Då det kungliga barnet blifvit döpt i silfverfunten, i anseende till den kalla årstiden uppstäld i konungens yttre stora sal, af erkebiskop Rosenstein, gick processionen tillbaka och barnet lades på paradvaggan, hvarjemte den furstliga kronan placerades på ett blått sammetshyende vid dess högra sida. Såsom vi redan äntydt, är den kungliga bamdops-literaturen öfvermåttan rik, och vi frukta att vårar läsares tålamod skulle sättas på ett alltför hårdt prof genom ett större urval af alla de fröjdebetygelser som på vers och prosa regnat öfver de kungliga vaggorna. I stället skola vi anföra en liten skizz af Grusenstolpe, hvilken icke blifvit i nyare tid reproducerad, och hvilken såsom en dessert på de andra barnkammarhistorierna torde vara på sin plats. Den har till titel uEn kunglig risbastu “ och är intagen i Nytt Lördagsmagasin för 1860, lydande som följer: I slutet af oktober månad 1779 förläde deras då regerande majestäter sitt residens till Gripsholm, dit den späde kronprinsen Gustaf Adolf medfördes. Utom den vanliga uppvaktningen inbjödos af den högsta umgängeskretsen så många utrymmet på lustslottet medgaf att herbergera. Hofvet ämnade der tillbringa några veckor. Under tideil inträffade kronprinsens födelsedag den 1 november. Den firades på ett sätt hvartill väl icke något sidostycke lärer kunna uppletas i andra länder, lika litet som hvarken förut eller efteråt i Sverige. Gustaf III, så snillrik, var i ändå högre grad vidskeplig. Till hans öron hade kommit utsagan af en gammal enfaldig gumma, att barn, som agas med ris på sin födelsedag, i synnerhet den första, blifva i alla^ afseenden efterdömliga, och konungen beslöt att verkställa rönet på sin egen son. Vid frukosten yttrade han till dennes öfverhofmästarinna, grefvinnan (slutligen riksrådinnan) von Rosen, född Stenbock, i närvaro af alla hoffruntimren: “ Kronprinsen skall få ris i dag. “ Öfverraskningen blef allmän och flere frågade på en gång: hvarför? — “ Han fyller ett år i dag “, svarade konungen i mystisk ton.