Och dA behöva vi ej vara radda, som ej frukt.at en undersökning, men ni som frukta en underaökni.ng ha skäl.at1 ta er i akt. (Bra.) Att aga ujalens adel det %r m8jiigt f6.r alla; p &amp; det siltth kunna vi alla bli - adel. Filoso, fien avvisar ingen och ger icke företrade ii1 n8gon. Han. kter sitt lji~s lysa för envar. Sokrates var ingen patricier. Platon var icke s i adlig, nar han började agna " aig ' At fiioaofien, som han blev tack vare den. Under tidernan omekiftelaer har ödet kastat slakterna om varandra. Vem ar under siidana förhAllanden av verkgkg adel? Var och en som naturen danat god och dugande. Det ar det enda man bör faeta sig vid. Karaktaren &amp; r det eom adlar mannen. Seneca. arevinnans hjälpgummor .. Av. " Jag har så troget folk, de ' äro mig så tillgivna. Mina hjälpgummor ha gått hos mig alltid under dessa 30 år, jag haft hushall. De alska sin grevinna, det veta precis hur hon vill ha det, ja, jag tror de hellre skulle dö aln göra mig emot. De äro så trogna sjalar och jag håller så oandligt av dem och kommer vara Gud i all evighet tacksam, att han låtit mig få så troget folk.)) Så talade grevinnan till Högaloft, och hon såg rent salig. ut vid tanken på sitt trogna folk och sin egen stora tacksamhet. Grevinnan var .en person av den gamla goda (7) stammen. Hon höll stort på sitt adliga, förlåt, grevliga blod, hon visste hon var en person med hög stallning i samhallct, hon. ville hennes folk skullei henne och hennes greve och hennes grevliga barn se bå- de den världsliga och andliga makten .f örkroppsligad. Hon hade stora tankar om sig själv, grevinnan, det kunde hon ju ha, för hennes, egen dumhet och uppblisthet satte inga hinder i vägen, utan tvärtom.