Ett stycke ned på bygatan mötte jag den stora svarta tingesten, som utstrålade ljus ur fönstren. De båda damerna läste växelvis högt ur en fransk roman och kastade då och då förströdda blickar på de unga herrar, som gingo skiltvakt nedanför, alla gubevars med brunnsglas i händerna. Vicomtesse d ' Aiguille di Rocca Antica har omakat sig hit express pour faire votre connaissance, ma mie. Jag svarade kärvt: Men en kung kan man inbilla just vad som helst, om man bara breder på tillräckligt. Ja, när jag ser henne, och ännu mer när jag tänker på henne, så förstår jag blixtklart att det är mycket i denna världen jag icke förstår utan endast anar. Samma kväll borde jag enligt min kära mors föreskrifter ha ömsat strumpor, varvid jag naturligtvis skulle ha upptäckt korset! Vi ryckte till. Vicomtessen lydde i det hon på ett behagfullt och blygsamt sätt lyfte litet på kjorteln. Men därför borde jag icke ha gjort, som jag nyss gjorde. Vi hade framkommit till brunnshuset, han öppnade dörren och sköt mig in i det halvmörka rummet, stängde dörren bakom oss. Den som kunde hålla den allra minsta lilla predikan! Slutligen sade jag: Blodet flyter raskt och lätt. Så såg sig då gubben överrumplad. Härpå svarade Tomson med att hicLande svälja en ny tåreflod och vresigt mumla: Och det, Carlander, kan jag aldrig tåla med den uppfostran jag har fått. Nu inträffade något, som kan räknas bland dåliga förebud. tjöt generalen. Men nu står jag här med kransen! Kaptenens utmärglade gestalt var mig för ögonen och svor illa mot den feta pojkens fräcka välmåga. Och vem är det hon har utsett till sin make? Jo, det vill jag lova. Hur ofta har jag icke velat gjuta mitt blod för något stort. Då springer den bängeln fram till Märta och vill bliva hennes kavaljer för hela aftonen. Jag vill icke åter mista honom, nej, icke ens för den högsta sällhet på jorden. Och efter som jag redan yttrat mig något föraktfullt i ämnet, jag menar rörande handtryckningar, vill jag vid denna hågkomsten taga tillbaka hälften.