smilede glad: det var som han tœnkte! Marius Bergmann havde rejst sig, og stod Men Kröblingens Hjerte fyldtes af Godhed nu der med Hatfen i den venstre Haand. Men mod denne Mand og svulmede mod ham: i den höjre havde han en besynderlig, en han kunde jo ikke s e hende som hun var! overraskende Fornemmelse: Hun forstod, af han vilde skjule sin Blind­ Det var jo ingen Barnehaand, tœnkte han hed, og hun forstod at hun ikke kunde göre forbauset, mens han uvilkaarlig gned Fingrene ind mod Haandfladen — det var jo en lang, haard gammel Haand! Han satte sig ned fuld af Undren. Men lidt efter forstod han, — og hans Ansigt lyste op i et klogt og bedrövet Smil. En Dvœrg altsaa, mumlede han — en stakkels lille Dvœrg ... Hun vilde blot skjule sin Ulykke for mig ... Aa Herre­ gud !. Han böjede sit Hoved dybt. I det store Mörke, der omgav ham anede han Fantomer, han ikke for havde kendt, — og hans Hjerte fyldtes med en Medynk, der ogsaa gjaldt ham selv. Illustratör: Lydia Skottsberg. 1DUNS JULNUMMER T PRESIDENT GREGORI STANNADE MED alla tecken till häpnad och förargelse på torget utanför sitt Kollegium. Vi kalla ho­ nom president, för det låter bättre, fast hans titel egentligen ändrats till generaldirektör. Han hade också skäl till förargelse. Det var nämligen den 6 juni, o ch på denna för rikets ämbetsverk så betydelsefulla flaggoch paraddag hängde kollegiets flagga ömkligen hopsnodd på halfva stången. Presidenten klef in. Man kunde se, att det kostade på honom att icke röra sig med större hast, än som öfverensstämde med hans värdighet. På vedlåren i vestibulen satt Matts Ekstrands, andre vaktmästaren och portvakten, pojke.