Ute och inne var lika mörkt, hopplöst och dystert. Det var som hade sol och sommar aldrig funnits! Med sitt arbete, sina krafter skulle hon betala allt detta eller låta det vara, bära skammen o c h tvinga samvetet till kompromisser. Att veta, att det ej fanns pengar att köpa ved till vintern eller möjlighet att skaffa varma underkläder och skodon, medan det frossades i l y x och öfverflöd, så att det hela liknade en hvitmenad grift, kom henne att rodna af blygsel och vrede. Hon hade kommit hem, stark och förtröstansfull, uppfylld af goda föresatser, och redan nu svek henne modet. Det första som mött henne var ett bref från Viktor, äldste brodern, s o m studerade till läkare. Hon hade räknat på, att han skulle taga medicofilen redan detta år, och nu skref han, att han slagit om och ämnade bli skriftställare. Han hade begåfning, det visste hon bättre än någon annan, men det skrämde henne, att han kastade den säkra brödkakan för något så osäkert s o m författarebanan. Det var något annat i hans bref också, s o m plågade henne. En frihet i lon, uttryckssätt och lifsåskådning, s o m visade, att han kastat sig ut i lifvet och med det samma slitit många af de band, som förenat dem. Det var som hade hon till hälften förlorat honom, och på samma gång visste hon, att o m de träffats dagligen, skulle de förstått hvarandra och hans åskådningssätt blifvit hennes samt hennes trånga värld öppnat sig för vidsträcktare vyer. Det kändes så bittert att inte få följa med i hans utveckling, utan sitta här insnärjd i nät af lumpna småbekymmer, som väl en dag skulle stjäla sista gnistan af lefnadsmod och själsfriskhet. För den yngre brodern oroade hon sig ännu mer. Själf skref han nästan aldrig, och hon saknade hans glada, pojkaktiga meddelanden, men i Viktors sista bref — s o m hon fått just denna morgon — stod alt läsa. » För Ernst är jag mycket bekymrad. Han har, som du vet, alla egenskaper, som göra honom omtyckt af kamrater och i sällskapslifvet, men saknar karaktär och motståndskraft.