Det törs jag inte! DOMHERREN. Ja, inte jag heller! Du får plocka i mössan då! Vale puercule! OLOF går. Scen V . DOMHERREN. CECILIA. DOMHERREN. Sitt, mitt barn! Sitt vid brasan; det är kallt på morgonen. CECILIA. Tack, tack! DOMHERREN. Goda nyheter? CECILIA. För somliga goda, för andra dåliga, som alltid. DOMHERREN. Den enes bröd, den andres död! Berätta! CECILIA. Jag hade gått ner åt ån för att se svanorna flytta från Ekolsund jag såg dem också sträcka öfver Kungsängen åh, det var så vackert! Nå; jag kom att gå förbi Gillet! Det lyste! Nu visste jag att fosterfar, som icke besökt Gillet på ett helt. år, låg hemma och sof. Jag såg in genom fönstret! Tänk Er hvad jag såg! Jacques satt i åldermannens stol och förde klockan! DOMHERREN. Jacques? Icke Sten? Underbart! Alltid den sämsta, aldrig den bästa! CECILIA. Jag gick in i förstugan och fick höra af pedellen att Hans på grund af sin svaghet och ålderdom var afsatt och att Jacques var vald till ålderman efter honom. DOMHERREN. Länge väntadt, det är sant, men ändå oväntadt! CECILIA. Och nu komma utvalde af Gillet hit att af superintendenten få valet bekräftadt. DOMHERREN. Det är otroligt! Jacques och icke Sten! Jacques är ju nästan oduglig fast han kan formerna. CECILIA. Det är den Gamle som lärt in honom alla 9 talesätt sedan barndomen och inplantat hos honom att han var född till högste man. DOMHERREN. Stackars Jacques! Och den Gamle! Hvem skall kunna meddela honom beslutet. En våldsman har han varit och derför fick han öfverlefva sitt fall det är rätt, men det är hårdt! CECILIA. Men kyrkan, tänk på den! DOMHERREN. Ja, den CECILIA. Kan I, Domine, göra om intet Jacques' val? DOMHERREN.