L. Jensen i Köpenhamn, målade blommor och stilleben och förestod n8gon tid en skola i Stockholmu. Så lyder den korta biografiska notisen om Augusta Plagernann i Nordisk Familjebok, och i parentationen över framlidne rektorn vid Tyska skolan i Stockholm F. F. Plagemann, hennes far, nämnes hon som " kand för sin talent i fruktoch blomstermålning, musi k och flere moderna kunskaper och biträdande sin syster vid hennes pensionsanstalt för några unga flickor i Carlskrona. " Vad gömmes ej, sammanställt med den unga släktingens brevmeddelanden, av bitter livstragik i dessa två kortfattade personuppgifter. I stark förkortning perspektivet av ett till misslyckande dömt liv, sådant det genom kringskurna möjligheter gestaltat sig, ned genom tiderna, för tusende kvinnor, med mer eller mindre given begåvning i en viss riktning och med Iiknande ansatser till frigörelse. D a r fö r att för dessa, kvinnorna, svårigheterna varit så andligt mycket större och oöverkomligare an för mannen, aven dar omständigheterna i övrigt kunnat vara likartade. Ty så ställde det sig för Augusta Plagemann, bristande utbildning för det arbete, som förhållandena tvingade henne in i för en torftig utkomsts skull, och således utan möjlighet att där vara till fyllest. Det a r till största delen på fri hand man måste draga upp konturerna av hennesliv. släktkrönikan har ickemycket mer att meddela an vad redan antytts, och andra efterforskningar ha haft föga mer givande resultat. H u r länge " skolana i Stockholm existerade a r icke bekant, men att målningen vid denna tid icke åsidosattes, därom vittnar hennes deltagande i " De fria konsternas exposition " 1843 i Prins Carls palats. Och om hennes dar utställda saker ha vi ett vitsord av själva Fredrika Bremer, som i Aftonbladet av den 6 maj har en schvungfull artikel om utställningen, inledd med det varnande citatet: " Mitt herrskap! Jag säger som jag tycker! "