Jag vid offret ropar dig an, vid guden, och sedan Vid ditt hufvud och vid kamraternes, hvilka dig följa, Mig, som frågar dig, sanningen säg, och henne fördölj ej: Ho? hvarifrån är du? hvar är dig stad och föräldrar? Honom Telemachos nu, den förståndige svarte, och sade: 265 Sannerlig vill jag, o fremling, åt dig tillpricka berätta: Jag från Ithaka är till min börd, min fader Odysseus, Om han det var; nu har han förgåtts i jemmerlig ofärd. Derföre nu jag kamraterna tog och den svarta galejan, Och kom hit för att spörja om fadren, som länge är borta. 270 Honom återigen gudlik Theoklymenos svarte: Så är från hemmet också jag skild, emedan jag dräpte Der en förvandt; men bröder och vänner, månge befinnas I hästnärande Argos, som vidt de Achaier beherrska. Nu undslippande döden af dem och det svarta förderfvet, 275 Flyr jag, förty det blifvit min lott att hos menniskor irra. Låt nu mig stiga ombord, emedan jag, flyende, beder, Att de ej måtte mig dräpa; jag tror de mig följa i spåren. Honom Telemachos nu, den förståndige svarte, och sade: Dig, som önskar mitt skydd, jag ej stöter från jemna galejan; 280 Följ mig, derhemma du skall undfägnas med sådant, vi hafve. Så han sade, och tog af fremlingen kopparne spjutet, Och det lade på däcket utaf tverodda galejan; Sjelf ock steg han ombord uppå hafseglande skeppet, Satte sig ned derefter uti bakstammen och vid sig 285 Bjöd Theoklymenos sitta; de akterlinorna löste. Telemachos följsmännerna sen anmante, att hurtigt Fatta i redskapen tag; skyndsamligen lydde de honom. Furune masten uti urhålkade mellanplankan Reste de upp att stå, samt bundo med linorna honom, 290 Spännde så hvita seglen med välhopflätade remmar.