– Vet ni hvad, fröken, yttrade den unge mannen, sedan han ännu en gång på en gästgifvaregård företagit åtskilliga miss lyckade forskningar, jag hade hoppats få nöjet att bjuda er en hygglig middag någonstädes, men detta hopp tyckes vara omöjligt att förverkliga, ty det är omöjligt att få något annat än salt fläsk och sur mjölk, och sådan kost är, i sanning, något för tarflig då man är ute på resor. Ändå en världsomseglare. – Men det måste dock ske! Jag tror det vore bäst om ni reste er väg. Det är naturligtvis icke fråga om att bedraga dem utan blott att gifva en anvisning, som de kunna följa eller icke. Det var rätt vänligt att ni tittade upp till mig. Med någon möda praktiserade han sig längs korridoren och satte foten på trappans första steg, då en våldsam krängning först slungade honom baklänges i väggen och sedan framstupa ned på golfvet, där han en stund handlöst rullade omkring, stötande emot här och där. Jag är glad öfver att se dig rask och kry. Jag förbereder min plan, men ämnar icke länge dröja att begynna en öppen strid. Sixten skulle just velat veta, huru det kunnat vara värre. utbrast guldsmeden. Anna var således frisk och sund, då däremot han Uh, så ohygglig sjösjukan var! – Ja, Margareta, det har händt hvad som bordt hända. Min egen vän! Då måltiden var slut gick Kristina ut för att se efter boden, medan fru Klarén frukosterade. Kunde det väl för mig gifvas mer än ett svar? Han gaf sig knappt nog tid att äta och sofva, men så hann han också att på tre dagar expediera de båda volymerna, hvilka tillvunno sig hans odelade bifall. Vagnen hade knappast stannat förr än Kristina kom ut på gården, närmade sig den gamle mannen samt omfamnade honom och höjde sig på tåspetsarne, för att låta honom kyssa sin panna. – Om så är, genmälde Storm, i det han gjorde ett inhugg på den i sirliga bladstafvar skulpterade smörpyramiden, så hyser jag ej längre några betänkligheter, utan antager med tacksamhet ert sällskap, glad öfver att vid de första stegen på min framtida boningsort råka ut för en så galant man, som ni