Ja jag är lycklig med lilla Stina Så visst och sant som jag heter Per Jag ville dömas till efvig pina Om jag ej henne har efvigt kär! Ja förr skall solen sluta skina Och allting frysa till snö och is Än jag skall svika min lilla Stina Min allrasötaste sockergris! Ja hvart på jorden jag än må komma Ej finns din like sötungen min Min hjärtevän och min ungdomsblomma Mitt allra sötaste sockerskrin! Gelltofta i mars 1889. N. Ringqvist Uppå dig har jag tänkt med ett Upprigtigt sinn, Och ett hjärta af Tindrande mod, Men jag såg på Dina ögon och jag hörde af din mun Du är falsk och otrogen emot mig. Rosenfärgad på kind med din purpurröda Mun, Och ett hjärta af falskhet du bär, Men din kärlek vill jag likna vid en Ströfvande vind, För du vet ju ej Hvem du har kär! Liksom dufvan i lunden så glader Jag var När som kärleken mellan Oss stod, Men min flicka jag dig Liknar vid ett fallande blad, Och i ådrorna stelnar mitt blod! Minns du ej första gången vi Talades vid, Hvilka trofaste löften Du mig gaf, Men en gång skall han Komma, han som ser och vet allt, Han skall granska i skalkarnas bok! Träffas vi då ej mer gå till grafven Och se När mitt stoft uti mullen Lägges ner, När du kommer till Min graf falla tårarna af, Du skall Aldrig gå glader därifrån! En upprigtig gosse i världen jag var Fastän jag ej fick fästas vid dig, Men jag hoppas väl ändå att få En vän som är kär, Fast jag nu är Förskjuten af dig! Nu slutar jag min visa och bjuder dig Farväl, Som en vän vill jag skiljas Från dig. Jag i sorger och i oro måste Öfvergifven gå, För jag inte fick Blifva din vän! Gelltofta den 15.9 1889. N. Ringqvist Karlsbaderkursen! Horor gå och glasen klinga, men Jag fattige poet, Måste kuk och Strupe tvinga, Ty jag hålla skall diet, Är det skick och skäl oh fader, Att mig Koka i Karlsbader!