Det ar endast i de högre kretsarna bruket af knif och gaffel har trängt igenom. Det enda, som lyser upp i dessa mörka och torft.iga hem, det enda, som ger ett tycke af hemtrefnad är inattan. Ofta ar den ett verkligt konstverk i originel komposition och förtjusande färgsammansättning. Tekniken är uppdrifven till en höjd, som nian icke, efter livad det säges, har motstycke till i Europa. Fargerna blekna icke, fastan mattorna tvättas i det oändliga; vitfnad och material iiro sa? förträffliga, att en god matta nästan icke kan slitas ut. På den ofvan gifna bohagsförteckningen fattas något sa viktigt som ett handfat, och läsarinnan misstänker därför kanske, att det ar klent bestäldt med renligheten i dessa sacklier. Icke vill jag påstå, att denna dygd i allmänhet ar högt utvecklad, men i detta fall iir det just en egendomlig uppfattning af densamma, som förhindrar bruket af tvättfat. De tviitta sig därför alltid under rinnande vatten, som de samla upp i handens ihglighet. Det ar en ganska besvtirlig procedur, innan man blifvit r a n därvid, men sedan inan vunnit n %gon öfning, förefallef den ratt behaglig. dan rnkste naturligtvis alltid ha hjälp, nigon som star bredvid och sköter handkannan. Det vatten, som rinner af, samlas i de bättre försedda husen upp i ett slags bassäng med aflopp; i sacklierna uppsupes det af jordgolf vet. Hvad som på främlingen gör ett högst öfrerraskande intryck är att se det vackra folket, i synnerhet kvinnorna i deras enkla men festliga dräkt, röra sig i dessa jordhålor. Alla, både fattiga och rika, man och kvinnor, äro de utornordentligt val växta, och kvinnorna ha icke, som det så ofta ar fallet i varmare klimat, anlag för stark fetma. De Iia ock&amp; för mycket skönhetssinne för att vilja genom konstiga medel framkalla ett artificielt hull. Den vanligen mörka, tätt atsittande, fotsida kliidiiingen visar hur vacker en figur kan vara, när snörlifvet icke har vanställt den.