- Det är möjligt att vi bör se närmare på hur samtycke inhämtas, men vi väntar tills ärendet nått sitt slut, säger hon. Lundasociologen Eva Kärfve har begärt insyn i underlaget till en studie om DAMP som barnneuropsykiatern Christopher Gillberg och hans forskargrupp vid Göteborgs universitet, GU, genomfört. Rynning och Forsman anser att Gillberg och Kärfve båda åberopar legitima intressen och att konfliktens frågor bör diskuteras mer. Hon söker, enligt vad hon anfört, klarhet i hur forskarna hanterat bortfallet. Olle Stenholm, allmänhetens pressombudsman, påpekade i tidningen Dagens Forskning att offentlighetsprincipen är ett redskap för att granska makten, och att statlig forskning är en del av denna makt. Universitetet, som fick formulera förbehållen, har bestämt att materialet ska avidentifieras. Men det finns flera sätt att tillmötesgå detta, och de är inte säkra på hur domen påverkar intresset för att delta i forskning. Detta visar hur dåligt insatta folk är i forskningsetik, även de som borde vara det, säger hon. Dåligt insatta i forskningsetik Elisabeth - I sin artikel i DN kallade Wigzell och Bondjers genomgående Helsingforsdeklarationen för Helsingforskonventionen. Svårare få försökspersoner Det är också långt ifrån solklart att domen strider mot Helsingforsdeklarationen som de hävdar. Det vore olyckligt, säger Forsman. - I resningsansökan framhåller GU att försökspersonerna fått veta att handlingarna som ligger till grund för studien inte kommer att lämnas ut. En praxis som hon och andra tror överraskar många forskare. Universitetet nekade men fick nyligen backning i Göteborgs kammarrätt som anser att Kärfve har ett berättigat intresse av att få ut materialet. Om det är allmän handling, vilket somliga jurister anser, kan konkurrenter få ut resultat från pågående studier. Här finns nog en stor kunskapslucka bland forskare, säger hon. Rynning, jurist vid Uppsala universitet, menar att det finns juridiska oklarheter för när och hur forskningsmaterial får lämnas ut och att kammarrätten inte ska göra en intresseavvägning, utan bara bedöma risken för men. Samtidigt har kammarrätten följt praxis. I grunden lutar de dock åt att ge granskningsbehovet företräde. Skulle kammarrättens dom stå sig kan man undra vilken typ av forskningsmaterial som i framtiden kan begäras ut och av vem. Det sista ordet i fallet är inte sagt eftersom GU begärt resning hos Regeringsrätten.