” Hon skall visserligen förlåta, men aldrig glömma att du, af hvad orsak som helst, föredrog en annan. Men det var likväl han, det var Mannerstedt, hvilken gått till professor Ling, för att aflägga sin varma tacksägelse för den rika hjelp denne räckt honom. Jag hade sparat detta till sist; men nu lärer jag väl icke kunna hoppas att träffa någon af familjen, hvilket sannnerligen blir ganska bittert för mig, som i detta hus rönt så många prof af välvilja och godhet. ” ” Icke den ringaste egentliga misstanke, ” afbröt professorn, hvilken förstod hvart Ferdinand syftade. Fru Bern var, genom öfning vid dylika saker, skarpsinnig nog att begripa, det hennes matmor hade något enskildt uppdrag att lemna henne, och derföre inflöt så listigt frågan om äppelgeléet. Äfven om man ville gjort sig den mödan att granska hvarje drag af hans ansigte, och uppmärksamt betrakta hans stolta eller rättare dryga hållning, hade slutföljden likväl blifvit densamma, som vid första påseendet. ” Hvad skulle han säga, bäste farbror? ” – Ett ljust, innerligt uttryck spred sig öfver hvarje hennes drag. I kommerserådets stora förmak stod det festliga théhordet serveradt. ” Ämnar fröken Borgensköld sig ut? ” frågade han artigt, då han såg henne klädd i hatt och shawl. När hoppas kandidaten kunna taga graden? ” Detta professorns tal sved och lisade vexelvis i kapten Ferdinands ekonomiska hjertesår. Med öppna armar emottogs han af de älskade föräldrarne, hvilkas enda hopp han var. Hon fann – hon hade under min bortovaro lärt sig finna, det jag icke kunde göra henne lycklig; hennes hjerta talade för en annan. ” Ja, det förtjenar han i sanning också, ” yttrade kommerserådet. Hon gaf honom handen och förde honom till bordet, som landtligt och trefligt väntade dem. Slutligen vann jag dock en gång; hela insatsen utgjorde femtio riksdaler.