Under godt hopp om seger lemnade jag honom derföre i ro den gången. Efwen berättades nu, att Chierstin Pehrsd.r och Påls Brita söderomsjön, wid ett tillfälle förleden höst, när de warit inne hos min Wärd Jon Matsson, skulle haft stygga och faseliga utlåtelser öfwer Enckan Hjertrud Pehrsd.r och dess hus, emedan hon, sedan Herr Prosten war där, afhållit sig ifrån deras sammankomster; den förre har utro pat dem för förbannade och fördömde själar, den senare bestyrckte och sade: ja ja, det är så, och det med sådant skrik, att det hördes i Söderbergs hus. En man wid namn Påhl Svensson ifrån Remmen i Sveg, samt Pehr Sigfridsson, som wid samma tillfälle, af en händelse kommit att stå på gården att afhöra detta, hafwa derföre blifwit kallade djefwulens redskap. m: m: När det led till middags-tiden, skilldes wi åt, och jag stadnade på kallelse hos Finnen Olof Pehrsson att spisa middag. Efter slutad måltid, samlades de åter så allmänt, att ingen utom Hendric Mår tensson saknades. Nu på det denna sammankomst icke eller måtte frucktlöst aflöpa, började jag tala med dem om deras inbördes sam manlefnad, och sade: Som föremålet af min resa till Eder icke blott och ensamt warit, att underwisa i de stycker, som höra till Eder salighet, samt afböjia och borttaga det, som emot den sanna trones lära kan wara stridande; utan ock, att ibland Eder befordra en an ständig och Christelig wandel, så blir det ock en nödig sak, att un danröjia och få bort det, som derutinnan kan wara hinderligit, hwartill i synnerhet får föras den kallsinnighet och missförstånd som beklageligen på en tid ibland Eder yppats och tillwäxt. Jag hoppas och will bedja, att I efwen i den delen låten rätta Eder. I weten, att då kärleken är förkolnad, då enighetsbandet är slitit emellan ett Christeligit follck, så är ock tron död. Sak nas tron, så äre wi stadde utom nåden och Guds owänner;