Den övervägande delen av patienterna har cancer i palliativt skede, där patienter med gastrointestinal cancer har visat sig vara den största gruppen följd av patienter med prostatacancer, lungcancer och primära tumörer i centrala nervsystemet. Patient och anhöriga får » vila sig » från varandra, och samtidigt bryts inte kontinuiteten i vården. Under den senaste tioårsperioden har den palliativa vården utvecklats hastigt i Sverige. Även enstaka patienter med kronisk obstruktiv lungsjukdom, hjärtsvikt och neurologiska sjukdomar har vårdats av teamet. I de allra flesta fall växte patientens självtillit och förtroende i kontakt med teamet under vårdtidens gång. Detta återspeglas i att medelvårdtiderna inte skilde sig så mycket åt mellan grupperna. Trots detta kom patienter ibland hem i väntan på att få komma till en annan vårdform. Vanligare var att påfrestningen blev så stor att situationen » ställdes på sin spets » och vi tvingades » akut » att ordna inläggning på någon av våra avlastningsplatser på hospis eller liknande. Olämpliga bostadsförhållanden av den art att det hindrade patienten att vara hemma var sällsynta. Ett väl genomfört stöd till anhöriga kan säkert spara in många framtida läkarbesök! Den terminala fasen är den sista korta fasen av ett långt palliativt förlopp under vilket tillit och förtroende byggs upp så att patient och vårdare tillsammans kan sätta realistiska mål och ge livet ett värdigt slut. Samtliga patientjournaler (151) från starten hösten 1995 fram till sista december 1997 gicks igenom. Två års erfarenhet av palliativ hemsjukvård i Sollentuna visar att vi är tämligen väl rustade att klara den medicinska vården i hemmet. Dessa farhågor visade sig vara överdrivna. Tabell I. Arbetsterapeut och sjukgymnast bedriver ett rehabiliterande arbete med bassängträning och andra aktiviteter, t ex utflykter för patienter och anhöriga. En annan lika viktig del av den palliativa vården, som vi saknar idag, är tillgång till slutenvårdsplatser med samlad hög palliativ medicinsk kompetens, där man på kort tid kan lösa mer komplicerade problem som kräver akutsjukhusets specialistresurser. Störst problem med det psykosociala omhändertagandet Även om den palliativa fasen för dessa patienter kommer att bli lång och innehålla en rad aktiva åtgärder är den nära, kontinuerliga kontakten med teamet av stort värde för att hjälpa patienten vidare i bearbetningen [8].