BERGENHJELM. flicka, att alltihop ä' rakt ingenting. Eller hur, lilla tant? Hvad har jag väl gjort för farligt? FRU HERMENS. säga, att ditt uppförande i går var riktigt korrekt. BERGENHJELM. Ja så. Hvarför inte det, då? FRU HERMENS. Lunells, så vida du fick tid... Först och främst lofvade du att komma till BERGENHJELM. ståndiga tant, för att stå ut med att gå på Till Lunells! Men kära, lilla, älskade, förVet du, kära Ernst, man kan väl ändå inte säg bara! Låt mig försvara mig, och döm sedan. Men då kan du väl inse, min lilla, söta sådana där tillställningar, fordras det ju både anlag och särskild träning. Och det har jag till er. Så obelefvad ä' man inte. Och jag inte. Men det kunde jag väl inte säga rent ut kunde väl aldrig drömma om, att ni se'n skulle mig som en vanlig grofhuggare. komma och förebrå mig, för att jag inte uppför FRU HERMENS. du här att göra, när vi va borta? ADA. Ja, hvad skulle du här? Nå ja, det kan så vara. Men hvad skulle ­ 97 ­ BERGENHJELM. var ju med från början af den där lilla hufvudvärkshistorien och såg, hur det stod till. Och så ville jag naturligtvis se, hvad det var för skoj, hon hade för sig. Åh kors, för att reta Hanna förstås. Jag