Synnerligen Eleganta1 _ skinka och bruna bö- Qçi ' ' ^ ' - " Ivlingsrätt — på bormi ^ em °t honom idm S &amp; ' i 6 ïà andra ^t. En rli V " 1 ' arn I Jan i medan han oro glödde inom hoINTRESSANT Det var alldeles tyst i huset. Allt larmet på gården hade inslum­ rat, när dagen gick till vila. Man hörde nästan pinsamt skarpt gök­ klockans tickande bredvid skåpet med de brokiga glasdörrarna. Han kände det, som om het luft utström­ made från kvinnan mitt emot ho­ nom, en luft som nästan kvävde ho­ nom. Han rev upp västen över bröstet för att få luft. " Var har du gossen? Lille Au­ gust? " " Ack, han har sovit länge. Ja, vad står på med dig, Ede. Det ser ju nästan ut, som om du vore. ha! ha! ha! — som om du vore rädd för mig! " " Det är bara den rysliga värmen här inne ". Han slog upp fönstret. " Skall jag hämta dig en sejdel bier? " " Ja, ja ", sade han raskt. " Tungan klibbar vid gommen ". Hon sprang trappan ned med lätta fötter. Ede andades djupt. Hon var borta! Nu kunde han kanske äta, men nej, han måste åter lägga ifrån sig kniv och gaffel. Munsbiten ville kväva honom. Hon! — hon! Kerstin Lindahls BLOMSTERAFFÄR Rekommenderas! Säg icke allt vad du vet, men vet allt vad du säger. Claudius. — - åter tyckte han sig känna värmen från hennes kropp, som utstrålat tvärs över bordet. Hans bror så sval — - och denna kvinnodjävul! Han borde aldrig ha flyttat till bro­ dern, då han kom igen från militä­ ren; aldrig till den mannen, som han hade att tacka för allt. Nu var han till och med rädd för att gå hem. Och brodern så blind, så blind! Men han skulle inte stanna. Han skulle skynda sig ut genast, medan hon var borta. Ännu hade han tid! Nej, där fanns ingen tid mer. Lisbeths höga klackar smällde redan i trappan. Se där har du! svalt och nytappat. Där är ett väldigt liv hos Pothoffs i kväll. "