”Dem får du till skänks,” sade han ädelmodigt. ”Tack skall du ha! Men jag reder mig mycket bra dem förutan.” Han kom fram till henne. ”Jag kan inte förstå, hur du kan skriva. För mitt liv skulle jag inte kunna få ihop en bok.” Nana skrattade bittert. På förmiddagen hade hon haft en formlig andlig brottning, vilken som vanligt slutat med nederlag och klassikerna. ”Det är mycket enkelt,” sade hon. ”I första hälften av boken gör man sitt bästa att trassla ihop sina hjältars och hjältinnors liv, så man skulle skämmas att se dem i ansiktet, om de skulle taga sig det orådet före att livslevande stiga upp ur manuskriptet, på mitten kulminerar trasslet i en till synes outredbar härva, och i slutet av boken reder man upp härvan genom att taga livet av en del och låta en del gifta sig.” ”Det där låter som ett recept, och jag tror ej på det,” sade Gagge undrande. ”Låt bli då!” Nana slängde med benen, där hon satt på den höga ottomanen. ”Vet du vad!” Gagge knep ihop ena ögat. ”En kärlekshistoria skulle allt göra dig väldigt gott.” ”Tack så mycket för din vänliga omtanke! Men jag tycker inte om eldfarliga saker,” sade Nana och satte näsan i vädret. För resten finns där ingen, som ens för ett ögonblick, skulle tänka på att förälska sig i mig, det vet du mycket väl. Och det är just därför, ni gossar tycka så mycket om mig.” ”Jag skulle ha stor lust att lära dig litet om kärlek!” Det kom en tjuvpojksglimt i de svarta ögonen. ”Du!” Nana stirrade ett ögonblick förvånad på honom och brast så i skratt. ”Nej vet du vad! Har Mayta övergivit dig!” ”Hon har aldrig brytt sig om mig,” sade han. ”Det behövs rätt mycket pengar för att ha råd att älska balettflickor.” ”Min lilla gosse!” sade Nana beskyddande och reste sig upp. Hon var nära huvudet högre än han. ”Var nu inte fånig!”