»Jag tror inte det behöfs. Nå, allvarligen taladt, huru tänker eders välborn öfvertaga saken med mina norskar? Si, det är icke sagdt, att de underkasta sig hvarje svensk general, därför att de ha ett visst gehör för mig!» »Ja, herren får förklara beskaffenheten af detta gehör inför den väntande krigsrätten, som har vida bättre tid och intresse för den saken än jag. Sedan behöfver jag väl icke stå där fullkomligt rådlös för några hundra norsk-danskar, om ock armerade med herrens förträffliga pikmusköter.» »Några hundra? Sade general-majorn verkligen några hundra? Har då eders välborn rakt ingen aning om den armé, som nu har kamperat runda två månader mot barbarerna?» »En armé? Under hvilket befäl?» Och efter svaret fortgick Armfelt: »En general-löjtnant och general-major i spetsen för den ringa styrka, som herren kunde fånga med detta landvärn?»