Vi sko1a " få lika sa mycket hemfrid som någonsin, och i de fall., där det m8ste uppställas regler, skall majoriteten bestämina dem, och de, som ej vilja lämpa sig efter dem, få gi % och bilda en an-. nan koloni. Om jag nigonsin haft några tvifvel på möjliggörandet af kbldniplanen, s i ha de alla skingrats, sedan jag bevistat d; dussintal. kommitt~sammanträden, som hittills hallits. Där har jag mött ett trettiotal män och kvinnor, af hvilka jag blott sett &amp; t par förut och af hvilka endast en ä r min personliga vän. Där fanns människor af alla slags yrken och de mest motsatta temperament, och nästan hvaknda en hade ett fullstindigt utarbetadt förslag för kolonien. Naturligtvis vor0 de nästan alla olika. Det var mycket roande att höra de framställda förslagen diskuteras och granskas och att gifva akt på hur s i småningom bland alla de stridiga uppfattningarna en majoritetsåsikt långsamt skapades. Till slut kom den stund, d8 alla sagt, hvad de hidb att säga och man var öfverens. Fråg8rna utreddes på det mest fridsamma säit. Den första och viktigaste frågan, som kom till behandling, var huru man skulle kunna ordna kolonien med uteslutande af tjänstefolk. Hemkolonien måste bli banbrytande på detta område, ty den tid kommer snart, då man icke för pengar kan fa en god tjänare. Som det första steget till tjänarefrågans lösning och ett steg, utan. hvilket ingeding kan göras, togo vi den regeln, att det ej far existera någon klasskillnad och att vi ej engagera någon, som vi ej kunna gifva samhällets alla privilegier. Med detta menas ej, att man mkte göra kokerskan till sin vän, ty det är ej säkert, att man vill skaffa sig flera vänner. Det menas ej heller, att man måste äta vid samma bord Som hon, hvar och en kan hafva sitt eget privata ' bord. Men därmed menas, att när kokerskan icke är i tjänstgöring, äter hon i den gemensamma matsalen och får uppehålla sig i det gemensamma läsrummet och musiksalen. Ar hon icke en sidan person, som kan göra detta utan att väcka anstöt, får kolonien skaffa en annan kokerska.