Ett tjugutal zaporoger sändes genast ut i olika riktningar att söka efter dem. Jag smög mig bort för att träffa er. – Svenske kungen ämnar sända denne officer öfver floden till paschan i staden, som ligger på andra sidan, och då behöfver han en tolk, som åtföljer honom. De gräfde på en gång med de smutsiga händerna i lerfatet, åto med fingrarna och slängde fiskbenen hit och dit på bordet och marken. Och samtidigt märkte man, att kungen häftigt ryckte till, hvarpå man såg hans hufvud falla ned i kappan, den vänstra handen halkade åt sidan, men kroppen blef liggande i samma ställning som förut. Han är alltid så försiktig, general Lewenhaupt. – Och det skall ske för din hand? Hade icke de stått på grund, hade vi gjort det, och då kanske några af oss blifvit dödade i stället. Hur många hustrur bar du, Ibrahim? Hvarifrån tog han alla dessa tankar? Vi vågade naturligtvis endast tåga om natten, styrande vår kurs efter stjärnorna. – Kanske du icke tänker fara med oss? Jag såg bakom mig och tyckte mig skönja konturerna af några större skepp. I den mörka fängelsehålan hade han trott sig skola sluta sina dagar och i dess unkna luft hade han känt sig blifva allt mera svag och sjuk. Allmän bestörtning. Han insåg, att han med sitt lynne och i följd af de omständigheter, hvari han befunnit sig, icke kunnat handla annorlunda än han gjort och han tyckte att kungen handlat väl i att hålla ut i det längsta hellre än att gå in på en snöplig och förödmjukande fred. Den brutale kaptenen var ursinnig, han svor och domderade, och ville nog så gärna hålla dem kvar, men till sist måste han gifva med sig och lössläppa dem. Adolph kunde icke se hans ansikte, ty mannen höll hatten neddragen i pannan, men på hållningen och gången igenkände han att det var Buss. röt han och stötte värjan i hans bröst med sådan kraft att den genomborrade det och trängde djupt in i väggen. Kanske stod ingen att få utom hos dem själfva? Om blott vi icke vore så förfärligt långt borta! Det var ju en förskräcklig otur för kungen. Mig har han ännu ej upptäckt. Detta retade kvinnan ännu mera. – Det tjänar till ingenting att söka öfvertala hans majestät.