Rus, och lefde hela natten i ständigt sus och dus. 6) Nu skolen ni få veta hvem visan digtat har, det är en fattig yngling Som ifrån Småland är. Jag har kring världen vandrat lik vatten Omkring sten, nu går jag träl för andra, för det jag är allen. Ny beväringsvisa för år 1891 1) En dag uti maj månad till lägeret vi for, med mod uti mitt hjärta och En matpåse stor. Kokard var fäst vid mössan och mössan satt på Sned, och att man var en krigsman det kunde man väl se. 2) Jag lade bort bondtröjan, bondbyxorna likaså, sen klädde jag mig Genast i vapenrocken blå. Och uti kronans byxor som voro af Buldan, i denna min mundering jag modig blef och grann. 3) Med kosteliga rätter fullproppat skrinet var, en präktig fläskaskinka Och en pannekaka rar. Med smör uti en bytta och rökta lammalår, Och brännvin på en lejel, då man vill ha en tår. 4) Den förste var en korpral, som mig skulle lära gå, det var en fan Till kaxe att vara noga på. Jag kunde vara säker, att jag på ryggen Fick, om jag i mina haser krokig eller hjulbent gick. 5) Den stränge korpralen i vrede till mig röt: Håll dina haser räta, Ditt satans ärkenöt! Håll dina armar stadigt, sätt ej din bakdel ut, Och se ej ner i backen och häng ej med din trut. 6) När jag vart kommenderad att göra höger om, så hände det sig Ofta, jag gjorde vänster om. Det fick min näsa veta, han kom och Den strax vred, så att jag säkert trodde, att den vändes upp och ned. 7) När jag lärt exercera som riktig militär, och kunde takten hålla, Då fick jag ett gevär. Att därmed tempo göra på mångahanda sätt, Och öfverst på geväret var fäst en bajonett. 8) Om någon lyster veta hvem visan diktat har, så hafver det en Yngling, som är från Malmö stad. Om vi får ha vår hälsa, och Frid i Sverige än, så tror jag att vi träffas till nästa år igen. En vacker kärleksvisa