H: iterna sjdfva ett utmkkt tillfiille att ofva sig i fijredrngshBllmdets konst. H&amp;r ha 81. a. flera skolllickor och seminarister talat om olika gr eiiar af nutidsfriigorna. Sakert ha S. S. U. H. for rnitnga varit af betydelse samt manat sarskildt oss unga flickor. till att tanka och 7canna socialt. r Men Br det inte abnorm t s, saga somliga milnniskor, aatt ungdowen nu ftk tiden endast ifrar for idder, bildar f or eningar, skrifver i tidningar och splittrar sonder sin. tid ph stilndiga kornmittesammantraden? Det vore battre om - som Ellen Key sager - sjutto~ihringarna ginge och dromde i skogeli an talade pi % miiten., Till en viss grad ar mAh&amp;nda denna ijnskan be' rattigad, ty ungdomen iir nog pb mbnga h&amp;ll allt for utEdtvand. Men foreniigslif vet. behofver. rakt inte leda vare sig till f orflackning eller brhdinogenhet. For - ' ' ')) " eningslifvet ar helt enkelt for den nutida ungdomen, hvad balerilk var for fl.ydda tiders. IIar f$ unga man och kvinnor traffas till ndje sh va1 sonl arbete. Och hvarfor behlif ver a talandet p&amp; moteila alldeles utesluta D driSrnmaadet i skogea D. Det \ fijrstniimada ar, liksom foredragsofningarna i skolan; iignat att skarpa den unges tankekraft, att ge honoln lugn och besiuniog i upptriidaudet. I det gainla Grekland lades,. stor vik t p&amp; att odla just talets ghfva hvarfrjr kunna " vi ej gora det ilfven i vhra dagnr? Egendoinligt nog pkg %r vicl sidan af denna strafvan f or hellenska, ideal en sund Rousseauisnl.