När han kom, hade han sällskap med en lång och ytterligt spinkig herre, som trippade tillgjort och syntes angelägen att visa det han bar armband. Lilly kunde icke komma på det klara med, om han var fräck eller blyg, han uppträdde mot damerna med en artighet, som kunde inrymma litet av varje. Man fick vara på sin vakt. Men detta drag nedsatte honom visst icke i hennes aktning. Tvärtom. Och hans elegans förtjuste henne. – En fin karl, upplyste brodern i förtroende. Kontorist. Låter kosingen springa snällt, så de är nog inte hans egna. Att Lilly fann nåd inför herr Rosendals ögon, fick hon snart otvetydiga bevis på. Men hon var ställningen vuxen, spände ett par oskyldiga ögon i honom med effekt, att han föll till föga, blev en aning vördnadsfull och bjöd henne på teatern till följande kväll, då han tyvärr icke kunde få den äran innevarande. Lilly skulle nämligen, förklarade hon, på födelsedagsbjudning med föräldrarna hos verkmästare Petterssons familj, baptister. Hon gjorde sig dock ingen brådska, utan smed medan järnet var varmt. – Grabbarna gömmer väl alltid en sillstjärt åtminstone åt lilla mig, viskade hon förstulet till Ingeborg, sedan hon övervägt utsikterna att få något med av den sillsexa hon lovat hedra med sin närvaro. Men de bli väl förbannade över att jag dröjer, för jag skulle koka potatisen åt dem, tillade hon skrattande. – Kan du inte gå hem och få dig en bit? – Nej, mamma är för bråkig. Hon gav mig en orre, då jag sa, att jag inte kunde komma hem förrän i morgon. – På teaterkvällen hämtades Lilly med bil av sin kavaljer. Stort uppseende, huvuden i många fönster, en grupp småttingar vid ekipaget. Lilly var i sjunde himmelen och kände, att hon skulle komma att älska honom gränslöst. Hon tog sig mycket bra ut, och visste det, i Ingeborgs blekgröna sidenblus; grabbarna hade lämnat märken efter både sillsalat och svett på hennes egen bästa, så att det blivit nödvändigt låna. Skorna voro också Ingeborgs – Lilly hade nämligen vrickat av en kängklack i bergsskrevan vid vattentornet – förstklassiga men för stora. Fin nog var hon i alla fall för en sommarteater och utvilad och klarögd trots rummel och dans föregående natt.