Hon hade liksom förra gången ej hört honom, tack vare en mjuk matta som låg därute i förrummet, och hvari stegen drunknade. När han öppnade dörren, kände han en svag doft af en parfym slå emot sig. Ekipager och lakejer i gentila livréer. De ha ’ sparkat på mig och pekat finger åt oss, som äro af en ädlare stam än de själfva. – Han förde handen till sin kind, där han mottagit det häftiga slaget, och stammade förbittrad: – Stackars barn, sade han. Om jag säger till en af dem: «Min fröken! Icke för det hon förstod något af det, men i kväll kände hon sitt ansvar och ville vara öfver allt. Asser som dragit ut en låda till pulpeten, började nu tala med en låg upprörd stämma: – Nej, inte det bittersta, svarade Ljungstedt, af hvars utsvultna ansigte man väl kunde se, att han var i behof af sedlar. Han stannade med ens framför Judith: – Kommer du inte längre, sade Berkow, så är föga vunnet. Och framför allt låg där kärleken till familjen, till barnet, för hvars skull ensamt all denna rikedom samlats ihop. – Hvar i all dar är fröken. Och som jag nämde, räntan fäster jag mig inte så mycket vid, hur hög Ni behagar att bestämma den. – God morgon Asser lille, helsade fru Judith. hör inte på hvad jag säger. Lemontow beskådade hennes skönhet och fägring och blodet råkade i svallning hos honom. Detta började roa henne. De funno henne mycket riktigt hemma, omgifven af en skara barnungar. – Det är således den där skurken till betjent, som har lagt hand på henne. Och hvad hon än tänkte att begagna dem till, så helt säkert var det ingenting farligt. – Och hon är försvunnen? frågade Lemontow. – Konsulinnan Berkow. Pierre. Där låg den vida Östersjön vaggande i ett mildt vågskvalp, och hela luften simmade i ett haf af ljus. Nu skulle han icke se henne vidare. På hennes lugna småleende såg Haller genast, att hon icke hört någonting, om hvad som passerat natten förut, eller läst någon tidning, ty då skulle han genast ha sett det. – Jag skall finna honom, sade Haller lugnt. pockande åt honom.