Den norska Kornmonopolkommissionen begagnar sig också med skärpa af detta argument för att stödja sitt förslag om en ökad själfförsörjning, Med stöd af åtskilliga auktoriteter framhålles, att ett intensivt jordbruk och en kraftig höjning af jordens afkastning äro beroende af att åkerjorden under längre tid hålles i kultur, så att de ökade investeringar af arbete och kapital, som den högre afkastningen kräfver, kunna fullt tillgodogöras. För att utnyttja växelbrukets fördelar, för att fördela och utjämna arbetsbehofvet under olika årstider liksom för att säkerställa sig mot en felslagen skörd på något visst område har det vidare ansetts nödvändigt, att jordbruket är så mångsidigt som möjligt. Sädesgrödorna måste därför få en ökad plats i växtföljden. Därmed följer emellertid ingalunda, som den äldre uppfattningen höll före, att en ökad spannmålsproduktion måste medföra en minskning i den producerade foderkvantiteten och en nedsättning af kreaturstocken. Tvärtom häfdar kommissionen, att med intensiv drift ängsmarken kan begränsas till samma areal som den sädesbesådda åkern, hvarvid samtidigt möjlighet att hålla det största antalet kreatur först kan uppnås. Förutsättningen är blott att tillräckligt med ägghviterikt kraftfoder kan köpas och tillföras jordbrukaren. Hindras åter denna kraftfoderimport, återstår enligt kommissionens mening alltid eventualiteten att genom nedslaktning åter bringa jämvikt mellan produktionens olika grenar. Motsättningen är sålunda icke mellan spannmålsproduktion och boskapsskötsel utan mellan de olika användningarna af hemmaodlad säd. Det gäller därför att möjliggöra ett vidsträckt bruk af sådan spannmål till både folkoch djurnäring. Men med detta mål för ögonen har kommissionen icke ansett sig kunna förorda åtgärder, som komma att drifva upp spannmålen i ett sådant pris, att den icke med fördel kan användas till foder. Om kommissionen härmed menar, att en sådan reglerande prispolitik lättare kan genomföras med ett monopol än med ett tullsystem, utsäges icke men är-att förmoda. Då nu alla yttre ekonomiska förhållanden synas ha sammansvurit sig för att hindra sädesodlingen att intaga den ställning, som rent jord-brukstekniskt sedt bör tillkomma densamma vid sidan om boskapsskötseln, så är det enligt kommissionen blott ett332 EILIF SYLWAN steg mot en bättre naturens ordning, att de ekonomiska faktorerna bringas att underordna sig de tekniska.