Motiven för beslutet, vad beslutet innebär - dvs vilka begränsningar i vårdnivå, åtgärder och provtagning som beslutet omfattar - skall där tydligt dokumenteras. På detta formulär finns också utrymme där skälen för en eventuell omprövning av beslutet dokumenteras. På många intensivvårdsavdelningar har man efter modell från intensivvårdsavdelningen i Örebro infört ett särskilt formulär som dokumenterar sådana beslut [1]. Kommentar RLS är en förkortning av Reaction Level Scale graderad från 1 till 8, där 1 innebär att patienten är fullt vaken och 8 att patienten är djupt medvetslös och ej reagerar med rörelser ens vid upprepad kraftig smärtstimulering. Antiepileptika återinsattes på grund av nya intermittenta kramper. Ytterligare en vecka senare ändrades dock detta beslut då patienten hade förbättrats och man avsåg nu att sätta in fulla åtgärder om en försämring skulle inträffa. Några timmar efter inkomsten sjönk patienten ytterligare i medvetandegrad och var då i princip reaktionslös (RLS 8) men med egenandning. I själva verket är överlevnaden efter sådana prospektiva beslut 11-18 procent i olika studier. Det förefaller ogenomtänkt från HSAN att ett väl övervägt medicinskt beslut, som dessutom inte haft någon verklig påverkan på vårdförloppet, ska leda till disciplinpåföljd. För många av dessa patienter har då beslutet också omprövats under vårdtiden [1, 2]. Efter tre dygn var koncentrationen nere i en för epilepsibehandling terapeutisk nivå. Det aktuella fallet rör en då 27-årig man med epilepsi sedan barndomen som intagit en överdos av valproat (Absenor) i kombination med alkohol. Det förefaller därför också självklart att sådana beslut ständigt måste omprövas och ifrågasättas. DT visade då bilaterala förändringar i talamus och de mediala temporalloberna förenligt med ischemiska skador. Sådana beslut fattas för 6 procent av alla patienter på en större intensivvårdsavdelning [1] och kan innebära att hjärt-lungräddning, respiratorbehandling, inotropa droger eller dialys ej ska användas vid en eventuell försämring av ett övrigt terminalt eller irreversibelt livshotande tillstånd. Det får inte bli så att enskilda läkare kommer att undvika att ta ställning i svåra etiska frågor som dessa av rädsla för att bli anmälda till HSAN. Hans neurologiska tillstånd var då RLS 3. Tillfällig försämring