libell Hans Henrick inlade under hr. Benzelii rectorat, 2. att Hans Henrick må gifwa Curio een klar räkning, effter han har nu gifwet honom allenast ett opsatt på det han har arbetat, men icke på det han har fått. Hans H. sade sig intet kunna stå till rätta med hustrun, sig icke wäret hennes pijga, utan Curios gesäll. Rect.: Curio giorde wäll både emot sig och Consist. om han sielf upkåmme. Frågade så om de ha giordt contraa sig emellan. Ifens sw., iag har aldrig kunnat fått Curio dher till, offta det lijkwäl begiärt. Ey heller har Curio mig förskrifwet Uplästes Rasmus Erssons änkia skrifft att Curio är henne skyldig 10 dr hushyra för een canwzar Hans H. har brukat. Parterne affträdde. Consist. betänkte att det illa rijmar sig, det hustrun skall swara för mannen och Consist:m på sådant sätt icke wara säkert, ty Curio kunde sedan säya sig intet det heller det sagdt, utan hans hustru. Uplästes Hans Henrikz räkning, dher i han debiterar Curio till 1869 dr Resol. Curio swarar skrifftel. på denne ingiffne räkning till nestk. Consist. miaus, och det måste han i egen persohn giöra heller genom tiänlig fullmechtig. Detta sades parterne och uplästes då å nyo räkningen, aff hwilken Hans Henrick sadhe sig gifwet Curio reeda een copia. Hustrun begärte än att Hans Henrick må påläggies gifwa en sådan räkning som innehåller både debet och credit, det gesäller giöra på andre wärkstäder. Hans sw. att Curio böhr gifwa räkning, och wetta sielff hwad han har betalt, och det wara wanliget på andra wärkstäder, sadhe och, jag begiärte mitt affskiedh aff Curio under Reet. Brunnero, då sände hr. Pr. Brunner«; och lätt fråga om han