Men icke nog härmed. Herrar Alexis et komp. hade sedan den oförskämdheten att framställa saken så, när den berättades i staden, att torten skulle falla på oss, de spridde ut att vi druckit och spelat och Gud vet hvad allt för galenskaper, men naturligtvis satte ingen bättre menniska tro dertill. Emedlertid kan man inte nog beklaga mina svärföräldrar, som varit nog olyckliga att hafva haft ett par sådana personager i deras hus, ty hur det är måste det dock alltid på visst sätt betraktas som en skandal. Jag vill i del längsta ej tro det vara en möjlighet, att tit. Albert haft det effronteriet att röja någon passion för Celestine, men alldeles otänkbart är det dock ej, ty när man en gång bitit hufvudet af skammen, så kan man tillåta sig hvad som heldst. Här påstås det, att han skall vara förlofvad med ej mindre än trenne qvinnor, alla af det mest dåliga renommé.» «Jag känner dig,» sade Celestine förtrytsamt, och kastade brefvet långt bort till andra ändan af rummet. «Låt nu se, hvad den värda kammarjungfrun har att förmäla.»