Jorma satte sig igen. Får vi nån av lokalbefolkningen med oss, frågade Beata. Det är inte så lätt att svara på. Jag tog bussen, sa han. Lyser det inte i den andra baracken. Vi ska inte bara lämna en bra idrottsplats bakom oss när vi reser. Anlände i tid. Vart hade hon tagit vägen. Deras specialitet var att skära halsen av folk. Mer än artonhundra människor omkom och mer än sjuttiotusen måste evakueras. Det skulle inte göra mig nånting i dag heller. Den är röd, sa trädgårdsmästaren. Vad har dom för färger. Och antagligen för att hindra oss andra att bli totalt fördärvade tog hon en bra skvätt i sin kopp. Jack Britton log. Ärendet slutbehandlat. Vi skulle ordna Nykyrka fotbollsplan. Ungdomen ska hålla till där. Lall hällde i te åt oss och vi satt som vi var. Han hade inte knäppt alla knapparna. Och mörk. Några vapen tar vi inte i. Marieke Schellekens lever, sa jag. Och sen gick jag en bit på landsvägen och in i Nykyrka by. Tolv eller tretton, sa gubben. Fadern hade sagt åt mig att sitta och jag satt. Arbeta och sjung. Varför går jag här? Andy Terris kokade mer te. År nittonhundrafemtiofem vid påsktiden som inföll tidigt i april anlände ett tjugutal personer till Niewerkerk på Schouven-Duiveland för att plantera träd. Hon tyckte om mig. Öl och pepparkakor är kanske inte den lämpligaste måltiden för en hungrig ung man så jag tog det lite försiktigt. Han stod alldeles stilla, lite bredbent, och han tittade på mig. Mer behövs det inte för att förlora sin frid. Men ändå när jag tänker tillbaka så var de olika språken det lättaste att förstå, det vill säga man förstod vad dom sa, det svåra var att förstå meningen. Trädgårdsmästaren begärde fram ett handfat med lite vatten och en trasa så han kunde rengöra sin moped. Fortfarande såg han på mig när han talade med de Hoeck och jag blev till slut tvungen att säga nåt. Du har ett brev här sen i går. Då och då bytte han fot. Jorma Kinnunen började klä av sig och han slängde sina våta kläder i en hög och jag gav honom Jack Brittons armérock. Dom gick. Klövertian, sa de Hoeck. Vi gick över i vår barack och han valde överslafen bredvid mig.