Så i alla skiften ända intill griften Har han alltid samma glada min Hända hvad som hända utan lust att vända Låter han det gå för full maskin När han går ur tiden, sedan är på stigen Som till himlens salar förer in # Skriker utan fruktan han i portvaktsluckan: Har du ångan uppe, Petrus? Tjo! # Fyrverkerikuplett Hwar människa finnes uti En smula af fyrverkeri I öfversta änden hon har Just det skall blända enhvar Så käpprak i lifvet hon går Men när hon därutur går # Hon tager mot himlen ett skutt En smäll och sen är det kaputt # En fattig och utsliten fan Som knappast har maten för dan Hon liknar i all synnerhet En 25-öres enkel raket Man litar ej synnerligt på Att något däraf kunna få # Ty vägen den går han så trött En smäll och sen är det kaputt # En sorglös och glad vivör Till solarnas släkte smått hör Han trifs bäst bland stjärnornas rad Där han surrar så munter och glad Dock fordras det därtill sig vill Att laddningen godt hinner till # Ty har han sig därom ej skött En smäll, så är det kaputt # Koketten som yppig och grann Ses blända och tjusa hvar man Är guldregnsraketen helt lik Smått dyr, men dock högst magnifik Beundrande skara på tå Står tända som ljus och ser på # Men om den de ansågo så sött Fick en smäll, ja då var det kaputt # Töserna För töserna de hafva så högst kuriösa sätt Ibland går de med hattar, ibland i blått schalett Ibland de glädtigt sjunger och dansar med därtill Ibland de går och suckar svårmodighetens dräll. Ibland sitt hår i flätor dom bär som klockelod Ibland de sätter upp det som kringlor i ett bod Med papperstussar krusar dom håret att bli fint Och sen di smörjer in det med flott och margarin. Som rosen uti hagen di liknar allt ibland Ibland di liknar blomstren i ett pantoffelland Ibland som fåglar sjunger di kärleksmelångdi Ibland di arga surrar och stickas liksom bi.