Och när det korta samtalet var slut, dröjde det i alla fall en stund, innan man kunde återtaga stråten efter den unge arbetaren, som gick sin väg fram utan afbrott och slutligen alldeles förlorades i folkvimlet. » Huru harmligt! » utbrast miss Faithful och höll in sin häst samt spanade efter den unge arbetaren utefter hela Chestautstreet. » Kanske har han tagit af på någon sidogata, han finnes icke mera här. » » Huru kunde ett oblidt öde så styra hans steg, » sade Archibald patetiskt; » att han undgått min vackra kusins ögon och glidit undan hennes protektion! » » Jag skall taga reda på honom, » sade hon; » så sannt jag heter Faithful, han skall inte undgå mig. » » Det var en fruktansvärd ed, » svarade Archibald skämtande; » och för att du skall kunna hålla den, föreslår jag, att vi lemna Chestautstreet och ge oss af till den bullrande Marketstreet eller kanske till och med rida den långa Broadstreet i ända. öfver Penn square och allt vidare. » » Åh, Archibald, var nu allvarsam och visa dig som min riddare, » sade hon. » Du hör ju, att jag för tillfället är filantrop. Jag borde egentligen alltid vara det, ty min mor gaf mig namn efter en af de invandrade stammödrarna, och de voro allesammans så fromma, att de otvifvelaktigt skulle förakta mig, deras ovärdiga namne. » » För all del, kusin Faithful, » svarade Archibald; » lägg af denna förtjusande riddräkt och antag den grå kväkardräkten! Kasta den lilla rid1S91 hatten med dess långa vajande plymer i Schuylkill och sätt på den stora, oformliga, bredbrättade kväkarhatten. Din namne bar den utan tvifvel, och, » tillade han förtroligt, » du är tillräckligt vacker för att vara förtrollande till och med i den fågelskrämman, och jag skall obetingadt skatta mig lycklig att få vara din riddare äfven dä, så sannt jag heter Archibald. » » På ett så svårt prof skall jag icke sätta dig, kusin Archibald, » genmälde miss Faithful leende.