Hans Excellence berättade sedermera, huruledes en sak är ifrån Götha Håfrätt inkommen till Kongl: e Justitiæ revisionen, som är nog swår, och af sådan beskaffenhet, det en fader och en son hafwa tillika stått uti en smidia och tillika smidt, wid hwilket tillfälle är händt, att fadren hafwer döden liuthit, då ingen war mera närwarande än sonen allena, hwarpå sonen sökt tillfälle genom rymmande att fly bårt, men är worden fasttagen och återhemptat, och wid undersökningen och tillfrågan för prästen tillstått, att han så wida allenast warit till fadrens död wållande, att gierningen på det sättet skedt med wåda, genom det att fadrens släggia kommit att träffa emot hans släggia, hwilken flugit af och slagit fadren med den force uti hufwudet, att han der af är död worden. Nu kan fuller denne sonen hwad flychtandet angår [89. ] säia sig det giort af oförstånd och uti rädhåga, emädan han intet kunnat förstå, hwad skildnad af straffet föllia skulle, om han det giort med willia eller wåda, så att den omständighet intet kan fulleligen binda honom till gierningen; och widare kan han intet bringas till bekiennelse än det han för prästen sielf tillstådt; der af är händt, att när samma sak kommit till Götha Håfrätt, hafwa dess ledamöther stannat i olika tankar der om, låtandes Hans Excell: ce framgifwa deras voteringar, som till en del upläsne blefwo, och befantz dem wara af olika meningar, som suttit öfwer den saken.