Nar nu dottern kom och frågade, om inte drängen skulle spänna för till kyrkfärd, steg blodet honom åt hufvudet och han skakade nästan som i frossa, under det han i vredesmod gaf henne de gamla förebråelserna till svar. — " Tror, du att jag tänker låta hela socken komma och fråga mej efter tattarmågen? Eller om bortbytingen här på Älgböle har blifvit s å stor, att han kan söka reda på far sin? Tror du, att jag löper narr för dotter min? " Han fog s å illa vid sig, att han måste sätta sig ned, och Sigrid stod tyst framför honom, blek om kinderna, fastän blodet sjöd i henne. Men när hon såg, att han blifvit lugnare, s a d e hon lågmält med fast klang i rösten: " När I inte vill öfvervinna er och söka glömma och inte tro det värsta, så vill jag öfvervinna mej och göra en ann ' färd nu för eran s k u l l. I ska bara inte fråga nage förr ' n jag ä ' tillbaks. " — På gäsigifvaregården voro alla i kyrkan utom gäsfgifvaren själf. Han hade gått in med en nyiappad stånka julöl till den unge sågpatronen, hvars dåliga humör någorlunda förbättrats sedan yrvädret under natten stillat af och det s å g ut att kunna bli skapligt åkföre. Det var en kraftfullt byggd herre med befallande hållning och vackra anletsdrag, som snöstormen stängt inne i Zakris Telbergs bästa gästkammare. Men det lurade n å g o n - ting opålitligt bakom ögonens mörka glöd, och det stolta uttrycket s å g ut att lätt kunna bli hårdt och frånstötande. Han hade just med en vänligt nedlåtande gest bjudit gäsfgifvaren sitta ned och röka en cigarr, medan väderleksoch resfrågan för tionde gången afhandlades, då dörren öppnades och Algbölebondens dotter kom in, klädd i helgdagsdräkt med moderns ungdomsmössa öfver det finveckade " spetsstycket " och med sonen på armen. Den unge herrn sprang med sällsam häftighet upp från gungstolen, där han suttit och rökt. Och gubben Zakris kom sig inte för med att hälsa ens.