Riktlinjerna i korthet Nyfödda barn som är sjuka genomgår många smärtsamma, men nödvändiga, procedurer under vårdtiden. Minimera smärtsamma ingrepp. Med adekvat användning av omgivningsoch beteendestödjande samt farmakologiska metoder är det möjligt att förebygga, reducera eller helt eliminera smärta i de flesta kliniska situationer. Skattning av smärta bör genomföras och dokumenteras med samma regelbundenhet som bedömning av övriga vitalparametrar [22-25]. De internationella riktlinjerna är baserade på aktuell vetenskap [11947]. Stöd även barnets försök till självreglering genom aktiviteter som att hålla barnets hand mot dess mun eller ansikte, låta barnet gripa tag i vårdarens hand eller annat tillgängligt och att stödja fötterna mot något. Riktlinjerna utarbetades på ett förberedande möte i Nice, i april 1998, och på ett uppföljande möte i Wien, i augusti 1999. Alla barn får en intramuskulär K-vitamininjektion, och dessutom genomförs blodprovstagning och vaccinationer. Samtliga medlemmar är knutna till vetenskapliga institutioner i respektive land. Nyfödda barn reagerar på smärtsamma stimuli Dessa utgör den vanligaste och mest uppenbara orsaken till smärta i nyföddhetsperioden. Starkare stimuli, som att massera, vagga, använda speldosor och mobiler, kan användas till mer mogna och stabila barn. Postoperativ smärta och smärta efter förlossningstrauma låter sig också utan större svårighet identifieras, medan sjukdomsrelaterad smärta, som t ex vid nekrotiserande enterokolit (NEC) eller septisk artrit, ställer större krav på vår uppmärksamhet. Smärtskattningsinstrumentet bör vara mångsidigt och inkludera » kringfaktorer « som t ex gestationsålder och vakenhetsstadium samt beteendemässiga och fysiologiska indikatorer. Förutom omedelbara följder kan tidigt upplevd smärta medföra negativa konsekvenser senare i livet. Metabolism och clearance av de flesta analgetiska preparat är nedsatta under nyföddhetsperioden. En procedur eller ett tillstånd som anses orsaka smärta hos äldre barn och vuxna skall antas orsaka smärta också hos barn i nyföddhetsperioden och behandlas därefter. Förutom regelbunden dokumentation av barnets smärta, bör smärtskattning genomföras före och efter smärtsamma interventioner [31]. I denna artikel presenteras innehållet i korthet. Det sjuka nyfödda barnet genomgår nödvändiga men smärtsamma diagnostiska och terapeutiska procedurer. Eventuellt är detta särskilt uttalat hos för tidigt födda barn.