» Hvem tillhör med större rätt detta arbete, än » dig, som det förskönat? Hon hade vändt dem ryggen, om Gustaf lyssnat till Adlerbeths och Wallquists råd, att återvända på laglighetens stråt; ty der behöfde han icke bröderne Nordin. Berättelse om generalen baron Armfelts lefnad och politiska öden, l. c. » Jag har aldrig ämnat skilja Ers Maj:t från min » son; men jag har ansett nödvändigt att lemna » honom som ett depositum i hufvudstaden. » Låt någon fat » tig adelsman i brudstol låna henne sitt namn » – yttrade den om skenets och etikettens bevarande angelägne, men för sjelfva sakens befinnande likgiltige konungen – » och jag skall med nöje emottaga din » vackra älskarinna i min krets, der du vet, att jag » ej förskjutit Carls grefvinna. Vi » beröfva er edra männer; j beröfven oss vara älskare, » Det är en strid! Det är onyttigt att anmärka, att alla, som nalkades detta underbarn, afhörde med spänd uppmärksamhet de tal, det lärt sig utantill, samt undersökte dess rörelser, som de skulle gjort med en besynnerlig docka. » Uti alla lagstiftningsmål, utom privilegier och » bevillningar, utgöra tre stånds pluralitet Riksens » Ständers tanke; samt när två stånd äro emot två, » förfaller frågan, såsom af ständer ej besvarad. » Jag tillställde dem derpå deras instruktioner. Gustafs hemliga föreskrifter innehöllo, att hertigen i allt hade att taga råd af och rätta sig efter de personer, som kungen anställde närmast honom. bli målet för mina bemödanden. » Trägna besök, listiga frågor och några dussin dukater, använda hos mamsell Arfvidsson, som var i besittning af hela hofkretsens förtroenden, ledde honom på spåren till konungens hemlighet. Hertigen gaf sig tillkänna och frågade om orsaken till anropet. (Sakta, till Ribbing) Jag är till er tjenst, när och hvar ni behagar, min herre. »