Här noterades att behandlingssvaret kom snabbare med läkemedlet men att svaret var något bättre med larmet än med desmopressin efter tre månaders behandling och att återfallsrisken var påtagligt högre efter desmopressinbehandling. Behandlingseffekten kan antas vara högst i välmotiverade, välinformerade familjer. Behandlingsframgång uttrycktes antingen i reduktion av antalet våta nätter per vecka under eller efter behandlingen, eller i andel barn som uppnått 14 torra nätter i följd. Värt att notera är att det i bara fyra av de 22 studierna uttryckligt specificerats att barn med samtidig dagtida urininkontinens inte ingick [8-11]. Konklusion: enureslarmet förblir en effektiv metod att behandla nattväta, men mer forskning behövs för att visa vilka patientgrupper som är mest gynnade av den ena eller den andra behandlingen för sin nattväta. Patientgrupperna var små, och inga klara skillnader noterades vad gäller behandlingseffekten, däremot föreföll risken för återfall vara mindre efter larmbehandling. Familjen, och inte minst barnet själv, ska vara välmotiverad till behandlingen. En analys av studier som, på grund av bristande baslinjedata eller osäker exklusion av barn med organisk orsak till sin nattväta, inte uppnått inklusionskriterierna för den egentliga metaanalysen redovisades också. Det här är något som talar till enureslarmets fördel framför desmopressinbehandling.