Den som enligt Bubis ” inte är beredd att ta till sig denna del av historien, utan föredrar att tänka bort eller glömma den, måste också vara inställd på att historien kan upprepa sig " .56 Det historiskt harmoniserande perspektivet finns även hos Michael Kleeberg (1959) i den visionära romanen Ein Garten im Norden (1998) som författaren gett genrebeteckningen ” saga ”. 22 Citerat efter Peter Glotz, ” Das Riesenkadaverlein.Wolf Biermanns Klartexte im Getümmel ”, Frankfurter Allgemeine Zeitung, 2 oktober 1990. Likaledes på en lantgård, men nu i Sydfrankrike, långt från nordtyskt gråtunga depressionshimlar utspelar sig Birgit Vanderbekes (1956 –) roman Alberta empfängt einen Liebhaber (1997) i vilken en kvinnlig författare skriver en berättelse om Albertas från allra första början misslyckade kärlekshistoria. Walsers bortseende från att nutidsmedvetandet faktiskt även formar synen på det förflutna, hans ” vykortsmilda bild av denna tid ” 53 visade sig bara vara början på en nog så provokativ frondering mot det kollektiva tyska ihågkommandet av nazisttiden – det som brukar kallas ” Vergangenheitsbewältigung ”. Förväntningarna på litteraturen i Tyskland är nu också radikalt annorlunda än tidigare. 24 Reiner Kunze, ” Für Manfred von Reiner ”, Der Spiegel, nr. Jämför man Christa Wolfs och Wolfgang Hilbigs romaner med Ein weites Feld ligger tonvikten i de två förstnämnda – östtyskt perspektiverande – på det motsägelsefulla, på de inre konflikterna i det östtyska samhället. Just den aspekten fick Grass att hamna i blåsväder i sitt hemland. DDR utgav sig inte bara för att vara ett ” land av läsare ” utan också en ” stat av författare ”, 27 vilket i praktiken innebar att författarna skulle tjäna statens syften. 55 Se Johannes Klotz och Gerd Wiegel (utg.), Geistige Brandstiftung? 27 Hans Mayer, Der Turm zu Babel.