Då wille jag skillja mig wijd honom, toog en annan gata nemligen Swartmangatan, (wij wore just stadde i dess gatemunn på Köpmangatan.) Han wille gärna wetta hvarföre jag icke wille hålla honom sällskap? Jag gaf til swars, at icke alt folk må wända ögonen på oss för hanss sång skull, ock hålla oss för Narrar. Han sade folke wore Narrar sielfwe: Dock lofwade han sig inte mehr willja siunga. Ded han ock höllt den gången. En gång ook Greef Päder Brahe förbij, då toog jag af mig hatten som andre, ock bockade mig, Lasse frågade mig hvarföre jag ded giorde? Derföre, at Riksens Drotz ook förbij, sade jag, och ded heter: Ähra den ähra bör. Och han dessutan är en Herre, hög af ålder och meriter, och meriter äga wördas ock ähras. Då swarade han: Grefwe Päder faar sijne wägar ock jag mijne. Om jag har någre penningar i pungen, går jag på et werds-hus, lagar om mig ded bäst jag kan, och Gref Päder för sig hvar han will. Men har jag något at sökja af honom, så går jag til honom ock bugar ock bockar. När jag baad honom bättre anwända sine gåfwor, sökja ynnest hoos de höge, deraf han kunde winna både födan ock ähran, swarade han, at det wore wäl tokot at sällja sin frijhet för någre hundrad Richzdaler om åhret: Ock dertill wore ded en idel inbillning om den ähran. Ty, sade han, om ni sutte wid et Herrebord, ock jag wid en Gårköksbord, eller ni sutte wid den ene ändan af bordet, ock jag wid den andre, käre, hwad sällhets förmåhn hade i fram för mey?