– Ä ’ det bedrägeri, det, att jag arbetar för oss bägge två, att ni så att säga lefver på min bekostnad? Det är min innerligaste önskan att snart kunna återföra er i hennes armar. Men säg nu, hvad ni vet! – Jag måste se liket, ty förr tror jag dig inte. August Brink visste icke hvad han skulle tänka och tro om den saken, men han ändrade nu i alla fall tvärt sitt beslut att på dagen återvända till Bronäs. Men vi oroa oss kanske i onödan. – Det gör jag, hur det se ’ n än går », för att använda samme persons ord, svarade gubben skämtsamt. I stället för den nedsmorda, trasiga bonjour, som han förut burit, såg man nu en ny, snygg kavaj, en nästan ren krage och en rödoch grönrutig slip hade intagit den trasas af obestämd färg plats, som han dittills brukat bära virad om halsen, ja, han var till och med så snobbig, att han bar manschetter. Kort och bestämdt utstötte han: – Du vet inte, med hvilka svårigheter jag har att kämpa. Men det förslaget tycktes inte precis vara i Brinks smak, ty han invände misstroget: Om en stund afgick ett tåg, hvilket hon medföljde. Hon tänkte för sig själf: Jag har handlat mycket illa, och jag är inte ens värd att kyssa den stackars Ellens skosulor. Och efter en liten stunds tystnad, hvarunder hon sökt bekämpa sina upproriska känslor, fortfor nu Ellen att skildra sin flykt från hufvudstaden och sitt sammanträffande med det så vänliga och deltagande herrskapet Engblom. – Hvad då för planer? Börsen med innehåll hör till klädningstyget. Naturligtvis är äfven baron Weidenhjelm med. Det uppstod en tryckande paus. Och Fanny vägrade henne icke denna hjälp. Men det ville han inte tro. Hon fann Alice redan vaken och sysselsatt med att läsa alla de gratulationer, som nyss kommit med posten. – Men hvar ha vi vår präktiga fru Malm? Nu hade hon också redan uppnått den dörr, utanför hvilken hon i förgår stått i Brinks sällskap. – Nåväl, så säg mig då: hvad vill ni mig, och hvarför smyger ni er in i mitt rum så här dags? – Se så, behåll nu bara pengarne och köp hvad tant vill för dem!