Några problem med Levinas syn på politiken Vi har alltså en paradoxal relation mellan två motsatta och samtidigt förbundna entiteter: etik och politik. Syftet var inte att försöka skapa en teori om rättvisa à la Rawls, utan snarare att beskriva de grundläggande kraven på en sådan teori. Gör han inte våld på den bibliska befallningen att välkomna Främlingen? Vem kommer före den andre? I detta verk försöker Levinas beskriva den Andres utanförvaro i etiska termer snarare än ontologiska men han kan enligt Derrida inte undvika att på något sätt uttrycka sin ’ icke-ontologiska filosofi ’ med hjälp av ett ontologiskt språk. Aristoteles t ex definierade polis som vänskapens verk. Det kategoriska imperativet är medvetandet om vissa maximer, som inte bara är etiska, utan också politiska. Däremot är ordet välkomnande ett av de vanligast förekommande och han finner snart att dessa båda ord är synonyma. Etiken har sitt eget berättigande. Gentemot sina kritiker hävdade Derrida att det inte är önskvärt att ha ett ’ gott samvete ’ i fråga om invanda sätt att tänka och handla utan att det tvärtom är önskvärt att ifrågasätta och utmana det som i dag betraktas som självklara sätt att tänka och handla. Låt oss anta concesso non dato att det inte finns någon säker övergång, som följer en grundens ordning enligt en hierarki av grundande och grundat, av principiell ursprunglighet och härledning, mellan å ena sidan en etik eller en gästvänskapens första filosofi och å den andra en lag eller en gästvänskapens politik. Ett sådant ansvarsfullt beslut kan bara tas i full frihet. För Levinas är det inte fråga om ett skifte från Aten till Jerusalem, det är snarare så att båda behövs för att etablera en rättvis politisk ordning. Vilka är mina gäster? Derrida har, som vi såg inledningsvis, jämfört rörelsen i Levinas tänkande med vågen som oupphörligt slår mot samma strand.17 Vad Derridas jämförelse vill lyfta fram är den envisa, repeterande rörelsen i Levinas texter men också den intensiva otåligheten. Det är denna problematiska relation till den andre, som för Derrida är själva drivkraften i framsteget och den politiska frigörelsen. Emmanuel Levinas, 19616 Levinas verk domineras, som vi sett, av en enda tanke som ständigt återkommer och varieras på olika sätt. Det andra avsnittet Politik som erfarenhet av de andra handlar om Levinas och Derridas politiska tänkande.