– Säj det, hördes i mörkret en röst, som tycktes tala från marken, där verkligen en karl låg nedhukad för att få tag i en rem, som han hade tappat. Några gula fläckar från en dinglande lykta irrade i snön. Släden sattes i detsamma i rörelse, och de tre räddade fördes upp genom stadens tysta gator. Herr Stoltz höll, häftigt pustande, i slädens ena sida, medan herr Backlund höll i den andra, varigenom de båda vännerna dock helt obetydligt förminskade transportens hastighet. – Sover ni, pojkar, frågade plötsligt den verksamme herr Stoltz med ett sentimentalt tonfall. – Nej, svarade den gråtande greve de la Fère och satte sig upp i släden. – Sov då, mumlade herr Backlund. Nu ä de väl ingenting till att vara rädd för. – Å så tacka Gud för att vi kom i tid, tillfogade herr Stoltz andäktigt. ÅTTONDE KAPITLET. Från familjen Åviks hus, där en främling ropar i porten. Från den översta våningen i fabrikör Åviks stora träslott hade man utsikt över kyrkan, vars glimmande spets fabrikören med en viss tillfredsställelse bort kunna betrakta, eftersom han en gång i sin ungdom stått på huvudet på tornet, omedelbart innan spiran påsattes. En vårnatt vid påskatid hade nämligen plåtslagerigesällen Anders Åvik tillsammans med några vänner stannat intill ställningarna kring det ganska höga tornet, som var under reparation, och därvid ingicks ett vad om fyra äggtoddar. För att förvärva dessa åtog sig Åvik gärna vågspelet. Den vilde gesällen klättrade lika snabbt som en apa i djungeln; han kom upp på ställningen, medan vännerna nedanför hisnande sågo den store karlen först krympa till en yngling, sedan till en gosse, därefter till en liten fyraårs pilt och allra sist till en rörlig, svart tennsoldat högt uppe i luften, där vårmånen stod, gul som ägg mot en mattblå himmel. Kamraterna hörde i den stilla natten en späd sång uppe från tornet och urskilde, medan det isade i deras bakdelar och sög i deras mellangärden, den löftestrogne vännen, som stod på huvudet, medan han sjöng. – Vad sjunger han, sporde en av kamraterna, som kände sig svag i knävecken.