På kvällen gick hon i alla fall till handels­ mannens, men hon var sig inte riktigt lik, en­ dast då det blef fråga om angorakattorna blef hon intresserad. Och ännu hade de då, Gud ske lof, infe gjort visit någonsfans. Aldrig hade Mirran haft så mycket att anmärka på deras umgängesvänner, som då de gingo hem den kvällen. " Se på Sundströms nos — och att gå i en så­ dan sommaröfverrock. — Ja, det var klart, att du skulle ta hans parti. Och du tycker förstås också att Virans sätt att vifta på svansen är god ton — ja, jag kan i alla fall inte tycka det — kär e Pelle, klif inte så där, du vet, att det plågar mig. " Följande förmiddag satt Mirran och tvättade sig på bron. Hon hade slickat sig så att hon var blank som ett silfverfat och så lade hon sig att sofva i solskenet. Men hon hade inte sofvit länge förrän hon väcktes af att någon nosade på henne — du stora värld — en angorakatt — ung - herrn från Torpa förstås! Mirran blef så konfys en katt kan bli, men så samlade hon sig och frå­ gade med sitt mest förtjusande småleende hvarmed hon kunde stå till tjänst. Jo, herrn från Torpa hade gått vilse och visste Kadettkostym " r " gœ \ ar,tvât " &amp; " ôlâ " ktà " ' ålder 2 4 6 8 10 12 år. st Nygatan. — Österlund &amp; Andersons A. B. absolut inie hvar han befann sig. Se han hade kommit till trakten i går. " Åh, för all del, " log Mirran och så satte hon i väg ut i hagen för att få reda på Pelle. Själf kunde hon ju inte följa en ungherre hem. " Pelle, Pelle, hvar håller du hus? " Mirran var gråtfärdig där hon flög fram mellan buskarna utan att kunna hitta Pelle. " Åh, se där är du då ändtligen — en angorakatt, Pelle, ungherrn från Torpa — men, du store värld så du ser ut — " oc h Mirran upp med Pelle på en sten och där tvättade hon honom så att hon höll på att tappa andan, ja, det var ett under att hon inte gjorde det.