Begreppet konst var sedan gammalt en beteckning för vissa discipliner som vi nu kallar vetenskaper. Det är inte sjukdomen som är i centrum, utan den sjuka medmänniskan. Bakom dessa olika konstnärliga uttryck ligger en värdegrund, som handlar om ett personligt förhållningssätt baserat på grundläggande etiska värderingar och ibland ett humanistiskt perspektiv. Vi bör vara glada åt att vi kan tillföra varandra ömsesidiga insikter! Räcker det? I antik grekisk filosofi gjorde man allmänt åtskillnad mellan teori (theoria) och praktik (techne) samt phronesis (motsvarar praktisk visdom). Den revolutionäre renässansmedicinaren Paracelsus hävdade i början av 1500-talet att medicinen inte bara var en vetenskap utan också en konst. Läkarens personlighet kan verka kraftigare än alla läkemedel man ordinerar, menade han. De flesta av oss skulle inte orka leva upp till dem, om vi inte själva accepterade att vi måste få göra fel ibland. I alla andra sammanhang är det vi då gör ofta en grov kränkning av medmänniskans integritet. Läkare är människor. Man kan med fog påstå det sedan man gjort klart för sig att medicinsk vetenskap idag är såväl naturvetenskaplig som humanvetenskaplig. Jag måste dessutom låta mina händer arbeta skonsamt som en skicklig hantverkares. Det är ett möte mellan människor. Men visst vilar konst och vetenskap på olika grund och har delvis olika förutsättningar. Vi tränger kanske in i hennes kropp, ibland på ett så våldsamt sätt att blodvite uppstår. Man försöker se patienten ur olika perspektiv. Vi läkare måste själva ta ett ansvar för detta. Men att säga så innebär en förenkling! Det är utövandet av en konst. Cynism tycks vara en ständig fara för läkare. Det gamla resonemanget om förmyndarattityd kontra självbestämmande är inte alltid så enkelt och entydigt. Francis Peabody var en berömd läkare under 1900-talets första halva, och han menade att medicinsk praktik var en konst, baserad på medicinsk vetenskap, men innehållande mycket som fortfarande befinner sig utanför varje vetenskaps område. Har vi då tillräckligt funderat över begreppen konst, vetenskap och hantverk inom medicinen? Så sammansmälter medicinsk vetenskap, läkekonst, etik och filosofi. Det är stora krav som ställs! Några av oss måste tillägna oss delar av filosofins kunskaper. Men för att få bärighet och relevans måste dessa resonemang ha en tung förankring i vårdens vardagsproblematik. Jag måste också veta hur jag skall informera, förstå och lugna. Svaret måste bli: en relation som innebär förståelse, inlevelse, tillit och tröst.