Men däri ligger också en mäktig drivfjäder till personliga ansträngningar för att hävda sin ställning och bereda väg för framgången — både den egna och partiets. Vår riksdag har ett icke obetydligt antal arbetarrepresentanter, som visserligen nödgats släppa kontakten med sitt yrke och blivit helt beroende av politiska inkomstkällor men som genom kunnighet, duglighet och samvetsgrant arbete gjort sig förtjänta att räknas till det slags » yrkespolitiker », som en demokratisk stat kan skatta sig lycklig att äga. Andra representanter med teoretisk skolning, för vilka politiken också är den enda eller huvudsakliga uppgiften, tillföra partiet den nödvändiga formella kapaciteten och teoretiska sakkunskapen. Man får icke underskatta den betydelse för det socialdemokratiska partiets maktutvidgning på olika områden, som tillgången till denna på politiska uppgifter helt inriktade stab av partimedlemmar utgör. Det går inte i längden att mot densamma ställa blott politiska amatörer, huru dugande de än äro på sina speciella yrkesområden. Ledningen av riksdagsarbetet och därmed också det avgörande inflytandet kommer mer och mer att läggas i händerna på dem,RIKSDAGSMANNASKAPET 527 som kunna helt och odelat ägna sig åt de politiska uppgifterna och som för dessa äro villiga att offra andra intressen. Intet parti kan undvara män, som i det politiska arbetet se sin livsuppgift. Jag vet att det för många är ett avskräckande framtidsperspektiv som därmed öppnas. Yrkespolitikern står inte högt på det allmänna anseendets rangskala i vårt land. När det gäller den krassa levebrödspolitiken är denna värdesättning befogad. Men man tar mycket fel, om man dömer varje hel personlig insats i det politiska arbetet som utslag av självisk beräkning och äregirighet. Faran för överhandtagande politisk professiona-lism torde för övrigt i vårt land vara ganska ringa. En garanti mot en sådan utveckling ligger dels i bostadsbandets bibehållande — vilket å andra sidan obestridligen utgör ett hinder för kvalitativt bättre rekrytering av vår Andra kammare — dels och framför allt i den starka betoning av yrkesintressena, som utmärker ett svenskt riksdagsval. Uppkomsten av klasspartier har ytterligare skärpt denna tendens, men den var redan tidigare ganska utpräglad. En stor handelsoch industristad fordrar att bli representerad av män, som förstå de speciella näringsgrenar, vilka ge den staden dess karaktär. En utpräglad jordbruksbygd måste företrädesvis om icke uteslutande representeras av lantbrukare.