berättigad att rubba the i Kyrkio-Choret belägne och förmälte graf-warne, eller någon grift för sig thärstädes reparera, så lärer ej någon wara af et slikt Sinnelag; men beträffande det at fröken protesterar emot Stolrums byggiande på mehr omnämbde Jula grifter, så lärer det så mycket mindre gälla, som ej alenast i denna Kyrkio, utan ock allestädes brukeligit är, at på grafwar bygga bänkar och Stohlrum. § 12. Wid samma tillfälle föredrog Bokhållaren wid St. Juhla, Wäl-betrodde Olof Sandmarck, det Wälborna Fröken Eva Brunjean,52) wore sinnad, tilljka med sina Systrar at låta reparera en af Juhla grifter, till sin tiänst och behof; hwarwid Församblingen nu intet hade at påminna, men förbehölt sig framdeles, behörig part däraf. § 13. Uti Församblingens öfwerwaro, undfeck ock drängen wid Forssiö Qwarn, Gabriel Gabrielsson, af Kyrkioherden, en skarp correction, förty han någon tjd tillförende hade gåt utur Kyrkian innan wälsignelsen blifwit föresungen, och stadnat på Kyrkiobacken, och sqwallrat tå Kyrkioherden honom öfwerråkat. Drängen wille wehl i förstone unskylla sig med någon öfwerkommen opasslighet, men som med flera omständigheter bewistes, sådant ingen grund hafwa, ty näpstes han så mycket mera, och uthlåfwade bättring. Kyrkioherden förmante sedermera alf-warlig(en) både föräldrar och huusbönder, at tillhålla sina Barn och Tiens-tefolk, at i rattan tjd gå in uti Guds huus, samt sittia ther stilla tils Gudstiensten slutas.