II. Insinuerades Consist. academici bref angående fåchtmästarens och beridarens lön, och då H:s Höggrefl. Excellxe det igenomläsit, resolverade han, att emädan stallmästaren nu för tijden inga hästar eller escoliers hafwer, de 200. dr s:mt som han en tijd upburit, och på ordinarie staten äre anslagne språkmästaren, nu recidera till Academiens språkmästare tienst igen, och der wijd effter staten stadigt förblifwa, hafwandes fächtmästaren intet fog att derföre något praetendera af stallmästaren, såsom ey eller af det stallmästaren des utan de förrige åhren upburit af extraordinarie staten, emädan fächtmästaren har twenne hemman af Academien, och der hoos månge disciplar. H. Rudbeck berättade Courcelles wara nu mycket siuk, och lärer ey länge lefwa. Der till swarade H:s Höggrefl. Excellxe, det är äntå bättre att man har de medlen i reserv, ty så länge lönen intet blifwer der wijd, så lärer ey eller Upsala Aca­ démie få någon capabel språkmästare. III. Förmälte H:s Höggrefl. Excellxe sig recommenderat åkersaken, så wäl sin son gref Gustaff De La Gardie, som h. Arfwid Ifwarsson [Natt och Dag], att med forderligst och rättwijst uthslag henne i Kongl. HoffRätten afhielpa, så att ingen twifwel woro med mindre hon ju innan kort, skulle blifwa före­ tagen och afgiordh. IV. Klagades att Academien ingen handräckning får uti Behmers saak, att komma till behörig execution uppå Kongl. HoffRättens domb, ehuru alle landzhöfdingarne tilsagt Academien att der till henne förhielpa, och sedan Behmer giord t den inwändning hoos h. landzhöfdingen, som skulle heela saken wara dragen under Kongl. Revision, och Kongl. HoffRättens domb fördenskull icke