Således fördes man af Elbers i stället till en helt annan del af staden, till en gata, nog devuerad att kalla sig Kungsgatan, och vid hvars ända man träffade Fattighuset med Kortfabriken. hvar ha vi vår flanell nu igen? «Jag hoppas det skall vara godt, starkt och klart, såsom herr baron önskar: varmt är det säkert. » Utan att lemna någon uppmärksamhet åt courtoisien i detta uttryck, satte hon kaffekokaren ifrån sig och började se sig om i baronens rum efter elddon, för att kunna tända spriten och begynna kokningen. Jag skall råda henne dertill. Lemna henne då detta. Friherrinnan Ekensparre förde sig med så mycken liflighet vid sin makes arm kring majstången, att hon efter en liten stund måste stanna för värme, och vinka sin kammarjungfru efter näsduken. Hon hviskade: «det är färdigt! » – Baron Migneul utsade detta ord med ett eftertryck, som nästan nalkades hårdhet, och icke förfelade att stålsätta ynglingen till ett modigt försvar. två till utseendet så alldeles olika akter, och likväl gåfvo redan grekerne en vink om att Dödens och Kärlekens genier egde mycken likhet sins emellan. se, lilla fröken! Om Malcolm är att säga, det han på Lanutofta blef en mycket hyggligare gosse, än han varit på Gräseholm Så skall Oscar få veta hvad han behöfver, och jag är viss på, att han icke skall missbruka hvad han hör. Men intet dröjsmål vidare nu! » sade Oscar. De spatserade omkring på de yttre gångarne utmed jernstaketet och sågo på Norrström. Han gick i tankarne igenom hvilket annat ämne han till en början skulle kunna anlita för att hafva en inledning, åtminstone hafva något, han, som begärt ett samtal: och han öfverlade en stund om att till exempel göra uppslag med anekdoten om de stiftade nykterhetsföreningarne. Baron Migneul önskade obeskrifligt att kunna blifva en Hillner igen. Han började längta till norden, till återseendet af den för aderton år sedan förlorade, med en så oemotståndlig känsla, att han beslöt undvika hvarje förlängning af vägen, ehuru behaglig än mången afkrok kunde vara.