Det skulle spörjas snart i staden Och baras världen kring till slut; T y hon var ' vidt berömd den döda, Det visste jag, s2 ung jag var, I tvenne hemisfarer firad - Och nu var minnet ensamt kvar. Jag velat fråga mer, nien budet Var re ' n p i väg med tunga fjät. Det var ckn första gang som döden Stod för mig 5 sitt majestät: För icke många dagar sedan Jag henne sett - en vecka blott! Och s å var re ' ti den mun förstummad, Hvars glada halsning då jag fått. Jag stod dar länge soni bedöfvacl Och såg ti~ot slottets fönster opp: Därinnanför, jag visste rummet, Dar lag nu hennes döda kropp: Fran detta hem en gång hon dragit I härnad ut kring land och sjö; Och nar sin garning hon fullbordat, Kom hon tillbaka dit att dö. Men hvad * förstod jag väl den tiden Af hennes garning, hvad det var Det niål hon kampat för s5 troget, Hvad l~eimes ctrafvan innebar! Hvad visste jag om hennes strider, Oni hennes höga hjältemod! - Jag såg blott hur hon stads var vördad, Jag visste blott att hon var god. - ' Nu hördes klockorna i fjärran, Jag vände åter 15nparnt om. En skara - fattigt folk de flesta - Stod kvar vid kyrkan, nar jag kom. De taltes sakta vid, jag tyckte Mig beras mening så förstå: 3 och firad Hon var berömd som f Me ' n älskad mycket mer andå. Det ar nu lange se ' n. - inen minnet Vill (Iter dit pk pilgrimsthg, Det lefver upp likt Jeriko-rosen. Som jag en g5ng hos henne sag; Slår ut i blom, se ' n halft förgätet Det hvilat fem och tjugu ár - Och fastan ringa ar min blomma. Till hennes graf med den jag g5r. Ur dikten " Veronica " Belönad ined Svciisk: ~ Akncleini ens 2: drn pris.