Den förnimmelse, han hade av sin själ, var inte längre något stort och ljust och härligt. Nej, det var ett djupt mörker just nu. Och längst inne i mörkret lyste något, det liknade ett eldsken, man ser på långt håll i vilda skogen. Framför elden rörde sig skuggor i hans medvetande, de dansade och svängde förbi – svarta, krypande skuggor, som knappast liknade mänskliga gestalter, de voro ludna, de hade platta pannor och otäckt långa armar, de voro mest lika djur. Han tyckte han hörde dem tjuta inom sig, vilda djurens tjut, när de jaga om natten. Han ville själv tjuta högt, där han gick på gatan med hast till sitt hem. Han ville ropa efter blod, han hade själv hetsat sig utanför förnuftets gränser, hans ansikte var vitt, hans blick flöt isär och öppnades för vanvett och mörker och hat, några droppar av saliv runno ur ena mungipan, han ville bita någon som levde, hugga tänderna fast i en skrikande hals. Det var som om ett rep skulle hala hem honom. Sedan skulle repet hala ut honom med revolvern i fickan, dra honom ner till de vackra trakter av staden, där de rika bo. Och den förste av dem han mötte skulle dö. Två skott, det ena för herrn, det andra för proletären. Han hoppades bara, att det skulle bli något riktigt högdjur, så att hans handling desto bättre skulle synas. Så skulle han göra. Nu gick han och föreställde sig de trakter av staden, där det skulle ske. Och han kastade några hastiga blickar åt sidorna där han gick fram. Hämnden var inte bara hans egen, den var även alla deras, som bodde här. Just det. För deras skull dödade han, för dem skulle han dö i sin offergärning. I denna arbetarestad voro husen låga, gråa, otroligt fattiga. Alla voro varandra lika, varenda smutsfläck var lik den andra, varenda liten svärjande människa var lik sin granne. Denna likformighet i eländet föreföll rent av vansinnig, så tröstlös var den, utan början eller slut, oändlig som evigheten, förnuftslös och djurisk som det eviga helvetet. Pelle började nästan springa för att komma därifrån, det kvävde honom. Det blev sent. Det började redan kvällas.