Jag &amp; all bli denna moder. Den oandliga gladjeu Som kommer hvarje anlete att blekns Skall jag sjunga om. Med bnrnet i famnen i en ofverjordisk rysning kiinner jag samklangeu. med alla v5rldens kvinnor. Och genom n ~ i g skola alla deras roster bli h6rda. 6ch en stolthetens berusning &amp; all iln genom vHra Bdror vid mitt skrik: Ave o Moder, heliga Moder, sorn bar och lifnar viirlden i ditt sktlte.~. DAGNP Konstnarinnails utveckling formade sig alltjamt efter de yttre konturerna af hennes lif, och hennes sjal ' var alltid bppen att ur dat verkliga lifvet rnottaga de hegsta 1Brdomar. I hennes sanger kiinner manskligheten igen sig sjalf med sina tArar och lidanden och med den enda gladje, sorn kan fortjiina dettfi namn. Hvarje hogtstAende sjal Bterfinner &amp; gon gdng i lifvet hos sig ~jalf sin tillvaros h ~ g s t a iinclamAl, sitt existensberiittigande, men blott Kt fA utvalcln iir det gifvet., att ge konstnarligt uttryck At sin andes intilna ~ibrationer. Det ar en lycka, att just Ada Negri f5tt denna gAfva, ty hennes sjiil iir underbart lampad att vidrora de Ijusaste hojderna i kaaslnns varld. Det tar sig afven uttryck genom hennes outtrottliga deltagande i arbetet for Unione Femnlinile i Milano, diir hennes sarskildn intresse omfattade Afariceccia-asylen, ett hem for ofvergifna och fstllna flickor, grundadt 1902. Det tal, sorn Ada Negri diir holl ett Ar efter dess grundande, ar ett harligt dokument p % den maktiga ideella kraft, sorn leder denna kvinna i hvarje hennes handling. Jag vill citera nAgra ord daraf: wDet Sr ej nog att skapa nya lagar och nycz sociala ordningar; det a r lika nodvandigt att hoja och.