Dok” Nå, om vi nu flck veta precis vartenda dugg om varenda gatsopare, hur de arbetar torn sitter och håller en utredning om, varoch var de bo, och vad de har i lön, och f ö r de ursprungligaste begåvningarna komvad de äter till middag och vad de tänker, mer från underklassen, och lektorn bevisar någonting om, varför de i alla fall har så vad skulle vi h a för nytta av det? ” ” Vi skulle f å en överblick Över hela stasvårt att komma fram och bli någonting. dens gatsopning. Och för det andra skulle Det är så tråkigt, så man kan dö. J a g bevi få veta litet om en gatsopares sätt att griper inte, att herrar kan tycka, att sådant där är så förskräckligt roligt. ” se på sin insats i sta ’ ns maskineri. ” ” Det är kanske, för att de vet någonting ” Och vad vore det för nyttigt eller roligt med det? ” frågade lektorskan. ” Jag kan om det, ” sade redaktörens fru, Ellen Kleman 50 år. Det förefaller knappast troligt att Herthas redaktör med det ungdomliga ansiktet redan uppnått femtio år, och hon är ett talande bevis för satsen att åren icke behöva tynga människan så länge själen ä r ung. De, som med intresse och iver följa kvinnorörelsens landvinningar i Sverige, ha all anledning a t t med taeksamhet minnas vad Ellen Kleman betytt för den svenska kvinnosaken, främst i egenskap a v redaktör, först för Dagny och sedan för Hertha, som under hennes ledning blivit ett högst betydelsefullt bildningsorgan. Ellen Kleman h a r även framträtt litterärt och för närvarande h a hon och Klara Johansson under utgivning Fredrika Breniers brev, varav två band redan utkommit. Hennes insats i svensk kultur gör henne förtjänt a v alla svenska kvinnors tacksamhet. kunskapen om deras mecborgaransvar? Vi vilja ingalunda förneka, a t t bland kvinnorna många finnas, som s t å tämligen ointresserade och oerfarna gentemot allmänna frågor. Och dock äro kvinnorn a i själva verket långt ifrån svåra att väcka till intresse och iver att lära. Eller ä r icke rösträttsrörelsen såsom sådan redan ett bevis på a t t kvinnorna med lätthet l ä r t sig förstå att deras nya ställning ute i samhällslivet bör medföra ansvar? Ä r det icke konstaterat att kvinnorna såsom skattebetalare äro punktligare än männen?