Landtbruksrådet gick stolt och obehindradt sin väg och vek in på kapellet för att snoka efter vetande bekanta, men landtbruksrådinnan satte sig, tuggande på sista skorpan från den sköflade kaffebrickan, steg upp, speglade sig ett tag och började i soffhörnet grubbla öfver, huru det skulle kännas i modershjärtat, då hennes lille älskade 2-årige Väinö Veikko skulle aftjena sin värneplikt. Ser du vinden, som kappas med dig, blir efter. Den ville äfven komma till ordet eller åtminstone slippa höra kväden de där icke passade in i dess egna molltonarter. Stor-Klas och Lill-Klas De historiska minnenas, Runebergs och genom honom den glödande fosterlandskärlekens stad, det gamla Borg-å, hälsar eder! Väl firas i dag med blommor och sång, med vajande fanor och tindrande bloss skaldekonungens minne; bättre än hyllningen vid bronsstodens fot är dock att gömma Runebergs toner och ord i sitt hjärta, men bäst hedras vårt lands sångare af sitt folk, när det omsätter hans ädla tankar i handlingar och vandrar i hans fotspår fast och värdigt. Inom några ögonblick hade alla dessa oroliga människor åter slutit sig samman till en tät klunga oeh väntade under tystnad framför stationshuset att få bestiga det ännu torna tåget på yttre skenspåret. Vill dag ej randas; är allt förbi? Med raska steg vandrade jag fram, klättrade öfver ett gärde, passerade utmed en nedtrampad åkerren, kröp genom ett halföppet led och stod så på gårdsplanen till den närmaste stugan. Långs Södra Esplanadgatan vandrade två ärevördiga senatorer med betänksamma steg. Han hade ju svikit sitt löfte. Då log han skälmskt och sade sakta: Solens guldstickade täcke fladdrar högt kring din rykande länd? Tysta och allvarliga vandrade män och kvinnor sin väg till hemmen.