Drabanterna resa sig, taga brudgummen under armarna och leda honom till kyrkan. Ny förväntan och oro. Det bullrar i förstugan och två unga karlar med guldbandsprydda hattar visa sig i dörren. Ingen törs andas, och allas ögon vändas mot bruden. De sistkomne buga sig för henne och säga: " Vill bruden vara så god och följa med till kyrkan? " Dessa förlösande ord äro signalen till uppbrott. Bruden niger och tackar. Med kraftiga tag i händerna släpa de guldbandsprydda med långa steg bruden emellan sig mot kyrkan, och klockorna börja ringa. Alla följa vi de sjumilastöflade med stormsteg efter. Vigselformuläret liknar det svenska. Pällen uppbäres af fyra gifta män. Jomfruarna trippa fram och niga för de nygifta och vända åter om. följda af bruden, nu ledd af två gubbar. Emellertid ha häxgummorna färdigt i grytorna där hemma och ösa upp kokta gäss, skinkor, kött och potatis, krimskisoppa och pode i stora stenfat, som vänta oss på långborden i storstugan. Husfadern läser högt flere bordsböner, hvari alla instämma, sist Fader vår och Välsignelsen. Prästfolket bestås med tallrikar, knif och gaffel, alla de andra äta 5 å 6 tillsammans ur hvarje stenfat med fällknif och träskedar. Värmen stiger orimligt. Röken, pratet, de feta matångorna och den stora aptiten ger en skinande färg åt alla ansikten. En vegetarian skulle här svimma af fasa och förskräckelse. Det omskrifna svenska köttätandet har nått sin kulmen på Runö. Hvart hushåll konsumerar sina 20 eller 25 svin årligen, lika många får och dubbelt antal gäss, mycket nötkött och fisk därtill. Karlarne knäppa upp västarna, och håret stripar sig i hettan. Puh! Ändtligen är det slut, och vi få luft under de sköna skuggiga träden, som kransa alla Runögårdar. Man känner sig lycklig i umgänget med dessa enkla naturbarn. Samtalet är gladt och okonstladt utan skrän och stoj, ty dryckesvaror förekomma icke. Samhörigheten i språk och härstamning fästa oss ock nära vid hvarandra.