Fru Lindskiöld och majorskan Servius fick nu ett nytt intresse, baronens blivande giftermål. Det blev för dem en riksviktig fråga. Majorskan hoppades kanske i hemlighet, att få bli agent för en lämplig brud, och därvid göra sig skälig förtjänst. Det är möjligt, att hon tog ärendet fullt oegennyttigt, hur som helst, hon slog träget i adelskalendern och antecknade lämpliga namn. — Bara han inte nu, hörde Filippa henne säga, när han kommer igen, går och skaffar sig ett intimt förhållande, innan ett passande giftermål hinner förberedas? Det vore en stor olycka, det skulle kunna uppehålla honom i åratal. — Ja, det vore en ledsam tidsförlust, svarade fru Lindskiöld. Det fördröjer ju arvingen. Det var något i detta svar, som häftigt stötte Filippa. Där sitter dessa kristliga damer, dessa troende kvinnor och talar om ”tidsförlust”! När det gäller skurkstreck! Ha de glöm alla hans bedragna kvinnooffer? Tro de inte på det rätta? Tro de inte på synden, eftersom de tala så kallt? Filippa skulle förstått dem något bättre, om de rent ut sagt: Vi hålla egentligen med sådana som Asta Sherman. Vi anse, att kärleken är till för kvinnan lika väl som för mannen. Vi ansluta oss till friheten för båda parterna. Men när man är anhängare av den religiösa sedligheten, som ogillar allt världens väsen och dess laster, hur kan man då tala som om man översåg med männens ogärningar? Majorskan Servius fortfor: — Den där bestämmelsen i fideikomisset om brudens adliga börd är minsann inte så dum! Ättefadern visste vad han gjorde! Hade inte den punkten funnits — vad hade vi då haft för slottsfru här i detta laget? Så svag som baronen tidtals varit, kunde han råkat fast för vilken slarva som helst, bara hon haft ett näpet litet tryne. Så tanklöst som baronen gått och förälskat sig! — Om man nu kan kalla det för kärlek? Det hade inte blivit bra i längden, om Åminneberg hamnat i händerna på en obildad, liten tös av mer eller mindre tvivelaktig sort. Säga vad man vill — lika barn leka bäst! Så’na här stora giftermål ska ske med förståndet lika mycket som med känslorna, ja mera!