Skulle Jesus omsider låta sig fångas och bringas om livet i ett skymundan? Vissheten om att lidandet och döden hörde till Herrens tjänares kallelse hade mognat i hans själ. Nu var beslutet fattat. Han hade förbjudit lärjungarna att tala om att han var Messias, Kristus, Guds smorde, den väntade förlossaren. Men nu var han besluten att förkunna sitt messiasskap för allt folket. Han använde en metod som vi känna från profeterna. När de förkunnade Guds vilja, skedde det icke alltid med ord. Utan de företogo symboliska handlingar som väckte frågor, häpnad, även eftertanke. En sådan symbolisk akt skulle nu för de tänkande bland folket uppenbara, att Jesus visste sig vara Messias. Alla bibelläsare veta, hur Jesus hyllades och tilljublades av mängden. De lade sina mantlar på fålen. Många bredde ut sina mantlar på vägen. Andra skuro kvistar och löv på fälten och strödde på vägen, och de ropade, både de som gingo före och de som följde efter, ett hyllningsord som är mycket för mer än ett Hell eller Hurra i våra dagar. Hosianna betyder: Hjälp! Giv lycka! Kläderna och kvistarna och hyllningsropen kunde Jesus inte anordna, han behövde det ej heller. Men den som hör om Jesu intåg, betänker icke alltid att han icke blott lät sig hyllas, utan rent av själv anordnade detta sitt intåg såsom härskare. Han visade nu ingen försiktighet, utan framträdde så att ingen kunde undgå att märka honom.