Så gingo några år, men när gumman af vissa tecken började förstå, att det led emot slutet, och att hon snart skulle få gå och söka upp sin gubbe, anmodades en af stadens r å d m ä n *, hvilken allt ifrån den tid, dä mannen tyckte,; » att det varit något att taga vara p å », skött dennes penningeaffärer och därmed fortfarit,; att infinna sig hos henne för uppsättandet af j * Hans namn var C. J. Lönnberg. Hans namn bÖT skrifvas med guld i Linköpings historia. hennes sista vilja. Gumman uppräknade, till att börja med, ett par aflägsna släktingar, som skulle ihågkoinmas med några mindre summor, rena obetydligheter, m e s härmed var det slut med detaljeringen, utan tog hon saken mycket summariskt: » di andre smulcr ' a kan häradshöfdingen gärna ta ' för sina månge besvära », hette det. » Smulorna » handlade om bortåt tvåhundratrettio tusen kronor. För henne hade detta stora tal nog samma innebörd, som då man säger någon, a t t det från vår planet är 20 millioner mil till solen. " •Huru mycket som är sant af denna historia, lämnas nu d ä r h ä n; det säkra är att den på sin tid var i hvars mans mun, och att den än i dag är trodd af mången. Allt nog — om anbudet verkligen gjorts, skulle det ändock ej mottagits af förtroendemannen, utan uppmanade denne i stället den rika gumman att låta » di andre smuler ' a » komma samhället till godo och vände därvid hennes tankar på stadens flickhem, hvilket, som han visste, kämpade med stora svårigheter. Dettas tillvaro ville han emellertid se för all framtid betryggad, dock under en verklig organisation och ett kontrolleradt föreståndarskap. G u m m a n lyssnade till uppmaningen, och donationen gjordes i det angifna syftet, men man ansåg emellertid, att denna ej genast borde komma barnhemmet till godo, utan ville man låta summan förblifva orörd, tills denna kunnat växa till ett visst belopp. Så h a r skett, och snart skall den ha stigit till en half million.