Man inbar Herr Selwyn, och en läkare undersöker hans sår, hvilket var mindre farligt; emedan jernet ej träffat någon af de ädlare delarna. Men ehuru jag icke var sårad, fastän två gånger dermed hotad, hade denna dags blodiga uppträden gjort ett så häftigt intryck på mig, att man fann mig afdånad ofvanpå vinden. En våldsam feber hade öfverfallit mig, hvilken, sedan den första häftigheten aftagit, förvandlade sig till en långsam sjukdom, som två eller tre månader höll mig vid sängen. Mellertid fägnade det mig, att se Herr Selwyn före mig tillfrisknad, och ännu mer att hafva mitt samvete befriadt från ett mord, hvars åtanka några timmar grufligt ängslat mig, ehuru mitt förstånd fullkomligt urskuldade mig. Under tiden hade Herr Selwyn tagit den qvarlemnade egendomen i beslag: vid dess genomseende fann han att en del deraf mestadels allt guldmynt och alla oinfattade ädelstenar, voro förskingrade: sannolikt genom Negromonte sjelf, som vid sin flykt förmodligen sammanrafsat allt, som han i hast kunde finna och beqvämt medföra. Mellertid var dock det mesta i behåll, och den kostbarhet, som var mig dyrbarast, den af dig skänkta ringen, bar jag redan på mitt finger. Af penningarna tog jag endast så mycket som mig sjelf tillhörde och tio tusen rupier, hvilka jag åtminstone ansåg tillhöra dig. Herr Selwyn bad mig också af bedragarens eget gods taga ersättning för mina förlorade juveler; men då jag dertill vägrade, envisades han ej. Af hans uppsyn såg jag, att hans lott vid delningen fullkomligt tröstade honom för det dolkstygn och den sjukdom, som hans deltagande för mig ådragit honom.