Mot en annan missuppfattning vill jag också vända mig. Jag har talat några ord om de samhällssynder och samhällsfiender, hvilkas namn äro fåfänga, flärd och yppighet, synder, som kanske mer än andra uppfostra de unga till oduglingar och förderfva dem. Härvid måste emellertid ihågkommas och strängt fasthållas, att sådana samhällsfiender husera icke blott i de förmögnas eller de bättre lottades hus, utan också i de fattigas. I de förra är det företrädesvis den manliga ungdomen, som genom dem synbart förderfvas, i de senare den qvinliga. Tror man, att en hjelp mot detta onda är att söka i en fullkomlig nivellering af lefnadsförhållandena, så har man icke mycket förstånd. En sådan nivellering är dessutom omöjlig. Äfven i det argaste socialistsamfund kommer det alltid att finnas »öfver och under», »uppe och nere» och lefnadsförhållanden derefter.