396 I Hon fattade det ej själf och ville ej kalla den vid dess rätta namn — ty hvad hade väl hon att längta efter? Underliga människohjärta '! För hvarje tumsbredd af den främmande jord hon lämnade bakom sig var hon färdig att gråta af vemod och saknad, och dock skulle hon velat flyga för att komma fort nog till den plats af världen, där intet annat än arbete, försakelse och bekymmer väntade, men vid hvilken hon var bunden med olösliga band af vana, plikt o c h tillgifvenhet. U 1 V E L E Jakobstorg U ^ Dyrbara smycken, sidentyger, lyxartiklar, viner, delikatesser, blommor, frukter, åkturer och teaterbiljetter regnade ned dag efter dag. liksom köpte han till högt pris en kurtisan i stället för att vinna ett hjärta. Slutna inom samma trånga väggar lefde mor och döttrar, så skilda i känslor och tankar s o m hade de aldrig haft något gemensamt. Hvad som för Agnes var sorg och skam, var för modern glädje och triumf, och medan den ena kämpade en förtviflans kamp, bröstade sig den andra själfbelåten, öfvermodig och skrytsam. Att se henne sådan gjorde Agnes utom sig. Lilly hade varit lycklig i det enkla hemmet på landet, där dagarne förrunno en efter en utan att, som det tycktes, lämna spår efter sig — lyckligare än någonsin förut — men modera trifdes ej. För henne var naturen som död. Det vackra såg hon ej o c h tänkte endast på att finna afvigsidan af allt. Dam, sol, fukt, mygg, flugor, regn, knaggliga vä- gar, brist på umgänge, lyx och bekvämlighet voro i hennes ögon det, som karaktäriserade landet. Lilly hade väl till en början känt sig främmande i de nya förhållandena, men snart gått helt och hållet upp i krocketpartier, skogspromenader, fiskturer, landthushållning och trädgårdsskötsel. För att göra ett slut på alltsammans föregaf modern, att hon ej talte den starka luften, och flyttade in till staden så tvärt, att det nästan liknade en flykt. Mer än allt fruktade hon, att det rika partiet kunde gå om intet, och var angelägen få saken afgjord, medan tid var o c h hon hade Lilly för sig själf. Denna återvände hem med hjärtat uppfylldt af saknad efter det hon lämnat och fruktan för hvad som väntade.