En anledning till hopp om lycklig utgång hämtar han derur, att han får att göra med en qvinna. Lucifer prisar Belsebub som en förträfflig rådgifvare, och sedan det blifvit upplyst, att Gud förbjudit menniskorna äta af det enda trädets frukt, beslutar Belsebub att omskapa sig till en piga och går så till Eva. Han tilltalar henne sålunda: — »tu ädle quinna, Hvar kan man tin like finna. Tu äst nu skapat mykyt klår, Såsom then sol offuer himme len går. Alla stiärnor och planeter måtte Tigh altid lyda och effter sättia För thin skapelse och vanhett, Jag säger tigh thet tu sjelff vett. Tu äst nu veldigh i paradis hus, Ty må tu heta verdsens ljus” m.m. Sedan omtalar han den förbudna fruktens egenskaper, hvarvid han bland annat lägger vigt vid, att Eva skall få heta fru och Adam bära ”konungs nampn.” Eva lyder uppmaningen att smaka på frukten och ropar glad på Adam: ”Adam, Adam, hvar äst tu nu, Som Gud ähr jag bliffvin en mecktig fru. Jagh haffuer ättit aff trädzens fruct, Aff huilket som gånger all godh luckt. Thett är söött och icke surt, Jag haffuer thet både smakat och sport.” Adam lockas att äfven smaka på frukten, men knappt har han ätit, förr än han ångrar sig och klagar att skaparen vore dem vred; han förebrår Eva, att hon förvillat honom och råder till att gömma sig. Nu kommer englen och förkunnar dem Guds vrede; Herren ropar fram Adam; denne skyllar på Eva, men Gud svarar: ”te som tillstädia och te som bryta, te skolla alla ena pina niuta.” Derefter uttalar Gud de i biblen omtalade straffdomar öfver mannen, qvinnan och ormen (ty här som i biblen talas om en orm och ej längre om en piga). Englen kör sedan Adam och Eva ut ur paradiset: ”Gack nu aff thenne borgh, Uti verden tigh berga med sorgh. Här haffuer tu spadan till att gräffua,