Men hur ser verkligheten ut ur en svensk intensivvårdsläkares perspektiv? Av Tabell III framgår antalet tjänster och andelen vakanser per yrkeskategori. Nyttan av sådana förnyade undersökningar skulle öka om relationen mellan resurstillgång och intensivvårdens kvalitetsindikatorer (t ex förekomst av återinläggningar och komplikationer) kunde analyseras med hjälp av intensivvårdens kvalitetsregister (Svenskt intensivvårdsregister &lt; www.icuregswe.org &gt;). Han skriver: » Vi intensivvårdsläkare i Stockholm upplever denna diskrepans i en verklighet med platsbrist, överbeläggningar, uppskjutna operationer, prioriteringar och förtidiga utskrivningar från intensivvårdsavdelningar. Enheter som ligger isolerat behöver dimensioneras så att kapacitetstaket nås endast undantagsvis. Vi efterfrågade antalet intensivvårdsplatser på tre nivåer: Det framgår också att proportionen mellan sjuksköterskeoch underskötersketjänster var generellt 1:1. Mellan 78 och 80 intensivvårdsenheter (93-95 procent) rapporterade antalet tillgängliga tjänster för olika kategorier av läkare, för sjuksköterskor och för undersköterskor samt vakansläget. Normering av antalet intensivvårdsplatser per region och invånare blir meningsfull om sjuklighet och sjukvård är geografiskt jämnt fördelat. I en kommentar till artikeln från Wales [7] beräknade Hans Blomqvist att det i Stockholmsområdet fanns en brist på minst 37 intensivvårdsplatser för vuxenvård (mars 2000). Andelen av de budgeterade vårdplatser som var faktiskt tillgängliga i hela riket var 93,6 procent (Tabell II). These differences in regional distribution of ICU-beds and staffing must be discussed carefully taking factors such as distance between units and case-mix into consideration. Avvikelserapportering saknas Tabell II. Däremot inkluderades avdelningar där HIA-vård förekom tillsammans med intensivvård och postoperativ vård. Det är väl känt att viss specialiserad sjukvård som kräver intensivvård (t ex brännskadevård, transplantationskirurgi, viss onkologisk kirurgi) är centraliserad till ett fåtal regioner. Fördelning efter sjukvårdsregion, sjukhuskategori och enhetens inriktning. Mot bakgrund av den diskussion som på senare år förts om brist på intensivvårdsplatser borde det vara en självklarhet att avvikelser beträffande t ex möjligheten att ge adekvat intensivvård rapporteras och följs upp såväl på varje klinik som på sjukhusnivå.