HANNA. inte ha sagt. Nej då! Nej då! Men det där borde jag WALTER. Hemligheter? HANNA. tiga. Det förstås ändå. Jag vet inte, hur jag Visst inte. Vi lofvar hvarann aldrig att kunde komma att säga det. (Slår om.) Men för resten ä' det ingen skam att vara olyckligt kär, snarare en heder. WALTER (småleende). hederspojke. Det har du rätt i. Han ä' verkligen en WILHELM THORIN (från tamburen). Får man stiga på? HANNA. när man talar om dig? Troll ringer inte. HANNA. Ringde du. Det hörde vi inte. THORIN. Kanske jag störde... WALTER. skulle just gå in till mig. Nej, för all del. Sitt ner, gamle vän. Jag Hvad ä' du för ett troll som står i porten, THORIN. ­ 25 ­ HANNA. vi ha pratat i tio minuter. Det var det längsta på en hel månad. WALTER (skakar hand med Thorin). stannar väl till middagen? Pliktens martyr, ser du... Sitt ner! Du THORIN. Restauranten, där vi fodras. Tack du, jag ä' väntad på högkvarteret. WALTER. med porträttet? Frid med dig då. (I dörren.) Hur går det THORIN. Åh jo...! Pö om pö, det vill säga, uselt. WALTER. tid att sitta. Ja då! (Walter går.) THORIN. ju hygglig! Hvad tog det åt honom i dag? Han var HANNA. Var han? Ja, ser du... Hör du, Wille, har du aldrig talat illa om mig någon gång? THORIN. Om dig...? Se så, raska på nu bara! Hanna har väl HANNA. Ja, tänk, att du inte gått förut. Jag tror ­ 26 ­ HANNA. färg på håret, eller stora fötter, eller någonting i den vägen? THORIN. Nej, hur skulle jag kunna säga det? HANNA. ska man bara tala godt om folk, då blir det ju Åh, sån't där kan man väl säga! Hvarför Sagt, att jag har för kort haka, eller ful