Man ser hur en moder, som själf ifrigt verkar och som lefver för en idé, därigenom kan på- verka sina barn ien ädel, god riktning. Jagönskar, att vi i Sverige hade många sådana mödrar, ty då skulle fostras ett släkte unga flickor, besjä- lade af höga idéer och med lust att arbeta för dessas förverkligande. DE YTTERSTA SKAREN. Han kan bo längre ut. Bor han vid Sandhamn, Dalarö eller Furusund, så får han öga för skärgårdslifvet. Han tycker om vattnet och får ett intryck af att halsbandet är en värld för sig. Sist kommer seglaren, och här träffar man de verkliga skärgårdsälskarne, som tycka om skärgården, därför att de känna den. Våra seglare äro emellertid icke så djärfva som man tror, då man läser referaten öfver stormregattorna på Kanholmsfjärden. Släpp ut dem på egen hand och de hålla sig merendels till segellederna, där ruskor och slätprickar visa vägen. De modärna kuttrarna äro lika dyrbara som ömtåliga, och deras stora djup gör en segling på oprickade vatten till äfventyrliga företag. Ty den yttre skärgården är farlig. Kommer man ut i den labyrinten, så får man räkna kompasstrecken och nagelfara sitt kort. Blå- ser det, blir det oro om bord. I detta nätverk af kobbar, sund och fjärdar, där man ilar fram, är man uteslutande hänvisad till sig själf. Öfverallt samma vatten, samma konturer. Här och där ett landmärke — ett hvitt kors på en klipphäll, en barhuggen tall — men det är skärgårdsbefolkningens hemlighet, och främlingen ser det utan att förstå. Gryndor och undervattensklippor, som plötsligt fräsa till, sätta den lugnaste på prof. Den, som en gång i storm kommit upp på ett okändt grund och plötsligt sett det hvitna under båten för att lika hastigt svartna på nytt, glömmer det icke. Han, vet, att olyckan varit honom nära, och han vet också, att han kunnat vara förI alla boklådor och hos alla Iduns kommissionärer; pris 50 öre. Expedieras äfven direkt från Iduns expedition till alla platser där återförsäljare icke finnes, om 50 öre insändes i postanvisning. Pappersmönster till alla i katalogen förek.