Det verkar förbluffande därför, att om det befinnes v a r a mot statsnyttan stridande, att kvinnoriia skola f å det inflytande som rösträtten ger, så måtte det väl snarast vara ett brottsligt tilltag a v dem att försöka på annan, indirekt väg tillskansa sig ett liknande inflytande. De exenipel från inännens sida, som tidningen härvidlag åberopar, peka också närmast i samma riktning. Att handelns niän sammanslutit sig till handelskamr a r o. s. I-., att Sveriges iridustriförbuiid, Hantverksföreningen m. fl. bildats, a t t sarnmanclntningar och möten aga ruin a v jordbrukare, skogsvårdare och andra näringsidkare, det har nog huvudsakligen inträffat, först sedan dessa medborgargrupper redan fått politisk rösträtt; och det h a r skett, efter r a d vi ha allt skäl att tro, just för a t t tillvarataga och organisera, ” verwerten ” som tyskarna säga, denna röstriitt. I alla händelser tro vi ingalunda att dessa yrkesgrupper äro sinnade a t t vara utan rösträtten och eiitandet. dast nöja sig med det indirekta inflyDet finnes emellertid i artikeln åtikilligt, som tyder på, att tidningen i själva verket anser dessa saminansluttiingar, genom vilka männen ge statsmakterna sakkunniga direktiv, och vilka statsmakterna å sin sida jämväl begagna för att till deni hänskjuta Förslag för avgirande a v yttrande eller lir deras krets hämta sakkunnigt bistånd, såsoin iinnu en sorts direkt statsarbete, och i så fall ä r det j u syntierligen rälvilligt, a t t tidningen upptiianar kvinnorna a t t även för sin del begagiia denna väg. Den föreslår till och nied den yttre ramen eller formeu för detta inflytande, en sorts kvintioriksdag: ” valda representanter för L. K. P.