Vid åsynen i skymningen av lejongrinden kan man lätt tveka och vända sig mot ett mindre imposant och skräckinjagande kryphål, men väl innanför är intrycket av slottet storartat. De skriker och skrattar och är hänsynslösa. Det kändes väldigt underligt att komma med liljekonvaljer från tjärnen. Jag upphöjde honom inför släktingen genom symboliska attribut. Därför att vi inte kunde nå varandra annat än med ögonen. Den är så vacker att jag vill gråta in i violerna, som om jag lade huvudet ner i en äng och blombladen bredde ut sina armar till en mjuk omfamning. Gudinnan säger: " Aldrig ska jag gå igenom en smärta liknande denna, som en förlossning säkert innebär. " Jag hade sett dem som rullade en tärning i sin hand, länge låg tärningen innesluten och bidande i handkupan. Rörelserna i det ändliga som skulle få tärningen, medelst någon slags tankeöverföring, att visa upp det rätta antalet svarta prickar. Tidigare gäster har fått den att likna en ihopsjunken fåtölj då mitten blivit helt resårlös. Guds förkunnelse vaggade då över våra huvuden. Jag är oerhört tränad hemifrån. Jag hade sagt till pappa, " jag ringer när festen är slut, det blir säkert inte så sent ". Men runt det där bordet vill hon nu att jag ska leda henne. Hela glädjen var förtagen genom detta självklara påstående. Jag chockerade pappa ytterligare genom att avslöja att jag skulle förlova mig. En gång utomlands hade jag glömt mitt nattlinne och mamma förfasade sig över hur naken jag måtte te mig. Det vill säga ända tills pappan en dag överraskades med att kyssa jungfrun mitt på munnen. Och för det hedrar jag henne stort. I alla fall kände jag mig över en natt mogen till att möta livets hårda kantiga sidor, att aldrig visa de känslor som hos mig är så okontrollerade att de endast leder till hysterisk gråt. När det skulle tvättas fick låtsasfarmor hjälp utifrån gårdarna. Jag kan se för mig hur alla måste ha böjt sina huvuden inför denna dräpande replik. Nå, de kunde ju ta sig ett järn och se vad festen innehöll. Min bänkkamrat togs som ett föredömligt exempel på hur man studerade ett föremål. Ett djuriskt vrål som skulle tända domnade lustar. I vinterfacket råvaror som fortfarande gick att ta till vara utan frostens för stora ingripande och på en annan hylla inläggningar och dylikt.