Hon besökte en berömd tafvelsamling i ett privat palats. Jag har naturligtvis fått öfvertala henne litet, och förrän längre fram på sommaren vill hon det inte. » Är det säkert, att jag är dig kärare än allt i världen? » Andra se det lika väl som jag. Hon lyssnade, om hon icke skulle höra Georg komma. Vore det ej för att jag ju måste ta examen, skulle jag aldrig vända mig till dem. Men då hon lärt känna honom närmare, då de några gånger samtalat ensamma med hvarandra, ändrade hon snart sin mening. Handleden blottades då som nu vid armens utsträckta gest. Om nu stormen skördade i natt, såsom den säkert gjorde, alla fruktblommorna därute, skulle i alla fall morgonen höja sig lika ljus och klar. Eller åtminstone var den genomträngd, förpestad däraf. Hvart hade den sedan tagit vägen? Hon kunde nästan icke återkomma från sin förvåning, men den unge mannen såg helt hemmastadd ut, då han, ehuru med ett myckel nobelt sätt och med yttersta artighet föredrog sitt ärende och räckte fram en skrift. Han hade så liten tid, sade han, när jag upptäckte knepet, att sysselsätta sig med läsning, och så ville han ju ändå veta litet om det nya. En sådan vanvettig tanke? » De hade icke samtalat länge, då Käthe utbrast i det hon såg ut: Så godt som oafbrutet pratade hon med Georg, som tyst följde efter henne. Då först förstod hon, huru trång den i verkligheten var denna kyrkogård, ännu mindre, ännu mera hopträngd, än hon först kunnat fatta. Efter en stund började hon att läsa i en af de böcker hon tagit med, och tiden gick på detta sätt, utan att förefalla henne lång. Och så var hon borta. Hon ville, då hon kom därifrån, åka upp till den gamla borgen. » Därför att det gjorde mig alltför glad. Efter att de varit skilda under en sommar, började Georg på hösten att en och annan gång besöka henne, och snart växte dessa visiter till långa samtalstimmar, som för båda utgjorde det bästa lifvet ägde att bjuda. » Du måste visst tänka på att fara nu, » sade Georg. Och dock hade hon haft den djärfva idén att kläda sig i gult, helt och hållet i ljust, blekt gult. Plötsligt fick hon se en präst komma emot sig, honom ville hon fråga.