Med all sannolikhet måste lösningen sökas i någon slags exportreglering med utgångspunkt från den naturliga fordran, att landets industrier för utlandets lysande vinstmöjligheter icke alldeles skola förbise hemmamarknadens behof. Men genomförandet af en sådan reglering är nog icke så enkelt. Erfarenheterna af exportförbudet å trämassa ha gifvit en kraftig erinran om att dessa frågor äfven ha en politisk sida, som ej får förbises. Önskvärdt vore naturligtvis, att en frivillig öfverenskommelse med vederbörande industrigrenar kunde träffas.274 YNGVE LARSSON Hvad byggnadsindustriens kapitalfråga angår, lämnade bostadskommissionen åsido det icke oviktiga spörsmålet, huruvida icke till den beträngda fastighetskreditens fromma någon begränsning kunde åstadkommas i den säkerligen högst betydande kapitalexporten till utlandet i form af återköp af svenska obligationer jämte andra spekulationer i det goda valutaläget. Byggnadsindustriens kreditbehof äro i jämförelse med de summor, som på nyss angifna vägar omsättas, icke så stort: det torde kunna uppskattas till på sin höjd 20 millioner årligen. Bostadskommissionen pekade i stället på det offentliga kapitalets möjligheter att nu hjälpa, och främst ansågos nödiga åtgärder i detta hänseende ankomma på stadskommunerna. Alltså: en aktiv kommunal bostadspolitik i samarbete med enskildt initiativ, upplåtelser af billiga tomter till allmännyttiga bostadsföretag i bolagseller föreningsform, lämnande af lån eller lånegaranti åt sådana företag. Men staten kan icke nöja sig med alt bara skjuta bördan öfver på städerna — den måste äfven anvisa de senare nödiga kreditkällor till stöd, och kommissionen erinrade särskildt om pensionsförsäkringsfondens utlåningsmöjligheter, som ju redan enligt föreliggande förslag till reglemente för fonden i viss mån skulle komma de mindre bemedlades bostadsbehof till godo. De uttalade önskemålen synas ha blifvit lifligt behjärtade af civilministern, som i främsta rummet sökte stimulera den kommunala företagsamheten i bostadsfrågan genom att hos städernas gemensamma organ, Svenska Stadsförbundet, hemställa om sammankallandet af en bostadskonferens med å detta område erfarna kommunalmän. I två dagar (14 och 15 mars) diskuterades här den kommunala bostadspolitikens viktigaste frågor, och debatten sammanfattades i ett rätt utförligt uttalande, som kan betraktas såsom grundlinjer för de kommunala åtgärderna å förevarande område — ej blott under krigskrisen, utan äfven efteråt.