Hos kontrollgrupperna sjönk urinosmolaliteten men steg i patientgruppen. Olika effekter Vid påtaglig hypovolemi är isoton (154 mM) natriumklorid den lämpligaste behandlingen. Orsak till postoperativ hyponatremi är främst en kombination av ökad ADH-insöndring och tillförsel av hypoton vätska [4]. Denna behandling bedrivs lämpligen på intensivvårdsenhet. Behandlingsmål är korrektion till 120 mmol / l (eventuellt upp till 130 mmol / l) och / eller uppnådd symtomfrihet [4, 13-15]. Medicinen seponeras och patienten får hyperton natriumkloridinfusion. Vidare föreslås att förluster av natrium (och kalium) i urinen kan bidra till hyponatremin. S-natrium vid ankomsten är 117 mmol / l, påföljande dag 122 mmol / l, se för övrigt Tabell I. Efter någon dag blir patienten fysiskt och psykiskt orkeslös, och klarar påföljande dag ej att gå med sin rullator och känner inte igen sina anhöriga. Till patienter med svåra symtom och / eller hjärtsvikt ges furosemid som tillägg. I en annan prospektiv studie av elektrolytrubbningar hos patienter över 70 år som togs in på sjukhus sågs hyponatremi (S-natrium &lt; 130 mmol / l) hos 11,8 procent av patienter behandlade med tiaziddiuretika, även här med en kvinnlig övervikt [2]. I djurförsök ses en ökad mortalitet vid kronisk hyponatremi hos honråttor [5]. Alla gavs en engångsdos hydroklortiazid 50 mg + amilorid 5 mg. De äldre försökspersonerna hade därvid en minskad utsöndring av fritt vatten och en större sänkning av serumosmolalitet jämfört med unga friska. Bland gruppen tiaziddiuretika har flera författare påpekat den påtagligt ökade frekvensen av hyponatremi efter terapi med kombinationen hydroklortiazid och amilorid, särskilt bland äldre kvinnor [7-10]. Hennes elektrolyter normaliseras, och hon hämtar sig utan kvarstående men. Alltför snabb korrektion kan vara förödande Behandling av mera uttalad hyponatremi, särskilt om hyperton koksaltsinfusion övervägs, bör drivas i samråd med specialist i internmedicin eller endokrinologi.