I vårt nuvarande samhälle är däremot krigarens kall på det närmaste förbundet med några af lifvets strängaste realiteter. P å den tiden, då kriget var en sagolik hypotes, kunde bärarna af de militära emblemen lätt nog råka ut för att bli betraktade som lyxmänniskor, och gåfvo icke sällan själfva stöd åt denna mening. 1 vår tid ha de — den fredliga kulturen i all ära — fått prägel af sitt värde som landets värn, som dess enda hopp — om faran, som lurar vid vå- ra gränser, skulle bryta in. För ej länge sedan var hela vårt militärväsen i mångas ögon mera till för syns skull, och dess bärare frestades därför också öfver höfvan att skatta åt det yttre skenet. Nu vet enhvar att denna fiktion står bra nära verkligheten själf. Uniformen har också blifvit en sinnebild på vår vilja att lefva som själfständigt folk. En sak få vi heller icke glömma, då vi söka bedöma den nutida officerens värde som människa och som en kvinnas förbundskamrat för lifvet: med införandet af den nya värnplikten har officeren blifvit landets mest inflytelserika lärare, det starka föredömet för släkt efter släkt af vår manliga ungdom. I ingen skola omdanas lärjungarna mer genomgripande än i den s. k. fälthögskolan. Det förefaller mig som om detta ansvar redan hunnit sätta sin stämpel på de officerare, hvilka nu göra sig rustade och redo för den kraftmätning, som kanske stundar. Jag känner ej hur dessa uppfostras, men genom deras slutna, behärskade väsen skymtas ofta nog glansen af det fosterländska ideal, som brinner i deras inre. Kan man då förvånas öfver att dessa bidande hjältar bevarat obruten, kanske förstärkt, den ynnest hos kvinnorna, som de enligt urgamla traditioner, framför civila dödliga kunnat påräkna? De äro unga, de äro vackra, manliga, käcka. Och öfver deras pannor lysa i en glans, som tidshändelserna uppfriskat, de forna riddarnas devis: min själ tillhör Gud, min värja konungen, mitt hjärta kvinnan och äran mig själf! Kan den svenska kvinnans fosterlandskärlek ta sig ett mer naturligt och förtjusande uttryck än genom att hon korar fosterlandets försvarare till sin kärleks mänskliga idol?