Hon hade gjort några skisser av Tulaborgsbackens mäktiga tallar för fridens skull, ifall mamma och moster ville se vad hon gjort, ifall de ville visa för gäster och vänner vad hon gjort: Nå, lilla Ellen? Han gick bort till gavelfönstret och försökte se ut. Aj jo, fru Melchior ville ha med någonting som hon säger rent symboliskt, kanske Den Himmelska och Den Jordiska Kärleken så att hennes flickor skulle kunna få vara med, klädda i vitt och med utslaget hår. Jag hittar inte ord, sade hon hjälplöst efter en stund. Rudolf skrev. Nästa år måste jag börja ha långa kjolar. Han svarade inte direkt på frågan, han sade: Stig in. Hon hade trott att han var en vanlig vuxen. Men avstånd kan man ju inte ta på och inte se. Han sade en artighet om Ellens likhet med sin far och en skämtsamhet om hennes konstnärliga läggning, vilken bevisats av hennes betagenhet inför den praktfulla solnedgången. sade Ringa igen. Men vi måste tvätta oss först. Det brände i henne. ropade hon. Han tystnade tvärt. skrockade gubbarna. Vem är Fagerlundan? Mamma grät också. Både tak och luckor skulle tjäras. sade hon när hon fick syn på Juliette med korgen. Nej, sade Rudolf, jag sa bara att jag är vän med honom. Men jag vill säga det åt Rudolf. Hon såg rask ut, rask och bestämd. Och så vill apotekarn ha in sång för att hans fru ska få vara med och sjunga. Det skrattades omkring. Ja, nu skriver han så jåskit. Va va de för nytta me de? Gretas bolster var stoppat med halm. Hon gick bort och lade mera ved på glöden, hon blåste och fick liv i den, och sade: Ja tyckt int om din soppa först, den va besk eller va den nu va, men ja tänkt att ja int sku göra dej lessen me å säja de, å nu ha ja vant mej å den e int alls någå toki. i huvudet Rosa och Ringa neg för henne. Hon rättar mig varje gång jag läser fel. Juliette skrek. Två runda ljusa ansikten. Men han var inte barfota, han hade fula spruckna skor. Jag tycker om hamnar. Hennes skor var våta. Och där säger du Men han kommer nog att göra det i alla fall, ganska snart. Havet var mera vitt än grått.