Åsbrink hade innan hans avgång 1999 problem på finansdepartementet då personalen var irriterad på hans temperament som skapade en dålig stämning. Innan valutgången var klar ville därför inte Fälldin vidta några åtgärder. Däremot testades andra organisatoriska grepp som syftade till att inrikta och effektivisera lagets arbetsinsats. (2003) Vår författning (trettonde upplagan). Aktörer har således tydliga preferenser och agerar strategiskt och kalkylerande för att uppnå sina mål, vilket in sin tur påverkar hur andra aktörer agerar. (2001) Att regera i koalition. Enskilda politiska ledare kan förvisso betraktas som unika fall men avhandlingen visar, för att uttrycka det enkelt, att statsministrar liksom presidenter blott är människor och delar samma typ av brister och förtjänster i sina personliga egenskaper. Dagens nyheter, 2006-10-21. Sammanfattningsvis kännetecknas Ingvar Carlssons ledarskapsstil som beslutsfattare av ett formalistiskt förhållningssätt till funktionen. Politik och dramatik. Resultaten visar att personlighetsfaktorerna har påverkat de svenska statsministrarnas ledarskapsstil och att de därmed inte är direkt knutna till studiet av amerikanska presidenter. Slutsatsen är att det svenska politiska sammanhanget är sakinriktat men alltjämt präglas av olika kulturer som har inverkan på demokratiskt beslutsfattande. Ingvar Carlsson fick dock på nytt uppdraget av talmannen att bilda en ny regering (Carlsson, 2003: 336-337). Wibbles arbete med planen och hur den skulle förverkligas illustrerar hur arbetet kunde se ut i Bildtregeringen. ” Ny start för Sverige ” blev startskottet för ett potentiellt regeringssamarbete då det blev tydligt att det fanns ett borgerligt alternativ till socialdemokraterna (Björck, intervju: 2010). Han ansåg rent av att han inte kunde vara tillräckligt inflytelserik i vissa lägen och att frågor kunde falla på grund av att han inte varit med och bestämt tillräckligt aktivt. Sammanfattningsvis framstår Carl Bildt otvetydigt som aktiv / ad hoc i utövandet av funktionen. I någon mån skiljer sig Göran Persson i detta avseende då han genom konfrontation direkt kunde korrigera statsråd men också indirekt genom att exempelvis visa ointresse, vilket resulterade i att det sällan blev livliga diskussioner vid allmän beredning. Redan i unga år hade Ingvar Carlsson fascinerats av ledarskap och även haft möjlighet att praktisera det. Denna avhandling vänder sig mot den snäva utgångspunkten att ledarskapsstil är ett direkt utfall av en ledares institutionella omgivning och den lika förenklade ståndpunkten att institutioner inte har någon betydelse överhuvudtaget.