- dimmans tårar, vindens ostadighet Andra morgonen var Gunne OF och harens räddhåga, påfiigelns få. stun icke mera. fänga och mjukheten hos dunet på Då prästen fick veta, att det ha (je svalans hals, diamantens hårdhet, hogått så fort, skakade han p3 sitt gr {la nungens ljufhet och tigerns .grymhet, hufvud och sag mycket betanksam i it. eldens viirme, snöns kyla, skrikans Och ' Gunne lades på ett soffloc: k pladder och turturduvans kukande. Allt detta förenade han och formed rena, hvita lakan öfver sig. O (: h inne i. stugan tvättade man och rökte made en kvinna. Dihrpil ga£ han med enris, medan Lars gick dar och henne i present A t mannen. ' ' f ' ' ' '. Atta dagar senare kom mannen till Tvashtri och sade:, Herre, den varelse, som du gaf mig, förgiftar hela min tillvaro. Hon pladdrar utan rast och ro, .hon lägger beslag p &amp; all min tid, ' h m beklagar sig för ingenting och har alltid nå.gra krärgpor. D Och Tvashtri tog tillba.ka kvinnan. Men åtta dagar senare kom mannen Ater till honom och sade:. » Herre, mitt lif ar mycket ensligt, allt sedan ' jag gaf dig ' tillbaka den där sarelsen '. Jag kommer ihåg: att hon ' dansade och sjöng f6r mig, ' Jag erinrar mig hur hon gaf mig en blick ur ögonvrån och huru hon lekte med, mig och smög, sig intill inig. D ' Och Tvashtri gaf honom ånyo kvinnan i present. Det gick denna gång icke mer ' an tre dagar innan Tvashtri på nytt ' fick se mannen ' konima till sig. » Herre B, sade mannen, D jag förstår icke riktigt hur det hängtjr ihop, men jag känner mig öfvertygad om att kvinnan förorsakar mig. mera bekymmer och besvär än noje och glädje. Tag ber " dig, .befria mig fran henne l D Men Tvnshtri utbrast otåligt: ' .., G % din ' vag och gök göra det bästa möjliga ' af ert samlif l s.