Han skulle vara i regeringen, så skulle det gå (Borgmästaren, rådet och skrifvaren gå in i rådstugan.) TORNSOPERATÖREN, VAGNMAKAREN, SLÄGTINGEN. (GATLÄGGAREN håller sig undan.) SKOMAKAREN (till de senare). Folk fortfar att cirkulera på torget. SKOMAKAREN, LIK ett glas öl. Behaga inte herrarne sitta ner hos mig och dricka LIKTORNSOPERATÖREN. SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN. Vi tacka! SKOMAKAREN (säger till i dörren; Hans bär ut öl). er store frändes minnesfest i morse? Nå, herr slägting, ni behagade inte närvara vid SLÄGTINGEN. var ju der med föreningen. Nej, hvad skulle jag ute i regnet att göra! Ni, SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN. Hela föreningen! Vi voro tre stycken. Sjöng ni då? Ja, liten smula! LIKTORNSOPERATÖREN. SLÄGTINGEN (skrattar). VAGNMAKAREN. Var det mycket folk? Inte ett lif! Och borgmästaren? Försof sig. SLÄGTINGEN. SKOMAKAREN. Har ni läst morgontuppen? Nej! SLÄGTINGEN (skrattar). ALLA. hyllning, som Schulze-föreningen brukar egna den på stadens torg, egde äfven i år rum i dag på mor Vill ni höra då? Hyllning. Den sedvanliga SLÄGTINGEN (tar upp en ströskrift). förtjente borgare, hvars ärevård befinner sig upprest gonen under tillopp af en ofantlig menniskomassa, som med lifligt bifall helsade de hyllningssånger, som egnades den bortgångne stores minne. Sångerna utfördes af den väldiga kören med vanlig ackuratess och god ensemble. Festtalet, som var mer än van ligt utarbetadt, framsades med klangfull stämma af närvarande honoratiores märktes stadens borgmästare, den bortgångnes slägting m. fl. ALLA (skratta). den förtjente skomakarmästaren Pumpen-block. Bland Är det inte bra?