13 Samma sak gällde för en planerad polystyrenanläggning i Skælskør. Detta eftersom klor-alkalifabriken i Stenungsund alltid har bidragit till att förbättra den inhemska obalansen mellan efterfrågan på klor och alkali. Den nedskurna exporten av dessa produkter har medfört, att förbrukningen av klor sjunkit. Blomqvist, Olle, PVC i KemaNord 1944 – 1984: Ett stycke industrihistoria (Stockholm, 1987), s. 253 Våren 1994 fanns därför bara tre svenska klor-alkalifabriker kvar: Bohus, Stenungsund och Skoghall. Kapaciteten uppgick till 5 000 ton, vilket innebar att anläggningen var den största i landet. Kapacitetsutnyttjande nådde därmed en rekordlåg nivå på knappt 60 procent 1982. De senare önskade utnyttja den nya metoden, men lyckades inte få patenten upphävda. Vid fri konkurrens hade Klorbolagets delägare tvingats sköta nämnda aktiveter i egen regi, med ökade kostnader som följd. 201 202 248 Skoghall och membranfiltrering vilken man gjorde försök med i Iggesund. Vid en jämförelse av den finska och svenska klorkartellen kan flera skillnader noteras. Samtidigt försökte branschen att framhålla de ekonomiska och miljömässiga fördelarna hos PVC. Om den ej läte sig nöja härmed, skulle sådan prispolitik föras och tillförseln av råvaror i så hög grad försvåras, att den svenska fabriken bleve nödsakad att nedlägga driften. 140 – 145; O ’ Brien, m.fl. (2005), s. Åren före andra världskriget och från 1994 har därför skildrats mer översiktligt. Trots bristfälliga teorier kring själva ämnet användes Scheeles metod att framställa klor genom oxidation av saltsyra. Trots att en lång lucka uppstod i de brittiska skyttegravarna lyckades inte tyskarna utnyttja situationen. Värmlandsarkiv, Uddeholms Aktiebolag, styrelseprotokoll den 5 juli 1928, § 87. 5.2.4 Klorbolaget – en kartell Enligt tidigare kartelldefinition råder inget tvivel om att Klorbolaget var en kartell under 1940-talet (se s. 11). Detta tvingade Sverige till att öka lutimporten markant, vilket också framgår i diagram 6.2.