hnruvida fjarde akten, diir Sylvi sittande. i fiingelset tar emot ngdiga besok af sina fordna vanner och sin iilskare, .borde finnas i stycket eller helt ocli hgllet lainnas bort. Teckningen nf hufvudkarakteren skulle vB1 intet forlorn pLS, ett bortlSmnande, ty denan %r psykologiskt slntford redan i tredje akten, men daremot sknlle helt siikert intrycket af det hela forfela sin verl~nn, om man foretoge en stympning. I sitt nasta och sista drama har Minns Canth gtervandt till allmogelifvet .. &gt;) Anlm Liism, uppford f. g. 1595, &amp; r teclrningen af ett familjeclrama, som anlznyter sig till hjdtinnlzns tidigare gjords sedlighetsfelsteg och barnamord. till Iivad. man. kallar tendens. For.fattarinnan har h&amp;r Bnnu mer an forut dragit sig fit sidan for att endsst pB afstBud leda handlingen. Personerna och deras stridiga lifsiiden tala sjiilfva. till oss med omutlig sanning och vacka oss till vemod ofver de oiindliga utveclrlingsbrister vHr samrnan1efna.d i allt foreter. Isynnerhet de .senare h e n s kritilr har sorjt for att Minim Canth blifvit tillerlcand en af de frgmsta hedorsplat.serna i vAm forfattareled; Den rent manskliga, sedliga inneborden sf hennes lifsgarning som skriftstiillarinna har diiremot mindre blifvit bealrtad. Emellertid l+r. denna utan .tvifvel en vida storre barvidd an samtiden anat. Teckningen af s&amp; godt .son alla Minna Cmths kvinnokarakterer Har vackt tvifvel emot den hittilldags foredrapa vanliga kvinnotypen.