mig. Jag hojtade lika barskt emot och tystade honom så. Sedan kom han och satte sig bredvid mig, då jag bannade honom för hans ohöflighet. Slutligen blef han högst mjuk, bad mig om förlåtelse och var särdeles putslustig. Han sade sig vara dräng hos en Frankisk medicus. Förde sahharan fullpackad med böcker och andra saker till Bokti. När jag kom derifrån hade Sejid 'Ali gått ut och tagit nyckeln med sig. Jag fick dock upp dörren med min kappsäcks-nyckel, gick in och väntade, men ingen kom. Efter middagen kom dock Abdolkhalik, och sedan vi först en lång stund talat om allehanda likgiltiga saker, började han med ingångsspråk om sin vänskap och kärlek till mig, samt frågor om jag å min sida äfven hade vänskap för honom m.m.d. strunt och ömkligt prat, som man beständigt hör i Kairo-boernas mun. Sedan börjades hufvudsaken om Sejid 'Ali, att han hade samkat skuld på sig under den tid han varit i min tjenst, att jag måtte betala dessa skulder, hellre än att folk sedan skulle komma och rycka af honom hans turban och 'ere o.s.v. Samma visa hade äfven shekh Kolali hela morgonen sjungit för mig, för att locka pengar af mig till betäckande af den skuld, Sejid 'Ali gjort hos honom för shawlar dem han tagit. Under det Abdolkhalik satt och talade härom, kom Sejid 'Ali och underrättade oss om att då han gått ner kort efter mig, bärande min kabot och ibrik, folk samlats omkring honom och tagit dessa saker ifrån honom, för de skulder han hade hos dem. Shekh Kolali skaffade dem dock snart tillbaka. Nu kom äfven effendin från Divan el mudarias med sitt sjuka öga, och, sedan jag expedierat honom, Mohammad Sa'odi; Sejid 'Alis sak ventilerades alltfort och slöts, när deras usla tiggande uttröttat mig, sålunda att jag spenderade en colonnat. Sedan detta ändteligen var slut och de gått bort, skickade mig shekh Kolali 4 åsnor, som transporterade resten af mina saker till shekh 'Ali. Vid flyttningen hade jag äfven anledning att vara