En piga, som brukade hämta dricka ur källaren, dröjde ofta länge vid denna förrättning. Då hennes matmor förehöll henne hennes långsamhet svarade hon, att den »grå mannen» alltid stod vid källardörren och att hon måste vänta tills han var borta. En kärleksintrig drog ofta en ung man till detta hus, och han sade sig ofta i trapporna möta den »grå mannen». En fru Jaxthausen köpte huset och bodde där med sin son och dotter. Gossen var omkring 9 år, han blef sjuklig och underlig, talade ofta för sig själf och gick åt sidan, liksom ur vägen för någon, som ingen annan såg; då man frågade honom sade han att den »grå mannen» ville, att han skulle följa honom. Hans lärare sökte ingifva honom mod att en gång följa med eller ock att komma ifrån dessa fantasier. En dag, då läraren gått ut med sin discipel och låst sin dörr, fann han vid återkomsten alla taflor i rummet omvända. Slutligen talade man med en präst härom och han trodde, att något godt skulle kunna vinnas genom att öfvertala gossen att följa den besynnerliga kallelsen sedan han gjort sin bön och sålunda beredt sig; men gossen ville det alls icke och blef med hvarje dag oroligare; och en gång som han i trappan hastigt ville vända om, föll han och slog ihjäl sig. Den yngre systern sade att något om nätterna satte sig bredvid henne och suckade så djupt att hon måste gråta. Modern försålde den dystra boningen.