hafua honom uthför broen i wattnet, Iikwäll bekände hann omsider att dhe hafua mötz wid broändan dher ingenn fara för wattnet war. Sedan bekände hann att Carolus inhet slog honom förre änn kappan war sunderrijfuen. Så inträdde och Johannes Jäder, D. Loccenii stiuffsson, och bekände sig hafua sedt Carolum och Bengt kämpa på broen, och att Carolus slog Bengt när kappan war sönderijfuen. Då wijstes parterne uth. Och alldenstundh Bengt beropade sig på Canutum Hammarskiöld, huilken och skall hafua sedt huru dheras conflictus på broen skall sig hafua tilldraget, blef b: te Canutus särdeles inkallat och tillfrågat huad han dher om wiste att wittna? Då berättade han, att Carolus skall hafua weladt kastadt Bengdt i åen, huar han ickie hafuer fattat i kappan, sade och att kappan war tiliförende sönder i sömen. Då höllo D. professores detta hans wittnesbyrdh suspect, illdenstundh Bengdt sielf tiliförende bekände sig hafua kappan sönderrifuit, och elliest mött Carolo widh broendan, der wattnet inthet stoort äfuentyre gaf. Blef altså Canutus af Ven. Consistorio treligen warnadt, att hann ickie skulle wänia sig propter affectum wittna emoot saningen. 2:0. Klagar Carolus, att merb:te Bengt hafuer dagen dher efter, huilken war denn 8. Aug. en lögdag, när klåckan war emillan 7. och 8 hafuer giordt honom hemgång, i så måtto: Carolus ähr försk:ne tidh stadder i sin faders gårdh, då kommer med wredz modh dijt Bengt sampt med Johanne Sitton, huilka möta pigan och fråga om Carolus ähr hemma? Menn när hon nekar, stiger Joh. Sitton till fönstret och