Som framgår av lajvkulturen gav de nya digitala och interaktiva medier som hyste den virtuella värld, som science fiction-författaren William Gibson döpte till cyberspace redan i början av 1980- ERLING BJURSTRÖM • FRITIDENS RUM 45 talet, också upphov till en interaktion mellan virtuella och fysiska platser i fritidens topografi, som den institutionaliserade fritidssocialisationen stegvis anpassade sig till.53 Som ett slags parallell värld till, eller spegelvärld av, den fysiska världen rymde denna cyberspace dessutom en komplexitet och en rad motsägelsefulla drag, som exempelvis öppenhet och slutenhet och blandning av aktiva och passiva element eller underhållning och fostran, vilket gjorde det svårt att artbestämma den med fritidssocialisationens traditionella vokabulär och som något odelat ” positivt ” eller ” negativt ”. Vissa lever också kvar som ett slags arkaismer (ålderdomliga ord eller uttryck), trots att de har spelat ut sin sociala roll, vilket till stor del är fallet just med distinktionen mellan arbetsoch fritidskläder sedan jeansen och en rad andra klädesplagg gjort den obsolet (förlegad). Men i den mån som man betraktar ungdomskulturen som ett relativt nytt, modernt eller senmodernt fenomen antar den i sig karaktär av en vattendelare mellan förr och nu som också ger stöd åt uppfattningen att ungdomens historia kännetecknas av diskontinuitet. Detta var påtagligt i de nordiska länderna och speciellt i Sverige genom det statliga stöd som efterhand förmedlades till föreningslivet och som markerade att staten tog på sig huvudansvaret för ” samhällets ” socialisation av barn och ungdomar under fritiden. Men dessa troper är inte de enda som sätts i spel i samtidens diskurs om ungdomens plats i historien. Med den moderna idrottsrörelsen som exempel har jag så här långt pekat på en typ av mötesplatser som kan sägas motverka att sociala distinktioner omvandlas till rumsliga distinktioner eller till platser för vissa sociala kategorier eller grupper i denna topografi. Ideen zur jugendsituation. Ser man till denna expansion framträder också förbindelselänkarna mellan det sociala och det fysiska rummet. Mot bakgrund av att mimetiska moment, det vill säga någon form av efterbildning eller efterhärmning, ingår i all socialisation eller fostran är det knappast förvånande att föreställningen om ungas behov av vuxna förebilder framträder som en oerhört långvarig eller seg historisk tankefigur.