KRISTINA. Det finns rörande den mannen en hemlighet som icke jag känner! Vet du den? HOLM. Nej! KRISTINA. Laga att du får veta den! HOLM. Folk har blifvit så tystlåtna och försiktiga, efter den här processen Där kommer Steinberg! KRISTINA (gör ett nytt ansikte och går emot Steinberg). Välkommen min gode Steinberg! STEINBERG (på knä). KRISTINA (mildt). Inte så Stig upp! Ni som återgifvit mig lifvet en gång... STEINBERG. Majestät, kunde jag gifva mitt lif... KRISTINA. Att veta det Era tankar följa mig med välvilja är mig nog, snälla Steinberg... Säg hvarifrån Ni kommer! STEINBERG. Från hofrätten, Ers Majestät! KRISTINA (fasar). Och Ni hörde... STEINBERG. Ja, jag hörde... KRISTINA (rädd att få veta, men ändock nyfiken). Följ mig hit in... (Går till vänster). STEINBERG (följer). TOTT (från höger; ser sig om, talar till Holm). Vill skräddarn aflägsna sig litet! HOLM (ser först på Tott, går sedan uppåt fonden till vänster, ut). DE LA GARDIE (in från höger). Se där Låt oss sitta ner... TOTT (pekar på en stol). Här DE LA GARDIE. Jaa, här är ju bra! (De sätta sig). DE LA GARDIE. Tott är i solen nu, så att det lyser om honom! TOTT. Syns det? 231