MED ANLEDNING AF ARTIKELN " Ett kapitel för husmödrar " i Idun n:r 19 ha vi från en ärad insändarinna mottagit följande öppna bref, som vi befordrat till signaturen " Smålandsfrun " för erhållande af svar. De synpunkter " Fru X. " anför kunna nog ha fog för si g, och många som vrida sig under dyrtidens skruf, skola säkert finna, a tt hon har gifvit luft åt deras klagan. Men det är kanske icke alldeles med rätt som Fru X. anser, att den större inkomsten, som i Iduns första kapitel för husmödrar angafs, berättigar till en absolut sorgfrihet. Vi läm­ na nu ordet åt d en ärade insändarinnan. Öppet bref till " Smålandsfrun ". SNÄLLA SMÂLANDSFRUN, (AG HAR MED 1Ntresse siuderat Edra råd angående hushåll i dyrtid och funnit dem synnerligen sakrika och kloka och tänker, att de säkert kunna vara till go d hjälp — fö r familjer med en årsinkomst af öfver 8,000 kr. — om nu dessa äro så opraktiska eller an­ språksfulla, att de ej kunna hushålla på en s å- dan inkomst i en landsortsiad och med en­ dast två barn. Men hur många af statens tjänste­ män ha det så bra ställt? Därför ville jag fråga Er, om Ni ej med Er erfarenhet och sakkunskap ville fal a om för oss andra, hur vi s kola bära oss åi, vi s om sitta med 2 à 5,000 i lön och ofta fyra à fem barn eller flera. Jag tänker på lärare och i all synnerhet officerare, mest därför, att jag själf tillhör den senare kategorien och således kan i deialj fala om, hur vi ha det. ) ag skall nu ej tala om underlöjtnanterna med sina 2,000 i lön, ty de gifta sig ju e j i regel på enbart denna inkomst, och i hvarje fall ha de ju ej större fa­ milj att försörja. Men en löjtnant af 2:a klass med 2,415 elle r af l:a med 2,895!! En l:a klass löjtnant är dock i regel en 30 års man och ofta begåfvad med ej så liten familj.