Det kan i förbigående nämnas att nohjärta och inte alls i en krossad fru Wollstonecraft-Shelley skrivit manlig dröm? Här slutar det manliga inlägget, flera romaner, vilka alla dock sjun­ vilket återgivits i förkortning men kit i glömska utom " Frankenstein ", dock med de ledande tankarne be­ som trots sina hundra år än i dag varade. De kvinnliga synpunkterna kan läsas med intresse och inger en i diskussionen, inneslutande både ett försvar och ett hovsamt angrepp skola vi sammanföra i en artikel i nästkommande nummer. bidrog i vart fall till att förhöja ver­ kan av hennes koketteri. Elisabeth, som trodde, att hon i dag äntligen såg med öppna ögon, missförstod fullkomligt Julies av­ sikt. Hon vill visa ungraren, att han ingenting har att hoppas, tänkte hon bittert, och även vem det är, som helt håller henne fången, önskar hon tydligen inte heller dölja. Och Hen­ ry? Var han den, som hon hittills trott sig känna, den beskyddande, ridderlige, fint bildade mannen, eller var han den, hon i detta 1111 tyckte sig se, en klok, egoistisk världsman, som sörjt för att skaffa sig en skylt, när hans passioner hotade att bringa honom obehagligheter i privatoch affärslivet? Hennes svar yå Sagadys tröga in­ pass blevo allt kortare, och Matthias Grün, som satt vid samma bord och kände medömkan med henne lyckades med sina torra, trohjärtade anmärk­ ningar, blott avlooka henne ett flyk­ tigt leende. Hon var ursinnig på Julie Wiesner. Måste hon nu nödvändigt­ vis åter sätta liv i denna gamla hi­ storia endast för att ungraren, den narren, skulle fastna i hennes garn! stark känsla av fasa — ett nog så gott tecken på att den är inspirerad och verkligen har något av vikt och skrämmande allvar att meddela. Vad drömde fru Shelley? Hennes roman " Frankenstein " ger svaret! En ung vetenskapsman Franken­ stein kommer livets gåta på spåren och förvärvar förmågan att ge liv. Han kan levandegöra den döda ma­ terien, men däremot icke återupp­ väcka varelser som haft liv, men ut­ trätt ur tillvaron.