Den borde, ansåg Nordlander, ligga till grund för Jämtlands äldsta och ännu oskrivna historia.163 Inget tyder på att författaren, det vill säga Wilhelm Peterson-Berger, själv fäste någon större tilltro till att Arnljotmyten kunde ha någon högre historisk sanningshalt. 316 Ellen Widén, ” Några tankar om vår hemslöjd ”, Del 1, Jämtland: Veckotidning för de jämtländska hemmen 24 / 9 1910. Turist-album Utgifvet af Jämtlandsposten, Östersund 1897 Det sköna Jämtland. Formeln tangerade därmed den för nationalstatsprojektet politiskt centrala frågan: Hur ska individen förenas med samhället och göras delaktig i den politiska utformningen av framtiden, utan att detta riskerar samhällets stabilitet, effektivitet och framåtskridande? I det följande behandlas sådana historiska kategorier, identiteter och diskurser som kan hjälpa oss att relatera det enskilda till det allmänna, att förankra den empiriska analysens ” Jämtland ” och ” det jämtländska ” i en vidare kontext, den diskursordning som i mångt och mycket formerades kring begreppet ” samhälleligt ”. Så skedde exempelvis när en kritiker av skogsbolagen som Per Norberg, hemmansägare från Funäsdalen och frisinnad, liberal riksdagsman, 26 återgav vad han såg från utsiktstornet på Hoverberget. En skral insats i den nationella generalmönstringen kunde förlåtas och på sikt vändas till en fördel, men att inte medverka alls skulle bara kunna uppfattas på ett sätt, som att Jämtland inte var att räkna med i byggandet av det nya rikare Sverige. 326 I centrum för intresset stod, vid sidan av den stärkande luften, regionens fjäll och utsikter. Den från Jämtland bördige konstnären Anton Genberg fick 1896 uppdraget av länskommittén att till Stockholmsutställningen förfärdiga en större naturtrogen modell i olja och gips, ett så kallat diorama, över den kända jämtländska turistattraktionen Storbofallet.243 Ett annat kontrakt, också det upprättat mellan länskommittén och Genberg, gällde en beställning på två målningar med motiv från Undersåkerdalen (utsikt mot Åreskutan) .244 Som villkor ställde kommittén upp att inga reproduktioner av beställda arbeten fick säljas innan expositionen hade ägt rum.