Och så, midt uppi detta, har jag ännu en annan idé. Sonja och jag ha fått en så genialisk tanke. Vi skola skrifva ett stort, två aftnars drama, tio akter tillsammans. D. v. s. idén är hennes – jag skall utarbeta den, komponera pjesen och skrifva replikerna. Idén är verkligen genialisk, tycker jag – ytterst originell. Den ena afdelningen skildrar hur det var, den andra hur det kunde varit. I den första bli alla olyckliga, emedan man vanligen hindrar hvarandras lycka här i lifvet i stället för att främja den. I den andra skildras samma människor, men där hjälpa de hvarandra, lefva för hvarandra, bilda ett litet kommunistiskt idealsamhälle och bli lyckliga. Nämn ännu ingenting härom till någon. Sanningen att säga vet jag ännu ej stort mer om Sonjas idé än hvad jag ofvan sagt, det var först i går vi talte därom, och i morgon skall hon berätta mig sin plan, så får jag se om den är möjlig till dramatisk behandling. Ni skrattar väl åt mig som så griper tingen i förväg, men det går alltid så med mig, när jag bara ser början på en sak, ser jag strax slutet också. Och nu ser jag mig och Sonja såsom medarbeterskor i ett jätteverk, som skall göra lycka i hela världen minst, kanske i en annan värld också. Vi äro lika tokiga båda två. Kunde vi utföra detta, skulle det försona oss med allt i världen. Sonja skulle glömma, att Sverige är det värsta filistéland på jorden, och ej längre klaga öfver att hon förspiller sina bästa år här, och jag skulle glömma att – ja, allt det jag grubblar öfver. Ni säger väl, att vi äro ett par stora barn bägge två. Ja, gudskelof, det äro vi. Det finns lyckligtvis ett rike, som är bättre än alla jordens riken och till hvilket vi äga nycklarna – fantasiens rike, där den är härskare, som bara vill vara det, och där alla förhållanden gestalta sig just så, som man vill ha dem. Men kanske duger Sonjas plan, som var uppgjord för en roman, alls icke för ett drama. Och en roman kan jag icke skrifva på en annans plan, till en roman står man i ett mycket mer personligt förhållande än till ett drama.» Den tionde februari skrifver jag: