Strax i en krets af skönt, dit ingen dödlig når, Vår Movitz i Thalarn med purpur-tofflor står, Til höger Hanibal mot stolen bakom karmen, Tar pipan af en Grace, med hatten under armen, Som stolt vid pukors klang af Mars istoppad blir, Och Movitz åter biuds vid et glas malvazir. Den klara rökens fläkt i blå och hvita skyar Olympens gyldne hvalf fördunklar och förnyar, Hvar ånga från hans kärl, hvar kräkning grön och salt, Beströs med purpuri och granris öfver alt. Men ack! en strålig vagn af hvita hästar dragen, Ren vid Olympens port som förebud til dagen Vid morgonstiernan syns. TRUNDMAN. J dufne Bacchi Män! Drick Parentatorns skål med bägar ' n om igen … PARENTATORN. Du Härhold med dit bloss och skrinet under armen, Ryck korken ur dit krus! som gäser här i varmen, Och vid din mag-liqueur, söt-kumin, som du vet, Siung all Olympens frögd och Movitz härlighet … Dock vändom nu vår syn ifrån de liusa skyar, Ned til det mörka klot som morgon-sol ' n förnyar, Som nu vid dagens rand i lust och blomma står, Så skönjer ögat lätt hvar hieltens skugga går: Der vandrar kroppen än och längtar efter dricka, Af rösten hörs ej mer än då och då en hicka.