Vad högern beträffar kan den sannerligen icke ha någon åhåga att under nuvarande förhållanden fatta rodret; den har ej heller att påräkna en så lojal medverkan från övriga partier, att en sådan uppoffring av partiets intressen skulle kunna anses motiverad med hänsyn till rikets krav. Att en högerregering skulle strida mot de parlamentariska principerna är utan vidare uppenbart, oaktat den strömkantring inom allmänna opinionen, som givit sig ett uttryck i valresultatet. Med parlamentarismens teorier kommer man alltså i denna situa-450 DAGENS FRÅGOR tion ingen vart; en konsekvent tillämpad parlamentarism hotar att införa författningslöshet och bli ett slags förbudslagstiftning mot regerande. Läget efter valen är sålunda i hög grad ägnat att låta parlamentarismens ofruktsamma beskaffenhet framstå i klart ljus. Den har, som utvecklingen i vårt land och de flesta länder artar sig, fått en överväldigande negativ karaktär. Den upplyser nog om, vad som icke går för sig. men underlåter att ge anvisningar om, vad som bor ske. Intermittent rådlöshet synes bli dess påtagligaste kännemärke, kraftförspillande omvägar dess sätt att lösa regeringsproblemen. Det icke minst lärorika i denna utveckling är att den efter allt att döma hos oss påskyndats av den matematiska demokratismens logiska utformning i proportionalismen, mot vilken ivrarna för ett parlamentariskt-demokratiskt styrelsesätt på sin tid förde sin kamp, förmodligen i känslan av att njutningens fullhet är njutningens död också när det gäller demokratiska utsvävningar. Men även utan all propor-tionalism är den engelska parlamentarismen icke längre livskraftig; det visa erfarenheterna från andra luftstreck. Det vill till alldeles särskilda sociala och andra förutsättningar för att partimaskinerna skola kunna hålla ihop så länge och nå en sådan utveckling, att detta slags parlamentarism blir i längden möjlig att realisera. Hos oss finnas de alldeles icke. Och det är väl fråga om, huruvida ej svårigheterna att hålla ihop dessa väldiga partimaskiner, som i längden av brist på både idéinnehåll och intressegemenskap gå tomt, äro ett tecken på sundare politiska förhållanden.