En svart ylleduk hänger som ett dok över kameralådan. Sedan fick vi en provskrivning. Och en vridaxel var också precis vad det var. Då gick jag på: Han hade just börjat stänga igen munnen men avbröt det och fortsatte att gapa. Ett stillsamt och lidelsefritt nöje misshagar och uttråkar honom. Den gamla gumman väntar inuti henne. Längst ner på andra sidan av papperet stod det vad alltsammans blev sammanslaget. Hon syr på tyget i bågen man kan tydligt se den stora nålen och den grova tråden. Specialläraren var en lärarinna. Jag sa: Han makar långsamt, stöder krukan med hakan. Ämnet väljer jag. Deras kättja genomdränker rummet och fyller det med duvornas rum. Bandspelaren är borta. Hon ler tandlöst, med insjunkna rynkiga läderläppar. Byxorna är ganska snäva, och nedanför knäna smiter de åt mot underbenen. Jo öh vi kallar honom för Elim. Det var ganska hårt och det kliade litet varstans, men jag tyckte ändå att allting var mycket framsynt och praktiskt ordnat. Bunkarna är ett par gammalmodiga soppterriner, med blå blomdekor, utsirade och kantstötta. När jag närmar mig ytterligare upptäcker jag något som jag inte såg från början. Denna flicka finns ännu inte bland de levande. Sedan svängde högra benet utan att blinka över räcket. Märren skuttade till. Jag känner igen namnet. Mina segrar var rus, inbillning, mina vinster bubblor. Du får träffa om igen, så mycket du vill, alla dom som du höll av i livet alla dom som du var förtjust i men aldrig fick råka, alla dom som du drömde om och längtade efter, ja kanske brann av lidelse efter att få möta! Till exempel! Men jag kände mej litet som om jag hade skuld i att det blev som det blev. skrek han. Olivträden grånar och grönskar på sluttningarna ner mot vingårdarna och de små byarna. Jag måste gå ut om igen, för att uppteckna något annat ur fågelvärlden. Den lilla kyrkan är en bild av människan hennes yttre, hennes inre. Det är strängt förbjudet. Jag hade inte lust att gå så långt. Tänkt och tänkt!