Varför hade hon klätt sig i gosskläder? Var det kanske i en omedveten känsla av att hon i denna kostym föreföll att ha mera rätt att älska Angela än eljes? Något som hittills hållit sig stilla och dolt djupt inne i hennes väsen hade plötsligt brustit ut i blomning, då hon smekt Angela. Så fort hade alltsammans kommit över henne att hon inte riktigt hunnit med i sin egen utveckling. Handlingen med Angela var redan ett fullbordat faktum, innan hon börjat att närmare grubbla över sina känslor. På ett egendomligt sätt kände hon sig nu fri. Denna förnimmelse av kroppens och själens frihet hade hon aldrig förr haft. Lilla Angela med sina svarta ögon och sitt ljusa hår hade löst hennes band, utan att veta att det fanns några band att lösa upp. De hade ju inte alls hunnit göra sig riktigt reda för vad de kände för varandra. Inte heller nu när de i den vita skogen uttalade orden »älska» och »kärlek» förstodo de rätt vad som hänt dem. I deras hjärtan fanns en glöd, en lust att älska som måste finna utlopp. Redan visste de hur harmoniskt väl deras kroppar stämde överens. De hade prövat dem i ett hastigt övergående rus. Det var som om de mötts, ett par främlingar ännu, inne i en mörk labyrint, och nu i dagsljuset sökte förklara sin impulsiva handling. Kanske hade Agdas sammanträffande med Sven endast eggat henne till att söka nya upplevelser, då hon ändå alltjämt, och väl icke alldeles utan grund, hyste den övertygelsen att det var orätt att återknyta med honom. För Angela hade känslor som så länge pockat och jäst inom henne i ett nu fått sin utlösning. Men i själva verket voro de fortfarande hjälplösa och funno sig oförklarliga som ett par unga djur.