Jag minns också den doft av mjölk och hö som omger till och med hungriga barnungar. Alla kärlen utandades mjödparfym, kammaren började återigen lukta som en krog. Den gamles gestalt framträder otydligt, ett stycke förtätat mörker. Å jo, sin egen svåger släpper han in. Severina är ensam i den trånga sängkammaren. Han vill inte höra talas om de löjliga missöden som drabbat honom förr i världen. Och en dum man var han också, för inte ville eller kunde han gissa gåtor. Folk blir besvärade av sådant tal. No, gittap, hör Lauritz. Ja, du milde, ett sådant tålamod gamle herrn måtte ha, han som vill vänta ändå. Groparna fångade mina fötter. Allt tidigare för var kväll bärs fotogenlampan in. Som vanligt tycker de att ännu ett tillfälle till samförstånd gått dem ur händerna. En förstockad pedant och petimeter förebrådde en gång Nosek för att förvränga skriftens ord, för vilket han rätteligen borde stenas, ty det står skrivet: I skolen intet lägga därtill som jag eder bjuder, och skolen ej heller taga der något ifrå. Vi torkade. Herr Górski avböjde gåvan, eller rättare fattigunderstödet, tacksamt och majestätiskt. På den stenlagda gården fanns en pump, ett litet, lågt, gammalt hus där gårdskarlen bodde tillsammans med sin mor och en bröstsjuk poppel, som tappade sina blad tidigt på hösten och fick nya sent om våren. Vi möttes i trappan en sista gång, läraren och jag. Sådan var farfar, och farmor med, fast hon bara var ingift. De vida byxorna av lärft instoppade i grova stövlar passade inte ihop med överdelen, men vi förstod saken så att vägdammet gick illa åt finare benkläder. Just där, på skräddarbordet, förstod jag att herr Górski var kommen till jorden för min skull. Deras vrede bottnade dels i en djup motvilja mot allt nytt, dels i en plågsam, inte helt bekräftad misstanke att jag drev med dem. Ingen annan än Lauritz Friedman följer med djup tillfredsställelse den gamle mannens vackra, svarta bokstavsslingor. För honom gick solen ner i hans eget blod om kvällarna och steg upp om morgnarna ur hans sång till den högstes ära. Anar någon i staden djupet av hans högmod? Han var oss för tung.