Det fanns ingen slaktare på landsbygden utan man Fick se att få köpa af bönderna. Ett tjog ägg betalaDes med 24 sk eller 50 öre. Inga spannmålsuppköpare Fanns utan det var att köra till städerna med säden, En 5 mil att köra. För en tunna råg fick vi 14 rdr, för Hafre och korn 9-10 rdr, för potatis 3 rdr tunnan, linFröet 24 sk kappen, 6 kappar till skäppan, 6 skäppor Till tunnan. Inga tröskverk ägdes, utan var ett par karLar anställda att plejla på logen. Ingen harpa utan det Var att kasta säden för att få den ren för agnar och Ogräsfrön. Med tjänstefolkets löner var det dåligt Mot som nu, men priset på hvad som såldes var också Dåligt betalt. Störstdrängen hade 100 och 50 rdr i lön, Andredrängen 100 rdr, ryktaren 100 och 30 rdr, allt För året. Störstpigan hade 40 rdr, 7 alnar lärft och 9 Alnar blångarnsväf och ett skålpund ull, minstpigan En verkensklänning eller 16 kr i penningar, 2 hemVäfda förkläden, 2 lintyg och 2 skålpund ull. En skrädDare fanns i hvarje by som tog hem och sydde såväl Till karlarna som fruntimren. Skräddaren hade både Gesäll och lärepåg, alla hade maten på stället och tog Vinst för hvarje kostym eller klänning. Det var inte Brukligt att fruntimren hade lärt att sy, men började Så småningom. Symaskin hade de ej, allt utfördes ju För hand. Till julen var det då som nu ett väldigt stök, mera då Än nu. Vi bryggde ju själfva julölet för att få jäst till