Men alla fastona tilförenne foor Biscop Mattz med thet Danska resigtyghet som han med sigh hadhe, om kring Nyköpungs län och Rekerna, och dagtingadhe på konung Christiens wegna, Och hyllade honom landet, Och ingen aff the Suenska ladhe sigh så mykit vth för konungen som han giorde, Och när fastan förlijdhin war, om Påscha tijdh woro nogre vthfaldne aff Stocholm, med them komo Biscop Matzes hoffmän til slagting widh Telie, Ther bleeff Joghan Helbregda frw Chirstines tienare slaghen, Gunnar galle och Lasse Göthe med nogro flere bleffuo fångadhe och fördes til Strengnes, Så förlop sigh tå tijdhen fram til Pingesdagha, The som vthe i landet woro och höllo med Frw Chrirstine, beflitadhe sigh jw altijdh göra konung Christiens folk affbrek, än tå at lykkan och machten gik icke effter wilien, Och the aff Stocholm föllo vth och skinnadhe Arnöön och grepo Erchebiscop Jacop, och then reesan hade the achtat sig annan gong åt Vpsala, Men ther bleff intet aff, widh Pingesdagha tijd, kom konung Christiern seglandes med sin skips flotto in för Stocholm, och hans folk som i Vpsala woro, drogho strax emoot honom, Och så bleeff tå Stocholm belagt på fyra sidhor, Så kom och Erchebiscop Göstaff, Biscop Mattz och alle andre, som bådhe aff rikesens rådh och menigha adhelen honom handgångit hadhe, ther strax til med, och bleff tå med hand och mun, och swåra eeder och förplichtelse förnyiat och confirmerat, thet som i Vpsala aff konungens Capitenere vthloffuat war, Loffuadhe och tå konung Christiern personligha sielff sigh wilia thet i alla articlar och puncter obrotzligha halla, vtan all argalist, widh sin ähro och sanning och Christeligha troo, som han och sin stadfestelse breff ther på tilförenne vthgiffuit hadhe, Så lät och konungen kalla monga bönder til sigh aff alla landzender i Vpland, Och han lät handla, handladhe och så sielff med them, at the sadhe honom huldskap och mandskap til, och han loffuadhe jw altijd thet vth, at han wille halla them widh Sueriges lagh, Priuilegier och godha gambla sidhwenior, Och brukadhe han mykit Biscop Mattz, och Heming Gadd Electus til Linköping, til at handla med bönderna, Ty the bådhe woro mykit hörde med them, Och när han leet bönderna fara heem til sitt igen, skenckte han jw gemeenligha twå bönder en tynno salt, och ther lockadhe han monga til sigh med, som ellies inthet hade komet til honom, Och Biscop Mattz förskickadhes offta vth i landet til at handla med bönderna, Men Niels Eskilson och Moens Jonson fogde på Westrårs slott, teslikes och Mattz Laurentzson, med monga andra, styrckte jw bönderna emoot konungen, och them som med honom höllo, Så giorde och Swen Höök, och Pedher smedh, the vpwekte Östgöterna til at beleggia Biscopsgården i Lijnköping, Närekener föllo til och gripo her Eric Abrahamson, giorde och Moens Jonson en hoop folk åstadh ifrå Westrårs och til Strengnes, och lät skinna och plundhra thet, Och så stodh thet alle städz til i landet, at än doch konungen hade mykit krijgsfolk, hade han doch intet kunnet vthretta, Göra skadha och få skadha motte han wel haffua bekommet, Men föröffra hela riket hadhe honom icke mögelighit warit, hwar han icke hadhe hafft så monga aff the Suenska med sigh, the ther förläte sigh på hans ordh, edhar och förplictelse, breff och insigel, ther han och fast meer vthrettadhe med, än med sitt krijgsfolk, Thet hwar och en bekenna moste, Intet kunde han heller vthretta med bestalningen, Ty stadhen stodh icke til bestormmande, och the som i stadhen woro, hadhe bätre köp på fetalie, än the hadhe i lägret, Therföre bödh han altijdh dagtingan til med them som i stadhen woro, och the wille icke ther til, På thet sidsta war konung Christiern förorsakat aff thet som Moens Jonson lät göra i Strengnes, at han lät löpa en hoop med jachter och båtar med folk och byssor åt Westrårs, ther bleff tå slottet beskuttit och bestormat, och Moens Jonson fördes fången til konungen, i lägret för Stocholm, och lät han thet wara kunnogt i stadhen, at han hadhe föröffrat Westrårs, aff huilkin tidhende theres modh bleff någhot mindre, än the hade tilförenne, Men konungen brukadhe all medhel som han kunde, at han motte beweeka them til dagtingan, Ty sommaren ledh fram och han kunde intet skaffa, och honom war icke mögeligitt at halla bestalningen offuer wintren, för thet buller skul som i landet war, Ty han hadhe icke fååt fitalie, Therföre brukadhe han jw all the sätt han kunde, at han motte få stadhen för wintren, Ty han war eendeeles förtwifflat, och förmalediedhe them som honom gåffuo rådh, til at tagha then feyden före, ther han war en förderrfuat herre offuer, Wardt honom doch på thet sijdsta rådhgiffuit, at han skulle bruka the Suenska herrar som med honom woro, the ther welkende woro med them som aff Adhelen woro inne i stadhen, Så brukadhe han tå Biscop Mattz, Heming Gadd, Erich Ryning och flere, Kom och på thet sijdsta at Adhelen som i stadhen war, wardt först bewekt til dagtingan emoot then menigha mandz wilia, Ty borgarenar wille jw intet dagtinga, effter thet them gick ingen nödh vppå, och bleff sådana buller i stadhen, om dagtinganen, at Heming Gadd som för then skull war inkomen, hadhe aff en som heet Pedher fredagh när wordet ihälslaghen, Men effter thet at the som ypperst woro i stadhen, wille jw til dagtingan, så moste tå then menige man läta seya sigh, Tå nu nogre daghar om dagtingan handlat war, och alt war offuertalat, förskickades noghre aff stadhen vth til konungen, på en holma widh Walmarsöö, Ther bleeff tå dagtinganen så beslutat med hand och mun, breff och insigel, eedhar och förplichtelse, at alt skulle bliffua een afftalat saak, och til en fulkomplig enda förlijkt, Så at nw skulle intet annat wara än nådh och gunst, och altt thet som the aff stadhen, jå icke alenast the aff Stocholm, vtan jemuel alt thet alle Suenske begäradhe, wardt strax jakat och samtyckt, beseglat och bebreffuat, Och än ther offuer loffuadhe konungen sielff med munnen, at han icke alenast wille samtyckia och stadfesta thet, vthan wille och förbättra thet i alla sina punctar, och articlar, och när breffuen woro vthgiffuen och alt war bestelt, som ther vthrettas skulle, foro the som vthsende woro in i stadhen igen, och redde til, at konungen skulle med sådana werdigheet intaghas som ther tilhörde, Tå nu alt bestelt war, som konungens inridhande tilhörde, gingo Borgemestarenar vth på södhra malm til honom, och antwardadhe honom stadzens portnykla, Och så bleff han tå med Process intagin och fördes först vp i Bykyrkion, så på slottet, sedan i Gorius Holstes hws, ther han någhon tijdh bleff til gest, Och thetta inridhandet skedde på siunde daghen i Septembris månat som är Mårmessa affton, Och lät konungen blåsa om med trummeten och lysa fridh, Lät och strax resa vp en galgha på stora torghet, och annan på Jerntorghet, och effter någhra daghar, lät han qwartera Måens Jonson på stora torget, Och när han ordinerat hade om embeter, och befalningar effter sin wilia, segladhe han til Danmark, Och någhot för Helgonamesso tijdh kom han ighen,