Man gömde då ett sant porträtt, betygat av en rådhusrätt och fritt från retouchering. Jag önskar, jag i form av kock fick lyfta å de grytors lock, de där Din grace förråda. Man stode då med klart bevis, om nyckeln hänger helt å ris, å vitlök eller båda. Jag önskar mig i gastens skor, som haft de Dina se’n Du for att under natten blanka. Man ginge då med svart på vitt å vilket nummer, som är Ditt, och vilket tryckfelsanka. Ack, önska si och önska så, – av gåtor återstå ändå så många onämnbara ... Jag önskar, när Du smög i hamn, att jag bar Gustafsson till namn och Dig en bror fick vara! DRÖMMAR I SOLEN Pension Jag ville, jag vore en full pensionär och pensionen flöt ut per kvartal. Jag drog mig tillbaka som levnadskonstnär i någon berusande dal. Där ville jag bygga mitt livs pensionat och säga vemhelst gick förbi, att samvetsfrid, parad med sömn jämte mat, se där min filosofi. Vad brydde mig samhällets strider och strunt och tidens ävla galopp! Det första kvartalet jag ville gå runt och lyss till min taksnös dropp ... Vad vägde regeringars bondeförsök och riksdagars handel med kor! I andra kvartalet jag satte min lök och gav mina höns som en mor. Det tredje, augustiska, nöjd i min båt till kräftfångst jag slungade spöt, när ej i min täppa vid hackspettens låt jag skakade fallfrukt och njöt. Men under det fjärde, då höststorm mig band å hemmets härd vid min katt, jag lade mitt huvud mot tänkarehand och spunne å minnenas skatt. Dock, föddes jag diktare, ej pensionär, har blott jag min harpa att slå. Hur statsmedlen skiftas, förblir en mystär, pensionsbrev få ytterligt få ... Jag ville, det gåves en kunglig pension, en rent litterat, per kvartal, som riddaresporre åt någon person, som svingat ett högt ideal! Politik och Poesi Vad gagnar att varandra visa tänder och köpslå visst parti mot visst parti? O, kunde alla ta varann i händer och såsom bröder tala poesi Har högerns talman, hr professor Bagge, månn’ i remissdebattens tummelscen ej i sitt undre känt en liten tagge,