Det var ett skimmer som Stina inte kunde förklara, men som måste komma inifrån mamsellens varelse ... Ackurat som när grevinnan var besatt av sin målarpassion. Hon stack sin lilla näve i Stinas, såg bedjande på henne och sa med bevekande röst: Flugorna satt tätt tätt på den ruttnande huden. Det ansågs gentilast. Efter kvällsvarden när hon hade kommit in i sin kammare knackade det lätt på hennes dörr. I avsikt att fråga Tina gick hon upp i slottet till flickornas förmak. Stina kom att tänka på att när Tina för grevinnans räkning hade varit nere och hämtat henne för en tid sedan hade hon gått in genom stora ingången till slottet. Fru Nordenflycht menar att det är karlarna som bestämmer allt, ty de har stiftat lagarna som kvinnorna utan knot har att böja sig under. Vill inte farkär läsa lite för oss idag, frågte Ulla. Å så tandpinan! Han har rätt å aga dej. Hon knäppte händerna och viskade: Stämningen var munter, men när Stina kom in tystnade de. Men ja kunde ju inte neka. Hon hade alltför mycket att tänka på för att få plats för nya kunskaper. När grevinnan Hedda fick syn på henne gjorde hon ett tecken att Stina skulle komma dit. När hon var färdig med sängen var kammaren tjock av rök, hennes ögon sved och tårarna rann. Hon smyger i sina stickade tofflor tyst som en katta och klor har hon också. Jon berättade att de skulle beställa en reskaross åt unge greven, kläder och annan utstyrsel. Aldrig skulle grevinnan hålla till godo med den illaluktande Sverker! Inte direkte, men ja begrep ingenting. Hur skulle hon ha kunnat dra skävan på Ulla när inte hennes egen unge hade fått den? Hur är det fatt lilla Stina, frågade hon. Stilla dej mitt hjärtans barn, sa han, om jag så ska ta skulden på mig själv så ska du bli hulpen. Hon tog Stina i handen och förde henne fram till några annorlunda dukar. Det skulle säkert bli en fin skörd i sommar och till hösten. Hur hade han farit fram med Stina? Nu gällde det Tinas väl och ve och endast Tinas. Inte alltid hade man lejt ett spelkapell från stan. Hon som så gärna ville vara glad och lycklig, var nu tyngd av sorg.