Och medan de alla höll andan och Apans näsa lyste som varningsskylten på Langebro gled hennes skidor i kors och de såg hur hon lättade, inte som en backhoppare utan i pälsjackan som en medelstor brun björn som får tassen i en sax, slår en saltomortal, kommer loss och svävar med huvudet neråt över toppen på en dvärgbjörk. Den stackarn. Den tutade. Många av dem kunde i alla fall höra hans lågmälda väsande och de såg allihop att hon kommenderades upp på toppen av backen och i nästa ögonblick kom hon farande neråt igen, skrämd från vettet och med uppspärrade ögon och allting flaxande och spretande, den här gången dock med det resultatet att hon for vidare över nästa backkrön där hennes skrik dämpades till ett dovt kvidande därför att hon hade åkt in i en driva som omslöt henne helt. Han lutade sig förtroligt ner mot konduktören. De drack kaffe ur en termos. Hur kunde ett neutralt land sälja järnmalm bara till den ena parten? Det var också därför han tyckte om Bonke och Tjejtjusaren och Munk och Björnen och de andra. Om han dessutom hade fått en eller ett par snapsar sjöng han Heiden-röslein eller något som liknade den: " Såg en knapp en Rösse-lein stehn slöt den sig sam-man! " Bergen och snön försvann oändligt åt alla håll i mörkret. Under dem skakade däcket av maskindunket och ibland gick färjan in i ett drivisflak och gnagde igenom det. Björnens hand fyllde en del nere i paketet, så det rann en sakta ström av gryn från hörnen över bordet och ner på golvet. Han erkänner aldrig något. Hans armbåge stack in över Bonkes territorium, han satt alldeles snett för att få in siffrorna ordentligt i rutorna, men när han drog ett streck under slutsumman var det något som tog tag i pennan så att bläcket skvätte upp över räknetalet. Men nu skulle de snart resa, då gjorde det detsamma. Sedan tog hon en kökshandduk och började torka disken. Från skorstenarna runtomkring föll brunkolsröken tung. Apans näsa började lysa. Lektor Flak, sa pojken. Ja, det var någon som hade hört Jappe kalla henne Mimse därför att hon ville det.