Vilket i sin tur fordrar att en upplyst sjukvårdshuvudman tillsammans med professionen utvecklar ett styrinstrument för införandet av nya metoder. En del av de föredrag som hölls vid ovan nämnda möte i Köpenhamn har just redovisats [1-4, 13, 14]. Därigenom identifierades 1 099 metoder, varav 705 var nya eller på väg att introduceras. Det skulle behövas någon instans - inom ett landsting, en region eller inom Landstingsförbundet - som kunde reagera på informationen från SBU Alert [8] och ge råd till de beslutsfattare som avgör om man skall anslå medel till implanterbara defibrillatorer. Sjukvården organiseras så olika i olika länder att det inte är möjligt att i ett internationellt forum definiera en mottagare med generell giltighet. Första ledet är att följa de metoder som studeras i internationell biomedicinsk forskning. Ett s k early warning system (tidigvarningssystem på svenska), som informerar om nya metoder skulle därför lika gärna kunna uppmuntra till införande av sådana i förtid som tjäna som en varningsklocka för dem som är ansvariga för utvecklingen, ekonomiskt och professionellt. Olika landsting i Sverige anslår ändå en viss summa till inköp av ett antal av dessa dyrbara apparater. Det helt grundläggande villkoret är dock att det finns en vilja att arbeta mer evidensbaserat vid beslut om införande av nya metoder i hälsooch sjukvården. Jacob och McGregor följde i Kanada upp hur 21 utvärderingar utförda i Quebec hade påverkat rutinsjukvården [13]. I detta sammanhang är det viktigt att känna till i vilken omfattning resultat av metodutvärdering (health care technology assessment, HTA) i allmänhet påverkar rutiner. De har emellertid utvecklats och accepteras nu utan vidare av patienter. Det önskvärda i att skapa en mottagande instans bland dem som ansvarar för sjukvårdens organisation framhölls då. Följande år gällde det alendronat vid osteoporos, biomaterial för benplastik, adjuvant kemoterapi vid koloncancer, rekombinant faktor VIII vid hemofili och Mirena (intrauterin antikonception). Vid ovan nämnda konferens förelåg bred enighet om behovet av att tidigt identifiera kommande metoder innan de fått fast fäste i rutinsjukvården. Varken psykologiska, kirurgiska eller instrumentbundna nya metoder har behövt vara utvärderade innan de införts i rutinsjukvård. Finns inga patientdata från kliniska kontrollerade studier där metoden prövats i ett verkligt patientmaterial kan man inte göra någon utvärdering.