C A R I N ( buttert ). Nåja, det k an f å vara till nästa gång! ( tar upp några bröd ur en låda och g er ho nom ) Tag hem det der till småtting arne! K A R L E N . Tack , frun li lla frun är ändå en krona! ( går men vänder om vid dörren , och säger dröjande ) Hör nu frun! C A R I N . Hv ad är det om? C A R I N . Titta får han, Lundqvist! Skäms han ingenting ... gå nu hem till hustru och barn, det är bättre! K A R L E N . J a, får väl det då! Adjös, frua! ( går genom fonden. ) C A R I N ( börjar åter räkna ). Sudder är han, den der Lundqvist .. men beskedlig karl för resten .. får jag se, s ex och sju gör mig tretton, det vill s äga: femtiotre! hm-hm! ( räknar tyst. ) G E S Ä E L E N (( till muraren ). Jas å, du arbetar på enskilda banken? Det måtte bli ett schangtil t hus när det blir färdigt. M U R A R E N Jojo-men! Det blir bara silfver och 65 mahogni alltihop, du! Och sådana trappor sen .. det blir riktiga slottstrappor! Andra Scenen. C A R I N . Kära moster och kära moster,.. det k an du säga, men rö ra på dig, det duger du inte ti ll! Gå ut i köket och säg till att de skynda sig med stekta fisken .. men kom igen i dag också! A N N A -S T I N A . Jaha, moster! ( skyn dar ut till venster .) C A R I N . Nu har hon varit här i f yra månader, och ändå har j ag inte f ått bondjäntan ur henne! Ja, se att ta sig utaf släg tingar, det är då det dummaste som man kan göra! M U R A R E N ( stiger upp och går till disken för att betala ). Hvarför grälar frun alltid på tösen der?