Amerikas guld dränkte Spanien i etthaf af lyx, Henrik den åttonde köpte nya bröllopskläder hvart femte år, Karl Stuart klädde sig sjelf och sina kavaljerer med folkets skatter och i Danmark skar man sönder riddarnes byxor, derför att det dyrbara sidenet ruinerade landet. Det skulle i våra dagar vara en välbetänkt åtgärd att skära ned byxorna på en stor del medborgare, som ruinera sig på dessa plagg. Ludvig den Q ortonde styrde verl-den med ” behagets och förfiningens trollspö ”. Hvarför icke så gerna säga • snobbenets trollspö, som det i verkligheten var? Snöbbspiran löres numera af Wörth i Paris et konsorter. Tag ifrån gatan en snobbverldens blomma i redingote, spetståiga skor, diamantbröstnål, löskratje ä la ' halsjem och smutsgulh handskar och tillika en dam med getinglif, lösabdomen och hatt å lft det vidunderliga och gruppera dem på lämpligt sätt i det idéela paradisets lunder taflan saknar icke färg, men hon är så outsägligt, så häpnadsväckande löjlig, att — ja, jag tror icke att erkeengelenskulle betänka sig två gånger innan han körde ut det älskvärda paret. Men om någon civiliserad vilde numera, vare sig af sparsamhetsskäl eller af rent ästetiska bevekelsegrnnder, önskade att återgå till den forna enkelheten, så skulle konvenansen döma honom^ till bålet. Qvin-nan, skapelsens skönsta blomma, går för närvarande klädd i tur-nyr och anser sig dermed i väsendtlig mon ’ hafva förbättrat den Allsmäktiges skapelse och mannen förnedrar sig att beundra detta spökelse. Den ociviliserade vilden, den råe, okunnige stackaren, skulle blifva djupt förolämpad, om man föreslog honom att utbyta pinnarne i näsan mot turnyren. Lady Harberton och miss King äro ropande röster i öknen. Ty konvenansen hviskar i örat på de civiliserade vildarne, att en qvinna icke kan visa sina ben till knävecket, och de civiliserade vildarne vilja korsfasta ladyn och missen för att de häda den snälla fru Konvenans. Mylady and miss, kläden eder i säck och asko!