Det sätt, hvarpå en bland dessa reservanter, professor Sigurd Ribbing från Upsala, formulerade sin åsikt, väckte sådan uppmärksamhet bland såväl meningsfränder som motståndare, att vi måste bedja att här få anföra åtminstone hufvudpunkterna af hans reservation. Den uttalar nämligen med skärpa och reda hvad en mycket stor del af den högre bildade allmänheten på denna tid tänkte. Om våra läsarinnor finna den något hårdsmält, så erinra vi endast om, att det är en professor i teoretisk filosofi, som talar. Professor Ribbing söker ett svar på den frågan, till hvilka offentliga befattningar kvin-. nan kunde anses lämplig. Han uppställer därvid såsom allmän norm den sats, att kvinnan icke är passande för någon sådan verksamhet, som väsentligen förutsätter och innebär användning af det rena, isolerade förståndet, eller som genom hvarje inblandning af känsla och fantasi såsom bestämmande skulle förvridas från sitt syfte. » Enligt denne norm » — säger han — » och för att ej tala om prästerlig befattning, då utskottet ej för kvinna föreslagit rätt till sådan, anser jag henne icke vara lämplig till jurist, då för denna uppgiften är tilllämpning af lagens allmänna regel i hela dess renhet, ofta hårdhet. A f hufvudsakligen samma skäl anser jag henne ej heller böra kunna bekläda åtminstone de högre platserna inom kansliet och de administrativa verken. I » fr * Att denna examen från och med 1864 hade blifvit öfverflyttad till skolorna, synes ha undgått Svensén, då han skref sin motion. Felet rättades sedan vid motionens behandling i vederbörande utskott. seende på den filosofiska graden får jag förklara, att dess absolverande, liksom i allmänhet vetenskap i ordets strängare bemärkelse, för kvinna helt enkelt är omöjlig, ett af hela kulturhistorien bekräftadt påstående, som icke vederlägges däraf, att kvinnor funnits, som mer eller mindre utmärkt sig i olika arter af konst. Återstår så medicinen.