sin betjent, då denne en morgon bar in hans stöflar, » de äro ju omaka begge till samma fot! » – » Ja, jag har också undrat deröfver och inte kunnat förstå hur det kommer sig », svarade betjenten; » men det besynnerligaste är, att ute i tambouren stå också två omaka stöflar, begge till samma fot. » En person, för hvilken detta var obekant, besökte honom en dag för att köpa ett par stöflar. En fransyska, som bosatt sig i Sverige, klagade för någon bekant, att hon fått en ohjelpligt stursk piga, som till alla hennes befallningar svarade: (Ack, det är fasligt!) Vid bullret, som den gjorde, spratt gumman till och ropade yrvaken: » Se så, ditt fä! Det hände en dag att rektor Lyth i Visby först kl. half 12 en förmiddag i sakta mak lunkade af till skolan förbi biskopens hus, då han likväl bort vara i sin klass redan kl. 10. » Jo, som herr A. ser », svarade den tilltalade. Han gnuggade sig i ögonen och utbrast högt: » Hvad säger du, Anders, skulle klockan vara så möet! ». Mannamod. » Magistern », som ej viste detta, fann sig genast och svarade: » Det växer inga lingon i Tyskland. » Upprigtig bekännelse. Under flykten stannade han ett ögonblick vid det vindskontor der han hade sitt vedförråd förvaradt, och fann detsamma i ljusan låga. Man kostar ej krut på harkrankar. Olycklig räknemästare. Ett hörn var urslaget. Inverkan af den dyra tiden. – » Brukar ni inte äta sparris? » frågade hon. » Allraödmjukaste tjenare, Ed. Sprit i beväringen. När K. hos honom begärde tjenstledighet, emedan han var utnämnd pastor, svarade A.: » Ne-ej, bid herre, de ’ ä ’ ett bisstag, för det skall T. hafva. » Inga försäkringar af K. kunde öfvertyga A. att hans hopp icke gått i fullbordan, och då K. slutligen otålig sade, att han skulle taga sig tjenstledighet sjelf, om ej consistorium dertill ville resolvera, sade A: » Ja så!