Där satt hon tills någon ryckte i dörrhandtaget och tänkte på Håkan och på hans besök i samband med deras förlovning. Så snart de blivit ensamma slår Amelie armarna om Sara. Johanna nickar ivrigt, men svärmor rör inte en min. Hon ställer sig på tröskeln med armarna tryckta mot klänningens välskurna urringning. Tänk att det märks så väl. Han klarar sig själv numera fastän skolan kunde gå bättre. Tänk så bekvämt det blir för oss båda. Hon älskade honom fortfarande och vi hade levat i hans skugga omgivna av hans förbannade prylar. Du ska inte vara så misstänksam Amelie, säger hon skämtsamt. Det är svårt att fatta att man orkar leva. Jag kan ha blivit smittad på någon toalett. Han brast överraskande ut i ett bullersamt och okontrollerat skratt som berörde mig en smula pinsamt. Han pressar sina lår mot hennes. Då har hon bara barnen. Jag ville säga det åt honom, förklara att jag aldrig kysst någon förut i hela mitt liv och inte begrep vad som flugit i mig. Förlåt att jag inte uppför mig som man bör. Och mitt i den rymliga nederhallen slår Mats upp locket till sin koffert och gräver fram paketen. Ja, vi har problem med uppvärmningen. Han var mig vida överlägsen både i intelligens och kunskaper. Far skulle ogilla det och förresten kände jag inte till något om de olika sorterna och kunde inte skilja dem åt. Hon kommer att förlora midjan nu. Vem hade trott på någon förändring. Hon önskar att hon kunde säga till Mats att det måste bli ett slut på deras nattliga förehavanden, att hon inte vill längre, att hon måste hålla sig ren inför Gud. Han vill gärna träffa dig. Jag avskyr tanken att ge mig iväg ensam. Jag hade inte heller vackra tänder och värre blev de förstås om jag gifte mig och blev havande. Du kan inte göra så här mot mig. säger Sara till henne. Johanna deklarerade jämt hur glad hon var över vårt förhållande, hur bra jag var för henne, hur mycket hon behövde mig och sedan stack hon ifrån mig. Blanka möbelytor utan ett dammkorn, soffa med frans och antimakasser, en blandning av hötorgskonst och broderade förnumstigheter på väggarna, ett omständligt gardinarrangemang som påminner om det som fanns i förmaket på gamla Jordhamra. Han berättade om sina föräldrar. Ibland beter hon sig som om det var hon och inte Sara som var husets härskarinna.