Ej heller ha de två krigsåren medfört någonting som gjort de moderna arméernas organisation mera motståndskraftig mot kringränningen. Tvärtom synes deras allt större beroende af ammunitionstillförseln väsentligt hafva ökat deras känslighet i detta afseende. Emot en sida i den franske författarens framställning måste slutligen en bestämd kritik riktas. Den uppfattning som genomgår det hela, nämligen att den tyska öfverlägsenheten under krigets första skeden hade sin grund hufvudsakligen i generalstabens bättre strategiska och taktiska metoder, d. v. s. i idéer, som efter offentliggörandet af Cannae voro hvar mans egendom, förvanskar nämligen alldeles den strategiska förberedelsens innebörd. Om öfver hufvud taget teorien såsom sådan vore afgörande för seger eller nederlag, då hade ju den Schlieffenska uppsatsen varit det svartaste landsförräderi. Men både den som skref och den som lät trycka densamma (den stod första gången att läsa i en af tyska generalstaben utgifven tidskrift Viertel] ahrshefte fur Heereskunde und Truppenfuhrung) visste, hvad de gjorde, då de sände ut den såsom en sporre till fritt, af auktoriteter obundet krigsvetenskapligt forskande. De visste, att strategiska och taktiska teorier erhålla verklig betydelse för en armé först då de gjorts lefvande i form af verkligt organisationsarbete, då de trängt in i krigsförberedelser och utbildningsföreskrifter och genomsyrat armén i hela dess tänkande och handlande. Så var just fallet i Tyskland. Förut har visats, huru den Schlieffenska slagtaktiken baserade sig på vidsträckta kringgångsrörelser. Sådana fordra emellertid större snabbhet än motståndaren; denna tanke har tagit form i den tyska arméns oerhörda marschträning, hvartill paradmarschen varit ett blandDAGENS FRÅGOR 461 medlen och hvars frukter man såg i jätteprestationerna vid marschen mot Paris, vid Tannenberg och före februarislaget i Masurien. Men det var också viktigt, att de svängande flyglarna snabbt kunde bryta mötande motstånd, alltså infördes ett förkortadt anfallssätt, där ett stort kanonantal vid hären fick ersätta infanterielden.