– Ni är förtjusande alltid, men i synnerhet då Ni ler. – Apropos min dam! Hade detta verkligen passerat, att han gjort sin kärleksförklaring för den förnäma skönheten, Sofie Lemontow, som han aldrig förr sett? – Vi ska ’ ut och förtjena mycket pengar förstår du, och du skall nog få din del du med. Moses Asser har sett för mycket af den här världen för att följa deras exempel. Hon har godt om kavaljerer, svarade Sörman. Nu oroade honom verkligen saken. Nu eller aldrig. Han var ju så lycklig själf, så hvarför skulle han icke försöka att trösta sin gamle kamrat? De märkte, att de voro förföljda och gingo tillväga med största försigtighet. – Det är min blifvande herr måg, som vill tala vid oss, och jag tror honom inte mer än nätt och jämt. – Ni har röfvat mig med uselt svek ifrån min mor och broder. Sörman fläktade henne sakta med solfjädern, som han bemäktigat sig. Lemontow hade under tiden lyckats få fram en revolver, som han höjde. Men Willman lät icke lura sig af tonen i hans röst. – Nej vi båda äro väl ett tillräckligt skydd åt din lilla syster. Haller bugade sig nu och tog farväl. – Ge mig tillbaka mina pengar, hör du. – Du får kalla mig med hvilka namn du vill, sade Lemontow, men min skall du blifva och ingen annans. Hör du det? – Jag tror er herre. Lemontow gick att söka förste styrmannen på Russia för att göra sig underrättad om dennes åsigter om nödvändigheten af att söka hamn vid pommerska kusten. Detta måste man på hvad sätt som hälst söka undvikas. Att himlen oftare har att bjuda på de hvita lätta skyarne, som dansa omkring i en solvarm eter. Hur han höll denna föresats skola vi sedan finna, ätvensom hvad de ledde till för följder. – Ja, jag förstår, svarade flickan med ett listigt ögonkast på adresserna. – Det ha vi gått in på sade Ljungstedt. – Hvarpå han uppmanade dessa tre medlemmar af tjufbandet att genast följa med till stationen.