eviga elden ligger just framför mig nyss iolk möts och slocknar lika fort. Min Med rörande beundran i sin blick last och jag lever ännu i tankarna med ruan har ' jag aldrig sett. - SA säger iöjde hon ljuset mot en etaning-som de personers öden hon skildrar. Det ar ?rida Stéenhoffs gamla valbargade moriiingde över sangen mitt emot. Den en pessimistisk bok. Man känner aig noder - men det finns nog inte mycken ' örestallde tvb unga miinniskor. som sutto levande) A en altan och &amp; g ut över ett mörkt nästan förlamad sedan man last den, iannolikhet för att en ve * man skulle önskat att nhgon enda av Adan kunnat se srl, objektivt p % aig själv. lav och en stjärnhimmel. Mannen var desaa berättelser haft en friskare fläkt, Verklighet och dröm daromot ar abeoiarmast Askildaren, kvinnan skymdes att man kommit i beröring med nbgot ut realistisk den unga epraklararinil1 en del. Det var siittet pb vilket '. s - ' Wålot om Frida Stéenhoffs sista bok, ' ' " -. dc lutade sig mot varandra soin tilltalal rreiies hj5rt:i och kommit henne at1 köpa tavlan. 1i.örelsen i kvinnans huvuc mot mannens huvud och i hans m r onikring henne talade om en djup fric och en outsiigbar lycka. Tavlans namr var: Förtroende. Diir ar den sonna verkligheten - Det .finns man som bryr sig o n kadel; - sager hon och somnar; frKr livet som hon icke levde. Saliga äro de som icke se och dock tro, slntar författarinnan med fin ironi Irenes verklighet och dröm shsorr: förf. skildrar den synes mig vara eti bra grepp Ur livet man ser niistar som i den orientaliska irrgAngsenlonget: en oandlighet av smh skrämda flick01 springa gatorna fram och famla med portnycklar - för att slutligen hamna i sina rena ~ a n g a r med en dikt mellan hiinderna och en sentimental tavla p$ väggen. Madonnor och tjänade sysI ?ar.