Han vågade det; ty hvarje ord var så rent, så heligt, att icke en skymt af det språk, som kläder sig i önskningar, andades en fläkt deröfver. En tår af renaste tacksamhet perlade i hans öga, och vi säga icke mera, än den strängaste sanning, då vi försäkra, att öfvertygelsen, det en menniska med så ädla och oegennyttiga tänkesätt verkligen fanns, samt att han varit så lycklig att fästa en sådan persons uppmärksamhet, uppfyllde Frans ’ hjerta med långt gladare och ljufvare känslor, än egandet af de förmåner, den obekante välgöraren tillskyndat honom. Nej, de penningarne blifva mig för tunga! ” Aha! Linne, nattkappor och löskragar i mängd förfärdigades af tvenne symamseller. Innerligt vänligt sade hon derföre: ” Min bäste, gode farbror, icke något krus! Uti många och rika ord tackade hon professorn för det ädelmod, hvarmed han lofvat bistå hennes make; men sedan vred hon behändigt samtalets tråd i alla riktningar, för att kunna utleta, hvarföre den hedersmannen gjorde allt detta; ty hon visste väl, att det hade samband med hans hjertliga välvilja för Rosa. ” Jag ville likväl icke smärta er, ” inföll Hilda, ” var öfvertygad derom; men ” ” Den flickan gör hvad hon vill med mig, ” mumlade professorn. – Samtal emellan Fru Borgensköld och hennes beskedlige Man. Slutligen stannade han vid ett hus af temligen godt utseende, gick förbi första och andra våningen, och nu började en lång, krokig, evig trappa till vinden. Hon utvecklade en och höll den mot lampan. Hans ställning hindrade likväl icke Rosa att betrakta det mörka uttrycket i hans vackra, manliga drag, samt att tillika finna, det hans vanligen något bleka hy i dag – sedan den purpursky försvunnit, som harmen elle någon annan känsla kastat öfver kinden – var ännu blekare än vanligt. De voro från Garben. Kommerserådinnan anade ingenting godt, ty hon såg att hans knän darrade, och sedan begge under djup tystnad satt sig, sade kommerserådet med dof ton: ” Tänk icke på någon middag; det blir ej af.