Bendel släckte det elektriska ljuset. Luften var sängkammarkvaf och han gläntade på persiennerna i det han häktade upp dem på halfspänn. Solen vällde in i sneda lager likt ljusfallet mellan breda grangrenar, och då han skjutit upp dubbelfönstren började musslinet friskt fläkta och slutligen sväfva i halfbågar och spiraler. Han gick nu ned till halldörren och öppnade den försiktigt. Ingen var där. Kakelugnens stora spegel återkastade en bit af matsalen, där frukost var dukad, och genom ett par hvita skjutdörrar såg han en salong i gult med öfvertäckta möbler. Tamburens röda paneler voro tomma, hatthyllor och rockhängare buro inga plagg. Dörrens brefkorg liknade en tom fågelbur, då däremot stockholmstelefonens svarta fyrkant påminde om en breflåda. Han lyssnade ett ögonblick, men från köksgången hördes intet. Sedan han befallt att det skulle bäddas åt honom i herrummet — efter hustruns bortresa — lefde han ett slags eremitlif. Han hade afstängt äfven det närmast liggande rummet, en stor salong, som han gjort till en kombination af bibliotek, biljard och rökrum, men hvilken icke användes till någondera delen, då han ej mer höll bjudningar eller ens mottog ett par herrbekanta. Denna afsöndring hade gjort honom skygg till och med för tjänstefolket, och allt mera sällan ringde han på dem. Emma, husjungfrun, som hade en specialbegåfning i sitt fack, hade hastigt uppfattat situationen och inrättat ett system enligt hvilket huset styrdes. Alla direktörens önskningar fullgjordes och tillgodosågos utan att någon visade sig. Det var bord duka dig, och säng bädda dig, alltid på klockslag, och det var hundra andra ting som iakttogs. Den stora våningen städades, vädrades, solskyddades och sköttes i detaljer som vore fortfarande den utländska husmodern närvarande. Hennes ande hade aldrig sväfvat öfver hemmet annat än som något främmande, kallt och oförståeligt, till språk, seder och intentioner. Pengarna kommo från henne, det visste tjänarna, men hon själf liknade sitt guld: en glänsande metall utan lif, och därför märktes ej hennes frånvaro annat än som yta. — Hon var engelska.