* Hvad mina öfriga ansigtsdrag beträffar, har jag blott det euda att säga, som ni nyss påstod om edra egna: de höra till dem, om hvilka man i personalbeskrifningar brukar begagna ordet: ’ regelbundna ’. Men ... » » Men ... » » Men om jag skall vara fullt uppriktig och sanningsenlig, får jag kanske tillägga, att det fins menniskor, som kalla dera både regelbundna och intressanta. » » Ah, jag märker redan, att ni är en af de skönaste och mest förföriska varelser. Men ännu en sak, medan jag kommer ihåg det. » » Fråga ni. » Jag vill inte fråga, endast be er om en gunst. Vill ni lemna mig er hand ett ögonblick? » » Lemna? Och hvarfor det? » » Så att jag kan lära känna någonting af ert yttre. » » Sådant infall! Men gerna for mig. » » O, jag har inte bedragit mig. Sådan liten och mjuk band! O, min nådiga, ni blir farlig for mitt lugn. » » Detta yttrande är smickrande och tillika ohöfligt. » » Damerna äro öfverseende när vi äro oböfliga, blott vi gmickra dem tillika. » » Det kan det vara olika meningar om; men säg mig slut-ligcu — hvad sk ’ a alla edra frågor betyda? » » Åh, de äro icke slut ännu. Hittills känner jag blott något om ert yttre, men jag vill gerua äfveo läsa i er själ. » Det blir inte så lätt, det! » » Ah jo! Besvara ni blott, min allernådigaste, miua frågor fullt uppriktigt och sanniogsenligt och jag skall säkerligen inom en qvarts timma känna er lika bra, som om jag åratal hade haft tillträde till er salong. Hvilka äro edra favoritsysselsättningar? » Blommorna i min trädgård och mitt piano upptaga mig mest; jag försummar emellertid ej för den skull min skizzbok och mina älsklingsdiktare. » » Blommor, musik, målning och poesi! Ni lefver alltså helt oeh hållet for naturen och konsten och egnar er blott åt det ädlaste och skönaste i verlden. För eder, härliga väsen, böjer jag höfviskt knä. Jag ber om förlåtelse, men jag måste fråga ännu mera. » » Nå i Guds namn då! »