» Nå ja, det gör då inte så mycket », tröstade sig Svante, » jag har sett herrar, som gått barhufvade med hatten i hand, när det är så här rysligt varmt. » Sedan behöfver mamma ingen annan trädgårdsmästare, när hon har mig. » Vet du om, att min son hittade dig ute på hafvet? » Har hon dödat honom också? » » Låt henne vara, som hon vill, i kväll; i morgon kunna vi ju börja att uppfostra henne », hviskade faster Mina. » Ack, om jag ändå kunde lära mig att gå så bra! » » Jag tror vi skicka Bruno före med korgen så länge », sade Tora. » Vi börja nu längta efter våra småttingar », skref hon, » och snart skicka vi morbror Nicke för att hämta er hem. » Morbror Nicke hade själf tillagt följande rader: » Gå nu hem till din farmor, så kanske hon låter dig få litet mat. Nära skolhuset fanns en öfverdådigt bra backe, där man kunde åka både länge och väl utför, innan kälken stannade, och den backen var det svårt att slita sig ifrån. Morbror Nicke tog hunden på armen, och snart voro de alla tre åter instufvade i trillan. Sally ville nog bjuda till, men hennes tankar voro ständigt på flykt som vilsna fåglar. Och Prisse var inte en smula bättre. Tösen har jag bara förtret af, och jag önskar, att jag vore af med henne. » » Se så, kvicka på och kom bara », sade Svante. » Hvad har hon nu tagit sig till, den stygga ungen, efter hon ej kommer hem i laga tid? » sade gumman, i det hon häftigt vände sig om och skarpt betraktade morbror Nicke, som såg helt obekymrad ut. » Ja, detta är Prisse n:r 2 – men nästan alldeles på pricken lik den förra, och nu resa vi åstad för att skänka honom till faster Lena, så blir hon glad igen. » Och hvarför skulle hon egentligen vara förskräckt nu, när hon hade porslinshunden med sig? » Hvad ska vi roa dem med, Tora? » frågade Svante. Ljuga ville han inte, och det var svårt att komma fram med sanningen. » Och jag rensar bort ogräs i trädgården », ropade en af flickorna. Sedan lade hon sig på rygg på marken och såg upp i den blå sommarhimmeln.