Jag såg ett stort ångfartyg sticka fram längst bort på redden, med den gamla kära Swenska flaggan högt buren öfwer de skyar af rök, som hwälfde sig öfwer dess relingar. Också på den post, der jag ämnade kämpa min sista strid, blef det allt hetare. Wi trenne, skalden, jägaren och köpmannen, höllo nu en rådplägning, hwarunder wi satte wåra planer i förbindelse med hwarandra. ” Jag tackar er, min herre, ” swarade jag, ” och jag skall söka iakttaga ert råd. ” Jag kan helsa dig från wår wän Blanche ”, sade poeten. Derigenom sprängdes skorstenarna, och taket rasade, förkrossande de öfwerblifna Invaliderne. Det war der wi skulle finna anföraren, som wi sökte. Poeten bortbars sårad från min sida. Emellertid, om jag också skall krossas under fallet af mitt företag, skall jag icke fly. Den Ryska generalguvernören hade tillställt en lysande fest, för att fira kejsarens födelsedag. Jag gaf Hindiah oförmärkt en wink, och hon lemnade oss allena. Med klappande hjerta wäntade jag, att också wi skulle få någon del af den nyhet, som så betagit de höga. Häfdatecknaren Geijer blef så betagen af harm, då han slog en Rysk knes i pannan, att han sjelf for framstupa, och hans Swenska hjerta brast. Jag yttrade det för Sandström, och wi beslöto att samla wåra öfriga wänner. Här och der höjdes Swenska hurrarop. Han stadnade några minuter och förband ordentligt min arm, samt förklarade såret ingalunda farligt. Ett par grofwa kanonkulor träffade den wäldiga bronshästens ben. ” Fader! ” sade hon: ” låt mig få följa dig! ” Dock, hon har mod! På wenstra sidan om torget ser du fordna operahuset och Jakobs kyrka. Men den, som eger största inflytandet, och otwifwelaktigt eger det yppersta hufwud i hela Rådet, är Knesen Hwasser, fordom professor wid universitetet i Upsala. I ögonblicket wet jag icke hwar den skall tagas.