Men då var det också slut med gubben Björns skämt. – Skönt! Borgia: Konungen blef mycket besviken i sina förhoppningar, när han kom till Wesenberg, då han fann, att där voro betydligt mindre trupper, än han hade tänkt och önskat. Ty ryssarne, som för snön ej kunde se den svenska arméen, trodde, att den samma var betydligt större, än den i verkligheten var. Får väl veta det. – Älskade flicka, sade han smekande. – Min Arvid! Den var full med turkar och först efter en stund kunde de jagas ut. Fursten hastade honom till mötes och omfamnade honom. Latin skall man tala, menar han men så dyrka också i regel munkarne mera hin håken än Gud. – Nu äro svenskarna här, ropade en stämma. – Jag öfverfördes med de svenska trupperna till Riga och låg sedan i Pernau. Från vänster kom vår likaledes från sagda dag bekante korpral Kämpe med sitt korpralskap. – Ah, hvilket syndigt tal, utbrast prästen. Stenbock sade, att han ej brydde sig om pratet för sin egen person, men att han fruktade för, att det skulle kunna föranleda några förvecklingar. – Nej, kamrat! Detta måste ha varit ett öfver all beskrifning fasaväckande skådespel, då general Ros, för hvilken slagfältets rysligheter voro någonting ganska hvardagligt, sade: De afsköto i detta ögonblick sina pistoler. – Kanske hör han mig inte mera till! – Tack, mitt barn, tillade han höf viskt och fint, då Mimmi serverade honom ett litet glas brännvin. – Min beigefärgade robe Då konungen nu blef lämnad allena i tältet; ty Hultmans närvaro beaktade han inte, han var en skugga, hvilken konungen aldrig tog med i räkningen, då det var fråga om, att han skulle vara ensam – alltså, då konungen nu blef ensam i tältet, sjönk han på sina knän och hans hjältesjäl höjde sig i bön och uppsände tackoffer till den allsmäktige för den underbara seger, som de svenska trupperna vunnit öfver den tiodubbelt starkare fienden. – Gif akt! – Fy! – De lekte » Tafatt », min lilla flicka. Men en vagga, det fann Björn vara nödvändigt för Elsa att ha och en sådan gjorde han äfven.