Hon tar emot på kontoret i militär uniform och stövlar. I vården av unga soldater - ofta lemlästade och psykiskt märkta för livet - flyter rollerna nästan ihop. Men här på kliniken försöker jag låta bli att tänka på det politiska. Men för familjerna som kommer för att hälsa på sina söner överlappar sjukvården det politiska - de kan inte separera kriget från skadorna. Soldaterna är unga och de flesta blir snabbt bättre, vilket är akademiskt tillfredsställande. Till en tillvaro i närmast konstant stress, där fiende och vän är svåra att skilja. Mamman, medborgaren och militärläkaren. Enstaka begår också självmord. Läkarrocken hänger på en krok på väggen. - Som samhällsmedborgare har jag självklart åsikter om kriget, och nu i valet till kongressen gav jag uttryck för dem. » Jag tror att många läkare här förtränger känslorna och tänker att dem får man ta hand om senare «, säger Landstuhl-läkaren Gina Dorlac. Då försöker jag bara reagera som en medmänniska. På en bokhylla står bilder av barnen. Och som mamma uppmuntrar jag mina barn att välja en annan karriär än den militära. Tårar har hört till vardagen under de dryga två år hon tjänstgjort i Landstuhl tillsammans med sin make, också han läkare. - Deras hängivenhet är imponerande. Foto: Björn Ramel Akademiskt tillfredsställande, men känslomässigt krävande. Och hon gillar arbetet, med en normal arbetsvecka på uppemot 70 timmar. Det är inte min uppgift att rättfärdiga eller förklara, säger Gina Dorlac. Det är en ära att få hjälpa till. Det hjälper mig inte. Så beskriver läkaren Gina Dorlac arbetet som medicinskt ansvarig för intensivvårdsavdelningen vid LRMC. Andra återvänder direkt till fronten. Till risken att skadas igen - eller att dö. Just nu har vi ett viktigt jobb att göra. - Jag tror att många läkare här förtränger känslorna och tänker att dem får man ta hand om senare. - De flesta väljer medicinen för att hjälpa. Och här kan jag verkligen göra en insats. Ofta är hjälpen vid LRMC bara ett steg på vägen - många intensivvårdspatienter kräver fortsatt rehabilitering i USA. Ändå vill nästan alla soldater som passerar Landstuhl dra på sig stridsutrustningen igen, hävdar Gina Dorlac.