Barndomens drömmar, de sköna molnen över höglandet, de tidiga strövtågen i Rom och Madrid, de folkliga festerna på San Isidors ängar, sommardagar då himlen var gul av hetta, corridans lysande dödsfester, danserna, druvklasarna, ungdomens skönhet och glädje! I den mån Artur Lundkvist kan betraktas som arbetarklassens historieskrivare är han det genomgående med starkt kritiska förtecken. Suveränt skapar han sitt eget universum. och vreden drabbar mig själv som ett lidande, Hon återuppstår alltid: " brödbakerskan, brödgiverskan, livets upprätthållerska ... " Den skapande livsmyten triumferar än en gång. om det bara fanns en gud Hans socialism får i grund och botten karaktär av en vitalistisk trosförklaring, en bekräftelse på den upproriska människans förbund med naturens skapande krafter. Vilket samtidigt växlande och konstant skådespel ... " (Min kursivering). Bröd eller ris, vilka näringsmedel som helst är bättre än högtravande abstraktioner. Vid fyrtiotalets början kan Lundkvist i diktsamlingen Korsväg träda fram som läromästare för kvinnan och faderligt utstaka hennes framtida väg mot frigörelse: ingenting Sedan låter vi oss från detta Eden drivas ut i samhällsöknen. Förvandlande dig lyfte du slutligen bland fåglar Slutligen får vi vara närvarande vid Goyas sista stund då den döende i det slocknande medvetandets höjdflykt ser sitt förflutna liv dra förbi under sig som en gigantisk livsfris: " som om det allt vore en enda ändlös målning, verklighet och tavlor som övergår i varandra ... " Någonting gråskrovligt och slemmigt och urtidsaktigt ur djupen, små listiga ögon som på en elefant, lurade inne i rynkiga hudveck. Vad välfärdens byggherrar på sin höjd har lyckats uppföra är ett slags " halvdemokrati ". " Den mycket ensamma " frammanar ett melankoliskt kvinnoöde genom suggestivt antydande livsglimtar. I sin stora novell om mötet med William Blake låter Lundkvist den visionäre konstnären och diktaren i själva dödsögonblicket triumfera som skapare när han sjunker ned i jorden och hans ensamma, blanka kranium lyser som ett födelsens ägg ur vilket mirakulöst ett barn stiger fram.