Men nu hade det gått öfver alla gränser. Nu hade sonen offentligen uppträdt som författare till en omogen novellsamling, full af hädelse och hån emot allt bestående; och statsrådet såg sitt namn släpadt i smutsen genom alla de tidningar, han läste. Nu måste det taga ett slut! Han hade hittills velat undvika en offentlig brytning af fruktan för skvaller och skandal; men nu var skandalen genom sonens förvållande redan kommen, och nu fick unga herrn se till att bära följderna! Statsrådet visste med sig sjelf, att han visat tålamod i det längsta; att nu hålla god min skulle vara en svaghet, som till på köpet kunde komma hans ställning som offentlig man att framstå i ett ofördelaktigt ljus. Två trappor upp i ett hus vid Vaksalagatan i Upsala satt Max i en länstol och läste en tidning, som han höll utbredd framför sig. Utanför fönstren lyste majsolen öfver hvita väggar och röda tegeltak. Han var icke obetydligt förändrad; håret, som var mycket tunnt öfver hjessän, hade ljusnat till bernstensgult, men på öfverläppen grodde en liten mustasch af samma plebejiska färg, hvarmed naturen ursprungligen utrustat honom. Det hade kommit något gammalt och brådmoget öfver hans ansigte: ett veck mellan ögonbrynen, som tydde på ansträngda nerver, och ett drag kring munnen, som om han nyss sväljt någon bitter mixtur. Hela hans sammansjunkna lilla företeelse, den spensliga figuren med det färglösa ansigtet och de tunna händerna, påminde om en af de klorofyllösa plantor, som vuxit upp utan sol och ljus. Det låg ett småleende och skälfde kring hans mun, medan han lät ögonen glida nedåt den utbredda tidningens spalter; detta småleende vexlade i många olika nyanser mellan bitterhet och tillkämpad ringaktning, tills det slutligen lemnade rum för ett uttryck af grämelse, som satt kvar. »Då sålade mäster i hast hop en bok der Gud uti himlen från tronen han vrok» sjunger »Vitalis» om »Jerusalems skomakare» och orden ega ännu i våra dagar sin tillämpning. Vår tid har, tyvärr, också sina »Jerusalems skomakare», och skrået tycks ökas för hvarje dag. En af de nyaste lärgossarne heter Max von Rosenberg.