Barnen stodo runtomkring. Bland dem var en lång mager pojke på fjorton år. Han hette Benjamin och hans mor bodde inne på gården. Fastän Benjamin var så mycket äldre än de andra lekte han alltid i gränden. Det var något fel på honom. Somliga sade att han som liten fått ett slag i huvudet. Hans kropp var ju lång och gänglig, men förståndet var ännu ett barns. Ingenting kunde han lära sig. Men han var godmodig och snäll. Nu följde han med ögonen slipstenen som snurrade runt. Hans ögon voro ljusblå och undrande. De hade en skygg blick. — Du ser rädd ut, pojke, sade skärsliparen och lät slipstenen vila ett tag. Benjamin drog sig undan. Alltid skulle någon tala med honom, gyckla. Barnen gjorde likadant, men han var mera skrämd för de vuxna. Slipstenen snurrade igen. Benjamin satte sig på trappan. Nu, kom den lilla sömmerskan själv ut för att hämta sin kniv och betala. Det var en helt ung kvinna, inte tjugu år, men hon gick med en vaggande och tung gång. Hon väntade ett barn. Den hängande klänningen kunde inte dölja den klumpiga gestalten. Hon vinkade åt Benjamin och han följde genast efter henne. Inne i det lilla rummet dukade hon fram koppar på ett bord. — Nu skall du få kaffe, sade hon. Kniven höll hon i handen. Plötsligt kom hon ihåg den. Hon prövade eggen med ett litet vitt finger. Så stoppade hon hastigt ned den igen i en ask på bordet. Benjamin följde hennes rörelser med glada blickar. Den lilla sömmerskan var den enda i gränden som var snäll mot honom. Kanske tyckte hon att den stackars pojken och hon voro lika föraktade av de andra. Också henne hånade man och ryckte på axlarna åt. Så hade medlidandet med gossen fötts av en känsla av hennes egen olyckliga belägenhet. Barnen i gränden hade en lek som de hittat på enkom för Benjamin. De slogo en ring omkring honom, och så kommenderade en av dem: — Se fånig ut, Benjamin! Ingenting var lättare för Benjamin. Han vindade med ögonen, lät munnen stå öppen, som den vanligtvis brukade, och händerna höll han hjälplöst framför sig. Han såg fånig ut. Barnen jublade och nöpo honom också.