Kvinnorna ha har Och ' denna dröm sitter kvar inom en präktig klubb och sa ' kra medlemmig annii, som om jag nyss vaknat. mar. Har fick jag stanna och tala vid Jag ser dig, stor, hög, och slank, som två möten. Man föreställer sig gärna, en skinande, våg komma emot mig, att Kiruna ar långt borta i obygden, som ett skrattande solstank, en danmen man finner snart a t t utvecklinsande. valljanta, med skogsdrömmen i " Det är tomt, det ar brant, gen håller nog jämna steg har ' med blicken. det ä r ha-rjat och kalt " andra platser - om den. inte ar e t t Alla de tunga mimena som jag sam.rinner mig Frödings ord i minnet. Nu steg framom. Jag var i tillfälle att lat på, alla ångesttankar, alla bekymär dar sått till ny skog och tox&gt;parna bl. a. besöka en folkskols, som i allt mer, all oro faller ned som i ett oanat, a x de små spada lai ii torna sticka UDII säkert kan mäta sig mad våra modjup. här och da.r ur snön. men p$ den förbiderna skolpalats. Jag kanner mig fri och htt, yr soil1 farande gör det dock intryck av något Kiruna ar ju de stora malmrikedoav ett vinrus. som patt hjal.nlöst förlorat. marnas förlovade. land. Det man Norrland gör ett mäktigt intryck. först. får syn på ar också det stora Hur kommer det sig a t t du alltid Det ar lika mycket cle stora vidderna. fjallet, som liaaer dar: imponerande inkarnerar våren, denna sensationens de väldiga lånastrackta höjderna. dasom ett värn. Malmen ligger har uane och undrens, denna förnyelsens och det larna och älvarna, som framkalla i berget i öppen dag och axbetet p å ~ å r stora uppvaknandets tid? detta. E n av de.mest storsla.e.na utpå öppna avsprängda platåer. Men sikter har den resande från Forsmod.et är inte nog att fjallet ar malmSkalderna ha siat om dig, drömbron över hnge~.manaven. S &amp; långt rikt.