Från det skråmässigt reglerade hantverket, den mest typiska kvarlevan av De svenska judarna.ö&lt;) 2 DAGENS FRA GÖK äldre tiders stadsliv, voro de utestängda, och även som köpmän reglerades deras ställning genom bestämmelser, som man sedermera vant sig betrakta som » medeltidsinässiga ». De måste bo och utöva sin näring helt och hållet inom särskilt anvisade stadsdelar, ej därutanför och särskilt ej på marknaderna samt naturligtvis ännu mindre i förrn av en gårdfarihandel, som över huvud taget i stort sett var utdömd av lagen. Säkerligen gick det visserligen ej i verkligheten på långt när så strängt till som prästen predikade — det är alltid fallet vid djupt ingripande ekonomisk lagstiftning — men följden härav var att inrikta judarnas verksamhet på vissa privilegierade områden, till största delen grosshandeln; och på den sociala isoleringen rådde de privilegierade undantagen säkert i mycket ringa grad bot. Verkan härav kunde ej bli någon annan än den antydda: en liten utländsk och oassimilerad koloni. Lektor Valentin avtrycker som bilaga till sin bok ett utlåtande av judiska församlingens föreståndare om den planerade ynglingaföreningen, vilket han säkerligen med rätta finner i hög grad karakteristiskt för den äldsta judiska generationen i Sverige. Det är skrivet på » jiddisch », d. v. s. korrumperad högtyska, med hebreisk kurrentskrift, varur enstaka, med hebreisk uncialskrifl utmärkta hebreiska ord stiga fram, och över huvud bär den prägeln av rent judisk, traditionell uppfattning. Tydligen har den lilla » ynglingaföreningen » från början burits upp av ungdomar med starkare intryck från den omgivande västeuropeiska kulturen, såsom framgår redan av de på korrekt tyska och med tysk stil skrivna protokollen, allt enligt historieskrivarens vittnesbörd. Visserligen övergick föreningens språk först. 1840 från tyska till svenska, men strävandet att assimilera de svenska judarna till det svenska samhället i dess helhet äro omisskänliga från början. Föreningens huvuduppgift blev i verkligheten att sörja tör medellösa unga judars utbildning, och därvid sattes till en början i första rummet utbildningen i hantverksyrken, närmast sådana som ej voro skråmässigt organiserade men även andra, i den mån kunglig dispens eller mildrade lagbestämmelser öppnade möjligheter för judars tillträde.