Här sitter jag och spelar på herrskapets vind. Vad skulle sedan ha skett med henne? Eka var en ö, utkastad i rymden, ett ensamt skepp som gungade fram, medan några människor slöto sig samman på dess däck, sakta viskande med varandra. Men det skulle ju väcka uppseende. Men varför berättar jag allt det här för fröken? Här på landet i ensamheten och mörkret var en sådan roman just vad Adele behövde. bland protestanter försvunnit. Dagen efter det Hans återvänt från Stockholm steg Petra in i förstugan på Ekered. Det är hans fru, som har svagt bröst. sade hon blott. Väckelsen var nära. Jag är glad att kunna lämna dig åt Betty. Hon kunde inte urskilja uppasserskan, men hon såg att den lille vanskapte fick en stor flottig påse i sin hand. Nu tycktes han leva i en ny saga, och han frågade inte längre varför och varför. Vanligtvis handlade de om att Betty skulle skicka henne något: böcker, hembakade kakor, en kjol som hängde till vänster i garderoben. Hon slukade med glupande blickar alla olyckshändelser och dödsfall. Åter spelade han på orgeln. Nej, sade Betty. Det var ett par böcker och en liten sykorg som hon själv broderat. Jag väntade. Jag har alltid beundrat dig. Då sjunger det av dem. Kanske mot sig själv och sina egna minnen. Det var bra roligt att få se dig igen. Ännu i det sista ville han bedraga sig själv med att han ändå sökt omvända denna kvinna. Men han tillhörde ju herrskapsklassen, och för sådana lär det ju vara ännu mycket svårare att få gå lösa, när de skilja sig från vanliga människor och äro till förargelse för rika eller fina släktingar, som vilja gömma undan dem. Det snörde samman om hans strupe, och han längtade själv efter att kunna gråta. Allt ruttnade. Skolsalen var inte kyrkoherden riktigt benägen ått låna ut inom de närmaste dagarna, hade han försport, och den var väl också ännu så länge för stor för dessa ändamål. När Petra och arrendatorn varit vid hönsgården, tänkte arrendatorn säga adjö. Men strax utanför drog landsvägen förbi, och en ung liten kvinna vandrade där med trötta steg bärande sin fröjds och sin smärtas frukt. Det var kanske bara löven som rörde sig, när någon vind kom farande, eller sjön som slog mot stranden.