Effter thet nu at owilien wexte meer och meer emellan her Steen och rikesens rådh, lät han reesa bönderna i Stocholms län, och i Rodhen, och gaff före at konung Hanses folk lagh i skären, och giorde ther skadha, Tå bönderna komo försambladhe på Nörramalm, och the förnummo at konungens folk war icke för handenne, vtan at the woro försambladhe emoot rikesens rådh, gingo the heem igen i then gången, hwar til sitt, och ther bleeff inthet meer aff, Men Erchebispen bödh jw altijdh thet til at her Steen och rikesens rådh skulle komma tilhopa i wenskap och kerleek, och handla om rikesens wårdande ärende, effter then legligheet som tå på ferde war, ther rikit hade feyde på twå sidhor, bådhe aff Ryssar och Dener, Så war och her Steen på thet sijdsta ther medh till fridz, Men han wille icke at the skulle komma med alt theres folk, Och the wille icke komma medh mindre the hadhe theres folk medh sigh, Så reddes the hwar för annan, och ther med komo the intet tilhopa, vtan her Steen hölt sigh in til Bönderna, och beklagadhe rikesens rådh, at the wille dragha fremande herskap in i landet, riket til en oboteligh skadha, som tilförenne skeedt war, Men rikesens rådh lät gå sin breff vth i landet och beclagadhe honom at han förde riket i feyde, bådhe medh inlenska och vthlendska, Doch screff jw altijdh Erchebispen her Steen til, och begäradhe at han skulle handla wenligha med rikesens rådh, och icke halla sigh så mykit til bönderna, och settia ther medh sinnet vti them, Och badh han, at her Steen skulle besinna thet gambla ordspråket, ther man säya pläghar, Om bönderna skola förlika herranar, tå göra the them lijka såta, och settia them alla widh ändan, Men her Steen höltt jw sitt sinne fram, Och tå han förnam at rikesens rådh jw endeligha wille in til Stocholm, och at the komo draghandes widh S. Johannis tijdh om Sommaren, Så gaff han sigh vth ifrå Stocholm, och begynte strax vtan all förwaring förargha på Erchebispen som tå hoffuudet war för rikesens rådh, Han lät skinna Biscopstuna, och lät widh S. Johannis tijdh bestalla och affbrenna Biscopsgårdhen i Vpsala, lät och så bestalla Erchebispen medh någhra andra aff rikesens rådh på Stäket, Biscop Henric i Linköping lät han fånga, och Örebro slott som Swante inne hadhe, lät han och teslikes bestalla, Doch war icke Swante sielff på Slottet, Men hans son Steen Swanteson som tå war itt barn war ther vppå, Och förargadhe her Steen alt thet han kunde på rikesens rådh, Och effter thet han hade bestallat Erchebispen, och någhra andra aff rikesens rådh på Stäket, och gick them så hårdt effter, Therföre wordo her Niels Booson och her Ture Jönson förskickadhe til konung Hans om vndsetning på rikis rådz wegna, emoot her Steen, The komo til konungen och fingo vndsetning, Och tå kom strax konung Hans och fick Calmarne och Borcholm in, her Niels Booson och Arwidh Trolle hyllade honom på menige rikesens rådz wegna, Och thetta skedde widh S: Jacobi tijdh, Men fiorton daghar ther effter, komo her Niels booson, och her Ture Jönson medh konung Hanses folk i Stocholms skäär, och någhot ther effter kom han sielff, och widh Bartholomei bestalladhe han Stocholm, Men her Steen handladhe medh bönderna, och hadhe församblat mykit folk widh Rotabro, Ther kom konung Hanses folk, och the med honom höllo, och slogho hans folk på flychtena, Och ther wordo monge bönder slagne, och thet skedde på S: Michaelis affton, Och på S: Michaelis dagh bleeff her Steen aff slaghen på Nörramalm och tå hadhe han Stocholms stadh medh sigh,