Birger Sten ville nu fortsätta, där den gamle filaren slutat, och det låg verkligen en egendomlig darrning i rösten, när han nu, direkt riktande sina ord mot folket, talade om, att han blifvit afskedad och huru han blifvit det. Hon stirrade frågande kring sig, utan att kunna svara. » Ja » Nå, det säger jag, att förening ska ’ vi ha och hålla ihop ska ’ vi göra, för annars ä ’ det bäst en kastar sig utför Brofallet först som sist, med både ungar och allt, för då blir det väl slut på eländet, åtminstone. Det är nog säkrast att jag drar mig bort med de tusen kronor jag fått, ty jag är just inte lysten, hvarken att utsätta mig för vattenhjulet eller ett eventuelt förhör om ett dödsfall på grund af gift. Hvad månde då ske? » Om baron anser det så » tänkte jag. – Det kom allt fler och fler gamla kamrater och andra bekanta och snart var agitatorn igenkänd och välkomnad af alla. Svara! » – » Eller också? » von Balken svarade inte, men han höjde sakta sin blick och såg med den annalkande ålderdomens rörande skumma ögon upp på Ebba, på sitt älskebarn, såg med en blick som ett missförstådt, plågadt stackars djur ser på sin herre, men svarade ingenting. – Skulle han? – Hvad ville då denne alltjämt? » Bed din mor och din syster komma in. » Han teg ett ögonblick liksom om han sökt efter, hvad han skulle säga, men det kom en skarp, hård blick i ögat. » De sågo upp och hälsade tillbaka samt sökte till det bästa bereda sig för hvad som komma skulle. – » Försök inte att neka för mig, ty då går det er illa. Doktorn rusade till och lyfte upp henne på sängen. Men då hon fick papperet framför sig och pennan i hand, så var det något, som tvingade henne att låta bli att skrifva liksom förr. » Ner med Hornberg, ikull med honom! » – Nemesis » Därför fortsatte han, lugn som det syntes, upp åt huset med Ebba vid armen. Hans blick stannade likt