— Slutligen ha i översältning utkommit två av den utländska litteraturens mest berömda verk på området, dels Voltaires Karl den tolftes historia i icke mindre än tvenne olika tolkningar, den ena av Gr. Örnulf med inledning av C. Hallendorff (Sthlm, Hökerberg; 100 kr. ), den andra av E. Lundquist (Sthlm, Bonnier; 10 kr. ), dels A. de la Molrayes Resor 1711 — 1725 i urval av H. Hultenberg med anmärkningar av S. E. Bring och K. B. Wiklund (Sthlm, Norstedt; 12: 50 kr. ) .48 LITTERATUR Det kan naturligtvis icke komma i fråga att i denna korta anmälan försöka vare sig sammanfatta eller granska det ymniga innehållet i denna skiftande produktion. Här må blott påpekas några enstaka punkter, där den synes giva den intresserade särskilt rikt utbyte. Under påverkan av Hjärnes kraftiga impuls har som bekant den karolinska forskningen under de senaste decennierna upplevat en verklig renässans. Medan den äldre uppfattningen av Karl XII framför allt tagit fasta på det egensinniga draget i hans karaktär och ur hans förtegenhet velat utläsa bristen på sakliga motiv, vill den nyare skolan, i avsaknad av hans egna vittnesbörd om sina tankar, försöka att dels ur vad man i varje särskilt fall vet om läget och dels ur hans handlingars faktiska gestaltning rekonstruera hans politiska och militära planer. Vilketdera betraktelsesättet som är det rimligaste, synes tämligen självfallet. En helt annan sak är, huruvida dessa planer voro klokt anlagda och riktigt utförda och i vad mån skulden för det faktiska misslyckandet bör läggas på honom eller på oberäkneliga omständigheter — synpunkter som visserligen äro svåra att hålla åt sidan och lätt nog kunna förrycka problemens objektiva behandling. Det är ju möjligt, att den moderna skolan understundom i reaktion mot den äldres knappast alltid förutsättningslösa och ibland något skolmästerliga behandling av sin forsknings föremål låtit sig förledas till apologetiska snedsprång; det ligger i alla fall icke i dess arbetsmetoders natur. Beträffande de här ifrågavarande arbetena torde det icke rättvisligen kunna bestridas, att de i det hela äro välgörande sakligt hållna.