som uteslutande ar byggt på förmögenheten som det enda .avgörande momentet, verkar i tillampningen s &amp; att i ena fallet en person med exempelvis 5.0,000 kronors inkomst om aret placeras i den allt inflytande berövade proletärklassen - SH har i Berlin hänt med rikskanslern - medao i ett annat fall en percon med tiondelen av samma inkomst hör till fatalet privilegierade, som avgöra valet. Städerna, dar kapitalet koncentrerar sig, ha ej tiondelen av den rösträtt., som tillkommer landsbygdens gods-ägare. Siiledes, lika absurd som principen är, lika orimlig a r aven tillampningen - e &amp; framt man vill 1Ata logiken galla. Men den praktiska konsekvensen har blivit, att godsägarna p &amp; landet och i viss mQn även de stora industrimagnaterna blivit lagstiftningene herrar, och mot detta faktum komma alla logikens och förnuftets invandnin. gar till korta. ' Det ä r till dessa man slrulle ha lust a t t rikta några ord. Tank på dem, som inte h a en s5ng a t t krypa i, som ö d .e t gjort hemlösa, sa.mma ode, som välvt taket så tryggt över ditt eget huvud och - vakna äntligen upp! Det ä r inte tid ' till a t t soval Men detta är en gammal historia, vid gen ' inskränkt sig till endast desea allvilken vi ej skola uppehalla oss. Det mänt hHllna, till ingenting i detalj förviktiga ar, att det givna reformlöftet, bindande utfästelser. SA skriver Berliner Tagebliltt, att löfsom genom de grilndsatser, vilka det uttalade sAeom den riktiga grundvalen tet &amp; r 1908 var klarare och noggrannare €ör en ny ordning, aldrig blev infriat, avfattat. Tidningen vill garna hoppas, ja, att ej ens nQgot halvvägs allvarligt att regeringen omedelbart efter kriget Wrsök gjordes för att bringa det till ~ka11 gripa ~ i g an med en romgestaltuppfyllelse.