Vi andra, vanliga människor ha säkert ingenting av detta slag att vänta, lika litet som det var fallet på den tiden. Säkert skulle man ha invänt mot dem som begärde att få äta kött på de politiska fastedagarna, att de hade lika mycket nytta18 ELI F. HECKSCHER av fisk, och att det minsta som kunde begäras av dem var en så obetydlig uppoffring som av deras alldeles omotiverade smak för köttföda. Det är åtminstone så som det argumenteras för närvarande; man får veta, att det svenska vetet är lika bra som det amerikanska, åtminstone så länge det ej inmales till större del än som förslaget än så länge åsyftar. Mot detta lönar det sig naturligtvis ej att invända, att produktionen är till för konsumtionens skull och att människors smak har sitt värde genom själva sin existens, också om det ej skulle göra någon skillnad i fysiologiskt hänseende. Förmodligen kommer detta första försök också att mana till efterföljd, så att svenska folket får order att samt och synnerligen kläda sig i bomull, om Boråsindustrien olyckligtvis skulle råka ut för några stora avsättningssvårigheter, men i stället kopplas över på svenskt ylle, om det i stället ginge på tok med Norrköpingsindustrien. Ty om den näring som tillgodoser folkets livsmedelsbehov blir självändamål, varför skulle det ej också få gälla andra näringar, som betyda mindre för människornas liv? Också där vore det lätt att fmna förebilder från merkantilismens dagar. Exempelvis i Frankrike förbjödos sådana oseder som att göra knappar av annat än tyg och att använda kattuner; när det bröts däremot — vilket visserligen skedde dagligen och stundligen — så förekom det att polisen överföll folk på gatan och skar knapparna ur deras kläder eller rent av ryckte av dem kläderna. Sedan dess har statens förmåga att göra sig åtlydd stigit högst väsentligt, så att det gäller bara att gå på. Emellertid saknar det ej alldeles intresse att också ta del av hur de olika vetesorterna ställa sig ur teknisk synpunkt. Man har därvid en utmärkt handledning av professor Nilsson-Ehle själv, särskilt i en mycket läsvärd liten skrift, Kvalitetsfrågan hos det svenska vetet, som ingår som nr XXI i Tulloch traktatkommitténs utredningar och betänkanden (Statens offentliga utredningar 1923: 34); samme författares många senare uttalanden skall jag avstå från att referera för att ej göra några onödiga misstag.