Och alla människor haver sina skilda sätt En del går upp med näsan och vill kallas sprätt Och somma människor uti hela levnadsti'n Dom hänger läppen ner så di går och trampar i'n. Och somma inåt går med fem och tio tår Så di går in när di skall ut och gå Och många människor munnen full av tänder har Andra däremot har inga kvar. Somma snör sig hop på mitten Så di liknar på ett vitten Getingen när hon är ut' och far. Andra supa ifrån morrn till kväll Så di tjocka blir och med en skräll Går di in i evigheten Slipper så ifrån förtreten Att få säga liksom jag farväl. Drängen och pigan (Frieriet i myrstacken) En ung och glad och livad dräng På lördagskvällen ej går i säng Då gångar han att ta en sväng Uppå en loge eller äng Tar under armen sitt klavér Och drar en trallalalala, då ler Varenda flicka som han ser Och snart så kommer fler. # Sen dansar han sig svett och varm Och högt går flickans runda barm Han tager henne under arm Och drar sig undan stim och larm Och ut i skogen sen dom går Och många trallalala han får När månen högt på himlen står Di bägge hemåt går. # Så går ett år ifrån vår tid Och kärleken den hänger vid Då lycka blott och fröjd och frid En dag så säger flickan blid: Nu måste du ut lysning ta För trallalala det var ej bra Och strax så svarar drängen 'ja' Och då blir flickan glad. # Och så som dom en gång har sått Di sedan också skörda fått Det blir smått och smått på smått Och drängen trivs ej med sin lott Till stan han går uppå galej En trallalala han köper sig Och glad blir han men det blir ej Hans flamma, nej, oh nej. # Då blir det träta, kiv och agg I skallen får han en pannkakslagg I hyn han liknar Sveriges flagg I hjärtat sitter det en tagg Han tar från väggen spegeln fram (ner) Och uppå trallalala han ser Och tänker: pojkar, akten er För kvinns och handklavér. För matens skull mel från Chic