Lilliem [ar] k: Det synes swårt, att faderbrodren till exempel skall derföre mista, att dess broder dräpit sin hustru, hwilken sonen kan ärfwa och sedan döö, och i det ställe faderbrodren tå borde äfwen så wähl som moderbroder ärfwa, men nu mister han, för sin broders brått skull. Secret. Leijonmark: Det är att observera, det kan faderbrodren her eij ärfwa utan gienom sin broder, hwilken gienom sitt brott kan giöra sine barn arflösa, fast mehr sin broder. Om son, som dräper. Inföll discurs, om een son med sitt dråp etc. kan giöra sine barn arflösa? qvod affirmatur. Hr Lovisin: Hæreditas est successio in omne jus, qvod habuit defunctus tempore mortis, hwilket wijser, att son kan eij större rätt gifwa sine barn än han sielf hade. Borgm. Törne: Så ähr det nödwändigdt, ty elliest skulle ingen arflöös blifwa, warandes nästan lijka, om son eller soneson får arf, kan och sonen för sådan sin brått eij få lenge lefwa. Ass. Lilliemark: Der een son dödh ähr och hans barn lefwer, ärfwa de lijkwäl, och således synes, att barnet erfwer i sin faders ställe. Hr Lovisin: Ja, det sker per jus repræsentationis, hwilket har rum i det fall, som den dödes rätt till ähr, och är i detta måhl wår lag klar och godh, hwar ifrån jag eij kan gå. Borgm. Törne: Det är fast monge andre fall och lagar giorde propter securitatem publicam, såssom i Rom moste iu alle servi dödas, när herren blef dräpen. Om frillobarn. Discurerades om frillobarn. Hr Lovisin: Desse moste doch enteligen hafwa icke allenast sin sustentation, utan och arfsportion. Secret.