Vi tyckte att det bästa vore om den där tolken tog över hela seminariet och skötte diskussionen själv eftersom han ändå kunde förutse vad som skulle sägas så skulle vi andra kunna sitta under parasollerna där på värdshusets terrass hela dagen och dricka av det goda finska ölet och samtala och titta ut över den blanka sjön och de lummiga träden. Jag måste undersöka om det faktiskt var verkligt, det där landet och den där kvinnan. att axla kappan och att gå åstad Jag förklarade mig skeptisk. Flodin tyckte genast illa om denne slarvige polytekniker. Den norske författaren Olav Angell berättade för mig en eftermiddag på Håndverkeren i Oslo om sin karriär som skådespelare vid radioteatern. Allt var förstås inte bra. I går afton stod han ren " Om ni vill följa med ska vi gå och titta. Skogar och sjöar. och trodde mig visst inte dum Det var någon sorts frågesport: Vem är statsminister i Norge? Om han anat hur han fick mitt hjärta att bulta var gång jag hörde honom i trappan ... Sedan satt de en stund i bänken och bad en bön, innan de sakta vandrade ut arm i arm. Då var Angelica förmodligen hos sina föräldrar redan. Han stannade i Sverige hela det året och halva nästa. När vi passerade några gubbar som satt på en bänk och drack, ropade de något efter oss. På torsdagsmorgonen reste hon tillbaka till huvudstaden och vid ettiden lämnade även jag Lahtis. (Pappa demonstrerade hans gravitetiska tuggande.) Det var vackert väder i Stockholm men började snart regna. Hon hade samma ansiktsform, observerade jag, som kvinnorna och änglarna på Fra Angelicos fresker men hon var en svarthårig ängel. Jag inbillar mig nämligen att alla förändringar måste vara till det bättre. Det var lördagskväll och köer utanför restaurangerna och hotellen runt det stora torget i St. Michel. Hälsa bara från Curt, Curt med C. Han stannade vid den dammiga PV:n och plockade med bilnycklarna. De samtalade generat, medan jag stod mitt emellan dem och såg ut över Ryttylä. Jag vandrade missmodig uppför Rue Mouffetard. Prästen på sjukhuset I går afton stod han ren Vi kramade om varann, och jag stod kvar och såg efter henne när hon sprang snett över gatan till huset där hon bodde. Då slår han mig. Prästen fortsatte att tala till dem. Jag måste läsa mera Camus, tänkte jag.