Dorothea tog nu tillbaka sin ansökan men utgav före sitt giftermål en skrift, i vilken hon försvarade sitt köns rätt till akademisk bildning. Arbetet väckte uppseende och utgick i ett par upplagor. Fru Erxlebens äktenskap ' brage henne mycket arbete; men För barnens uppfostran och hushållsgöromålen försummade hon icke studierna, och i sin närmaste omgivning fann hon alltjämt praktisk användning för sina medicinska kunskaper. Tanken att hela livet igenom vara ansedd som en vanlig kvacksalvare grämde henne likväl s i djupt, att hon efter åtskilliga år beslöt göra ännu ett försök till ernående av läkarelegitimation. Hon vände sig denna gång direkt till Fredrik den store och utverkade en nådig skrivelse, i vilken universitetet i Halle uttryckligen befalldes att anställa examen med fru Erxleben. Nu blev det verkligen allvar av. Fru Dorothea inlämnade först en latinsk avhandling, som behandlade faran av ett alltför skyndsamt och alltför angenämt läkeförfarande och vann fakultetens odelade bifall. Därefter företogs den muntliga prövningen. Fulla två timmar examinerade man kandidaten och förvänades lika mycket över fru Erxlebens lärdom och slagfardighet som över det sätt, varpå hon behärskade latinet, det då ännu föreskrivna exaniensspr å ket Trots allt detta tvekade man att tilldela henne doktorsdiplomet, emedan alla stadgar med avseende på akademisk promotion endast talade om man. Man inberittade därför till kungen hur väl fru Erxleben bestått sin examen, och Fredrik den store bestämde nu genom en egenhändig skrivelse, att hon skulle promoveras. Sålunda avgjorde en genialisk härskares vilja frågan i överensstämmelse med tidens krav och utan hänsyn till gamla akter och privilegier. Den högtidliga disputationen ägde rum i Halle år 1754. Aldrig förr hade en sådan massa åhörare infunnit sig vid en promotion. När fru Erxleben svurit eden, tilldelades henne under allmänt bifall doktorsvardigheten och rätten att utöva lä karepraktik. Ända till sin död (1762) var fru Erxleben sedan en eftersökt och skicklig läkare i Quedlinburg.