Hur skall det epidemiologiska stödet för att stödja rekommendationer av låg-GI / GL-kost som behandling eller prevention av sjukdom värderas? Resultaten har inte heller här varit entydiga, varken beträffande effekten på blodsockerkontroll eller effekten på insulinkänslighet. Här finns det god evidens för positiva effekter av intervention, t ex Diabetes prevention study (författarnas referens nr 16) och Xendos-studien [5], som borde integreras i dagligt kliniskt arbete i betydligt större omfattning än vad som sker i dag. Det spelar ingen roll i vilken ordning man äter sin mat, » det blandas ändå i magen « [1]. Det jag saknar helt i artikeln och i merparten av de refererade studierna är en diskussion om hur GI och GL påverkas av den sammansatta måltiden, som är det vi trots allt i praktiken äter. När det gäller kvaliteten på data kan man ha betänkligheter. Sambanden var svaga, och när man korrigerade för kolhydrathalten (GL) försvann de statistiska sambanden. I en del fall uppnås viss viktnedgång även när försökspersonerna ordinerats isokalorisk diet, vilket troligen avspeglar att vägning, mätning och ett samtal om kosten i sig kan utgöra en intervention som leder till minskat energiintag [4]. De studier som gjorts är dock antingen för korta eller för små eller visar motsägelsefulla resultat. Detta är i sig oförargligt, problemen uppstår när principen generaliseras. Negativa eller motsägelsefulla studieresultat Glykemiskt index (GI) och Glykemisk belastning (GL) är utvecklade som mått på kolhydrathaltiga livsmedels effekt på blodsockernivån efter måltid. Mätmetoderna för bestämning av GI beskrivs och kompletteras med en sammanställning av faktorer som kan inverka på GI-värdet. Befintliga data är behäftade med samma begränsningar som vid övervikt och diabetes, dvs merparten av studierna är för små och kortvariga och resultaten för motsägelsefulla för att kunna anses stödja hypoteserna. Däremot är - GI / GL-konceptet fortfarande ett teoretiskt intressant sätt att beskriva kolhydrathaltiga livsmedels effekter på blodsockernivån, och det kan ha ett pedagogiskt värde som ett komplement till de sedvanliga kostrekommendationerna [3]. I ursprungsarbeten föreslogs GI som ett sätt att karaktärisera kolhydrathaltiga livsmedels effekt på blodsockret för att underlätta och förbättra blodsockerkontroll vid behandling av diabetes mellitus.