De tog med sig fjärdingsmannen för säkerhets skull, men det var ju ingen som ville ha bråk, det var bara för säkerhets skull. Barnen stirrade vettskrämda in i kamerans kalla lins. Nu slocknar de sista stjärnorna på hans himmel. Inte ska en tänka på det världsliga ... I lustgården bak de höga murarna rörde sig samvetskvalens kalla ödlor och blommorna gav honom förebrående blickar. Du sjunga skall din känslas morgonpsalmer ... Du får inte bli galen som far din, lille Abel. Besvikelser och motgångar i Fardhem hade åter väckt till liv hans längtan till Amerika ut vil jeg, ut! " Gören eder icke bekymmer för edert liv, vad I skolen äta eller dricka, ej heller för eder kropp, vad I skolen kläda eder med ... Ingenting förväntas mer av Abel Eriksson, ingen förkunnelse och ingen dikt. Elin, Abel, Maria, Benjamin, Becka ... Maj:t och Statskyrkan erbjuder och inte trassla till det för sig med knot mot höga överheten. Väl knoppas Rosa åter, En yngling växer till man, en ung diktare i Värmland förmörkas till en själlös kropp, som ligger på en säng, sitter på en stol, väntar på en hjälp som inte kommer, återkallar förgäves en dikt som förklingar, ser stjärnorna slockna en efter en och sedan förintelsens natt. De orkar inte mer. Amen! Han tvekade en stund, hade så när kommit av sig. Universitetet i Uppsala gör veterligt, det hafver studeranden Samuel Eriksson, som med prästbetyg styrkt sig vara född den 24 oktober 1864 och anmält sig skola ingå i Vermlands nationsförening, efter företeende af vederbörligt afgångsbetyg från Augustana College, däri han undfått hufvudbetyget Ins.cum Laude appbrobatur nedanskrifne dag härstädes blifvit som student inskrifven ... Denna dag öfverfölls jag af en så stark längtan efter min familj i Wermland, att jag icke kunde fortsätta med min läsning. Som arvinge fick han av sterbhuset anstånd med betalningen av inropat gods. Men Mäster Samuel är en usel lärare, oförmögen att upprätthålla ordning bland barnen. Abel hade som Samuel ett fosterland hinsides detta jordelivets gränser.