kallat den sida hos den sociala frågan som kallas kvinnofrågan. Den självförsörjande kvinnan - el. ler, som man p5 ryska betecknande kallat henne, " ungkarlskvinnan " (cholostaja sch~enschtschina) - erhåller genom sin självständiga eller åtminstone relativt självstiindiga ställning i produktionsprocessen en sjalvstandighet aven i meningar och tyc. ben, i krav .och fordringax, som göl henne till föremål för de hatsk.aste an. grepp från det beståendes försvarare Med all den snävt inskränkta syn på tingen, den oförståelse .för andra sidoi av den sociala frågan, som möter hot denna kvinnotyp, a r hon dock en arbeterska i framtidens vingård, ty den som inte är emot framsteget ar för det. Och det ' ligger i hennes väsen,. sadant samhället nyskapat det, ett förnekande av hela den s. dc. gamla goda tiden, vilken, &amp; om bekant, egentligen ä r uteslutande gammal, men alls inte god. Därför kommer det säkert att ha en framtidsbyggande betydelse, att det pågiiende kriget, vilket trots allt dock blir en valdig hävstang för utvecklingen, kommer a t t tilldela morgondagens kvinnor * ett vida större fält för arbetet och striden ä11 som varit gårdagens kvinnor förunnat. Om man betänker de inassor av man. lig arbetskraft, som nu tillintetgöres i den ofruktbara kampen om skyttegravar och byar, så förstår man, att efter krigets likvidering en tamligen stor brist på manlig arbetskraft kommer a t t förefinnas i alla de nu krigfö- rande länderna. Bristen skall knappast markas genast, ty industriernas lamslagning kommer i stället att cle första åren medföra ina.ssarbetslöshet och masshunger. Känner man ens tillnärmelsevis storkapitalismens imponerande l~raftresurse~, s &amp; måste man dock sakerligen saga, att det inte kom mer a t t dröja niånga år, iiinan i n dustrin ater ä r i gång och det i en hittills oanad skala ändå. Då komma utan tvivel på många håll kvinnorna a t t få inrycka i de luckor som den manliga arbetskraftens frånfälle harslagit.