IDUNS JULNUMMER O, hvilka ljusa drömmar drömma ej barnen hela tiden lång, och hvem kan denna tid förglömma, att han har varit barn en gång! Vi blifva barn igen, vi gamla, och barnsligt fröjda oss med dem, när sist kring granen vi. oss samla med stilla frid i julprydt hem. SNORRE. Och hur man bryr sin arma hjärna att rimma verser på paket, och hur hvar en försöker värna omkring sin lilla hemlighet! Han kommer hem från promenaden med » klappar » och en präktig gran. IDUNS JULNUMMER Vi kunde få traska med honom genom halfva skogen, innan han ändltigen hittade den julgran, han gillade. JULENS FORRIDARE. MARI MIHI. sektorn. IDUNS JULNUMMER glanslösa grå håret var stubbadt, liksom de täta mustascherna. Julens förridare måste j u också vara poet. Morbror Jan-Baltus mönstrade arbetet och nickade tankspridd. IDUNS JULNUMMER Hon satt i kamkoftan och gräl, så att hon skakade. sporde han. IDUNS Johannes Åkeson slog ut med handen, JULNUMMER inhägnande den heliga slädens sju berömda kallar. HEMBYGDEN. AF AXEL » f LUNDEGÅRD. » Absint! » befallde h a n. » Det ä r julafton i dag. » Du? N å n å! Studentpoesi! tänkte h a n. En oskolad tenor! JULNUMMER Samlad är familjeringen. Af familjen fattas ingen, ingen utom jag. Dock, jag är ej fjärran! Anden känner sig just nu så nära, kretsar öfver hemmet kära, som en mås vid hemlandsstranden. Där är gården ytterst i byn. Där är mager jord. IDUNS JULNUMMER. Malmens stillhetsmaning sändes ut i lifvets brus. Sången, som på vingar buren, stiger flämtande därinne. Nu är fred i mänskors sinne. Nu är tystnad i naturen. Vinternattens himmel tindrar trollskt i juleris kväll. Trollskt af diamanter gllndrar jordens bylta fäll. Bäckens mörka strimma blänker ' glittrande i stjärneljuset.