Hustrun var så innerligt glad för det hon erhållit denna tillåtelse, ty hon var öfvertygad om, att Lisa i Hagen här icke skulle komma på skam med sin konst. Alla farligheter, som hon varit utsatt för, voro glömda, och hon var åter nöjd och glad. – Ja, det är väl så, eftersom Erik säger det i sitt bref. – Men nu ska ’ väl mor se efter hvad den omtänksamme gubben köpt för marknadsgåfvor. Ändtligen hade de båda barndomsvännerna nått sin längtans mål, ändtligen voro de för lifvet förenade med hvarandra, och det är ju öfverflödigt att nämna, att de hägge två kände sig så lyckliga som aldrig tillförne. Visserligen antog han för gifvet, att Krabbe skulle betänka sig två gånger, innan han förrådde honom, ty dermed kunde han ju så lätt störta sig själf i förderfvet. Ni behöfver för detta ändamål bara vända er till mig. Redan på gården hade han stuckit handen med revolvern i fickan. – Ja visst. Af sina anhöriga hade han alltså ej återfunnit någon i föräldrahemmet. – Herr Ribolet, jag är långt ifrån att förneka, det äfven jag älskar er fröken dotter och känner mig hedrad och lycklig af hennes böjelse, hvilken jag emellertid anser för mer än ett barnsligt svärmeri. – Men dessa hans farhågor voro ogrundade, det insåg han snart, och han blef då djärfvare. Men vi vilja nu icke vidare sysselsätta oss med dem utan i stället återvända till våra vänner och se, huru deras öden ytterligare gestaltade sig. frågade hon. brukade han ofta suckande utlåta sig, ty med eller mot sin vilja återkommo de båda gamla undan för undan till detta ämne. Claire Ribolet var en beslutsam flicka, som modigt ville kämpa för sin kärlek. O, min Gud, hur kan ni bara plåga honom och mig så? O, hvad tiden gick långsamt! Men ännu innan hon kom sig för med att svara ett enda ord, hade gubben redan lemnat rummet. Claire ruskade på hufvudet. Doktor Norling slog rörd armarna om den för hans lif darrande flickan, och – den gamle Ribolet sökte inte förhindra det. Mor Maja drog en lättnadens suck och frågade: