Men aftonkylan började redan göra hans lemmar styfva. » Vi hafva redan fält ett tjugutal af de fördömda jägarne, men de öfriga strida envist, oaktadt de vika småningom undan för oss! En af dem kunde något finska och bad i barsk ton att få kvarter för sig och sina kamrater. » Om än ryssen har Finland i sina händer, finnes det trupper nog att försvara själfva moderlandet. Om en stund medförde en adjutant underrättelsen om att Furumark blifvit svårt sårad i striden och att savolaksarne icke voro i stånd att ensam tillbakadrifva fienden. Lycka till, Jakob Petrovits, begif dig genast af, ty här är ingen tid att förlora! » » Eders excellens tills vidare är jag försedd med mycket knapphändiga underrättelser om denna sorgliga underrättelse! » Gossar, vi skola nu visa hvad vi duga till! » Vi äro blott fredliga resande och färdas i vårt äget land och våra myndigheter ålägga oss intet passtvång! » utbrast kammarjunkaren otåligt. » Det var ledsamt att vi icke fingo gifva ryssen mera stryk, då vi voro på god väg därtill! » brummade Risto. » Hvad hade skepparen att meddela dig? » Därborta exercerade jag mer än en gång på vallarne! » utbrast tavastlänningen med en suck. I detsamma kom portvakten åter. En sådan man som ni, hvilken rest sig mot sin lagliga konung, borde jag med rätta arrestera! » Adlercreutz lyckades dock samla och ordna återstoden af sina trupper, men vågade icke tänka på någon ny strid följande dag, utan anträdde i nattens mörker återtåget till Nykarleby. Skämtet framkallade skratt bland björneborgarne. Med tungt bjärta måste Adlercreutz draga sig tillbaka från Revolaks; likaså dyster var Rosenstjerna i sitt sinne, då han på ett par värsts afstånd från prästgården tog afsked af Blume och anträdde färden till Cronstedt längs en skogsväg, som i en vid båge gick åt sydost. Oaktadt de nekade till allt, fördes de under sträng bevakning åter till högvakten och skulle kvarhållas där tillsvidare. » Hvart har du kört oss! »