Men Satin hade reda på ställena, hon, och därför fick hon inte väl syn på grisarna, förrän hon gnodde sin väg midt ibland det förskräckliga tumultet af kvinnor, hvilka i långa rader flydde sin väg bland folkhopen. Hon måste gripa tag i ett föremål för att icke falla omkull, men då hon lade handen på en af dessa svarthvita träfigurer, som med krökta ryggar och svängda ben stodo uppställda rundt omkring, så blef hon ännu blekare. – “ Tala inte så högt, “ säger han, “ du gör dig löjlig, min stackars vän, kusken har svårt att hålla sig för skratt, om han hör dig “ – Hon rycker i sin tur på axlarna – “ Du frågar, hvad hon har? Är det verkligen sannt? Han hade icke hört en enda smekande ton i musiken eller sången, han hade icke kunnat gripas en sekund af spänningen i salongen, hela hans tankeverksamhet hade akt efter akt varit oupplösligt fastbunden vid detta enda faktum: han var ruinerad. Hon hade kommit att tänka på, att Nana kunde ha upplysningar att lämna om Philippe. Jag är förlorad, upprepade hon, och i detta rop af hjälplöshet låg en fullständig återklang af allt, hvad den nervösa och förorättade kvinnan lidit under denna ångestdag. Ty horn har han och horn får han – för den saken sörjer hans grefvinna, som är tillsammans med gud och hela världen, till och med med Fauchery, den ynkryggen! Denna ödmjuka underkastelse, som dagligen tillfredsställde hans högmod, dessa blottade kvinnobehag, i hvilka hans blickar dagligen frossade, hade väckt orena tankar på att gå ännu längre, att utföra något ännu råare, ännu brottsligare. “ Min käre, käre herre! Betecknande för det rastlösa lifvet i en stad sådan som Paris, är den syn, som man får se, ifall en spårvagn måste stanna, därför att en af hästarna stupat. Nana död – den vackra, ståtliga flickan! Oupphörligt körde vagnar in genom porte de la Cascade i en kompakt, oändlig fil. Man kan lätt gifva akt på, att vid den af vagnsdörrarna, som vetter åt trottoaren, där vagnen stannat, sitter en liten violbukett fastsatt emot fönstret, hvilket är nedsläppt.