– Nu är det klart! – Ni erinrar er väl vårt aftal, i enlighet med hvilket vi i dag skulle bemöda oss om, att anställa en uppriktig pröfning af ert moraliska tillstånd? Åtminstone kommer han numera icke så ofta med invändningar, och när han någon gång framställer sådana, sker det med mycken tvekan, liksom blott för att rättfärdiga sin omvändelse inför sitt eget förnuft. Han ser nu väl, hur barnsligt-dumdristigt denna statskupp satts i scen. Struensee ser ut genom fönstret, mot den ljusblå vårhimmelen, mot den böljande människomängden. Fångvaktaren har på morgonen medfört rent linne, och Wolff såg ut som ville han gärna säga någonting, innan han gick bort med kaffebrickan, men löjtnant Holm har alltför vaksamma ögon och öron. Men plötsligt få hans ögon ett spändt uttryck, som om han pin samt sökt erinra sig någonting – för länge, länge sedan – ett litet embryo till ett människoansikte – rödt mot en hvit kudde Esthers barn. Hennes ansikte är blekt och dess uttryck själfullt af sorgen. Vi förstå då till exempel klart, hvarför jag nyss icke tog en pris snus, ehuru eggelsen därtill fanns. Som det nu är, får jag väl nöja mig med, att ni behandlar det som en hypotes. – Hvilken förträfflig bok detta är! Detta är det enda väsentliga, och allt annat än ingenting i jämförelse därmed. (Kjöbenhavn 17 jan. Men människorna ha annorlunda beslutat. Hans hufvud var hett, hjärtat bultade hårdt och nacken värkte under tvångsföreställningen om bilan, som bitit sig fast vid hans halskota med sin glödande egg. Dörren flyger upp, och Köller träder in. Ty vi kunna bilda begrepp och jämföra dem med hvarandra, vi ha sympatier och antipatier och kunna af två motsatta fall välja det ena. I några fall har jag till och med, genom goda råd, som jag gifvit henne, snarare befordrat husfriden. Det sägs, att hans hustru under de första veckorna efter exekutionen låg vaken om nätterna, väntande på en uppenbarelse. Fången fixerar prästen spändt, ty han är högligen förundrad öfver den nu godmodigt öfverseende, humoristiska tonen; och doktor Balthasar fortsätter, förnöjd öfver lärjungens uppmärksamhet: