Ni andra måste nöja er med den simplare och mera egoistiska glädjen att taga emot. » Detta är egentligen icke snällt tänkt, och det döljer sig en stor egoism däri, den att sätta ett högt värde på sin egen uppoffring och sitt eget arbete. Man kan icke ens unna de andra att visa sin tacksamhet. Det är något så smått i all denna uträkning, denna debet och kredit, som föres i den mänskliga kontraboken. Om det funnes en naturligare och varmare kärlek mellan människorna, skulle det icke vara så. Det står i bibeln: » Din venstra hand skall icke veta, hvad den högra gör », — och hvilken frihet och glädje innehålla icke dessa ord. Det skadar enhvar af oss att så där syssla med egna förtjänster och fordringar gent emot andra människor. Hvad gör det, hvem som ger, och hvem som får, när endast de, som behöfva, få och de, som få, kunna glädja de andra med sin tacksamhet? V i äro väl icke sådana småstadskrämare i andligt afseende, att vi skola mäta upp våra gåfvor och gengåfvor i pappersstrutar. Detta begär efter att blott vilja ha är en alltför barnslig ståndpunkt för vuxna människor. Man kan j u älska, hvad man vill, endast man icke samtidigt vill ega det. Kan man icke glädja sig öfver att gå i en blomstrande park eller i en härlig skog, utan att därför behöfva önska, att det vore ens tillhö- righet, så att man hade lof att hugga ned träden, om man ville? En vis människa har en gång sagt: » Man kan blott ega sig själf och älska andra. — Men ville man ega de andra och älska sig själf, — • då ville man något, för hvilket man skall vakta sig väl. » Man har ju rätt att glädja sig öfver allt, som är de andras, utan att vilja stjäla det från dem, utan att behöfva tänka: » Bara det vore mitt! » Jag känner människor, som aldrig kunna glädja sig öfver något, aldrig berömma något, till och med det minsta föremål, som icke befinner sig i deras eget hus, inom deras egen familj. Till och med den. allra minsta sympati för andras egendom skulle vara dem omöjlig att frambära, och jag har på det hela taget gjort den erfarenheten, att människor ha lättare att gifva af sina yttre medel än af sina inre skatter.