skrämda och gråtande tätt intill klämta, och de nyfikna, som samlats sen, genombävades bon av en lang skade i kyrkan. Slutligen upphör­ fram till den blivande nunnan och hennes biktfader rått henne att av­ varandra, troende, att Eva verkligen på gatan därutanför, kunde ej fatta, Kvin­ de Eva med läsningen och framsade A ' äkignalde det vita saapulariet, och rysning, kanske av skräck. stå från denna tanke, hon skulle ju var död. T. o. m. Maria Gulli-Sanvad detta var för ett underligt bröl­ norna, som betraktade henne, upp­ på italienska de fyra löftena: kysk­ lade det om halsen, automakunna ångra sitt beisilut, och då stonicandro kände sina ögon fyllas av lop. Slutligen gick kardinalen fram ^ ä ' kt. utan att se någon i ansiktet. hörde att bedja och grepos av sam­ de det henne fritt att återtaga döt i het, fattigdom, lydnad och kloster tårar vid denna begravning av en le­ Hela tiden bibehöll hon samma utma förskräckelse. Saxen, som för­ tid. Hon hade visat sig så bestämd, för livstiden. Hon sträckte fram sin vande varelse. Man tände rökelse till Eva och sade till henne på latin: hand och avlade eden med lugn röst, tr yck, om ingen känsla av märta eldes med osäker hand av den gamla " Surge quae dormis, et exurge a så orygglig, att man hade måst vin­ och stänkte vigvatten över Eva, abbedissan, gnisslade utan att klip­ tog pennan, som lämnades henne mortuis. et illumina-bit te Christus. glädje någonsin iskulle få störa da sig med en anhållan direkt till som låg alldeles dold under bårtäc­ pa av håret, gled undan, operationen ooh undertecknade pergamentsbre(Vakna upp, du som sover, och stå ^r. Denna orörlighet i ett ansikte, Rom. Och Rom hade samtyckt. ket, stel som ett lik.