– Att öfverfalla och mörda männer, sköfla deras egendom och kasta deras lik i hafvet kallas på vikingaspråket hjeltedåd; men att se värnlöst folk i dödsnöd och ej skynda till deras hjelp heter lyckligtvis nidingsdåd på alla språk, hedningens såväl som den kristnes. Hvita Christ är söderns Balder, det klara, milda ljuset, himlens glädje, menniskors och gudars fröjd. O, det var derföre jag måste det från första ögonblicket! ” Han gitte ej bida en stund mer under ditt tak, utan, sjuk som han var, for han att söka dig. Hvilken han? ” ” Det är bra! Jag såg dem komma, somliga i läderlappshamn, och andra som ufvar, ugglor och möss, de värsta som ulfvar med blodiga gap. De jagade och förföljde med svek och våld, med hån och smädenamn, med sina skarpare vapen och många trollkonster, dem som icke ville hylla dem; och snart var det vänsälla fornfolket, landets rätta barn, en kraftlös, flyktande qvarlefva. Lifvets källa flödade fort sin kos med blodet ur de svidande såren. – Den naturliga häftigheten i Alfhilds lynne tog vid dessa tankar ut sin rätt. – Men gå du med Rolf, alltför gerna! Hämnd, hämnd var min enda tanke – en snar, en stor, en fruktansvärd hämnd! Och ” Hon är för oss alla en föresyn af heligt nit och outtröttlig verksamhet. ” ” Det är väl så; men den kristnes lif kan ock ha sorg och bitterhet ”, svarade Rolf, med ett smärtsamt drag i sitt ansigte. Eller hur? ” Betro du gossen åt någon af dina fränder uppe i landet, ty jag far med dig hvart det bär. ” – Du kan väl tänka, Ingrid, att vikingalusten kom starkt på far, när han hörde vännen tala om långfärd; och mor säger att han ryckte ner sina vapen från kroken, så att det klang i stugan. – Det var då icke nog för dig att skamligt röfva din mö: du har ock tubbat henne till att märka sig åt den hvite! ” Men han vill icke heller någon tvungen hyllning: när J önsken blota, så gån bort till närmaste offerställe utom våra marker. Rolf: