Det låg dessutom en trög långsamhet i Kurts natur och uppträdande, som irriterade Wandas kvicksilfvernerver, ett sätt att se lifvet »i grodperspektiv», som gjorde att han föreföll långt mer prosaisk och beräknande, än han i själfva verket var. Detta, som snarare var ett sätt, hvilket tillhörde affärsmannen Kurt, kom i hans vanliga omgifningar långt starkare fram än det gjort under vistelsen i Marstrand, då det godmodiga, flärdlösa och hjärtliga, som låg på botten af hans karaktär, först uppväckte Wandas sympati. Dessa vinnande egenskaper lade han emellertid ännu alltjämt i dagen i sitt hem och i sitt förhållande till henne, och det var denna anspråkslösa älskvärdhet, som gjorde, att han tillfredsställde hennes hjärtas behof af ömhet, äfven sedan hon märkte, hur litet han, intellektuellt taladt, kunde ge henne. Det var svårt att utbyta tankar med Kurt för den, som ej kunde föra ett affärssamtal, och Wanda, som under vistelsen hos brodren och i den konstnärskrets, de båda tillhörde, vant sig vid att uttala hvarje hugskott, som flög igenom hennes hjärna, viss på att ögonblickligen bli förstådd, gillad eller motsagd men förstådd, märkte snart skillnaden. Nu måste hon precisera och förklara för en metodisk och fantasilös natur, som vägde hvart ord på guldvikt och förargade sig, om ordet var lättare eller mindre exakt, än det efter gångbar kurs borde vara, och som så länge tummade och vred det, att den, som uttalat det, känner all stämning förflyktiga. Det förstående, som blifvit ett lifsvillkor för hennes egen utveckling, fann hon blott hos en af den nya omgifningen. Det var endast under sammanvaron med Säfve, som hon var sig själf fullt ut, utan hämsko på fantasi och tal, utan fruktan att bli missförstådd. Därtill kom detta sporrande medvetande af att samtidigt få gifva och taga, som utgör kronan af allt andligt utbyte. Det var en dag på våren, ett år efter hennes giftermål. — Du får gärna läsa din tidning, medan jag håller på med örat, sade Wanda, i det hon tog ett steg tillbaka för att bedöma effekten af det sista penseldraget, Kurt satt i sin gungstol med cigarren i hand och tidningen öfver knäet. Wanda höll på med hans porträtt.