Övriga delar av Jönköpings län tillhörde Linköpings och Skara stift. Av protokollet framgår inte närmare vad han menade med detta argument, men sannolikt baserades det på en distinktion mellan lekmän och professionella, som syftade till att behålla äktenskapsmålen inom prästerskapets domäner – och följaktligen som en del av deras maktbas. New York 1993. Den sanna fortsättningen på Gömda, Stockholm 2005. Jansson, Torkel, Agrarsamhällets förändring och landskommunal organisation. Jag har förvisso gått igenom samtliga protokoll från Växjö rådhusrätt och magistrat under motsvarande perioder som för domkapitelmaterialet, i syfte att undersöka dels hur rätten dömde i fall av äktenskaplig oenighet som nådde dit, dels för att undersöka fall där hustrur drev misshandelsprocesser mot sina makar.42 Fallen rörande äktenskaplig oenighet inför Växjö magistrat och rådhusrätt under perioden som jag fann visade sig dock vara väldigt få, kortfattade och tämligen klichéartade för att kunna tillföra något vidare till undersökningen. Trots att våld ensamt utgjorde en skillnadsgrund i lagen tvingades hustrur att framställa sig såsom lydiga, underdåniga och skötsamma mödrar och hustrur – samtidigt med anklagelser om mäns kontraktsbrott i from av bristande försörjning, fylleri och lathet.311 Trots en stark konsensus om att såväl lagen och andra diskurser om kön, våld och äktenskap under 1800-talet verkade mot våldsutsatta hustrur när de drog det inför rätta eller ut i andra offentligheter, märks bland många kvinnooch genushistoriker en ambition att problematisera våldsutsatta hustrur som offer för mäns våld. Följaktligen hade han också till uppgift att hantera äktenskapliga konflikter och problem som mäns våld mot hustrur. ⎯ Växjö stifts herdaminne V. Västbo och Östbo, Växjö 1931. Trots att Storbritannien nu hade infört lagar till hustrurs ” beskydd ” mot äktenskapligt våld, pekade han på dilemmat att de inte vågade använda sig av dem – bland annat av rädsla för upprepat och upptrappat manligt våld. En diskurs utgör alltid en kamp om och mot verkligheten ”, Nilsson, 1999, s. 36; för en utveckling av ett pragmatiskt diskursbegrepp se, Fraser, 1997.