» Svensk hälsooch sjukvård skall vara skattefinansierad och demokratiskt styrd », hävdas det i ett av senare tids betänkanden från Socialdepartementet, men med tillägget att » produktionen kan däremot ske i olika former » Då till och med departementsskrifterna utgår från att privata vårdgivare är bra och viktiga komplement till den offentligt producerade sjukvården, råder det inga tvivel om att privat sjukvård är här för att stanna. En privat vårdgivare saknar dock dessa möjligheter. Innan detta har blivit löst kommer privata entreprenörer i Sverige att slåss från underläge. Denna dominans kan inte enbart förklaras av det socialdemokratiska partiets hegemoni under 1900-talet. Rötterna till den offentliga sjukvårdspolitiken sträcker sig ända till Gustav Vasa. Särskilt sjukvårdens expansion under 1960- och 1970-talen gick i storsjukhusens tecken. Privata vårdgivare har och har alltid haft det svårt i Sverige, men särskilt under landstingens expansiva perioder har de missgynnats av det offentliga monopolet på finansieringssidan. På sikt är en sådan förfördelning inte hållbar. Numera måste landstingen tydligt separera sitt beställaroch finansieringsansvar från den egna produktionen. Skillnaderna i partitillhörighet hade därmed suddats ut i sak - kvar blev endast gradskillnader i synsätten. Om privata vårdgivare skall ha någon chans på artificiella sjukvårdsmarknader måste de inrikta sig på områden där landstingen för närvarande saknar kapacitet. Ur portalparagrafen om medborgarnas tillgång till sjukvård på lika villkor har uttolkats ett deterministiskt samband mellan offentlig finansiering och offentlig produktion. Till skillnad från de flesta andra europeiska länder har Sverige en lång tradition av en stark offentlig sjukvård. För att säkra kostnadseffektivitet och valfrihet måste finansieringen i stället ske av en tredje part, dvs självständiga sjukvårdsförsäkrare. Landstingens anbud är kalkylerade endast utifrån marginalkostnader, vilket i och för sig är förståeligt när man har sin produktionskapacitet till reds och kan äska medel till investeringar från särskilda budgetar. Tidigare fripraktiserande läkare inkorporerades i ett offentligt sjukvårdssystem med institutionen - sjukhuset - som mötesplats för samtliga sjukvårdsbehov. Ansvarsområden måste skiljas I början av 1990-talet riktade till och med socialdemokraterna kritik mot en alltför ensidig offentlig sjukhusverksamhet. Därmed skall den nödvändiga konkurrensneutraliteten mellan landstingens interna produktion och andra producenter garanteras.