Den förnämare verlden deltager i den icke förnämas nöjen blott om lördagarne, då kunglig frikostighet låter ett par musikkorpser spela upp i «englischer Garten», en stor vacker park, som genomskäres och lifvas af flera forssande armar af Isar. Musiken uppföres här i närheten af det så kallade kinesiska (träd-) tornet. Den förnämare verldens vagnar samlas kring stället. En del skådar medlidsamt verldens bestyr ur dem, en annan del stiger ur och deltar i dess nöjen – d. ä., utom musiken, uti att dricka öl till en spisning, sådan den ofvan blifvit beskrifven. Onsdagarne bestås en dylik rolighet i «Schlossgarten», då man också ser glacer ätas och sockervatten drickas utanför det närbelägna kafé’t i Bazaren. Hufvudsaken är äfven här öl. Men här har blott en ringa del af publiken plats, då på förra stället flera hundrade personer kunna lugnt sitta vid den älskade ölmuggen och pipan eller cigarren. Äfven de sednare äro förvista ur Schlossgarten. Soireerna här besökas derföre mest af barnen, med deras vårdarinnor, under det att den mera sansade publiken vandrar ut till ölbryggerierna.