Balsalens strålande stjärna Kommer ej mera på bal. 2. Leende, tjusande, sirad Fager som konstnärens dröm Älskad, beundrad och firad Följde hon nöjenas ström. Han som mång blomma re'n brutit Viskat till bleknande mö: "Nog du nu dansat och njutit, Avkläd dig kransen och dö." 3. Brudgum, fader och moder Tröstlösa ser häruppå Tårarnas strömmande floder Hejdar ej döden ändå. Ingen om Jesus kan tala Höja en bedjande röst Hur skulle de väl hugsvala Wilka ej själva har tröst? 4. Ungdom ej mera ger hälsa Frid kan ej köpas för guld Skönhet kan själen ej frälsa Börd kan ej fria från skuld. Lusten har bytt sig i smärta Dödsbäddens krossade rö Rosslar med bristande hjärta: "Oh... det är... bittert Att dö." 5. Avtärd på halmbädden vilar Torpgumman, gammal och grå Majsolens gyllene pilar Leka på bädden ändå. Fattigdom, sjukdom och smärta Tagit i hyddan sitt bo Men si ­ den åldrigas hjärta Funnit vid korset sin ro. 6. Livet för henne blott burit Törnen och tistlar i mängd Likväl bland dessa hon skurit Rosor i tidernas längd. Mången gång blödde väl såren Då hon från sina blev skild Ofta dock speglade tåren Mästarens härliga bild. 7. Icke en vän hon nu äger Som sitter inne ibland Ingen som plågornas läger Ordnar med kärleksfull hand. Ingen som torkar från pannan Dödssvettens isande tår