125 dess vördnad för din dygd har öppnat dessa hvalf, der ingen dödlig inträdt sedan min ankomst... Du har ej något val... Som Theotime är Himlen ditt vittne: Han pålägger dig att qväfva din låga, att uppfylla det värf du dig påtagit... Som Belmir, som en ädel och värdig riddersman, talar hedern allena: dess stränga röst föreskrifver dig, att ej missbruka det förtroende du fått; och kärleken äskar af dig att ej mer sönderslita ett hjerta, hvars tillstånd du känner. Fly, lemna mig! Låt mig dö oskyldig! Låt mig lefva okänd! Stör ej mera denna dödens stillhet! Gå Ack! Det är ej en menniska som talar med dessa uttryck. Det är en Gudomlighet, och dess röst öfverväldigar mina sinnen... (Efter en paus) Jag skall visa dig huru högt jag dig dyrkar... jag skall lyda dig... jag skall dig fly. Men om en så stor lydnad är möjlig, om den förtjenar någon erkänsla, så äskar jag den. Hvad då? E LVIRE . B ELMIR . Att du blir lycklig, att du uppoffrar mig, att du gör dig fri. Att jag uppoffrar dig? Nej, aldrig... Denna boning är min graf. Låt mig der sluta min lefnad. Nej, Casano skall blidkas. Ett ord, och du är fri! B ELMIR . E LVIRE . B ELMIR . 126 E LVIRE . Men detta ord uppoffrar dig. Det rättvisar din oskuld, det gör dig fri. Nej, aldrig! E LVIRE . B ELMIR . Gör hvad jag äskar, eller frukta min förtviflan. Lyd mig för sista gången: lemna mig åt mitt B ELMIR . E LVIRE . B ELMIR med ifver. öde!