På detta område synes en betydelsefull uppgift föreligga för en förtroendefull samverkan mellan statsmakterna och näringslivets organisationer. Annorlunda förhåller det sig i fråga om upptagande av tillverkning utav ersättningsprodukter för mindre nödvändiga importvaror eller beträffande igångsättande av ny produktion i 444Näringslivet och krisen övrigt. Härvidlag måste väsentligen litas till den privata företagsamhetens spontana initiativ, som kan förutsättas finnas för handen, i den mån det icke stäckes av en produktionshämmande finansoch prispolitik. De enskilda företagarnas personliga insatser måste, liksom tillförne, förbli kärnan i det svenska produktionslivet. De komma ock förvisso att bedrivas icke mindre målmedvetet och, må man hoppas, med icke mindre framgång än hittills. Men det ligger i sakens natur, att detta trägna, mödosamma och mången gång också kostsamma arbete måste försiggå i det tysta, utan tanke på att resultaten skola utbasuneras på torgen. De betydande svårigheter, som möta det enskilda företaget, när det gäller att bilda sig en uppfattning om marknadsläget, böra icke förbises. Många hållpunkter, som förut stått till buds, ha numera bortfallit. En sådan utgjordes exempelvis av den detaljerade månadsstatistik över handeln, som kommerskollegium tidigare publicerade men som numera på grund av de skärpta sekretessbestämmelserna indragits. Denna och liknande sidor av den marknadsobserverande verksamheten torde emellertid i viss mån kunna skötas av näringslivets centrala organ i samverkan med vederbörande statliga institutioner. Av vad nu antytts torde framgå, att samverkan mellan stat och näringsliv till lösande av den rådande krisens sociala och ekonomiska problem blir en fråga om vardagens arbete vida mer än om tillfälliga sammanträffanden vid konferensoch förhandlingsbord. Den grundläggande förutsättningen för denna samverkan blir, att staten och näringslivet förtroendefullt söka att i de konkreta fallen finna problemens praktiska lösning. Härvid torde omfattande och betydelsefulla uppgifter komma att åvila industriens sammanslutningar. För att de skola kunna fylla dessa uppgifter, torde på sina håll organisatoriska anpassningsåtgärder böra vidtagas i syfte att stärka de förhandenvarande organens ställning. Denna fråga är för närvarande under övervägande i vederbörande instanser, och det är att hoppas, att den skall vinna en positiv lösning. På ett speciellt område, nämligen när det gäller tillvaratagandet av gemensamma intressen i samband med handelsförhandlingar med främmande makter, ha betydelsefulla framsteg redan vunnits på det organisatoriska planet.