vilken klass hon tillhör, så synes hen­ kände han saknad efter hennes lätta Hemmet — allt som kan underlätta nes fåfänga endast såsom ett plus steg, hennes ljusa väsen, hennes tu­ husmoderns sysslor går i första rum­ mera. Den är icke av det löjliga sla­ met. sen små onyttiga omsorger. Ofta get utan av det inspirerande. HERM. MEETHS A.-B. Bah — • ödelägger! Jag — föreföll det honom som levde han Den amerikanska husmodern är ic­ VOLLMERS-MEETHS eller någon annan! Flickan vill — bara för hennes skull och emedan ke rädd för att utföra vilket arbete vad skall jag göra. hon fanns. Hon var hans enda barn. som helst. Hon är stolt över sin — - Drag dig tillbaka, du älskar Och när du kommit så långt en gång Två män, en äldre och en yngre, så blir kärleken sådan, som ett rengöring, stolt över sina välvårdade, henne ju icke. behöver den. att du fäst dig vid en kvinna och Frun: — Jag hoppas Anna inte befann sig i det stora balkongrum­ sunda och fruktansvärt bångstyriga Den unge vände sig om. met å en svensk herrgård, inbegrip­ a får sluta ett eget barn i famnen skall ~~ J; detta var bara litet barn och ofantligt stolt över den mat, stått och lysnsat bakom dörren på — Jag överskrider ej heller grän­ du första att i detta ligger männi­ Prat en stilla stund, när muren emelhon själv lagar. mitt samtal med frun som gick nu? na i ett häftigt samtal. la ' i oss var fallen och vi visade var— Jag vet nog hur jag handlar, serna, (utbrast; han högdraget. skans evighetstanke klarast utsagd. Jungfrun: — Jag! Nej, vet frun! Men hon sätter - också sin ära i att — Det är din uppfattning, svarade utbrast den unge, i det han stan­ De två varelserna levde rätt en­ litet av vårt innersta jag. För resten berättade ju frun precis vara vacker och ung så länge som den gamle; men flickans är kanske samma ehuru mitt inne i en större nade vid ett av de höga fönstren och D et var några ord från en gammöjligt. samma historia för herrn i morgse. kastade en flammande blick bort en annan. Tänk på att hon är ung stad.