I det anförda fallet var det .ej fråga om att afhanda hustru H. en fastighet, utan allenast om att godkänna ett testamente, hvarigenom hennes egen moder förordnat angaende den lott, som eljest bort tillkomma hustru H. Hustru H. hade ännu ej bekommit nligon fastighet, och hennes man hade således ej heller kunnat afhiinda henne nå-gon siidan. Ar ' emellertid den i 11 kap l 8 (9 kap. 2 8) giftermhlsbdken uttalade principen om hustruns medverkan vid aftal rörande den genom henne i boet inkomna fasta egendomen riktig, så borde dock, synes det, samma princip afven tillämpas på ett fall sadant som det förevarande. Efter det nu meddelade prejudikatet ar det väl att befara, att man i praktiken ännu mindre an förut bemödar sig att erhålla hiistruns godkännande vid testamenten och arfskiften efter hennes arflhtare. En lagändring torde därför vara af nöden för att betrygga hustruns ratt, Btminstone då .fråga kan vara om hennes s ' ratt till fast egendom. Ett lämpligt till£alle härtill erbjuder sig möjligen, da förslag skall uppgöras till de ändringar af giftermålsbalken, som betingas a£ riksdagens skrifvelse af år 1003 angliende klargörande af hustruns rättsställning, Litteratur, diöran Delling, af Kart Erik Forsstzcnd. Någonstades uppe i skogsbygderna sitter en ensam man, en tankare och diktare, som tid efter annan sänder budskap ned till staderna - budskap från vildmarken och de vilda skogarna, hvilka helt visst skulle verka an mer befriande och manande för gatornas jäktande arbetsträlar, om icke deras tendens som uppfostringsmedel s&amp;. tydligt lyste igenom. Det sista budskapet heter, Göran Delling~, och som det är ett ganska vidlyftigt sådant - utbredt pA 624 sidor, ar det ej lätt att flarda det med några f % ord, helst det berör snart sagdt alla nutidsmänniskans områden. Hvad värre ar, man kan ej &amp; arda det med nagon bestämd känsla, d % det icke gifver nhgot helhetsintryck p % grund af sia tvåklufna prägel.