Efter en halftimmes förlopp förklarade munken, att pistolen och kulan voro invigda till sitt ändamål och han öppnade åter dörrarne till det allra heligaste, hjälpte gamle Josef upp från bönepallen och förde därefter jungfru Frida fram till altaret, sägande: Ett helgon i uniform! Men då ankommo de främsta af Carl Frisks män. Hurra! Han var öfvertygad om, att han utan sitt förtroende till värjans magiska kraft aldrig skulle ha kämpat som en tapper krigare. » Torstensson hastar till Wolgast; han vill ännu en gång se den konung, han älskat, den hjälte, som varit hans fosterfar, hans läromästare. Då jag vaknade upp från min svimning, upptäckte jag en skranglig munkfigur, som på alla möjliga sätt försökte att omvända mig. Konungen lät nu kringränna Mainz, hvars kommendant, spanioren da Silva, visserligen hade försäkrat, att han skulle försvara staden mot om det så vore tre konungar af Sverige. Under det att han beständigt vände sina blickar ditåt, fick han efter en fjärdedels timme se värdshusvärden med en yxa på nacken nalkas och, som bönder vanligen göra, gå helt långsamt framåt seende sig omkring. – Hvar är jag? Morgonen därpå öfverlämnades staden åt svenskarne. Lika liten framgång hade han i Linz, där han af de österrikiska arfländernas landsändar begärde rustningar mot turkarne. Menigheten blef uppbragt öfver denna vederstygglighet, men biskopen, i hvars stift klostret låg, brydde sig inte därom. – Vill han inte sjunga, så ropade invaliden så högt, som hans lungor det tilläto, och höjde sin pokal. Den kungliga författaren menar med detta uttryck, att Torstensson hade fått sig chefskapet för artilleriet tilldeladt. Han låg på sin hulda beskyddarinnas mjuka läger försänkt i en ständig dvala och endast någon gång hade han öppnat sina ögonlock för en kort stund och blottat ett par stora, himmelsblå ögon, hvilka liksom frågande blickat kring i rummet – Nå, så ramla vi på honom, så att flickorna inte se det då. De lyssnade båda. På korsets väg oss styrk och led, Mot frestelsen med kraft bered, Att här vi manligt strida må, Och genom död till lifvet gå.