Eftersom den beroende variabeln är ett mått på relativt ovanliga händelser så är medelvärdet nära 0. Ett varningsord. Det är utifrån dessa förutsättningar som den jämförande analysens bidrag ska ses. Med hänvisning till att man baserar sitt beslut på riksdagsvalresultat och inte opinionsmätningar nekades partiet tillträde till avslutningsdebatten. Sakpolitiskt kunde partiet dra nytta av en lyckosam positioneringsstrategi men även ett visst mått av sakfrågeägarskap. Ideologiskt gav denna också kortare kommunikationsväg mellan partiledning och gräsrötter vilket minskade byråkratiskt krångel. Genom att partiet tenderat att lägga ett invandringspolitiskt raster även över dessa frågor har det dock varit svårt att bli av med enfrågestämpeln. Sett ur ett delegationsperspektiv är partiledningen gräsrötternas agent och således bunden av vad organisationens högsta organ beslutar (jfr Müller 2000: 319). Inte ens i hälften av alla val tillkommer nya partier. Även om Pethrus i egenskap av hedersordförande fortfarande satt med i partistyrelsen ska hans initiativ inte ses som någon officiell partilinje.135 Den högsta partiledningen kom dock så småningom även de att sondera terrängen efter en eventuell samverkan i valet 1976. Kvarstår gör dock frågan om det är partiernas ökade popularitet som leder till ökad publicitet eller om sambandet är det omvända. I snitt får svenskarna vänta fyra val på varje nykomling i riksdagen. Även inom KDS fanns ett inslag av detta medan liknande diskussioner eller uttalanden hos Miljöpartiet inte har hittats. Konkurrensen resulterade i att partiet endast i måttlig utsträckning lyckades attrahera nya röster (0, 4 procent). Sverigedemokraterna har i sin tur utvecklats mot att allt mer likna de etablerade partierna. Ibland är det till och med att föredra en forskningsdesign som saknar variation på den beroende variabeln. Huvudargumentet från denna sida är att om nya partier ges utrymme, erhåller detta parti legitimitet vilket i sin tur gör det mer attraktivt för väljarna (Art 2007: 334-335). Den korta genomgång som gjorts här ger åtminstone inget stöd för att luta sig åt sociologiska förklaringsmodeller. När väl den aktuella frågan getts gehör har dock enfrågepartiet spelat ut sin roll (Mudde 1999: 183). 251 2006: 169) .186 Samtidigt ska det framhållas att även om Socialdemokraterna ofta framställs som partiets främsta politiska motståndare har antagonismen funnits närvarande gentemot samtliga etablerade partier.