Det finns lyckligtvis kvinnor äfven inom den tjänande klassen, som inte kunna försona sig med slarf och oordning inom hemmet. Det gick för all del inte an att låta det se ut som ett röfvarnäste i skåp och garderober — där skulle vara minst lika fint som i själfva salongenSpjället i köksspisen skulle skötas rationellt, pannorna kokas ur, slaskhinken sköljas, sängkläderna vädras — ja, det var en hel liten vetenskap, som öfverstinnan höll föreläsningar i för den andäktigt lyssnande fru Lilja. På detta sätt umgingos två lyckliga familjer i två hela år och skulle nog ha umgåtts än, om det inte fallit adjunkten Pil in att mot det andra årets slut likasom litet för if rigt uppvakta den resoluta och intelligenta öfverstinnan. Detta var den första verkliga stötestenen för deras vänskap, den punkt i samvaron, där det antingen måste bära — och bära för lifvet — eller brista. Och det brast. Därmed gick så till, att adjunkten Pil under en tebjudning hos öfverstens kom att helt förbindligt vända sig till sin hustru med den upplysningen, att nu visste han, hur man skulle tvätta ylle, så att det inte krympte, och det kunde hans kära maka komma ihåg till härnäst, för det hade han lärt af öfverstinnan. Och makan hörde ordet och gömde det i sitt hjärta. Men när adjunkten ögonblicket därefter vände sig till öfverstinnan och diskuterade en skönlitterär fråga, blef det för första gången en fysisk omöjlighet för fru Pil att tiga. » Med mig kan du tala om ylletvätten, » afbröt hon, skälfvande af vrede, » men med Karoline kan du diskutera om frågor. Nu ska ' jag bara säga dig en sak: jag har skött om dig med ylletvätt och alltihop i aderton år, och det ämnar jag fortsätta med i aderton år till — om det också inte behagar somliga. » Efter den betan behöfde adjunkten inte längre dricka toddy i skafferiet, fru Pil fick opåtaldt byta tjänare hvarannan vecka, Maria slapp att tvätta sig i hufvudet och borsta tänderna, och lilla Anna-Stina fick fuska så mycket hon ville i krocketspeiet.