Kristendomen miste dock i folkhögskolan uttala sig på ett helt annat sätt &amp; n i folkskola och nattvardsskola, deii måste framsti icke såsoin ett läroämne, utan såsom en lifs&amp; skådning. P&amp; så sätt frainkoininer den så att säga, p % en omvägs, livilket p i folkliögskoleinötet i Upsala förlidet år iittalades vara # önskeniål; w den genomströininar det dagliga lifvet ocli skolundervisningen. Direkt påverlzaii i denna sak genom närgångna frågor o. d. ligger natiiïligtvis fj ärran från en verklig iingdomslärare, och eleven iitsättes icke för famn af en sjalftagen andlig myndighet % den förres sida. Detta skulle lielt visst af alla målsman för våra folkhögskolor anses förkastligt. När religionen i en och annan skola framkommer direkt, sker detta i form af föredrag, knutna till bibeln ocli praktiskt tillämpade pk lifvets alla förliållanden. I de skolor i och utom Sverige, dar jag för inin del haft tillfälle att göra iakttagelser, äro dessa föredrag i allmanliet de af eleverna slzest värderade, och ofta liar jag hört svenska elever, som koniinit liufviidsakligast för Iiandslöjdens skiill, yttra: wom vi också ej alls finge lära handarbete, skulle vi dock anse vår tid väl använd, då vi få lyssna till dessa föredrag. » Erfarenheten i Sverige a r således densainina soni i Finland: landsbygdens iingdoin finner sig ej tillfredställd endast af undervisning i de s. k. praktiska ainnena; den vill Iiafva näring äfven för hjärtats och andens lif. Det ä r oeinotsägligt, att sången, både den man sjiinger och den. man lios våra. bästa skalder läser, är inii~tig att förädla, lifva och stärka själen, ocli i lieminet, kvinnans värld, liar den sin frainsta plats, I folkliögskolans undervisning intager sången stort r i m; den förekoinmer ej endast under vissa tiinniar, utan regelbiindet före och efter wfria föredraga, lektioner i historia, geografi, litteratur m.