Jordbruksministerns och hr Johanssons i Uppmälby svar på lir Ivar Andersons anförande snarast verifierade riktigheten av dennes rent budgetära synpunkter, men de motsatte sig en återremiss och regeringsmajoriteten svek icke i voteringen trots att man synnerligen aktningsfullt lyssnat till bevillningsordföranden hr Andersons andra-gande. Episoden är belysande. Innebar minoritetsregeringssystemet en överdrift åt ena hållet, är det lika påtagligt att detta avsvärjande av det egna självständiga omdömet utgör en överdrift åt det andra. Skulle denna blinda lojalitet även i opolitiska, genuint praktiska frågor bli framtidens riksdagsrecept, kommer demokratiens folkrepresentation att degradera sig själv till samma betydelselöshet som kännetecknade denna under det färdigbyggda karolinska enväldet. I längden måste också en dylik staffageroll för regeringspartiernas medlemmar bli ganska trist, i varje fall mycket tristare än oppositionens ställning med dess möjlighet att få ej blott tänka fritt utan även tala fritt. Sannolikt skulle även statsråden känna sig innerst inne mera tillfredställda, om de visste att deras segrar vunnits trots riksdagsmännens sakliga prövning och ej tack vare » walk over ». Men riksdagen återgår kanske snart till sina gamla, svenska vanor. Statens Arbetslöshetskommission eller som den gängse förkortningen lyder, AK, har riktat vår nyare historia med en berättelse n: r 2, gällande dess verksamhet 1925 — 1934. Den första, omfattande åren 1914 — 1924, utkom 1929. Då det är fråga om verk på 600 sidor, förstår man att mycket och tidsödande arbete ligger bakom. Sedda som en helhet spänna de över en skickelsediger tid. Själva det förhållandet att arbetslösheten blivit föremål för en så omfångsrik behandling är ett av bevisen på de rubbningar, som drabbat det moderna samhället. Det sägs visserligen ofta, att arbetslöshet alltid funnits, man har förr bara ej brytt sig om de arbetslösa. Ett är dock visst, att massarbetslöshet är ett industrialismens sena barn, som före 1914 endast sporadiskt vållade det svenska samhället några besvär. Den första delen skildrade sökandets tid. Det gällde att bemästra ett alldeles nytt område inom socialvården, och omkastningarna först under världskriget och framför allt under den efterföljande ekonomiska krisen voro fruktansvärda.