Engärdet, var det inte en liten stuga, där en fattig änka hade bott med sina fem barn? De fällde barrträden, som stod närmast alarna, hämtade vatten ur bäcken och hällde ut det över marken och rensade bort ljung och getpors, för att elden inte skulle kunna smyga fram i småriset. De är på annat håll, sade pojken, och detta var sant. På så sätt har det uppkommit en mängd stora och små öar, som bildar en skärgård, och denna får ta emot de värsta anloppen av storm och hav. Jag hade knappt hunnit från land, förrän jag fick syn på några vildgäss, som kom österifrån under ett fasligt skrikande. Han har så roligt, att han skulle ha velat gå där hela natten, men det dröjer inte länge, förrän han hör hur trädgårdsmästaren kallar på honom. Parveln vågade inte springa neråt den öppna allen, utan vek av åt annat håll. Det vore mycket bättre för mig, om jag vore i dina kläder och fick fara omkring med vildgässen. Trädet fick nya blad och fällde dem, fick blommor och frukter och blev om en liten stund så stort, att ingen hade sett en väldigare ek. Det kan nog så vara, sade pojken, men ni ska gå dit i alla fall. Det är människorna själva, som har lagt mig i den här korgen. Den första eldstaden inomhus hade varit en stenhäll mittpå stuggolvet med en rököppning uppe i taket, som släppte in både regn och vind, den andra hade varit en stor, murad ugn utan skorsten, och den hade nog gjort det varmt i stugan, men också fyllt den med rök och os. sade far. Eftersom vi är så här ensamma, sade han till sist, ska jag passa på och fråga dig om en sak. Han lät gumman sköta tömmarna, lossade repet, som höll fast laggkärlen, och kastade ner dem. VALBORGSMÄSSOAFTON. Men det var nog så, att ingenting var sig riktigt likt, när man såg det så där uppifrån. Det är med honom som med alla hundar: de vill aldrig erkänna, att människorna kan göra något orätt. Det var så stort tilltaget, att en hel julbrygd kunde rymmas däri. Härpå svarade de, som flög i spetsen: Vi far rätt mot Öland, rätt mot Öland.