frågar ni. Att flickan skulle säga nej? Aldrig i lifvet! är ett koketteri — eller i bästa fall en kapris. Ar 1888 ingingos 276,848 äktenskap eller 6,360 mindre än under år 1880. Samtidigt visar statistiken från .1888. jämförd med den från 1887, en minskning af nära 17,000 i antalet födda bara. en g å n g. när styfrarne blifvit sammansparade? Ett genmäle. F ö r någon tid sedan — ej då boken först kom ut — läste j a g i » Sydskånska teckningar » hvad man val b ö r anse såsom hennes egna intryck från samma skola. Denna skildring kom mig att tänka på ett yttrande af ärkebiskop Reuterdahl om en biografi öfver b i s k o p F a x e: » Däri finnes mycket, som är sannt, oeh mycket, som icke är osannt, myeket, som är rätt tänkt, o c h mycket, * Detta genmäle gäller, som synes, närmast en skildring i fru Holmbergs för några år sedan utgifna » Sydskånska teckningar » och ej alls hvad som yttrades i vår biografi till den aktade författarinnans porträtt, där på intet vis någon klandrande dom öfver den omförmälöa läroanstalten fälldes. Biografiförf. har dessutom bedt oss förklara, att han var fullt okunnig om, att denna anstalts förra föreståndarinna ännu fanns i lifvet. V i ha dock ej velat neka uppsatsen plats, då den dels i och för sig ger en läsvärd skildring från nu svunnet svenskt pensionslif och dels ju kan bidraga till att göra alla parter rättvisa. Att en sak som denna kan ses och uppfattas med olika ögon, utan att därför någondera uppfattningen behöfver bli vrång, inses ju lätt af en och hvar. Bed. Själf en flerårig både heloch halfpensionär af samma skola, kan j a g med största uppriktighet försäkra, att visst icke alla — och jag tror, att många af såväl mina som fru Holmbergs kamrater skola häri instämma — visst icke alla hafva genomgått och lemnat nämnda skola med samma bittra intryck som hjältinnan i » S o l n e d g å n g e n ».