Den lilla fick till sin förtjusning den märkvärdiga tingesten i sin hand och med undran lyssnade hon till klockans knäppningar invid sitt öra. — Tick, tick! — härmade hon skrattande, och Sigrid smekte leende de små knubbiga händerna. — Hvems barn är det egentligen? — frågade Sigrid slutligen. — Det är ett litet faderlöst barn, — svarade Hilma, men hon vände bort hufvudet, då hon yttrade detta. En båttyp, och en till, och en ännu I äldsta tider, men ej använd nu. Gemensamt namn på allihop för resten. Hvad båten var, och farligt nog minsann. För hvem ett byte den då blifva kan. Hvad satte fart uti den trötta hästen? - P .. e \ • P Bidrag mottagas med tacksamhet. Ett träd, hvari Logogryf. Om ock man söker hela världen om, Så finner man helt säkert ingen, som Är mer bevandrad i litteraturen Än jag. Ack om jag blott den lyckan haft Att blifva född med » hufvud uppå skaft » I Men nej! Tyvärr jag aldrig haft den turen. Fast månget verk min skärseld undergår, Författar ' n fruktar mig e j; han förstår, Att trots min skärpa får han pris och ära. Men har hans opus fel och vank och brist, Jag lägger dem i öppen dag helt visst; Hvad då han sått, det får han ock uppskära. Till frukost, hvad som säges smaka godt. Hvaråt man på teatern skratta fått. Hvad gräddoch kaffekanna hafva båda. För fordran annat ord; och ett för rask. Hvad som försvinner lätt i tö och slask. En tidning, som man öfverallt får skåda. 1897 en styrkans bild man sett; Ett med de rörligaste löf försedt; Och ett med virke hårdt; med barr ett fjärde. En fågel, stundom gul; en hvit som snö. En fisk i dammar; en i mången sjö. Ett djur, som högst i nord har högsta värde. Tre kvinnonamn. En man i bibeln nämnd. Och en som på sin bror tog blodig hämnd. En gud. En stad i Frankrike. En fästning. En udde. Sånganförare. Ett land Långt härifrån vid oceanens strand. Hvad kallas det att hos en vän ta ' gästning?