För så snart hon inte att allmänhetfen har så lite omdöme och så håller på med maten och härjar med jung­ dålig smak. Samt att det lysande resultatel frurna i köket, så sitter hon inne i d en kalla helt och hållet var beroende på att de lyckats salongen, där det alltid luktar instängdi och ställa sig in med tidningarna oçh att fröken syr tapisseri för brinnande lifvet. Man skulle Björkebladh, författarinnan ni vet, skrifvil nästan tro att hon vore en fånge, som håller ihop en prolog, som var så sentimental, att på med sitt straffarbete. Och med dessa ar­ man knappast kunde stå ut med den. beten förstör hon hela hemmet, för någon­ När de så kom in på hur förbittrade alla ting fulare har jag aldrig sett. de medspelande blifvit på regissören, jägOfver dörren itill patron Grönbergs rum mästar Carlgvist, för att han var så fodrande hänger en bonad, på hvilken det står med och hänsynslös och dessutom inte ens bjöd stora boksiäfver: " Efter vin växer snack ", på så mycket som en droppe punsch eller en hvilket jag inte alls tycker är passande, och kopp kaffe på insamlingens bekostnad, så öfver matsalsdörren: " Den som gapar efter blef dom så ifriga, att man knappast kundt mycket mister ofta hela stycket ", och det må höra hvad dom sa. ni tro dom har roligt åt i stan. Nog är detta ändå bra underligt, när jay Fast just nu har fru Grönberg annat att själf hörde fru Åkerblom säga till doktorin­ tänka på än sina tapisserier, för teaterkomnan Berg, att jägmästarn var en idealisk - mittén här i s tan skall ha en stor tillställning ja d et sa hon — tea terdirektör, och Mathilda i nästa vecka i Goodtemplarhuset — vi ha Ruuth påstår att fröken Björkebladh läste upp ingen annan teater, men del är meningen att sin prolog så gripande, att människorna grät vi ska få en så småningom — med sällskaps­ och att både mynt och sedlar haglade öfvei spektakel, tablåer, sång och deklamation.