Det dröjde emellertid inte länge innan en avdelning romersk militär från den närbelägna borgen Antonia, där de hade sin kasärn, ryckte ut och kom tempelvakten, Jerusalems inhemska polis, till hjälp. Efter en kort men blodig kalabalik var tempelområdet rensat. Messianerna, som till största delen voro obeväpnade – blott här och där glimtade ett och annat svärd i deras hopar – flydde åt alla håll, kvarlämnande sårade och döda. De flesta av de stupade voro naturligtvis messianer; också ett par man av tempelvakten hade blivit ihjälslagna, men lyckligtvis ingen romersk soldat. Det skulle ha stått oss stackars judar dyrt. Till programmet för »templets rening» hörde naturligtvis också att de försäljare av offerdjur, penningväxlare och andra handlande, som hade sina stånd och bodar på tempelplatsen, skulle jagas bort, och det kan nog hända att denna punkt på programmet (med åtföljande expropriation av kassabehållningarna) för en och annan av messianerna var huvudsaken. I alla händelser var det den enda del av programmet som kom till utförande, och bland de ihjälslagna var också en av dessa växlare. Jag kände honom; en kvick och rolig karl, allbekant för sina tokiga vitsar, som gick från mun till mun i hela Jerusalem. Stackars gamla gosse! Pilatus hade naturligtvis under allt detta blivit ganska allvarsam, och morbror Kaifas inte mindre. – Det där är alltså vad ni judar kallar en oskadlig tok, sade Pilatus. Ni har litet för många av den sorten! Jag vill hoppas att de ha tagit fast honom. Sedan skall jag nog kurera honom för hans oskadliga tokighet! Och han fortfor, med ett fritt behandlat citat från en aktad författare: – Hur länge skall du ännu missbruka vårt tålamod, Jerusalem? Kejsarens staty i ert tempel – det är vad ni judar saknar och vad ni skall få, om jag kan uträtta något! Och en fördubbling av er löjligt obetydliga skatt! Vid dessa förfärliga hotelser blev min morbror alldeles utom sig, brast ut i högljudd gråt och slet sig i håret. Jag besvor på mitt bästa latin den högädle och ryktbare Pilatus (det var hans titlar) att inte låta hela Jerusalem och Judéen umgälla vad en vilseledd pöbel, än vilkens sinnesförfattning ingenting dåraktigare finns under månen, hade förbrutit.