Han inrättade nu t. o. m. ett altare åt sig i en pors­ linskål med rökgubbar, vilka han vid sina andaktsövningar antände med hjälp av ett brännglas och solens strålar. Olyckligtvis bedrev «den 6- årige prälsten denna sin ' dyrkan på faderns vackra, rödlackerade, guld­ blommiga musikhylila. Den en dag härav härledda olyckan skildrar Goethe så: " Just som den lämpliga solen steg fram var ej porslinsskålen till hands. Jag ställde rökgubbarna omedelbart på hyllans övre platta. " De antändes oöh andakten var så stor, att prästen ej observerade vil­ ken skada hans offer förövade. Lju­ sen hade nämligen bränt in i den rö­ da lacken och i de vackra gyllene blommorna. Men ' syster Cornelia ko-mmer tillstädes som räddarinna. Hon målar skickligt över alla deko­ rationer, lyckas också så väl återgiva den rödgyllene prakten, att faderns åska endaist mullrar utan att slå ner. Även på andra roliga upplevelser är Wolfgangs och Cornelias barnaår rika. För allehanda roande under­ hållning sörjde också " Tant Melberi ", en yngre, temperamentsfullare syster till fru Rat Goethe. Hon var mycket förtjust i barn och hon lät intet grannbarn vara otvättat, okam­ mat eller trasigt och ostoppat. För andra gången griper livets all­ var in i denna väl skyddade barna­ värld, det år då Frankfurt år 1759 besattes av fransmännen. De modi­ ga ismåttingarne stå snart i så hög gunst hos en hos dem inkvarterad löjtnant, greve Thorane, att de knap­ past märka krigets fasor. Men fa­ derns obetänksamhet att slunga nå­ gra skarpa ord åt den franske in­ kräktaren sänker en djup slagskugga över Goethehemmet ända tills dess härskarinna ber Thorane om förlå­ telse och allt ännu .en gång vändes till det bästa. Åter kommer livets allvar till sy­ skonen. Det är, när den 15-årige Wolfgang för första gången älskar och Cornelia hos honom upptäcker tecken på svartsjuka.