Sid. 678. Tvifvelsutan äro dock – åtminstone till det mesta – de här i Noten omnämnda ”Anmärkningarne” författade af Kellgren sjelf. Härom en annan gång. I alla fall är klart, att deras storsinta och sannt vältaliga slut-stycke på intet vis drabbas af den Thorildska utlåtelsen. Rättelser. Sid. 349 sista rad. efter på sättes utropstecken – 368 rad. 10 står en läs ett – 396 – 9 st. skönj l. skönja – 413 – 3 nedifr. efter hushållsvett sättes comma, och borttages i raden nedanom efter dess – 492 – 15 efter makt sättes utropstecken – 537 – 16 efter Cunninghame sättes not-tecknet*) – 583 – 4 nedifr. st. onödig l. onödiga – 588 – 6 efter Oden sättes comma – 615 – 4 nedifr. st. ovederliga l. ovederläggliga – 645 – 3 bör läsas: Han egnade en tröst åt deras plågors tid. I andra Delens Företal: – VI – 8 nedifr. st. första l. sista – XVI – 8 nedifr. st. framtid L. samtid Noter Ärkebiskopen m. m. af Wingårds Inträdes-Tal i Svenska Akademien. Se Geijers värdiga ord till Narva-marschen, vid minnesfesten d. 30 Nov. 1818. Lindskölds berömda Landtmarskalks-tal gör stor heder åt hans hufvud och talegåfva; icke heller böra vi betvifla dess redliga mening. Men onekligt är, att det har ett slägttycke af den vältalighet, hvarmed Fransyska Revolutionens ”Allmänna Välfärds-Utskott” plägade försvara sina åtgärder. Se tredje delen, sidd. 489–500. Jemför sid. 509. Svårligen var denne Börk en af de tvenne, på hvilka Wieselgren gissar. Hvad man hittills om honom vet, inskränker sig alltså dertill, att han var en skyddsling af Lindsköld, och innehade (enligt Lidén) någon Secreterare-befattning i Narva.