Medan han som bäst gick och ordnade hela revancheplanen i sitt hufvud, blef det emellertid bestämdt, att han, i stället för att tillbringa sommaren på Christinelund, skulle vara sin mor följaktig till den badort i Tyskland, der hon skulle vårdas. Grefvinnan von Rosenberg led af ett organiskt hjertfel, som tilltagit med åren. Lifvet i hufvudstadens högre societet hade icke tillåtit henne att taga den hänsyn till sin helsa, som erfordrades, och efter säsongens slut gaf hennes tillstånd anledning till de allvarligaste farhågor. En två månåders badkur jemte absolut hvila och stillhet var enligt läkarens utsago ett obetingadt nödvändigt vilkor för en förbättring. Statsrådet hade för egen del ingen lust att vara sin maka följaktig, och hans ställning gaf honom en mycket plausibel anledning att uppoffra sina pligter som äkta man till statens fromma; särskildt som han ju nu hade en vuxen son. Förhållandet mellan föräldrar och barn hade icke i någon väsentlig mån förändrats. Atmosfären i hemmet var lika kylig som någonsin, och i trots af den dagliga samvaron förblefvo familjens tre medlemmar främmande för hvarandra. Det fans ingen sympati och intet förtroende. Max kunde aldrig öfvervinna den allt förlamande respekt, han från barndomen känt i faderns närhet, och alla minnena från de kärlekslösa uppväxtåren hade samlat sig i ett agg till modern, som outplånligt bränt sig in i hans sinne. Han sökte motarbeta det; hennes lidande uppväckte hans veka naturs medkänsla, och under resan söderut egnade han henne all möjlig vård och uppmärksamhet. Det såg nästan ut som om mor och son under dessa omständigheter skulle komma hvarandra en smula närmare än förr, men en obetydlig episod gjorde att den gryende sympatien plötsligt åter svalnade till isande köld. I kurlistan hade modern låtit inskrifva dem båda som Grefvinnan von Rosenberg med son, från Stockholm, och Max hade förgäfves protesterat. Den lindring i kurafgiften, man på detta sätt ernådde, var för grefvinnan ett tillräckligt talande skäl, och hon hade drifvit sin vilja igenom utan ringaste hänsyn till Max och hans stolthet.