Jag har framdragit dessa drag, emedan det synts mig, som om bristande sinne för fiktioner vore orsaken till många bland vår bildade allmänhet florerande politiska och historiska vanföreställningar. Man förgrovar fakta och anser sig därefter moraliskt skyldig att reagera mot det religiösa eller politiska livets symboler, jå mot snart sagt varje åldrig legitimationsformel eller av traditionen skapat skönhetsvärde. Avskaffandet av Guds-nåde-formeln leder osökt tankarna till den av Viktor Rydberg odödliggjorda » realisten Åbrandsson », som då skolkamraterna lekte krig, ansåg sig skyldig att protestera, emedan de kallade en på en käpp fäst näsduk för fana och en brandspruta för kanon. Samtidigt som man ser en dygd i att göra sin samtid så plumpt realistisk som möjligt, vill man gärna tro, att gångna tider voro ofantligt » romantiska ». Medeltiden, för att nämna exempel, framstår alltjämt för den stora allmänheten icke som de moderna historikerna tecknat den, ehuru epoken därigenom förvisso icke förlorat i storslagenhet eller spänning, utan som en s. k. » historisk » roman av Starbäck med Jenny Nyströms teckningar. Men det finnes i själva verket ingenting, som tyder på alt t. ex. Karl Knutsson, Jöns Bengtsson Oxenstierna eller deras samtida voro vare sig vackrare att se på eller mindre krassa i sitt handlande än t. ex. herrar Lindman och Edén i våra dagar. Åtminstone i sistnämnda avseende och troligen även i det förstnämnda torde det snarare förhållit sig tvärt om. Då det gäller att bibringa allmänheten historiska vanföreställningar, har i våra dagar den kvasihistoriska romanen fått en mäktig bundsförvant i den kvasihistoriska filmen.HISTORISKA OCH POLITISKA VANFÖRESTÄLLNINGAR 293 Det skall villigt erkännas, att denna mången gång fyller höga krav i fråga om tidstypisk utstyrsel, jå att själva handlingen i de bästa av dessa filmer är tämligen fri från de skorrande anakronismer, som vanpryda t. o. m. månget av det historiska eller kvasihisto-riska scendramats yppersta alster. Men i stället ha här de handlande personernas motiv förenklats och förvanskats på ett lika barockt som betecknande sätt. Det personliga har här blivit det högsta i historien, ehuru på annat sätt än Geijer avsett.