Det är narraktigt att fästa sig vid hvad en sådan der äfventyrare säger. – Ja, hvad skall jag säga? A, Hedvig är inte här, sade han och kom in i rummet. – Jaså, ryttmästaren hm. Han älskar mig, det vet jag. – Hugo, ropade han och sprang med utsträckta armar vännen till mötes, Hugo Kamph! – Å, jag ber, bäste herr ryttmästare, stammade Lilly förlägen. – Som kan kompromettera oss, det förstås af sig sjelft. Nu forskade hon nitiskt att finna förförelsekonstens hemligheter och förvärfva eller åtminstone efterhärma de företräden hon ej hade och som hon i sin anspråkslöshet ansåg sig så väl behöfva. Det är min mors porträtt. Men då han kastade en blick på det utbrast han bestört: Hellre än att längre lida förödmjukelser var hon nu villig att blifva Matias ’ hustru. – Jag? – Hvad då? – Ture, sofver du? – Jag var en skräck der för alla som jag rådde på. Du älskar? Jaha han friade, det är klart. När Juliana plötsligen efter så lång skilsmessa återsåg Hugo Kamph, för hvars egande hon förgäfves stridt med sitt koketteris blottade vapen, var öfverraskningen så häftig att hon kände en iskyla genomila sina lemmar. Jag vill också vara rik och oberoende. Emedan fattigdomen var en börda, som de icke kunde bära, och han ville försöka skaffa hjelp. Men det vill du väl icke? – Tant, sade han i hemlighetsfull ton, bästa tant – Men söta mamma. Hennes inbillning sysselsatte sig med honom och smyckade honom med alla de högsta fullkomligheter, liksom andra kvinnor göra med andra karlar, som icke äro snillrika och hvilket är en Guds lycka för dem, ty huru skulle de annars, som nu är fallet, kunna få de bästa vinsterna i det stora äktenskapslotteriet? Amanda hörde ej mera på hvad hon sade. Var god presentera mig, tillade han för att hålla kvar Lilly, som ville aflägsna sig. Det är icke vacker svenska, invände Hugo. Hedvig är mycket attacherad med henne. En sådan glad själ och så farlig för fruntimmerna. – Ja. – Du är svartsjuk.