Anda in i runnen ur hans ungdoms förhoppningar, och den blev hans mandoms trahans langvariga själssjukdom glimtade gik, dödsstöten &amp; t hans konstnärsde fram, och Nationalmuseum har unopGmism. Den första inspirationen till Strömkarlen fick Josephson under en fotvandring i Norge 1872. Men han låter den vila tills de först a studiearen gAtt förbi. Han utfijr en större kompositionsstudie över motivet, men varken den eller den efter följande skissen i temperamalning giva honom tillräcklig utlösning för hans ungdoms vision, som för tredje ' gången sätter honom penseln och. paletten i hand och driver honom till. den plats, där han första gå,ngen i forsens brusande fall hörde de kvalfyllda tonerna frAn Näckens orosdrivna striike. Strömkarlen är ett vittnesbörd om Josephsons lidelsefyllda temperaments oförmaga att hålla sig inom av andra uppdragna gränser. D % tavlan g it st tilldes 1885 p &amp; opponenternas egen utslällning, möttes den icke enbart av löje och han, utan aven av motvilja. Pli den. utställning, som 1893 anordErnst .Toscphson: Spansk dans. der de senare Aren förvärvat sig en avsevärd del av hans teckningar fr %n denna tid, men förutom det S n t psykologiska intresset äro de fullstandigt värdelösa. Sinnet for proportioner ar borta och teckningarna bli med Aren allt barnsligare. Josephson var b e n diktare och hösten 1888 utkom hans första diktsamling Svarta rosor och nhgot &amp; r senare Gula rosor. Hans diktning röjer en stark själsfrändskap med Fröding, men det är en annan historia. Den 22 nov. 1906, efter att i aderton &amp; r ha levat undangömd och glömd, dog Ernst Josephson, och först efter sin död fick han det fulla erkännande, som i livstiden bort komma honom till del. Hans konstnärsbana var präg1a.d av motglingar, fattigdom och försakelser. Men även lidandet har sin uppgift att fylla; det är under dess tryck inspirationen och skapandet springer fram. Lidandet alstrar den oro, som driver framat, ständigt frainiit, med medgangen följer lugnet.