– Här säger man att det är en nyhet och villfarelse att människan blir rättfärdiggjord av nåd och utan egen förskyllan och egna gärningar. Men det är inte nåt nytt evangelium och ännu mindre villfarelse! Det är det som predikades av Kristus och profeterna och Paulus och Luther. Esaias säger i femtiotredje kapitlet: Han är sargad för våra missgärningars skull och slagen för våra synders skull, näpsten ligger uppå honom, på det vi skulle hava frid och genom hans sår äro vi helade. – Och i romarebrevets tio och fyra säger Paulus, att Kristus är lagens ända till rättfärdighet för var och en som tror. – Och en liten bit längre ner säger han, låt mej se, jo, det är i den nionde versen, – att – om du med din mun bekänner Jesus som din herre och tror i ditt hjärta att Gud haver uppväckt honom från de döda, så varder du frälst. Här sitter nu Ola och talar om Sinai och lagen. Se på romarebrevets tredje, där finns apostelns uppfattning om lagen! Där lär han att lagen skall endast överbevisa världen om dess brottslighet men ingen kan genom den bli rättfärdiggjord, ty, säger han Vi veta att allt vad lagen säger, det talar han till dem som hava lagen, på det att var mun må tillstoppas och all världen vara brottslig inför Gud, emedan intet kött kan av lagens gärningar vara rättfärdigat inför honom, men genom lagen kommer syndens kännedom. Det är där som du har stannat, Ola! Du har aldrig vågat gå längre! Ola bevärdigade honom inte med en blick, utan följde med vänstra pekfingret långs sidorna på den åter uppslagna Luther. Nils Elovsson ägnade det djärva rödskägget ett ögonkast, som tolkade bävan och undran. Mårten slängde på nytt upp håret, slog en ny klatsch med tungan och fortsatte: