Bengt Saltin har också följt upp den danske forskaren Christensens studier från 1939 om hur mycket kolhydratladdning betyder för att kunna arbeta långt och länge. Min princip är att alla som är intresserade ska få en chans. Bengt Saltin gjorde sina första inaktivitetsstudier 1966 och efter det kom man fram till att det är farligt att ligga till sängs. - Det är troligen det som är den viktigaste förklaringen till att man bland annat får en bättre fettomsättning och bättre insulinkänslighet. Docent Carl Johan Sundberg, en yngre forskare inom samma fält, håller med om det. - Det vi gjorde var att, när vi fick muskelbiopsitekniken, visa att uthålligheten var kopplad till lagring av socker i musklerna. - Dessutom så fick vi ett stort forskningsanslag, först 14 och sedan 17 miljoner danska kronor (med dagens kurs är det 17,5 respektive drygt 21 miljoner svenska kronor) om året i tio år. Dessa har tränat bara ena benet och då kan man visa att de får normal insulinkänslighet i den tränade muskeln medan det andra benet, det otränade, är fortsatt insulinresistent. Han » cyklar jämt « och orienterar en del, något som han började med tidigt, han deltog i sin första orienteringstävling 1947. Trots att arbetet tar så mycket tid hinner han hålla sig i god form. Bengt Saltin har en mycket stor bredd i sin forskning. Det är ingen tvekan om att våra studier fick ett väldigt genomslag och att behandlingen ändrades från vila till att så fort som möjligt försöka aktivera patienten. Bengt Saltin får priset för att han med början på 1960-talet legat bakom flera upptäckter som varit viktiga för samhället. Glädjande finner han också prisets koppling till Internationella olympiska kommittén eftersom det indikerar att den organisationen som vanligen kopplas till elitidrott också vill markera vilken betydelse fysisk aktivitet har för hälsan. Dessutom säger han: En annan viktig del i hans forskning är utvecklingen av metodik att analysera den lilla mängd muskelväv man får ut med en nålmuskelbiopsi. När han själv läste medicin ansågs vila vara bästa sättet att återhämta sig från en sjukdom eller skada, men hans forskning har visat något annat. Några planer på att trappa ner har han nämligen inte utan räknar med att arbetsdagarna också framöver kommer att vara sex i veckan och tolv timmar långa. Enligt motiveringen tilldelas han det för sina » enastående insatser inom hjärta / kärl-, muskeloch arbetsfysiologi «. - Tack vare studenterna, kommenterar han.