Jag rycker undan ett dagligt och stundligt arbete, som fräter på mina krafter, denna minut för att med några ord besvara edra vänliga och hedrande förfrågningar. Jag trodde till en början, att ni, som alla andra, ville hafva edra arbeten placerade och för dem erhålla réel valuta; men jag kan nu icke mer betvifla, att det är ur rent estetisk synpunkt, ni velat rådfråga mig. Naturligtvis vinner ni härpå i intresse hos en person, som länge blifvit van att allestädes möta endast beräkning och egennytta; men till min stora ledsnad finner jag omöjligt att egna er det mått af tid och studium, som värdigt skulle kunna motsvara ett sådant förtroende. Er diktning i obunden form synes mig röja goda anlag och bland hvad jag hittills sett af er penna är Akrobaten utan jemförelse det bästa. Edra poemer tyckas mig mindre lofvande, emedan jag hos dem icke upptäcker synnerlig uppfinningsgåfva, ej heller den inre musik, som uttalar sig i en mera ovanlig välljudsrik vers. Men om jag uppriktigt utsäger detta, som kanske bidrager att nedslå edert mod, hastar jag att tillägga, att jag sjelf anser mitt omdöme fullkomligt ogiltigt innan jag lärt känna er personligen, er ålder och edra förhållanden i öfrigt. På dem beror naturligtvis oändligt mycket ty är ni t. ex. ännu ung så röjer ni redan ganska god mognad, men skulle ni redan vara några och tjugo år, måste jag råda er att slå författarbanan ur hågen. Vill ni att jag skall kunna vara er till nytta, blir ett grundvilkor att ni bortlägger er anonymitet och uppriktigt säger mig hvem ni är, genom ett bref som i detalj skildrar edra lefnadsomständigheter eller, ännu hellre genom ett personligt samtal, om ni kan få tillfälle att uppsöka mig i Stockholm. Om jag ej inom en vecka hör af er, återsänder jag edra arbeten. Er ödmjukaste tjenare Edv. Bäckström. Härpå svarade nu för första gången Victoria Benedictsson, afläggande sin anonymitet, i ett långt bref, deri hon öppenhjertigt och förtroendefullt berättar om sitt lif. Hörby den 26 April 1878. H. herr redaktör.