Thage, vem sjutton är nu — Ja, svarade Milton med en suck, som de inte förstå sig på, och där­ — • åh, lilla Hulda, kunde du inte nå­ det? ett skyggt litet leende och hon slår briel häver sig upp och stirrar på jag känner dagligen hennes törnen. för samspråka de om den nya kraftgon gång uppenbara dig för mig i Också hon sitter upprätt i sängen, ned blicken: Ack, hur kan man vara sin hustru. gödningen, som verkligen är utmärkt, den där skepelsen. * — Hur är det med dig, Hulda? och. när hon blivit sig själv igen, be­ så glömsk! Hon har ju lovat mon­ och om de nykomna tjänarne, som Ett ögonblicks tystnad och däref­ Mår du illa! rättar hon allt vad som hänt henne. sieur Thage att komma. Ett par lantmän träffas på västäro verkligt urusla. De tala om roter förkunnar Gabriel att han vill — Du har drömt, Hulda. Hon far upp och stirrar på honom Ett ögonblick står hon stilla med lustbanan och bekanta sig med var­ vor och säd och sedan om det som de sova och strax därefter drar han sina med förskrämda ögon. — Nej, Gabriel — jag var allde­ andra. Under samtalets gång om­ alltid återkomma till vid denna tid böjt huvud. Det är ju orätt av hen­ timmerstockar. Så berättar hon allt vad hon sett, les vaken. Jag såg honom, jag låg talar den ene av dem, att han varit på aftonen, att sova! Ty den gam­ ne — det är syndigt, en mycket stor Men hon låg länge vakc2 och såg synd — • och mannen skakar av skratt då han med vidöppna ögon; det är så säkert, gift tre gånger och nyligen begravt la engelska klockan slår nio. Han med tårfyllda ögon på sina tjocka Så 1er hon åter. Men han är så hör berättas hur den unge kavalje­ t å säkert — han kom in genom dörsin senaste hustru. börjar gäspa, hon följer exemplet, armar och styva fingrar. r; n där. — Då har Johansson haft otur, och strax därefter rulla de in genom ståtlig och så god och så förnäm och ren gjort sin kur för den gamla. — Den är ju reglad. Jag vred han talar så vackert till henne — ' ' äger kamraten deltagande.