§. XIII. Wid Visitationerne, må ingen taga utaf Kyrckiones Penningar något/ och förära Biskopen eller Probsten/ utan dher Kyrckioherden och Församlingen/ af god och frij wilia/ tänckia at gifwa dhem något/ så skal dhet skee af dheras egne/ och icke af Kyrckiones Medel/ som til dhes tarf och tienst allena/ böra blifwa behållne och oförryckte §. XIV. Om någon Biskop försummar sitt Embete/ och genom Dryckenskap eller annan otilbörligheet/ eftersätter sin plicht/ eller yppar någre willfarande Meningar/ uti Läran och Religionen; Tå skola Consistoriales honom beskedeligen förmana och warna; och om han theras förmaning utslår/ gifwa thet Erchebiskopen tilkänna/ som honom åtwarna skal/ at han dher med afstår: Bättrar han sig äntå intet/ så gifwes Saken hoos oß ann/ och tå skal han efter sitt brott/ tilbörligen straffad/ och ifrån sitt Embete satt warda. § XV. En Biskop förwärkar och så sitt Embete/ om han för Mutor skull/ befordrar odugelige och owärdige Personer/ til Prästewijgning och Giäll; jemwäl och/ när dhet befinnes wara skedt af wårdzlösheet/ eller för Skyld - och Wänskap skull/ utan Personernes wälpröfwade skickeligheet och wärdigheet. §. XVI. Om någon sin Biskop och Förman/ af afwund eller illwilia/ falskeligen och obewijsligen beskyller och anklagar/ förförer/ beliuger och förtalar/ skal then samme icke allenast Mista sitt Embete/ utan och sedan/ efter brott sino straffas/ wid werldzlig Rätt: Men finnes han med Sanning och beskedeligheet/ och utaf en rätt nijt om Gudz ähra/ och Församlingens Wälfärd/ hafwa något angifwit/ tå skal han af Oß tagas i Hägn/ emot all Förfölielse.