Men det hindrade icke, att på våren 1917 stora strejkrörelser utbröto i rustningsindustrien och vid kolgrufvorna på grund af den knappa födan, fastän personalen vid nämnda företag såsom » Schwerstarbeiter » erhålla en starkare kost än öfriga medborgare. Den ryska revolutionen gjorde sitt till att öka den inrikespolitiska oron. Det socialdemokratiska majoritetspartiet, som genom den nya konkurrensen från » de oberoende » till vänster måste visa sig nitiska i att afpressa regeringen ytterligare reformer, begagnade sig också af situationen. Så tillkom det kejserliga påskmanifestet med sitt högtidliga löfte om » nyorienteringen », och slutligen drefs rikskansleren till att den 11 juli ställa en demokratisk rösträttsreform för Preussen i omedelbar utsikt. Då var man midt uppe i den akuta krisen. Den nya Brus-silovoffensiven i riktning mot Lemberg var ett dräpande svar på de fåfänga separatfredsanbuden till de nya maktägande vidDEN INRE KRISEN I TYSKLAND Neva, och u-båtskriget syntes ej heller lofva något omedelbart afgörande gentemot hufvudfienden England. Att Bethmann Hollweg fått rätt, då han vägrat att betrakta detta vapen som ett universalmedel för segern, utan i stället, som det tyckes, i fullt samförstånd med krigsledningen, karakteriserat det som » ein Glied der Gesamtkriegfuhrung » gjorde honom säkerligen icke mera sympatisk i de alltyska u-båts-entusiasternas ögon. Deras förbittring steg till storm, då det blef bekant, att det katolska centerpartiet under påverkan af den tusenfotade och snabb-tungade Matthias Erzberger i fredsfrågan höll på att glida öfver till socialdemokraternas och de frisinnades ståndpunkt, samt att det underhandlades med kanslern om att denne skulle godkänna en resolution om Tysklands redobogenhet till en fred utan skadestånd och annexioner, som de tre partierna ämnade förelägga riksdagen. Bethmann Hollwegs fiender satte nu till alla klutar. Nervositeten syntes under början af juli ha nått sin höjdpunkt i rikshufvudstaden. Alla yttre kännetecken på en stor kris voro för handen.