Mr Ley har också i sin ovan nämnda upplaga av Forster meddelat många nya uppgifter och beriktigat den äldre framställningen. Man kan emellertid ej säga, att » Ephesian » på det rätta sättet tillgodogjort sig detta material. Han är hittills känd för sina biografier av lord Birkenhead och Winston Churchill, livligt skrivna, men alltför okritiskt berömmande. I sin roman om Dickens, » This Side Idolatry » (» På denna sida avguderiet »), är han däremot våldsamt fientlig mot den store romanförfattaren. Han skildrar först dennes olyckliga kärlek till Maria Beadnall, modellen för Dora i David Cop-perfield och för Flora Finching i Little Dorrit. » Ephesians » Dickens är ovanligt tjockhudad och vulgär. Han är så skrikig och lösmynt både offentligt och privat, att hans vänner, däribland också den tålige Forster, ständigt skämmas för honom. Han gifter sig med Kate Hogarth enligt Ephesians framställning endast för att få någon, som kan pyssla om sig. Han är sniken och omänskligt egoistisk. När hans förläggare Hall en dag kommer till honom och berättar, att Seymour, som just höll på med att illustrera » Pickwick », begått självmord, lämnar denna uppskakande underrättelse Dickens fullkomligt oberörd. Han tänker endast på, huru det nu skall gå med tryc-ningen av » Pickwick ». Samma hjärtlöshet utmärker också hans förhållande till hustrun. Hon fick finna sig i att han svärmade för den yngre systern Mary och efter hennes död för den tredje av flickorna Hogarth, Georgina. Men när han slutligen på ett faderligt sätt började intressera sig för den unga skådespelerskan Ellen Ternan, brast Kates tålamod, och efter en våldsam scen begärde hon separation. Ingen människa vet något närmare om Dickens ' skilsmässa — och troligen får aldrig någon veta det, vilket ej hindrar, att Ephesian på pricken kan berätta oss, huru därvid tillgick. Ephesians skildring av Dickens är icke ett övertygande porträtt. Den är ej en konstnärligt avvägd bild, den är en vrångbild. Många av de fakta, som han framför, äro riktiga, men de äro felaktigt tolkade och förlora därför sitt värde. Icke heller är det lämpligt att i en roman försöka giva en ny och kritisk framställning av en persons liv och karaktär.