Hon hade att passera en trappa, och därvid har den gamla antingen stigit miste eller ock fattats af ett svindelanfall och fallit. Ingen var närvarande vid olyckshändelsen, men en stund senare fanns gumman liggande sanslös på golfvet med ett svårt krossår i bakre hufvudet. Sedan hon förts till La Charité, förklarade läkaren genast, att skadan var af sådan art, att man ej kunde hoppas en lycklig utgång, äfven o m den fysiska motståndskraften varit större än den man kunde antaga hos en 85-åring. Men gumman var starkare än någon kunnat ana, och i hela 11 dygn varade hennes internat å hospitalet. Man har dock anledning hoppas att plågorna ej voro allt för svåra. Medvetandet bibehöll hon ända in i det sista. D U LILLA vackra blåa hyacinth, som står så rak med pärlesmyckad hjässa, så fin och nobel som en ung prinsessa, jag ser ej fel hos dig — jag älskar blindt. Ty du har ungdomsminnets tjusningsmakt som — om än vemodsfullt — min själ betvingar, ditt namn jag hör och pulsarna få vingar, och hjärtat klappar i fördubblad takt. Du minner mig om vårlig solskensdag, i lifvets maj — när uppför trädgårdsgången, ackompagnerade af fågelsången, i lifligt samspråk gingo han och jag. Vi stanna då och då en lång minut och våra ögon, händer, läppar mötas och ljufva kärleksord och löften nötas, dem tusen unga läppar nött förut. Och vårens fagra saga blef ej sann, kanske de leda trollen fått befälet, om goda feer strejkat — hvem vet skälet, alltnog — vi blefvo skilda från hvarann. - Men minnet har jag alltid rent och skärt, och om min kärleksdröm af lifvet gäckats, så har den dock ej sudlats och bettäckats, det tycks mig skönare och mera värdt. Och därför, lilla blåa hyacinth, som står så rak med pärlesmyckad hjässa, så fin och nobel som en ung prinsessa, jag ser ej fel hos dig — jag älskar blindt.