1812 års politik var ett uttryck härför, ocli planerna i samband med Krimkriget voro för episodartade för att få någon mera vittgående betydelse. Därtill kom sedan det förlamande intrycket av händelserna i Danmark. Trots alla dessa motsättningar bevarades i Finland utomordentligt starka känslor av trofasthet, ja, trohet gentemot Sverige. Under det sista årtiondet av 1800-talet blev det definitivt slut med 569Hugo E. Pipping Finlands förtroende till Ryssland, och det var naturligt, att många trådar då spunnos över till Sverige. Men, såsom Harald Hjärne skrev: med statsrättslig argumentering kunde varken Sverige eller någon annan övertyga det oinskränkta kejsardömet, och vapenmakt förfogade Sverige inte över i nödig utsträckning. Därav följde på nytt vissa divergenser med avseende å det politiska handlandet, ehuru känslorna blevo samstämmigare än förut. Fulltoniga voro de vittnesbörd om svensk sympati, som Finland fick mottaga under de så kallade ofärdsåren. Kanske får jag inskjuta, att det senaste århundradet varit lärorikt också med avseende å Rysslands manövrering. Den ryska imperialistiska politiken i Finland är ytterst känslig för det allmänna politiska händelseförloppet. Utrikespolitiska svårigheter, såsom Krimkriget, polska upproret 1863, rysk-turkiska kriget, rysk-japanska kriget, förnummos i Finland i formen av lättat tryck. Men då Ryssland känner storpolitisk luft under vingarna, får Finland genast sitta emellan. Då alliansen med Frankrike ingås på 1890-talet, börjas russificeringspolitiken. Då världskriget drar ihop sig och urladdar sig, ropas det Finis Finlandiae och ett långtgående förryskningsprogram proklameras. Det förra världskriget aktualiserade emellertid på nytt Sveriges ställning till den finländsk-ryska konflikten. Många faktorer omintetgjorde då en samverkan, som i Finland var efterlängtad. Det gällde för Sverige ett ställningstagande i ett ovisst världskrig och det gällde i ett senare skede en hjälp till ett Finland, som i sin nöd hade engagerat sig hos den ena parten, Tyskland. Det gällde också sociala meningsolikheter, som fördunklade den utrikespolitiska konflikten. Alltnog, Finland fick mycken hjälp, högt skattad hjälp, men inte ali hjälp som skulle lia behövts.