I huset midt emot högt uppe, men hiss fanns a t t tillgå, satt en flicka från Östergötland, som ett par gånger vårdat hans fingrar och gifvit deras toppar en mönjaröd, glansig polityr, som gjorde honom öfvermodig. Dessa fingrar, som hans älskade tillbad, dem han skref med och spelade så vackert med och som skapade de smekningar hon njöt. Utan tvifvel skulle det roa henne, om han lät sina betraktelser under mellanakterna på " Gardesofficeren " följas af gester som blixtrade. — Men det är tämligen sent, antagligen har de stängt för a t t hon skall hinna klä om sig, innan hon går i Blanchs med någon banktjänsteman. I detsamma som novellisten tänkte korsa gatan, gled en bil utan ljud långs trottoarkanten, drifven, stod det bakpå, af komprimerad luft. Hur oerhördt måste inte den luften vara komprimerad, som kan drifva en bil med många människor i! Man svindlar inför teknikens makt. Hvad är min teknik, jämförd med detta! Ensam, förödmjukad, öfverflödig stod en människa på trottoarkanten, till men för trafiken och funderade på, hur det skulle ha gått, om inte han haft tur att upptäcka bilen i tid. Hur skulle det ha gått med hennes leende i kväll, hon som var hans lif och kraftens källa? Nej, det dröjde länge ännu, först klockan 7,50 skulle hans vemod, all oro finna lisa I glansen af hennes troskyldiga blick. H a n måste låta hissa upp sig till fröken, som filar naglar så bra, och höra om hon tar emot. Inte värre än att han får dala ned igen. Det kom en annan och öppnade. — Jag har varit här förut — sade han för höflighets skull. — Är det kanske för sent i kväll? — Nej, var så god och stig in! Den stora salongen låg svämmande i ljuset från en venetiansk krona. Dörren till kabinettet stod på glänt. Den som öppnat kom springande öfver det glatta par kettgolfvet, smidig, kallistenisk. Ögonblicket efter började golfvet att gunga vid det hon sprang tillbaka samma väg, hon sprang.