Jag fick intrycket att hon äntligen upplevde en förankring i sig själv, en trygghet i vår samhörighet. Jag tyckte det var så löjligt. Inte känt skymten av tvång, eller lust. Det är inte där det hakar upp sig. Om giftermålet hade förändrat mig skulle hon ha sett på det med helt andra ögon. Du är ju inte lik dig alls. Det bara blev så, mer och mer, som om man haft nån smitta. Det är mitt försvar och det håller. " Det har jag väl aldrig trott heller. Inte genom några motsättningar. Jag låg tyst en stund. Monstret som växte ur min tomhet. " Att jag inte varit lika försiktig som jag brukar. " Det var första gången på våra nio år tillsammans som jag svek hennes förtroende. Jag ville hämnas genom henne. Men jag insåg att min far måste lämnas i fred. " Nej. Man svävar i en väl utrustad och väl tillsluten satellit högt ovanför de jordiska organismernas förvandlingar. Hon hade gråten i halsen. Mamma vek inte. Men jag fattade mig snabbt. " Men det var Marga vi pratade om. Jag har bara känt mig yr. " Det blev tyst igen, det verkade lite konstigt. AnnaKarin mindes det där samtalet nästan ord för ord. Man var ju ung och stark. " Tycker pappa det också? " Som råttan framför ormen, fulla av nästan skräckslagen fascination. ' Det är så svårt att tala om det, ' sa hon. Nånting finns kvar. Hela vårt samtal var en monolog. Men om jag skulle berätta för honom om aborterna. Jag är inte lika bortskämd med hejarklack. " Nej det gör man förstås inte, inte bara. Farbror Sigurds protest föreföll meningslös. " Nånting med konsthantverk, " föreslog jag, fast jag hörde hur ihålig konversationen var, spårade bredvid. Han behöver mina pengar. Hur rädda ni är för sanningen, allihop. Inte lyste hon precis heller av nån trollbindande själfullhet eller påfallande intelligens, alla hennes kvaliteter var förpackade med den ytterligaste diskretion. Det är ingen som förstår. Under stod " Mamma, släkt och vänner. " Jag har redan nånstans nämnt att min hustru i vårt sexuella samliv kände en motvilja mot skyddsmekanismer. Hur får man ett övertag. Jag förstod att det krävdes ett slags lugnande besked om jag inte skulle få nästa praktiska hinder att övervinna. De stod båda på vänsterkanten, om också inte längst ut.