Från Stockholms elfte dagliga eller rättare half-nattliga förlustelse-ställe. 7 teatrar, Berns och Blanchs, Folies de Mosebacke och — Vintercirkus! Aro vederbörande peremptoriskt tvungna att säga ja till hvareviga en som kommer och vill ha privilegier på teater eller krogmusiksalong? Skall konsten behandlas som kaféerna, hvaraf det rätt nu knappt fins ett fåtal hyggliga och solida, derför att vederbörande tillåta att kafé uppsättas i hvartannat hus, eller hvarje eller två i liyatje? Förtviflade ansträngningar göras af en liten tapper skara äkta konstnärer att hålla konstens fana högt och då komma vederbörande och gripa dem fanan ur händerna och ge den åt diverse ineller utländskt konstnärsslödder att släpas i träck. O civiliserade stad! Våra konstnärer betungas dels en corps dels pr individ med stora skatter till stat och stad, utländska taskspelare betala 3 krooor pr afton. Löjliga Stockholm! Kan detta fortfara? Nej! Böra ieke våra tullifrande 22 Stock * Den bebådade literära uppsatsen uppskjutes till nästa häfte. Red.holmsriksdagsmän här gripa in för att fä ändring i gällande lag, som om nägot är i olag? Jo! Och jag g&amp;r så långt att jag öppet förklarar att om ingen af dessa herrar gör något i denna fråga vid riksdagen, så ha Stockholms 22 representanter icke gjort sin pligt vid riksdagens slut, de ha då uraktlåtit att bevaka sin stads intressen. Dock — jag hyser fast hopp att detta oj må bli fallet, så mycket mer som mitt önskningsmål ju så makalöst slår i spann med de 22: s tullpolitik: skydd! skydd! Det är ju det, jag begär, situationen begär Ty annars går det åt Kagnarök med allt hvad scenisk konst heter. Och icke blott detta, d. v. s. estetisk dekadens, nej jemväl etisk. Teatrarnes omätliga moraliska välde annulleradt, eller förvridet till motsatsen!