År 1800 den 9. febr.(uari) inkallades församl(inge)n, att i Sochnstug(an) undersöka om den olykel.(iga) händelsen, som natten mellan sistledne onsdag och Thorsdag i Harstorp sig tildragit, då gifte sonen Anders Pehrssons hustru Anna Stina Pehrsd(otte)r funnit sin lilla son Pehr, 5 månader gammal, hos sig död i sängen. Modren, känd för gudfrugtigt och christel(ig)t leferne, framkom nu med tårefulla ögon och mycken sorg och sade, att då hon gick til sängs om afton, hade hon en sin dotter på ena och sonen Pehr på andra sidan om sig i sängen. Fram på natten, sedan hon gifvit sonen dia och som dottren war illa låtande, wände hon sig från sonen till dottren och somnade. Efter upvaknandet fant hon sonen wara död, som altid warit frisk, utom det at han hade utslag på ryggen och hostat dagen förut owanligen. — De, som besiktigat barnet, voro nu närwarande och förmantes säja sanningen. Grannhustrun i Härstorp, Anna Pehrsd(otte)r sade sig först inkommit och funnit barnet dödt liggande i sängen med öpen mun, liksom den nyss släpt patten10). Derpå ditkom sexmännen i Kaflinge, som jämte nämnde hustru Anna, hennes man Lars Jonsson och mannen Jonas Pehrsson i Harstorp, nu berättade sig funnit barnet så liggande, besigtigat dess kropp och kunde då ej märka hwarken rödt el(le)r blått derpå. Efter middagen, på Prostens anstaltande, blef barnet, som då hunnit kallna, besiktigat af nämndeman Lars Nilsson och kyrko-wärden Pehr Ersson i Stensjö, de der nu gorde den berättelsen, att de funnit barnet blått på ryggen, på ena örat och på benen.