Ej nöjd härmed, lemnade han dylik un¬ dervisning ej blott åt Gymnasii-ungdomen (2 timmar i veckan), utan ock åt så många, som af församlingarne erhöllo understöd att vistas hos honom, hvarförutan han i Skara anlade en botanisk trädgård och undervisade i naturalhistoria. Genom hans energi blef sedan en särskild veterinärskola där inrättad, hvartill han själf i väsentlig mån bidrog genom frikostiga gåfvor och donationer. Er¬ höll professors namn och värdighet; dog 1808. Med rätta betecknad såsom »Svenska veterinärvetenskapens fader.» Om en sådan tillfällig inkomst berättas följande: »Under det han en dag 1767 uti K. Trädgården på Trianon höll på att examinera örterna, obser¬ verades han af Konung Ludvig XV, som då råkade vara på besök hos Madame Dubarry, och sedan Konungen af Trädgårdsmästaren blifvit underrättad att Hernqvist vore Svensk och en af von Linnés Elever, lät Konungen fram¬ kalla honom och frågade, om han ville åtaga sig att rangera Örterna i Träd¬ gården, som nu voro ställta efter Tourneforts system, efter von Linnéeska in¬ delningen, hvilket han åtog sig och verkställte» (Sacklén, Sveriges läkarehistoria I s. 906). 3 Consistorium beslöt genast att hemställa hos Riksrådet Grefve Cl. Eke¬ blad, att Hernqvist måtte erhålla det Wredeska resestipendiet, hvilket ock kort därefter beviljades. Då Amplissimum Consistorium academicum äfwen af Facultate Medica infodrat des utlåtande, huru wida tryckfriheten må sträcka sig wid Academierne, har Faculteten funnit sig att, på sätt soin föllier, [böra] utlåta. Då Riksens högl. Ständer förbudit all Censur , 1 understår icke Faculteten sig att det på något sätt wränga äller limitera, utan påstår att all Censur wid Academierne skall uphöra; och om något förgripeligt skulle inflyta uti någon disputation, bör Praeses därföre wara answarig, som hos honom står fritt att ärkienna disputationen för god och därföre praesidera äller icke.