33 SVARTA HANDSKEN - Och vattnet ni fördelar, kallt och varmt; Från mörkrets region Ni sprider ljuset; Ni suger jordens stoft som samlats Med luften i förtunning och förtätning Af mänskobarnens fötter, när de vandrat. Med tyngdens lagar ni reglerar hissen, PORTV Så att de stiga eller sjunka efter önskan. I sanning, landsman, Ni kan göra af'et... Åh nej, ty ni är mycket annat också -Och alla äga nyckeln till ert sinne; GAMLE. Jag ser ni äger nycklarna till alla husets dörrar, Ni känner alla öden som här väfvas, Ni hör, Ni ser igenom väggar, bottnar, PORTV. Och hit man bär förtroendeden, bekymmer, sorger ... Ni gör mig äran alltför stor herr doktor, Jag tål nog vid det, blir ej bortskämd, icke skrämd; Men Ni har giort mig mera nöjd med denna ringa plats; Ni har lyst opp mig när jag var beklämd, Förvandlat trånga kojan till palats. GAMLE. Det talas ut' i farstun, röster höjas... Man skriker, gråter, då ar snart man här; Svarta Handsken. 34 AUGUST STRINDBERG - Och Ni får sitta som vår domare, Och reda, råda, tysta ner, när som det görs spektakel! PORTV. [lyss]. Jag tror jag vet, det ar den vackra Ellen I tredje våningen hos lilla frun... GAMLE. Jag tar min kärfve och går upp till; fåglarna Som sjunga kapp med flöjlarna Och så: god jul igen! PORTV. GAMLE. Detsamma, doktor! Ett ord! Hur gick det med den handsken som Ni hittat? PORTV. Jaså! Ja den har jag förlorat här i trappan Stor sak, hvem kan en handske ej försaka? Säg inte det, ty kaka söker maka. GAMLE. [går] Får jag sitta här en stund hos portvakten? ELLEN [in, klädd att gå ut]. 35 SVARTA HANDSKEN - PORTV. ELLEN. Sitt, kära barn! fick jag bannorna; och så beskylldes jag för ringen igen; nu är den anmäld i polisen. PORTV. Jag står inte ut längre; när elektriskan slocknade,