Det blev ingen sådan där regelrätt utläggning om den livligt målade texten som Fall väntat. August var inte den som slaviskt höll sig till ämnet. I stället började han en målning av hur han hade det, då han var ute i världen som den förlorade sonens like, vaktade svin åt Satan och försökte äta sig mätt ur svinahoarna tills han blev så eländig att det var ingen annan råd än att vända åter till fadershuset. – Du skall inte gå och försöka göra dig ren först innan du vänder åter! ropade han så att det hördes långt ut på gården. Det är nåt som Satan intalar dig för att få dig i sin tjänst för en usel avlöning några veckor till! Du ska tro mig, en kan inte göra sig ren när en har gått och slavat i hans svinagård! Du må tro jag försökte nog skrubba den värsta dyngan av mig, så att jag skulle se ut något så när som folk när jag kom hem. Men när jag började skrubba såg jag att kläderna var förstörda och att jag måste ha nya. Men det kunde jag inte få förr än jag kom hem och så måste jag vända åter precis som jag var. Du ska inte tro dem som predika för dig att porten till fadershuset är trång, det är den bara för de egenrättfärdiga, för syndare är den vidöppen. Så kastade han sig in på en skildring om ordets segertåg och målade hur det var förr och nu i de trakter, där han farit fram.