1833, efter att förgäfves hafva låtit vid Nyåret vänta på sig, voro de vid sin ändteliga ankomst, ehuru icke så talrika som vanligt, i en förfärlig villervalla – och deras ordnande kostade icke så liten möda. Den der tämligen ohöfliga Herren som alls ingen notis tog af min lilla person, behagade mig just för det. Jag tyckte om att han icke gjorde sig till, försäkrade – det jag kunde göra utan att ljuga – att Pappa hade mycket goda tankar om honom, förde honom in till Pappa, som jag bad sjelf öfvertyga Adolf om hvad han ej hade lust att tro på mina ord, och när de kommit in i tunnor och tunneland, åkrar, ängar, skogsmark och sådant mera, fann jag dem så tråkiga att jag gick min väg, efter att förut hafva oförstäldt sagt dem hvarföre. ” Nå efter du nödvändigt vill ha frågor, så hvem är den ena till du nyss talade om? ” Kätteri. – En ung Herre ställde sig nu bredvid mig och pratade. – Ett och annat närmare karakteriserande skrifvarinnan, taga vi oss friheten af dem undansnilla. Och det med exemplet de hafva framför sig! Han sade rent ut att han icke trodde det en ung flicka – (icke så ung heller Herr Weilingk – nitton år på det tjugonde –) med mitt muntra och lifliga utseende kunde hafva tålamod med en så allvarsam bok; hans uppriktighet roade mig särdeles samt tog dessutom bort mycket af min blyghet för honom, ty att han kan misstaga sig, ställer honom ju genast närmare oss andra jag blef helt ogenerad såsom man är med goda och trefliga menniskor, och vi pratade länge och muntert tillsammans, hvilket tycktes synnerligen behaga Gunla, när hon inträdde i salongen – förut skall Pappa veta, att hon smått brytt mig för min tystnad i Onkelns närvaro. Arma Tante! 7 – vän – våna. Hvad skall han blifva? Men det får hon skylla sig sjelf och Gunla för. ’ ’ Att icke glömma Er granne, som gjort Er dumma frågor nog ” tillade nu Grefven med ett fint, nästan verldsgrefligt leende och blef vida stillare än förut.