Genom seendet separeras det varande från varandra, genom seendet sammanfaller Guds kunskapande akt med hans skapande akt. Eriugena associerar på klassiskt manér mannen med det förenande medvetandet och kvinnan med mångfalden av sinnen och sinnenas mångfaldigande (838D). A.H. I tur och ordning undersöker vi därför några spegelbildsmetaforer hos Hildegard av Bingen, Ibn Tufail och Meister Eckhardt. Allt varande och skapat är därför beroende av att vara en del av en överordnad kategori. Denna nyplatonska bild har också mycket riktigt levt vidare i den västerländska metafysiska historien. 2) Den andra rörelsen är förnuft (ratio) eller handlingskraft (virtus) den riktar sig emot tingens principer och kraft och kommer därför efter Gud. Och fastän den [treenigheten] är fjärran från allt skapat och okänt för varje intellekt, renar den genom sin bild och likhet – som är känd och begriplig för intellektuella ögon, och liksom hämtar fram sig själv såsom närvarande – den spegel i vilken den reflekteras, så att den essentiella godheten i tre substanser ger ett helt klart återsken i denna. 13 Metaphysical Elements, CXX, se även CXXIII. 45 Se The philosophy of John Scottus Eriugena, s. 93, 100 f., 214 ff. 202 Denna rörelse definierar den ovetbara Guden som allts orsak. Och såsom vi har lärt i de tidigare böckerna är det genom detta som det mest tydligt visas att Guds bild finns i människan.25 Eriugena utvecklar på detta sätt ytterligare en likhet mellan Gud och dess spegelbild. De äldre emanationsmetaforerna, som betonar kontinuiteten snarare än diskontinuiteten, lever dock kvar sida vid sida med de nya blandningsmetaforerna. För synen är luften aldrig manifesterad i sig själv, på samma sätt kan inte heller den gudomliga essensen manifestera sig själv (450A – 450B). 3 En spegelbildens historia kan man hitta i Herbert Grabes Speculum, Mirror und Looking-glass – Kontinuität und Originarität der Spiegelmetaphor in den Buchtiteln des Mittelalters und der englchen Literatur des 13. bis 17.