Under skratt och stim langades hämtarna i land på en stång. Till gengåfva fingo vi en liten trind, ljus flickunge, som tiggt sig till att få följa med far och nu, varm och röd, låg och såf i hans kavaj. Hon bäddades ner bland de andra ’smågrisarna’, båten stötte ifrån –, vågorna, korta och krabba invid stranden, kastade oss inom ett ögonblick åter ut på den lugna fjärden, årorna sänktes, och så foro vi till nästa lag. Ja, hvad skall jag mera säga? Att när jag en vecka senare reste kändes det, som om jag lämnat vänner. Bina.