Allt detta, som han visar oss, » häntyder på de skadade ställena, på pestbölderna i våra seder och lagar och blottar dem skoningslöst, och en förf., som är i stånd att framlägga en fullständig bild af alla samhällets sjukdomar, som har mod att utan vämjelse skildra den förborgade och i mörkret smygande lasten, det utaf lagen själf fram-bragta eländet i dess gräslighet, — en sådan förf. bör med rätta kallas moralisk och skall åstadkomma en i högsta grad moralisk verkan, ty han måste tvinga samhället att reformera sig och nödsaka lagen att straffa, icke efter en abstrakt morals bekväma rättesnöre, utan efter mildare, mer mänskliga och mer sedliga grundsatser. » Påminner icke detta, om Zola och hans principer, då han söker bevisa ' naturalismens moralitet.? Sä nära kan en lärjunge af den franska romantismen stundom komma Zola och de moderna teorierna. Och dock torde man med skäl kunna tvifla på, att Blanche, äfven om han upplefvat denna nya literatur, skulle hafva gillat eller ens hafva förstått den. Sue var för honom demokraten, folkvännen, mänsklighetens välgörare, småfolkets beskyddare, despotismens gissel, filantropen, reformatorn. Sue skänkte sina bilder romantismens konstform och ringde i stormklockan 1848. Sue var det ideal, August Blanche åtrådde, medan han ännu drömde om literära triumfer, innan han blifvit kallad att träda upp som politiker, d. v. s. att praktiskt söka utföra sina skaldedrömmar. Dessa mer sociala än literära intressen var det äfven, som uppväckte hans beundran för Schiller. Vid Schillers sekularfest 1859 säges han representera det ungdomliga hos mänskligheten. Han är ungdomens skald, skrifver August Blanche; » hos mången sammanfaller första gryningen af hans idélif, af hans kärlek till frihet och hög mänsklig adel med hans första bekantskap med den stofe tyske skalden. Hvem har ej stått med Posa inför tyrannen, med Wilhelm Tell kämpat för sitt fosterlands frihet, med Carl Moor rest sig mot usla och eländiga samhällsformer! En sådan makt öfver mänskligheten har aldrig Göthe eller Shakspeare utöfvat. »