E t t särskilt departemeilt m.ed uppgift att undersöka de kvinril.iga sti~veriarbeta~ilas arbetsoch leviiaclsf örhall.andeii har länge existerat. Under %ren 1905 och 1906 företogs ui1- dcrsökniu g bland dessa arbeterskor och med ai~le.cIiliiiilg därav har Vita Bandets centralstyrelse gjort flera. framstallningar, dels om. he1.t förbud mot kvinnors deltagande i lastning av f artyg, dels samma förbud för lrviimor under 21 krs. ålder. Motivet för deilna begäran var det nioraliska och sociala elände detta ar. bete skulle medföra. Med anledning härav har yrkesinspektriseil f röken Kerstin Hesselgren under hösten 1913 gjort en ingiiende iindersö kniiig p &amp; detta arbetsområde och dirvid vidgat densamma till att omfatta vad so111 innefattas i 21 i lagen om arbetareskydd, nämligen huruvida sarbetet medfört " synnerlig fars f ö r olyclrsfall eller vara för kvinna syimerligen anstriingande eller halsofarligt eller kunde för kvinna medföra synnerligen våda i ' sedligt. avsende. ' Darvid har framkommit) att någon synnerlig fara för olycksfall ej förel %g, endast ibland n %gon fingerskada. Angficnde hälsofaran, säger yrkesjnspelrtrisen, kommer därvid en del olika synpu1.11rter ifr %ga, sksom arbetstidor, virkets tyngd, arbetslokalens beskaffmhet samt matförhållanden. Att dessa ol.ilra förhållanden ej äro klanderfria faller så a t t saga av sig självt, men franigår av yrlresinspektriseils berättelse) att det ej är sämre iiii vid in5nga andra fabriker, i enstalra. diigående de sedliga missf örhållandena inom detta arbete, som för Vita Bandet särskilt ansågs böra framkalla ctt arbetsförbud för kvinnorna, så anf Ö, yrkesinspektrisen, att s j a h a arbetet ej torde behöva medföra några större sedliga vådor.