Och hela hans släkt är förnämlig. Alla hafva fina former, ingen enda giftig finnes ibland dem och alla äro goda matsvampar. Bland andra svampar förekomma ofta oregelbundna former och missbildade exemplar ser man ofta, men aldrig har jag hittat en missbildad bland de Stolta Fjällskiflingarnas släkte. Den enda svamp, hvarmed Stolt Fjällskifling kan förväxlas, sedan man fen gång sett honom, är hans närmaste släkting Rodnande Fjällskifling. Den senare är dock något mindre, har mera groffjällig hatt och gröfre, ej fläckig fot. Köttet, eljes hvitt, blir vid brytning nästan gulrödt. Saknar Stolta Fjällskiflingens fina lukt, men är till smaken nästan lika god och förekommer mer allmänt. Fjällig Blåsvamp. Hatten hvit med gulaktig topp, i början äggrund eller cylindrisk och beklädd med stora trasiga inväxta fjäll, slutliaen utbredd och sönderflytande. Foten hvit med flyttbar ring. — Denna svamp förekommer allmänt på feta platser invid ladugårdshus på landet, och i stadsparker och planteringar i städerna skjuta de upp sina gula toppar. " Då äro de ljufliga att se uppå och goda till att äta ", men dröjer man att skörda dem är allt hvad man finner en bläckliknande vätska, ty oberäkneligare och snabbare än vanligt verkar här " förvandlingens lag ". Fria från insekter, tarfva de knappast någon rensning och hela svampen ätes. Men ung måste den skördas och genast anrättas. Hårdt stekt i smcr liknar den stekta ostron, och ingen svamp är bättre att använda till buljong än denna. Vördsamt tillägnad de ogifta, af Campanula. (Forts. fr. n:r 35.) M AN STEG i land, och man sade farväl till hvarandra. Sällskapet, som följt de svenska damerna, skulle återvända med båten. Fröken Herta såg sig om efter doktor Hall, hon hade sagt farväl till alla de andra utom till honom. Hon fann honom midt i trängseln. Han hade tagit sig an deras saker och höll på a ' .t ordna dem. Där fanns en skjuts för sakerna och en droska.