Bilden skulle vara nog så korrekt, om vi icke kunde hänvisa till det faktum att jorden i det fall är bättre än himmelen att där redan finnes en skilje• • • • den trodde sig ju snart sin dröms fullbordan skåda, sen ' ny en väg från Haag för folkens rätt den röjt! Men allestäds ifrån man ser giganter skrida i pansarskrudars tyngd, och på hvarann de bida, och fårens lott! Det blir — på slaktbänk döden lida. Nej, rätten är blott en och det är styrkans makt. Fördenskull ve allt svagt! Det blir till jorden lagt. Välan, vårt land är starkt. Framåt på ärans bana! För bortom gränsen hän vårt segrande standar! Slå folkens skaror ned och bjud dem en och hvar att byta tungomål och svära segrarns fana! Därefter följer en af delning, som lägges i borgarhärens " (" les soldats citoyens ") mun. samhällsordning, som infört folkbeväpning, för försvar, ej för anfall, innebår, vill diktaren ett framsteg från eröfrareidealets mer barbariska punkt. Här heter det bl. a: För rätt, för ära, strid! Vår frihet Q att bevara, en älskad fosterjord med lif och blod försvara, den jord, där fädrens ätt i grafvars hvila bor, där barnaleken yr, där odlarns gröda gror. För denna dyra plikt försvarets vapen smidas, för den ej tänkas kan en offergärd för stor. " MedDen afsedd säga, ståndDLANU 1 FMÉPÉLRUC • • • • • N • SJPPNUUMIAI© Så föl / er en serie af verser, som tänkas uttalade af den mångskiftande fredskulturens bärare, bland hvilka först framföras Åkerbrukarne. Deras praktfulla hymn börjar: Gif akt! Hör jordens röst oss mänskosöner kalla, eröfras vill hon väl, med järnets egg, vår jord, men med ett skuldlöst järn, ej ett som lyfts till mord. Med svettig mödas id låt ädla säden falla, ur fåran hämta bröd för millioners bord! Har järnet döden tjänt i dessa sekler alla, en gång i lifvets tjänst dess gärning varde gjord!