligt hon-följde med disbussionerna i skolfriigan. Hon alskade att besöka sin egen kara skola .och saknades icke ens i ' år yid studentexamen och terminsavslutningen. b e sista åren liknade en ljus öch stilla solhedgång. Det stridbara och häftiga i hennes vasen hade försvunnit. Trots .tilltagande kroppslig svaghet bch. sir$ra plågor ~ r b öil f hön allt&amp;era blid och harmonkk. Och and % så sällsynt levande, a t t vi finna det ofattligt att hon för alltid lämnrtt oss. Anna Whitlock var i mer %n ett avseende banbryhde. Med rätta har hon ställts samman med Anna Sandström, Emilia Broomé och Anna Wicksell. Hon ägde en strålande intelligens och ett varmt hjärta. vårt svenska röst.rattsarbete var 217, var och en i sin * stad en liten social och politisk upplysningshärd. I Göteborg hölls s m nämnt det första mötet efter Landsf öreningens konstituerande. På den tiden va,r jag ung och den ringaste tjänaren i tempelgArden, men hade i alla fall, f å t t det stora förtroendet att jamte den förtidigt bortghgna fni Helen Sjö- stedt sköta mötets protokoll och satt vid mina papper med bävande hjärta. Ordföranden f öreföll mig vid forsta pliseende en smula bister och litet bmsk, men så fällde hon3 ett inledningsanförande om ungdomen och det sociala arbetet uttrycket: " Den svenska ungdomen nu för tiden ar något alldeles f örtjusanide " - jag glömmer aldrig det ' tonfall av innerlighet och hjärtevarme, varmed hon 1 Ann &amp; hitl lock A och. sen och änden. Så väl jag minnes ' första gången jag. såg henne. Det var på ' Landsföreningens första centralstyrelsemöte i juni 1904 i .Göteborg. På hösten 1903 hade hon sammankallat de.7 röstrattsföreningar, som dli ' funnos, ooh av ' dem bildat Landsföreningen: för kvinnans politiska röstratt, vars första ordförande hon blev.