Adjö, far lilla! » Begär Sanct Eriks ' 494 — Och med detta smeknamn på läpparna lade unga frun ihop ögonen och försjönk i ljufva drömmerier om framtiden. Tänk, när hon komme så långt, att hon finge föra ut sina små i världen 1 Hur firade och fjäsade skulle de inte bli! Men hon ville uppfostra dem väl, till goda, nyttiga varelser. Och hon kände, hur moderskärleken slog rot i hennes hjärta, hur den växte och blef starkare med hvarje minut, och omedvetet tryckte hon den varma, mjuka kroppen fastare ned mot äggen. Men på samma gång kände hon, att något obehagligt var i närheten, att något ondt hotade henne, och då hon såg upp, märkte hon två par ögon, som betraktade henne med blickar så fulla af illvilja och afund, att hon utstötte ett litet förskrämdt pip. » Tjap, tjap! » sade en skroflig röst med den grötmyndigaste ton i världen, och fru Svala såg till sin förskräckelse en välgödd gråsparf uppe på kanten af stuprännan. Ursäkta, om jag besvärar, men hvad kostar lokalen? » Det gick en rysning genom den lilla ensamma makan, men tanken på de små gjorde henne modig, och hon svarade käckt: » Vi använda själfva vår bostad. Öfver vintern, då vi resa utrikes, kunna vi möjligen hyra ut den. » » Sa, sa, » hväste gråsparf ven hånfullt, » men det var inte det jag frågade o m. Jag är grosshandlare i allt möjligt och är van att få min vilja fram. » — E t t lätt skratt hördes från en gråsparf, som nu hoppade upp bredvid honom. — » Ert lilla hus behagar mig, det är enkelt och trefligt, men jag vill inte ha det annat än — just nu. Min fru, » här gjorde han med vingarna en beskyddande åtbörd åt sidan, under det han körde ut det tjocka bröstet och magen, » min fru vill nödvändigt lägga sina ägg här, och jag har lofvat henne det. » » Men också j a g har mina små att tänka på, » invände fru Svala med matt röst. » Tjap, tjap! Det vet j a g visst, » snäste herr Gråsparf föraktligt. » Sånt där patrask finns det nog af ändå.