föregifwer honom sigh låfwadt ächtenskap, men han nekar därtill och will henne intet ächta, och hon honom dhet eij öfwertyga kan. Resolutio: Såsom Jöns Getingh hafwer häfdat och lägradt kånan Gertrudh Nillsdotter så plichtar han effter praxin med tree mark och för Gertrudh som andra gången sigh där medh försedt fördubblas böterne effter Kongl. resolution anno 1679 och blifwer 40 marck. 3. Gunnar Gummundsson i Bleckåsen anklagades hafwa i olaga tijdh gildrat opp sina älgzgrafwar. Hwar till han nekade och lijkawell skall Nills Pederssons änckias i Ede koo där i kommit. Pijgorne Märit Pedersdotter och Råggierd Olofsdotter som walladt boskapen wid Essbodarne berätta att änckians koo kom neder i en graf näst för S. Johannes sidstleden, som oskadd med lijfwet opkom, twijfwels utan af dee andra nederträngdt, men intet war grafwen öfwerhölt och tächt, utan een tårkadt rijssbuska lågh däröfwer. Länsman föregifwer sigh intet däraf hördt, förr än effter Olofsmässa, och dy intet kunnat see och ransaka där effter, emedhan som han då allareda, samma graf och dee andra oplagadt. Pijgorne betyga grafwen wara reen och inga bahr uthi och pålarne optagne, hwar af nogsampt pröfwas kan, att den icke warit oplagat och gildrat och altfördenskuldh finns Gunnar derutinnan oskyldigh och des medelst intet straffwärdigh. 4. Larss Oloffsson i Wången käradhe till Peder Nillsson ib:m för dhet han förledne winther skall uthspridt sig stullit i Nårie? [617v] Swaar, att han honom derföre intet beskyldt, utan talet