Vi famlar ofta i mörker när vi försöker diagnostisera en enskild demenssjukdom; vi håller inte alltid isär symtombilderna och de olika sjukliga processerna eller markörerna för dessa, och vi har bristande kännedom om hur symtombilderna ser ut och vilka sjukliga processer som bidrar till dem. Utvecklingen av den kliniska delen (anamnes och status) av diagnostiken har emellertid inte kommit lika långt som kartläggningen av troliga sjukdomsmekanismer. Anamnesuppgifterna måste innehålla information om patientens premorbida personlighet och somatiska åkommor, såsom vaskulära sjukdomar. Fokusera särskilt på kognitiv sjukdom och neurologisk sjukdom. I status ingår att undersöka förekomst av beteendemässiga och psykiatriska symtom vid demenssjukdom, BPSD. Lite förenklat kan sägas att intresset hos ett större antal kliniker väcktes så pass nyligen som för 15-20 år sedan. Den skall särskilt fokusera patientens kardiovaskulära hälsotillstånd; det är värdefullt om ett ortostatiskt prov inkluderas. Personnivån. Avslutande kommentar Den mentala förlångsamning som utmärker patienter med subkortikalt respektive frontosubkortikalt syndrom ses ofta vid subkortikala vitsubstansskador inom ramen för vaskulär demens [10, 11]. Status STEP har utarbetats i Sverige [6] och är även översatt till svenska [7] och italienska [Parnetti, Perugia, pers medd, 2000]. * Vilken är den kliniska hjärnskadelokalisationen? * Dygnsrytmstörningar Behandlingsaspekter på de kognitiva sjukdomarna faller heller inte inom ramen för denna artikel. Nära förbundet med kognitivt status är (basal-) neurologiskt status. Nedan följer ett förslag på statusstruktur avseende denna patientgrupp. * Har patienten kognitiv svikt? Sociala förhållanden. * Konfabulatoriska symtom För att möjliggöra en strukturerad journalföring avseende detta centrala anamnesavsnitt föreslås underrubrikerna: organnivån, personnivån samt sociala nivån. Slutligen, vem är specialisten? Ett statusinstrument som har ett sådant anslag är Stepwise comparative status analysis, STEP. En mindre del av grundvariablerna återspeglar psykotiska symtom, konfusion och förskjutning av stämningsläget. De konventionella somatiska respektive psykiatriska statusstrukturerna behöver kompletteras vid undersökningen av den kognitivt dysfungerande patienten.