Vi saknar data på prevalens av ovannämnd komorbiditet, men dessa individer behöver å andra sidan särskilt intensiv behandling, varför behandlingskostnaden blir högre än normalt. En sammanvägd analys av pravastatinstudierna visade en mindre uttalad relativ riskreduktion (RRR) vid initialt S-kolesterol &lt; 5,5 mmol / l (RRR 17 procent), jämfört med högre halter (RRR 30 procent) [42]. Den än större gruppen med hyperlipidemi och hypertoni har tidigare ansetts vara en viktig målgrupp [5], men får en lägre prioritering. Hur många som behandlas på andra indikationer än de som Läkemedelsverket för fram vet vi inte. Statinerna är kolesterolsynteshämmare, men har även andra potentiellt gynnsamma effekter på aterosklerosprocessen och risken för en trombos [3, 45-47]. När sjukdomen är vanlig, när NNT är högt, när behandlingstiden är lång och när läkemedlen är relativt dyra, som för statiner, framstår läkemedelskostnaderna som betydelsefulla. Läkemedelskostnaden för respektive riskgrupp har beräknats, dels utifrån de doser som använts i de stora kliniska studierna, dels utifrån faktiskt förskrivna doser (» prescribed daily doses «; Ökningstakten i kostnaderna för statiner kommer inte - och bör inte - avta under den närmaste tiden. AUP = Tabell II. ULF [22] visar en prevalens mellan 5,0 och 7,3 procent. Om man skulle utgå från de faktiskt förskrivna doseringarna, i stället för studiedoserna, skulle kostnaderna minska med 20-30 procent jämfört med uppgifterna i Tabell I. De flesta ATC-grupperna ligger relativt stabilt, medan lipidsänkande läkemedel och angiotensinreceptorantagonisterna ökar kraftigt. De har ofta dyslipidemier som kan lämpa sig för behandling med fibrater, men vi har utgått från behandling med statiner i våra beräkningar. Kanske 6 000 av dessa är inräknade i kategorin postinfarktpatienter - 16 procent av patienterna i APSIS hade haft en hjärtinfarkt [21], varför gruppen blir cirka 29 000 patienter.