tycks den beprisade tyska disciplinen, som spänner sina pansarnäfvar kring hela riket, fr amkalla soldathoparnes förbittring. Sådant skapar konflikter och teaterskribenterna skynda att tillgodogöra sig dem i sina skådespel, väl vetande att en s tor och tacksam publik v än­ tar på andra sidan rampen. Svenska teaterns importerade militär­ skådespel, " Kasernluft ", af herrar Stein och Söhngen handlar förnämligast om en skurkaktig sergeant, som för försmådd kärleks skull hämnas på sin rival, en ung vo­ lontär vid regementet. Det hela är oro­ väckande tyskt, naivt och fullt af breda ef­ fekter, men har helt visst sin publik, a llra helst som Svenska teatern består stycket ett - 223 - genomgående förträffligt spel. Gustaf af G eijerstams lustspel Aldrig i lifvet " står på Intima teaterns matinéprogram. Handlingen — hur en författare först efter sedan han dött når fram till erkännande — är måhända icke fullt så aktuell i dag som på 80-talet, men åtskilliga anspelningar träffa dock pricken fortfarande, och för öfrigt är stycket ganska roande i sin b landning af fars och komedi. — De spelande åstadkomma ingenting an­ märkningsvärd^ men skämma heller icke bort författarens afsikter. Det ingifvelsestarka verket gafs med jubel och flykt i klangen, steg från sjungande strängar och klingande horn samt buret af människorös­ ternas ljusa välljud upp mot den rymd, som är de gudomliga glädjekänslornas ursprung. Pianisten Uno Sundelin gaf strax före påsk en egen konsert i Musikaliska akade­ mien. Hans förträffliga utförande af SaintSaëns pianokonsert på operan nyss förut borde ha v arit i s å friskt minne ho s p ubliken, att han ej behöft spela Chopin, Schumann och Liszt för en åhörarskara, om hvilken man frestades begagna den gamle historie­ lektorns klassiska reflexion: " Jag ser många här, som inte ä ' närvarande ". Men hr S. mäktade i alla fall genomföra programmet med konstnärlig aplomb, och det visade sig åter att den pompösa och effektfulla stilen företrädesvis är hans område. ARIEL.