träffa er ett ögonblick, sir, om det parna, och i det han satte på » ig undrade ögon. Och i hans ansikte Innan han talade, stack Lassen sig väg genom oceanen. Det var passar er. Kunde inte finna er sin mötesa igen slungade han ett •läste hon sanningen. Den scenen handen i fickan efter sitt cigarett­ strålande upplylst från för till akter först, sir. Kapten är där nere, sir. tvärt god natt över sin skuldra till var ämnad att glömmas. Det skulle fodral. ooh såg ut som ett flytande féslott — All right, Long. Jag ska gå aldrig bli någon fortsättning på Laasen och skyndade bort. — Får jag lov? Han höll upp på ett förtrollat hav. Skeppet var genast. den; de orden och blickarna skulle det, och hon nickade likgiltigt. Han alldeles för långt borta, för att man tät hård — jag måste säga god natt, de ej avhålla sig från att följa hen­ aldrig upprepas. Den kyissen skulle tog fram en cigarett och strök eld Översatt av Sigyn Frydén. skulle kunna urskilja dess former, är jag rädd. Kaptenens order, .ser ne, ty det ångestfulla uttrycket i bli ensam i all sin skam. ty så be­ och det hela föreföll som en dröm­ på en tändsticka mot relingen, in­ hennes ansikte hade ej undgått hans nan han svarade, och hon gissade ge­ traktade hon den nu. Hon räckte åter fram sm hand, tränade öga — ni ser trött ut. Jag syn. Men med den vissheten kom också Hon räckte vänligt fram sin hand, nast., att det var för att vinna tid. Jo, det är vackert, sade hon .och en plötslig förskräckelse genom­ hoppas, att ni inte har mycket pack­ ' fetiin hon längtade efter att han hennes mod tillbaka — det mod, mied något av sitt vanliga sätt. Ja­ När slutligen cigaretten var tänd, ilade henne, då hon såg uttrycket i skulle gå, så att hon skulle få bli, soim är medfött hos varje stark man ning kvar? så, det är så där, som vi ser ut. kastade han den utbrända tändstic­ hans bleka beslutsamima ansikte. — Nej. Hon såg på honom med " ' ^ain rmed Cheyne.