Ibsen fyllde något för några veckor sedan sjutti eller åtti år eller vad det nu var, och gjorde sin så kallade " storkorsturne " till brödraländerna: först till Köpenhamn, där han blev storkors av Dannebrog och hyllades med fackeltåg och fester och tal och söp sig full, sen till Stockholm, där han fick Nordstjärnans storkors och hyllades med galaföreställning och fester och tal och söp sig full. Hon satte sig vid pianot och sjöng, med sin spröda, rena, kanske av sinnesrörelse litet darrande röst: Och han snurrade slanten på chiffonjeklaffen. Du skall ock ej bedriva hor, ty därav kommer plåga stor. En liten grym nyfikenhet att se, hur mycket jag tålde av piskan? Stackars Dagmar, tänkte han där han gick, stackars lilla Dagmar ... Men Arvid Stjärnblom tänkte på annat. Detta gjorde mig ju ganska tankfull. Och hon stannar vid en krök av vägen och säger till honom, med blicken halvsänkt under de långa ögonfransarna: " För en stund sedan mötte jag honom som jag älskade förr. Nej, lärare vill jag inte bli. Det rödspräckliga kyrktornet hade blivit svart mot den kallblå marshimmeln. Men var det nu också bara uppriktighet? Och så har jag mina smycken. Ett par dagar senare stod Hugo Randels projekt med planer och profiler och text i " Nationalbladet " och väckte intresse och diskuterades. Han visste, att hennes man en tid efter bröllopet hade köpt en egendom i Södermanland, och i hans föreställning hade hon sedan dess hela tiden levat där i ett stilla familjeliv med sin lilla flicka och sin man, som han antog att hon ärade och aktade och kanske till och med höll av ty man ser ju ibland exempel på att en äldre man kan vinna en ung kvinnas kärlek. Vissna blad segna ned på trädgårdsgångarna. Julen tillbragte Lydia detta år som gäst i sitt forna hem, för första gången efter skilsmässan. Flickan vill bli gift! Törne satte sig och bredde ut sina papper på bordet under den gröna lampan. Man kan väl glömma nästan vad som helst, svarade han. Som alltså utan alltför många omständigheter har gjort denna vetenskapens storman till hanrej. Arvid bjuder honom sin stol vid huvudgärden. Vill herr Stjärnblom ha ett glas punsch? Strax före tio brukade han följa henne till hennes port.