När den nybygd och nyriggad löpte ut ur hamnen, hade dess första resa gält Marseille. Den hade passerat Nordsjön, trotsat Engelska kanalens stormar och sökt hamn i Bordeaux. Där hade den legat stilla och reparerat i tre dagars tid. Och de svenska skärgårdspojkarne hade roat sig med att äta körsbär i Maj, flanera i hamnen i stora, gula halmhattar som de köpt i små glada, franska butiker och druckit det fina, sura vinet, som herrarna hemma betalade med dyra priser och ändå inte voro säkra på att få dricka oförfalskadt. Därefter hade barken lyftat ankar och gått söderut genom Gibraltars sund, där den mäktiga fästningen ligger på den oåtkomliga klippan, och där vattnet blir så blått, som inte ens himmelen kan bli hemma i norden. I Marseille hade de sedan legat stilla och lastat in ny frakt, sedan bräderna blifvit sålda. Och därifrån hade skärgårdspojkarna haft underliga saker att berätta, om hur hvitt solen lyser, och hur lustigt det går till i de små sjömanskrogarna, där det fans hvitt och rödt vin, som var billigare än bränvin, och där småväxta, lifliga flickor med mörkt hår och mörka ögon hade haft kärlekshistorier med de linhåriga sjömännen.