_ ning, Magnus Stenbock och slaget vid Häl­ Några fattiga finnes det ej heller i F alster­ singborg, bär vänstra armen i band. bo. Och skatterna ha hittills räknats till de På resan till Falsterbo förlorade han sitt minsta i vårt land. ena finger, som afklipptes af kupédörren. Något som gjorde mig vemodigt stämd Det förlorade fingret upptogs och räcktes beträffande stadens framtida öde var, att honom af en medpassagerare. Utan att jag bland infödingarna ej såg några barn. röra en min stoppade konstnären det i fic­ Men det var onödiga bekymmer, en välvil­ kan, försökte så godt sig göra lät hämma lig själ upplyste mig snart, att barn fanns blodflödet och återvände med nästa tåg till det ingen brist på, saken var den att de Malmö för läkarebehandling. höllo till vid golfbanan i närheten af Fal­ Läkaren amputerade ytterligare ett stycke sterbohus. Här gjorde de sig nämligen ej af fingret. Då operationen var undanstökad, föraktliga inkomster genom att betjäna golf­ som patienten hela tiden följde med vaket spelarna i deras ansträngande och svettirtresse, reste han sig bugande och sade: drypande sport. Nu har solen stigit på himlen. Sceneriet växlar! Främlingarne ha vaknat och synas på gatorna, urinvånarne draga sig tillbaka inom hemmets väggar, försänkta i stilla kontemplation. Det är på tiden att söka svalka vid haf­ vet, detta fria haf, som minner om Skagen. Här konverserar man, röker, läser och badar, medan Zeppelinaren hotfullt sväfvar uppe i luften som en jättecigarr. Ett ungt, hurtigt par på bröllopsresa fängs­ lar vår uppmärksamhet. Det är kammarjunkaren grefve Fritz v. Rosen och hans grefvinna Agathe v. Rosen, f. Wachtmeister. Kan man välja en härligare plats för en weddingfrip än Falsterbo — åtminston e tyc­ En najad. Röster från skilda håll. " Må kvinnorna vänia ". Läs riksdagsreferaten och begrunda mannens " oegeruryiia " i det offentliga lifvet.