Då balen öppnades med en menuett, frågade turkarne baron Tott, hvem den herre var, som dansade först. Af gjorda fångar hade man nämligen erfarit, att densamma uppgått till omkring sextusen man samt att flera större och mindre ströfkårer voro i närheten. Myrtenkransen, Hvem skall hafva den, Hvem, hvem? Annchen blef allt mer och mer förvirrad. Detta sades i en ton, som var till den grad bestämd, att de tre herrarne drogo sig stumma tillbaka. – Kors, Lars på Hultet vet jag. Under djupaste sorg lyftes Mimmi upp på en bänk på fältskärernas befallning, glödgade kulor buros in i tältet och hennes kropp gneds för att bringa den värme. Han störtade med sina män ned för vallarne och ingen man stannade i kastellet. Nej, nej! Kungen ropade till oss: Vid hennes död (1730) skref en viss Adlerstedt bland annat: Fursten: Friskt mod bara! – Ja, jag skal ldet, sade Harald. Kung Carl var enväldig men dock slaf – slaf under sitt öde. Knappt kunde han i röken urskilja sin trogne tjänare. Emellertid tilltalade priorn kung Carl sålunda: Fröken Anna pressade vid dessa junkerns ord ena handen hårdt mot sitt hjärta och grep med den andra fastare tag om lejonets hals, hvarefter hon med darrande stämma frågade: – Hvad mor är vidskeplig, sade Axel. Det enda kavalleri, som kunde komma med, voro drabanterna under Arvid Horn och en half skvadron af lifregementet under Spens. August den starke och hans fältskär. Gud hjälpe mig! Du tryggade mitt kära Sveriges välde! Ondt om mynt hafva vi, men heder och tro hafva vi desto mera af i stället! Korpral Kula hade länge haft ögonen på ett par personer, hvilka uppgifvit sig vara en af generalernas betjänter. – Vill du rädda mig undan dina landsmän, flicka? I en annan sal spisade vid stora bordet en fer à cheval åttiofyra masker och vid borden långs väggarna sextio andra. » Då befallde konungen, att officerarne skulle samlas utanför hans tält. – Ja, herre konung!