(sjunger). Och om jag så fore J aså, världens ända! Nå! ( Sjunger tämlig en likg iltig .) Och om jag så fore till världenes ända, så ropar mitt hjärta till dig:,: SOMMERBERG FRU FRANCKE. ( från soffan. Båda sjunga ). Till dig, min v än och älskogsblomma, ack, om vi kunde tillsammans komma, och du vore vännen mi n, och jag allra käraste di n, du ädel a ros och ( Våldsam r ingning i telefonen .) SOMMERBERG FRU FRANCKE ( reser sig med en knyck upp i soffan ). ( reser sig och går fram till telefonen ). Hallå! Är det Annette? ( Lyssnar. ) Alldel es omöjligt! Har fö rsökt tre, fyra ställen! ( Lyssnar. ) Jo, det tycker jag visst! Violett skulle pass a mycket bra! ( Lyssnar . ) Jo, jag säger att violett violett skulle passa mycket bra! ( Lyssnar. ) Jo! Men i nte för mö rkt. ( Lyssnar. ) Heliotrop! ( Lyssnar. ) J o, jag säger heliotrop! Det skulle passa utmärkt! ( Lyssnar. ) Det v ar roligt! Ja, då träffas vi i k väll! ( Lyssnar. ) Ja, adjö då! Tack, tack s å myck et! Adjö, älskling! 29 ( mildt f örlvif lad ). Hvilken äls kling var det som ringde nu , om man får fråga? SOMMERBERG FRU FRANCKE ( till fröken Witt ) . Det var Annette, som skall gö ra om sin gråa, sidenklädning , den du vet, med den skära chiffonen. Hon ville ha litet råd ang ående lifvet. T ycker du inte att ( Det ringer starkt på tamburklockan. ) Åttonde scenen. DE FÖRRE. KONSU L EGERT . Witt handen ). KONSUL EGERT ( n ickar till fru Francke, räcker fröken J a ja är det inte?