Här förvaras de flesta torrvarorna, mjöl, te, socker och sådant. Hon visste att hon aldrig mer i sitt liv skulle känna för någon som hon gjorde i detta ögonblick. Hon gick tyst upp för den mörka branta trappan till en trappavsats med en dörr på vardera sidan. Hon trevade sig in till förmaket och fram till byrån. Detta kom med eftertryck och han tillade: " Det här är den lyckligaste dagen i mitt liv, min flicka. När han märkte det sa han ömt: " Det är en äktenskapslicens, Emily, för att ha så snart du känner dig redo. Och du ser hur jag har det, det är som att gå på lina, man vet aldrig var man har henne. " Med dessa ord smällde hon igen dörren i ansiktet på honom och det sista hon hörde av honom var en ström av svordomar. Den är full av sådant där. " Kan du fatta det? " Och sedan skrek den skrattande rösten åt honom: " Du din uppkomling! Hon såg den för sig i minsta detalj, hon själv i husbondens armar, hans läppar på hennes. " Ja, den saken är lätt ordnad, min tös. I natt kommer vi att sova under samma tak, du och jag. " " Det är mina möbler. " Då kan man tänka mer, fundera bättre över saker och ting. Din mor bönade och bad i många år att jag skulle göra det, men jag hade den där jäkla sjön i blodet, jag blir landsjuk liksom andra blir sjösjuka. Vem? " " Är han sjöman? " Hennes husmor låg tillbakalutad mot kuddarna och log, och hon fortsatte att le när hon såg på Emily och sa: " Jag förstår att du hörde allt det där, inte sant? " Det stod vid dörren till ert rum. " Stig upp! " Hade det inte varit för en eller två saker hade hon tyckt att hon hamnat mitt uppe i smöret, och den huvudsakliga stötestenen var att hon inte trodde att hon någonsin skulle kunna lära sig att tycka om sin husmor. Bädda genast om min säng och gå efter ett rent nattlinne åt mig. " Du lämnar oss väl inte, Emily? " Det fanns ytterligare en anledning varför hon njöt av sina ensamma stunder, och det var att hon då kunde prata ostört med katten. Aldrig på tiden! " Vad skulle hon ta sig till nu? Och den här gången var inget undantag. säger han.