Att fordra att stå som medförfattare till ett manuskript utan att vara fullt vetenskapligt ansvarig anses som oetiskt, men frågan om vad som kvalificerar till författarskap kan vara svårbedömd. Kommittén skiljer på fusk av etablerad forskare och av forskarstuderande. Många redaktörer har erfarit att universitetsmyndigheterna, till följd av kollegiala hänsyn, är obenägna att genomföra behövliga utredningar. Forskningsetik och speciellt oredlighet inom forskningen har i vårt land väckt stort uppseende efter det att ett par fall av fusk kommit till allmän kännedom. Vad bör redaktören göra? Om denne då föredrar att dra tillbaka sitt manuskript vidtas sällan ytterligare åtgärder. Manipulation i ett första arbete fortsätter ofta i senare arbeten för att inte tidigare publicerade resultat skall framstå som orimliga. Eftersom en redaktör bör känna ansvar för vad som publiceras är det svårt att lägga ärendet » till handlingarna ». (I det tidigare nämnda fuskfallet förekom inte referentgranskning därför att den seniore medförfattaren var huvudredaktör för den aktuella tidskriften.) Ett annat känt fall är då M Spector, mot bakgrund av data som erhållits i experiment där en felaktig isotop utnyttjats, ansåg sig kunna bevisa en helt ny orsak till cancer. Falsifikatet avslöjades av den som refererade den femte artikeln av Spector och medarbetare (de tidigare fyra arbetena var då redan publicerade i välrenommerade tidskrifter). Kommittén beskriver i rapporten de vanligaste typerna av vetenskaplig ohederlighet på ett sätt som i stort sett överensstämmer med slutsatserna vid BMJ-mötet och som redovisas i det följande. Ohederlighet inom forskningen är ingalunda något nytt. Om fusk upptäcks i en publicerad artikel faller skulden inte endast på dess författare utan också på den redaktion som accepterat bidraget. En författare lägger till eller tar bort data för att uppnå statistiskt säkerställda skillnader eller korrelationer, en typ av ohederlighet till vilken Mendel gjort sig skyldig. Då ett vetenskapligt manuskript sänds till en tidskrift måste missivskrivelsen vara undertecknad av samtliga författare, och varje författares insats bör redovisas. Det rådde osäkerhet om huruvida man borde anmäla fallet till den institution från vilket arbetet utgått, vederbörande dekanus eller universitetsrektor. Universitet obenägna utreda Författarnas avsikt är ofta att utöka antalet publicerade arbeten. Denna fråga är intressant och ofta diskuterad redaktörer emellan, men i detta sammanhang är den av perifert intresse.