Det var hans mening om saken, men många var det inte, som tyckte att det där var något att arbeta för. Under denna svåra vinter mångdubblades oppositionen mot den försiktiga, rättfasta kamp i det tysta som Elias företrädde. Det skreks från alla håll, att nu gav man tusan i alla de många kassor han ville man skulle samla för en framtid som aldrig kom, strejkkassor och sjukkassor och byggnadskassor och fan vet allt, nu hade man tröttnat på allt prat om avtal, som han ville försiktigt driva fram steg för steg för att binda arbetsgivarna några år i taget vid små fördelar åt arbetarna – och även för att ge rum tid åt de ekonomiska förhållandena att anpassa sig efter den hela världens omvälvning, som sakta ägde rum. Åt det hållet gingo inte de andras tankar, det var klart att man skulle smälla till bara, så att allt arbete stannade och produktionen genast kunde övertagas av proletariatet till en rättvisare fördelning av vetenskapens, teknikens, och arbetets frukter bland alla de hungrande massorna. Nu syntes det ju klart hur uselt allting var med arbetslöshet, nöd och brist på alla håll, man hade ingenting att förlora – annat än sina bojor – men allt att vinna, hela världen att få till en massans egendom, brukad och vårdad av massan. Strejk över hela linjen, storstrejk över hela landet, sista striden på liv och död mot herremakten, det är taget, det! Det är inte rätta tiden att göra sådant, när industrien har hårdår, invände Elias, men fick genast höra, att skulle man vänta på honom, så kom aldrig den rätta tiden, men när det skriker som värst i magen på proletären, då är tiden mogen antingen det är hårdår för andra eller ej, och då är det bara att gå på! Det viskades i stugorna, att Tomassons pojke, Simon, suttit i fängelse. Man fick veta, att det var för ett slagsmål under strejken i Bråköping, och genast tyckte man ändå, att Elias Tomasson var en rejäl karl i alla fall, som var far åt en sådan pojke. Att strejken där nere rann ut i sanden för arbetarna, att det kooperativa hamnarbetarelaget Linnéa blev krossat och arbetets frihet återinförd med löst slödder från alla håll i Bråköpings hamn, det kunde inte hjälpas nu, men när storstrejken en gång komme, då skulle allt bli bra igen.