Men i så fall skall jag säga dig, att det inte är värt att bygga på det, ty med tiden blir det nog ett par av Jöns Ols ' Marie och honom. Hon ville ej bryta utan med hans samtycke, bunden som hon var av sina högtravande föreställningar om hederns fordringar och helgden av ett löfte. Hon började se fundersam ut. Han förstummades inför så mycken visdom. Det var samma tavla, men dock så annorlunda mot den hårda, färglösa efterbildning, som hon den gången beundrat. Tjugutvå år. sade hon slutligen. I detsamma hörde hon hans steg därute, han kom brådskande in, och när han stängde dörren, tog han upp sitt ur. Adjö med dig, farsgubben min, sade hon, gick fram till länstolen och strök med handen över faderns hår, som hon själv kammat så slätt och vackert. Stallknekten, som red efter, närmade sig för att taga emot tyglarna. Nej gubevars, det var inte min mening, sade patronen urskuldande och sköt hennes hand tillbaka, läs du ditt brev. För honom var detta nästan som ett löfte, det försatte honom i en tyst hänryckning. Allt det, som legat i jorden som dött, skall ju en gång spira upp under vind och sol, växa i hårt väder och blitt, kanske till ogräs och kanske till skörd, men frodigt och starkt när sommaren kommer. frågade hon och vände sig om. För honom var hon någonting så helt annat än det vanliga, ty till moderns hus kom sällan andra fruntimmer än bondgummor, eller då och då en rik åbodotter, som hälsade på systern och då sökte visa sig så fin och förnäm att hon knappt kunde tala och röra sig som en vanlig människa. Hon skulle ha förstått honom. Han lade märke till det, och det gladde honom. Patrons ungdomsår hade förflutit under rastlös verksamhet. Patronen lät sig ej stötas tillbaka av Richards reserverade sätt, utan var idel solljus, och på hans uppmärksamhet mot Selma fanns det ingen måtta. Det finns icke heller någon, som kan vara livligare övertygad om äktenskapets helgd än jag. Men du kan ju tänka ... Kung Lindorm var den ståtligaste herre, mäktig och rik. Ack du, det var alldeles omedvetet, svarade Selma med ett återhållet löje, jag kom bara att säga honom, att du är förlovad.