r, jag hög .b,urg eller lerkrukafull af ' gula akerbönor - med en stor fläskbit och litet vatten. i, förklara; kviihan soG star bredvid - hvilken bindes öfver med pergament eller något dylikt och sättes ned bland den heta askan, dar .den skall stii lill kvällen dar&amp;. det tycks - utan sakrab mental betydelse, vor0 sedan gammalt kända och odlade harnere. For att i sammandrag citera Elfving llodlades ärter i. stores ' ' tid, o&amp; hos romarna var ärter en viktig ' kulturväxt. Släkten +is6 hade .. namn daraf *. Längre norrut träffar man dess spår i de schwkiziska pilbyggnaderna från bronsåldern - på grund af de funria ärternas klotrunda form bar ma ' n ansett sig böra föra dem till trädgårdsäyterna. I Lombardiet ar det denna som .iites de0 andra november. 1 Toskana bruka de Iu !a den för at! ffi, ded .rhörare. Men egodt blir det infe ändå - i var smak. (Vid Norrmalmstorg.) skattepersedlar. Troligen var det på denna tid åkerärter som af menige man odlades ". Trädgårdsärteina (Pisurn safivurn, ' gröna1 ärter, med gula, gröna eller grå- hvita frön) har man icke funnit i vildt tillstånd. ' mänhet óetraktas de som en art för sig, och dennas hem.land vore möjligen att söka i norra Indien och de angränsande länderna i väster, som skänkt människan så " minga andra kulturväxteru (så långt Elving) - och orna-. mentmotiv, tillägger kulturhistorikern, den gamla babylo-. niska och persiska ornamentala faunan och floran, som - öfver Mindre Asien - ' nådde Bysans och darifrh på olika. vägar spréd sig öfver hela Europa. Detta kan tyckas icke ' st6ng-t hithörande, men allt flätar ihop sig, när man, ' börjat titta litet den kulturhistoriska väfven. Trådarna ' lop ' a jämsides, och. den ena drar den andra med sig.