När kedjan kom utanför Anttis hemman, gick Kyösti så nära trappan, på hvilken egaren och hans mörklockiga dotter stodo, att han tydligt kunde se deras ansigten. han bara slog, och det så häftigt, att han inom kort slagit tre muskötkolfvar i spillror. “ Gif mig bara ett gevär, så skall äfven jag nog kunna knäppa en ryss, och Gud gifve att jag träffade på jägarne, som pinade gamle farfar! “ Plötsligt uppgaf han ett rop af glad öfverraskning. En officer framförde skidlöparen till Cronstedt. “ Hvad har du tagit dig till, pojke, eller är det verkligen du, Kyösti? “ ropade Antti Kettunen och sprang ned för trappan. “ Det får sluta hur som helst, “ tänkte han, “ jag följer vägen. Kyöstis ögon blixtrade af ungdomslust; han kastade först en blick på skidorna, som lågo der så hvita och blanka på den i eldskenet glimmande snön, och sedan en på kamraterna, enkannerligen på den gamle jägaren från striderna vid Porosalmi, liksom ville han säga: Ser ni hvilket förtroende han hyser till mig. Cronstedts ansigte blef idel ljus då han sporde vidare: Nu kan farfar bli räddad! “ Jag vill nu gifva mitt blod för Finland. “ Han tänkte redan på att sticka upp hufvudet och förvissa sig om, huruvida jägarne tagit en annan väg eller ej, men ust i detsamma förnam han sina förföljares hviskande stämmor i närheten. Skulle Herren också taga dig ifrån mig, vet jag att både du och din far stupat för våra fäders land, och då kan jag med lugn gå ned i min graf. Den känsla, som Kyösti erfor, då han stormade uppför stranden och muskötoch kanonkulorna dansade kring hans öron, var mycket olik den han känt på morgonen. “ Rätt så, pojke, “ hördes en stämma bakom Kyösti, och då han vände sig om, möttes han af Antti Kettunens halft glada, halft sorgliga blickar, samt af Katris tårdränkta ansigte. Med en skicklighet, som räddade hans lif, ty han hade varit för öfverdådig och låtit vargen komma sig för nära, gjorde han en vändning och aflossade i detsamma karbinen.