Emellertid måste betinget vara färdigt inom föreskriven tid, annars komme han att utsättas för hån från såväl husbonden som inspektoren. Kamraterna också skulle nog ge honom att bita i. Därför var det nog bäst att inte göra sig allt för säker, utan arbeta först och vila sedan. Herre gud, vad han gärna ville ha ett par dagar fritt, om det kunde låta sig göra ...! Endast ett par dagar ... Skulle det inte vara möjligt att arbeta in så lång tid? Ack, han hade ju ett litet torp själv, som också krävde en smula skötsel, fastän denna alltid fick anstå, tills att allt bleve klart framme vid gården. Men nu kanske, för en enda gång, skulle han få göra något vid sitt eget i rätter tid ... Ånej, minsann, det lönade sig nog inte att drömma – tacka den nådige, om han kunde sluta på fjorton dagar. Inspektoren visste precis på pricken, huru mycket en karl hann att göra för dagen. – Det är ganska märkvärdigt, mumlade Måns Larsson för sig själv, under det han arbetade, att det aldrig syns bli någon bättring i våra villkor, fastän vi vilja det så gärna. Det kan ingen människa i hela världen vilja starkare till bättre livsförhållanden, än vi. Men det ser nästan ut, som om vi inte av egen kraft skulle kunna resa oss ur fattigdomen, därför att oket tynger så förfärligt ... Måns Larsson tystnade och vilade sig med spaden stödd emot bröstet. Han tänkte mycket skarpt på sitt eget öde, men samtidigt också på andras, under det han med ögonen följde inspektoren och en av kamraterna. De tycktes vara i ordväxling; inspektoren nästan hotade med sin käpp. Men den andre såg inte häller försagd ut. – Undrar just, vad Nisse haft för sig nu igen, fortfor Måns för sig själv. Han är alltid så häftig av sig och har svårt för att hålla käften. Som häromsistens, jag kan inte göra annat än skratta, när jag tänker på, hur han då bar sig åt ... Lika väl som jag visste han, att inga uppkäftiga tidningar få följa med gårdsväskan, men ändå gick han och prenumererade på en sådan ... Och sen gick han upp på kontoret och skällde på patron, för att denne brände upp tidningarna för honom. Varför Nisse får stanna, det begriper jag inte; men det är väl, för att han är så duglig i arbetet ...