Också lofvadt honom att få köra, när de bästa hästarna Skulle ställas för "hersvognen" och "korstöjlarna" af Hampa skulle användas. Öfver det löftet var Jeppa så Glad, att han tog hjälpgumman där hemma, gamla Bengta, om lifvet och svängde rundt med henne och For sedan ut till vaktgossen vid pilevallen, där han Skar sig en pilepipa och ur barken lockade toner, så Att han nästan kvittrade ikapp med lärkan där uppe i Skyn. (Nr 11. Gamla skolhuset. Färgteckning.) Men nu var det också slut för Jeppa med det fria Kringströfvande lifvet. Han hade nått sitt sjätte år och Skulle sålunda i skolan. Lilla Kerstin, som han en gång Nupit så hårdt i näsan, satt redan vid boken och griffelTaflan hos moster Inger Gråsocka. Dit fördes till en Början också Jeppa. Vid hans första inträde i den lilla Skolstugan, satte Kerstin armen upp för ögat och blicKade så blygt, mildt och kärleksfullt på honom under Armen, att Jeppa borde ha förstått att hon förlåtit Honom det tidigare omilda greppet i näsan. För att Hjälpa sina åtta skolbarn med läxornas inlärande, hade Moster Gråsocka ständigt till hands ett på järnugnen i