1) Jag är en krigaryngling, en tapper landsoldat, jag drack en flaska brännvin, jag slogs med min kamrat, och därför nu jag sitter allt inom bom och lås, fast grälet han begynte, blef skulden min gunås. 2) På mig föll hela skulden, alltsammans blef min skuld, och officeren sade bevisningen Är full, och i förhör jag kom sen, hos öfverstelöjtnant, tre dygns arrest jag fick sen, och blef en arrestant. 3) Jag sitter innespärrad inom en fuktig mur, min mat jag får af andra, lik fågeln i sin Bur, jag tänker på min flicka, hon väntar bref från mig, att jag är arresterad kan hon ej Tänka sig. 4) Jag minns den ljufva stunden då jag i hemmet var, jag särskildt minns en afton så mild, så varm och klar, jag aldrig glömma kan denna sommarqväll så varm, när som en flickas lif var lindadt om min arm. 5) Wi sutto där så sälla uti en löfrik lund, jag tror att hela världen jag glömde denna stund, ett sakta sus bland träden de hviska våra namn, jag smekte flickans kinder, hon föll uti min famn. 6) Oh Fredrik, då hon sade, nu reser du från mig, där borta finns väl flickor, som kan behaga dig, då glömmer du din Anna, som lofvat dig sin hand, och så den sköna platsen där vi knöto vänskapsband. 7) Jag svarte helt upprörder och med ett nersänkt mod: Nej, dig tillhör mitt hjärta, mitt lif, mitt varma blod, haf tack min kära gosse för eden som du svor, jag nu ej mera tviflar, jag på min Fredrik tror. 8) Och flickans milda ögon de sågo uppå mig, hon sade: Lilla vännen, jag har blott älskat dig, mitt hjärta säger äfven att jag har älskat dig, så långt jag minns tillbaka så har Jag älskat dig. 9) Jag måste afsked taga utaf min lilla vän, hur svårt det än må kännas vet Gud i Himmelen, jag sade till min Anna: Jag måste bort från dig, ty chefen för beväringen Han har kommenderat mig.