Härom säger friherre Louis de Geer i minnesteckningen öfver Hans Järta: » sedan han 1825 för sina söners uppfostran flyttat till Upsala, dröjde det icke länge, förr än han der blef en medelpunkt och sammanhållning i striden kring det konservativa baneret, som den tiden fördes så högt i Upsala. » Samme författare tillägger vidare: » till bekämpande af de stora Stockholms-tidningames välde öfver allmänhetens tänkesätt uppgjorde Järta tillsammans med von Beskow och några andra den också kraftigt i verket satta planen till ett guerillakrig af provinsbladsspalter emot de Stockholmska liberala kolonnerna. Sjelf åtog sig Järta Upsala-korresponden-ten; och den omtalade enskilda samlingen af hans skrifter innehåller mera än sextio af honom insända anonyma artiklar i nämnde tidning, nästan alla öfver dagens politiska frågor. Äfven i andra tidningar och tidskrifter inflöto dylika artiklar af hans hand. För samma ändamål uppsattes senare i Stockholm en särskild tidning, Svenska Biet, hvilken under loppet af några få år fick emottaga artiklar äf Järta till ett antal af öfver åttio. » Vi hafva genomläst flera af dessa uppsatser, om bvars ursprung man icke kan «misstaga sig, och instämma till alla delar i de omdömen, som derom förekomma i Järtas lefnadsteckning af herr Forssell sid. CLXII, deri-från vi här endast upptaga: » större delen af dessa artiklar äro icke af något framstående värde. Järta egde icke längre det friska lynne, som gaf hans skämt dess ' behag, och qvickheten syntes mattad af en viss hopplös bitterhet. » Det var likväl icke endast i tidningar, tidskrifter, tal och minnesteckningar i akademier samt en nära post-daglig brefvexling som Järta nedlade frukterna af sina alltjemt fortsatta historiska studier och politiska funderingar, utan alstren af hans penna kunna med visshet finnas såväl i motioner som i anföranden under alla de riksdagar som höllos efter hans flyttning till Upsala. Vi ega i dubbelt hänseende ett berättigande att säga, att hans biträde 4 detta afseende äfven söktes af eller erbjöds åt sådane representanter, som själfva hade ett namn både som författare och talare.