Men drottningen blir kvar i staden till hofvets stora belåtenhet, och alla de uppvaktande kavaljererna och damerna hoppas innerligt, att drottningen skall stå på sig och stanna kvar i Stockholm och därigenom förmå kungen att snart återresa till hufvudstaden, dit han ju i alla fall måste den tjugufjärde januari för att närvara vid aftäckandet af Hans Majestät Gustaf den tredjes staty, som skall äga rum på salig kungens födelsedag nämnda dag. Dessutom behöfves sannerligen konungens närvaro i hufvudstaden under dessa bekymmersamma tider, då det borde rustas af all makt och med all kraft för att möta det ryska hotet, som när som helst kan öfvergå till en krigsförklaring. Men konungen bryr sig ej om att kraftigt rusta mot Ryssland, ej ens att återföra den finska flottan. Han påstås ha sagt till Ehrenheim, som förehållit honom de olyckor hans hårdnackenhet att vilja stå Frankrike emot och neka att stänga sina hamnar för engelsmännen, sannolikt kommer att tillskynda honom från rysk sida: »Det finns en rättvis Gud». På hemresan till Stockholm lär han också ha frågat biskopar och förnämligare präster om de icke enligt Uppenbarelseboken trodde, att Bonapartes välde snart vore slut, och att det var konungen, som skalle störta honom. Deras svar ha möjligtvis tillfredsställt konungen, men sannerligen de kunna lugna oss andra, som hafva egendomar i Finland. Men drottningen står ej på sig, och konungen får sin vilja fram. Den femte januari, jämt åtta dagar sedan konungen reste, komma drottningen och hofvet efter till Gripsholm. Hvem han förstå hvarför drottningen gör detta, då man vet hur hon grufvar sig för Gripsholm och afskyr detta ställe? Kanske grufvar hon sig ännu värre för konungens vrede och fruktar för att hon möjligen skall kunna blifva förvisad till Gripsholm en vacker dag, om hon nu ej godvilligt beger sig dit? Eller är det verkligen så, att drottningen ej kan uthärda tanken på att veta konungen vara ensam på detta ställe, och är det sant, som hennes damer påstå, att drottningen älskar konungen och längtar efter honom, då de äro skilda åt? Det löper så många rykten, att man ständigt måste fråga sig om de äro sanna eller lögnaktiga.