Missräkningen beträffande dottern hade likvisst det goda med sig att Jac Tracbac ägnade sig helt åt sina planer. Syndikatsherrarna funno honom ständigt redo att rådgöra; han hade visserligen alltjämt svårt att bestämma sig för programmet men hans invändningar mot det eller det förslaget vara inte längre nyckfulla eller orimliga. Abel Rush sa till sin vän O’Henny: Vår käre apekatt är minsann klokare och mera omtänksam än vi andra tillhopa. – Kanske det, medgav O’Henny men skakade samtidigt på huvudet och tillade: Jag tycker i alla fall bättre om när han är så där lite konstig – tokig i småportioner om jag så må säga. Det är inte alla, som tål vid att vara normalt normala. Jag tror att han kommer att överraska oss med någonting obehagligt. Det gjorde han också fast inte i den riktning doktorn förmodat. Det var inte längre fråga om nycker, utan om olycksfall. Tracbac brukade varje morgon arbeta i sin gymnastikhall som oftast även några minuter i taktrapetsen. Det hände inte sällan att en större eller mindre skock bytingar, svarta, gula och vita insläpptes och bildade en tacksam publik. Denna morgon hade clownen emellertid föst ut barnen, försäkrande dem, att han inte ämnade göra några märkvärdiga konster. Alla läto sig lugnt avspisas med den förklaringen undantagande hans favorit, negergossen Hiawatha. Den lille svartingen klättrade upp i ett träd som gav möjlighet att se in genom de högt sittande fönstren. Rätt vad det var såg han Tracbac efter några inledande rörelser hissa trapetsen så högt som möjligt. Plötsligt fick pojken för sig att en olycka skulle inträffa. Han skuttade ur trädet och rusade ned mot grindstugan, ropande: far, far, han är allra högst upp utan säkerhetslina. Ingen är hos honom. Än sen, röt negern. Det har väl hänt förr? – Han gav pojken en hurring men störtade, själv gripen av rädsla, upp till gymnastikhallen. På golvets tjocka sågspånslager låg Tracbac, sanslös och blödande ur näsa och mun. Negern bar honom upp till Sivs sängkammare. Sen han lagt sin alltjämt sanslöse herre på sängen brast den store negern i gråt; till sist viskade han: Det gjorde han med flit; var säker på det.