Som jag förmodade samlingen hos Majorskan skulle bestå egenteligen af Friherrinnan, och möjligen en eller annan egnare person, klädde jag mig, enligt Friherrinnans önskan, mycket enkelt i en hvit finrandig mouslinsklädning, samt en hvit blond-krage, den Friherrinnan skänkt mig; men ehuru ej stor, utgjordes societén dock af några fler än de påräknade. han! ” – Jag hade ej kunnat föreställa mig att erfarandet af en i det hela så ringa sak, till den grad skulle uppröra S. och var nu verkeligen rätt brydd, att hos honom kunna återställa lugnet. Följande dag emot afton hade det ändtligen lyckats den tillkallade Läkarn, att genom någon använd medicin, bringa henne till någorlunda sans; hon namngaf nu den ena, efter den andra, af sin bedröfvade omgifning, och hade äfven genast efterfrågat mig, hvilken hon saknade, och som redan straxt på morgonen lemnat henne. O! O! kan man någonsin, efter åtnjutandet af denna naturscen, ångra den möda man möjligen sett för dess ernående. ” – ” I sanning nej, Herr Baron, denna är verkeligen en så sällsynt tafla, så tvärtom man lockas att ofta underkasta sig en så rikt belönt möda. ” – ” Men säg mig, hvad kan det vara, som så vålnadslikt hvitdimmigt uppstiger der långt bort i fjerran, se dit! ” Baronen fästade nu sin blick på det obestämda något, åt hvilket jag redan längesedan velat gifva form och bildning; ” Ja, vid Gud! ” utropade han med liflighet, ” nu måste det synas, – förlåt, ” och i ögnablicket var han försvunnen ifrån min sida. C * älskar mig; Der har du i få ord hela den smärtande hemligheten, hvars upptäckt kostat mig lika många upprigtiga tårar, som den mer än förskräckt mig. ” Se här min älskade, ” yttrade hon, ” detta blir min bästa juhlskänk till dig.