DOKTORN. ett och annat, som kan vara nödigt för en oinvigd att veta. God afton, herr ryttmästare. Fadren. 3 Er förträffliga fru har gifvit mig vinkar om FADREN. SJUNDE SCENEN. RYTTMÄSTAREN. AMMAN. RYTTMÄSTARN. Hvad vill du min vän! Är det något? Hör nu herr Adolf lilla. AMMAN. RYTTMÄSTARN. jag kan höra på, utan att få spasmer. AMMAN. Ja gamla Margret. Tala du, som är den enda gå halfva vägen och komma omsams med frun om den här historien med barnet. Tänk ändå på en mor... Hör nu herr Adolf, skulle han inte kunna RYTTMÄSTARN. Tänk på en far, Margret! Så, så, så! En far har annat än sitt barn, AMMAN. men en mor har bara sitt barn. RYTTMÄSTARN. men jag har tre, och hennes börda bär jag. Tror du icke jag skulle ha haft en annan ställning i och hennes barn. Just så min gumma. Hon har bara en börda, lifvet än en gammal knekts om jag icke haft henne AMMAN. Ja, det var inte det jag ville säga. FÖRSTA AKTEN. RYMTTÄSTARN. till att ha orätt. Nej det tror jag nog, för du ville ha mig AMMAN. Tror inte herr Adolf att jag vill honom väl? RYTTMÄSTARN. hvad som är mitt väl. Ser du det är inte nog för mig att ha gifvit barnet lif, jag vill också ge det min själ. Jo kära vän, jag tror det, men du vet inte tycker jag att man skulle kunna komma öfverens. RYTTMÄSTARN. Ja se det der förstår jag inte. Men ändå AMMAN. Du är inte min vän Margret! AMMAN. att jag kan glömma att han var mitt barn, då han var liten. Jag? Ah gud så herr Adolf säger. Tror han RYTTMÄSTARN. som en mor för mig, du har gifvit mig medhåll hittills, när jag hade alla mot mig, men nu när det gäller, nu sviker du mig och går öfver till fienden.