– Ja, det är synd, att din far icke vill medgifva vår förening. Kruse hade talat med entusiasm. Åh, du min skapare, den som nu hade en sådan här! – Nå, det var för innerligt väl. – Hör du, den där fina sidennattrocken, som du fick af sultanen, den skulle kanske passa sändebudet. Jag skall närmare begrunda dem, yttrade han endast och gjorde med handen en rörelse till tecken att samtalet var slut. Härunder råkade jag i handgemäng med två ryssar. Bland dem kungen. De fem svenskarne ökade farten. Hvarför skrika ni alla på en gång. Att ingen af herrarne kunde säga honom det. – Nej, svarade flickan förvånad. Men Klumpis satt och hängde hufvudet och såg ledsen ut. – Till tsaren! – Svenskar! Vore det icke bättre, att vi lägrade oss här för natten och inväntade gryningen? I början trodde han det ej. Endast några nätter till, och man var hemma. Men mycken skicklighet kan jag ej säga att jag uppnådde. Efter en stund tycktes tsaren ha tröttnat på drickandet. Det var längesedan han som fri man ridit stigarne fram. – Jag vill köpa flickan af er. Till en början får du endast mat och husrum, men visar du dig flitig och kunnig, skall du sedan erhålla en liten dagspenning. Äfven han längtade bort, antingen att ströfva omkring i natten eller till sina drickande kamrater. Ni måste ha någon, som kan sätta upp skrifvelser åt er kantänka. Du ser mig väl liten ut för att duga till soldat. Men liksom natten utanför Gadjatj ’ s murar fröso äfven nu hundratals människor och djur ihjäl och äfven kungen ömkylde sig flere gånger i ansiktet. – Besynnerligt, att vi icke uppnått fängelsehålan ännu! Så öppnade jag bäfvande för den ryske officeren. Frågar han hvem som sändt dig, så säg att det är en ung flicka. Fort! Då kungen slutat och började gå fram och tillbaka på golfvet med händerna på ryggen, yttrade Hultman: I brådskande ordalag berättade Mitja för Kruse sitt äfventyr och att mannen, som flytt vid hans ankomst, var en rysk spion, som lyckats smyga sig in i lägret. – Ha, ha, ha! – Säg ut!