Dispositionen är förträfflig, men det är framför allt tre egenskaper i hans framställning, som jag i korthet skulle vilja fästa uppmärksamheten på: det på många punkter nya han fått med, hans ovanligt lyckliga förmåga att göra belysande historiska jämförelser samt den expressiva, från torr krönikeform vitt skilda stilen, vilken för övrigt icke överraskar hos denne författare, som gjort sig känd som en suverän behärskare av ett för svenskar så främmande språk som turkiskan, vilken färdighet fört honom till den för en svensk säkerligen enastående ställningen som dragoman. Hur mycket nytt, även för en historiker av facket, Kolmodin fått med visar framförallt hans behandling av det hettitiska världsväldet, det rike i Mindre Asien och Syrien, som i senare hälften av andra årtusendet före Kristus ryckte in som ledande världsmakt i Orienten. Partiet står, som jag redan anmärkt, utan motstycke på svenskt språk, och även om en och annan slutsats kan komma att bli reviderad av kommande forskningar — hettitologien är en ny vetenskap — så är det nöjsamt att få läsa en framställning, som kommit över det trevande och konturlösa stadiet. Man får här ett verkligt grepp på den betydelse, Wincklers och Puchsteins utgrävningar vid Bogasköj och Hroznys forskningar haft och säkerligen komma att få för Orientens fornhistoria; vad vi för Greklands vidkommande därur kunna hämta, har Boethius tydligt visat i det av honom behandlade avsnittet. Het-titerna ha spelat en betydelsefull roll som förmedlare till Västerlandet av österländsk odling, närmast väl till grekerna, men via etrus-LITTERATUR 353 kerna även till italikerna. Kolmodin anför ett slående exempel, som visar oss, i vilket stort beroende de klassiska folken — naturligtvis på ett mycket tidigt stadium — stått till hettiterna, och som här må anföras, då det sträcker sig även till oss. Betrakta vi stjärnhimlen, så finna vi, att den stjärnbild, som vi kalla Pegasus — equus, häst, sade romarna — har bra liten likhet med en sådan. Namnet beror på ett hettitiskt översättningsfel. Babylonierna betecknade Pegasus-kvadraten med namnet iku, åkerstycket, men såsom framgår av en stjärnlista från Bogasköj har en tanklös hettitisk översättare däri sett ett e-ku(as), lat.