Vid Vesterlånggatan, icke långt från Tyska Brinken, finnes ett fyravåningars hus, i hvilket smala stentrappor leda i nära nog kolsvart mörker upp till fjärde våningen, som på samma gång är tredje våningen åt Prestgatan. Julia gjorde ett så förnämt intryck och hennes uppgifter buro ett sken af sanning, så att kommissarien icke hade något skäl att misstro en så ansedd dam, maka åt en af hufvudstadens störste finansmän. Men nu inträdde hvad man plägar kalla otur. Hon så väl som hennes man hade redan kommit öfver midten af sextiotalet år, något som syntes af kvinnans nästan hvitt blifna hår och mannens tunna, grånade hår. Icke länge efter det poliskonstapeln aflägsnat sig kom flickan in till fru Bergman och anmälde, att en herre var där ute och frågade efter herr Sporre, och oaktadt hon sagt honom, att denne afrest, ville han icke aflägsna sig, förrän han talat med värdinnan. – Är ni enkan Rundgren? Annars brukade han med glädje hälsa hvarje skrifvelse från hemmet, men denna gång kände han sig sällsamt upprörd. Med dessa ord lämnade han sin fars bref åt baronen och denne genomläste det med utomordentligt intresse. – Ni vill alltså genom er djäfvulska plan göra till tiggare denne harmlöse herr Sporre, som är alltför harmlös att genomskåda den falske vännen? Därunder spelade han i sätt och uppträdande den noble mannen och endast invigda kände till hans öknamn: » den människovänlige Kruse ». frågade gubben. – Ni heter Friedrich Kranich! FEMTIOFEMTE KAPITLET. Plötsligt öppnades dörren och Eklund steg in. Hon visste hvarken hvad hon sett eller hvad hon sagt. Men ni är ju ensam; hvar har ni er dotter? Det frikostiga sätt, hvarpå han strödde presenter omkring sig, gaf honom öknamnet » Alaska-baronen », emedan han lät påskina, att han var stor delägare i Ekska Alaskabolaget och god vän med » Guldeken », ett namn, som denne fått till skillnad från en annan Ek: » Träeken », som gör i trävaror. – Ack, mycket, nådig herre, svarade den tillfrågade.