Den tacka rosen och skön gullviva och blomhor utav alla slag, förgat-mig@ invid back, som porlar, aZZt växer.mer jör varenda dag. Alma Jaeger. Giv ditt namn! Till Sverges k vinnor. Giv diit ?hamn! Giv ditt namn! Runt kring. stader och bygder gdr ett upprop, en maning som fordom till tings. Hör dec ej kur de be de mångtusende bladen, hur de mana som klockan, nar helgdngsmdl det rings! %iv ditt namn! Giv ditt namn! Känn har seklerna brusa, hör h w släkkna ta. sitt krav genom dig! Det som förr var fördolt fick du ndden att skdda. Du är med och bar fanan .i heligt krig. Vad är h? Blott en länk i en famnafide kedja, en försvinnande droppe i livets alv. Men den garnimj som bars utav seklernas liingtan skall du leva uti, nar du borta är själv. Giv ditt namn! Sök dirc ratt! Det ar härligt att söka, det ar stort att f &amp; kampa för sanning och ratt. Minns att det sovi du strider och det som du vinner skall gagna en framtid, en sefifödd att! " Gunlög gratulerar morfar ". Den senaste etsningen av Carl Larsson. (Norrsk.-fl.) Elsa Coll~n. En sentimental historia om två människor, Erk-Samel, timmerflottaren, hade vari1 ärende bort till grannbyn denna sensommarkväll; det hade Karin med, fast fran ett annat hAll - och så rakades dc oförmodat vid Gasabacken, pá den platsen där en planka lag kastad tvärs över att gå p&amp;. De ' tvii, Erk-Samel, sasom han för bekvämlighetens skull kallades, och Karin, fars lilla hjälpreda sedan maj, d i mor dog, vor0 .uppväxta barn i lag » och inte obekanta saledes. Nu syntes de vara motaatsen emellertid. De stannade lite förlägna pli var sin sida om spBngeq, villrlldiga vilken av dem skulle g % över först.