2 § En myndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov i samband med tillsyn i fråga om kemiska produkter, biotekniska organismer och varor enligt 14 kap. miljöbalken ska ersättas av den vars verksamhet provtagningen avser, om inte 26 kap. 22 b § 2 miljöbalken är tillämplig. 3 § En myndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov i samband med tillsyn i fråga om avfall enligt 15 kap. miljöbalken ska ersättas av den vars verksamhet provtagningen avser. 4 § En verksamhetsutövare är skyldig att ersätta länsstyrelsens kostnader för sådan besiktning som avses i 26 kap. 8 § miljöbalken. 5 § De myndigheter som enligt miljötillsynsförordningen (2011:13) har ett centralt ansvar för tillsynsvägledning, får inom sina ansvarsområden meddela närmare föreskrifter om i vilken utsträckning och enligt vilka villkor kostnader ska ersättas enligt 2 och 3 §§. 6 § Bestämmelser i övrigt om en verksamhetsutövarens skyldighet att betala undersökningskostnader m.m. finns i 26 kap. 22 § miljöbalken. Gemensamma bestämmelser 1 § För avgifter enligt 1-8 kap. gäller bestämmelserna i 10-12 §§ avgiftsförordningen (1992:191), om inte annat är föreskrivet. Andra avgifter än ansökningsavgifter ska betalas efter debitering av myndigheten. Om en avgift enligt denna förordning har fördelats på två eller flera betalningstillfällen, ska ränta enligt vad som föreskrivs i fråga om statens utlåningsränta betalas på de delbelopp för vilka betalningsuppskov har medgetts. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i beslutet, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Bestämmelser om betalningsanstånd finns i förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar. Bestämmelser om avgifter vid markoch miljödomstol finns även i förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. 2 § Den som enligt denna förordning är skyldig att betala avgift, skall till den myndighet som skall beräkna avgiften lämna de uppgifter som behövs för att avgiftens storlek skall kunna bestämmas. De myndigheter som enligt förordningen (1998:900) om tillsyn enligt miljöbalken, har ett centralt ansvar för tillsynsvägledning får inom sina ansvarsområden meddela föreskrifter om uppgiftsskyldighetens omfattning.