Det var då han byggde det stora stentornet nere vid Västra bron efter mönstret av kärntornet i hans faders riddarborg, och hans mening var väl även att bygga huslängor, portaler, borggårdar, vallar och hängtorn, så att en hel riddarborg skulle uppstå vid Klarälvsstranden. Sanningen ska aldrig bli uppdagad i en sådan sak. Ja, nu väntar han sig väl mycken heder av att bli svept och lagd på sågspån och kallas ett vackert lik? Gösta Berling, som de kallade poeten, fastän han aldrig skrev vers, fortsätter i orubbat lugn: De lyfta upp henne och bära ut henne. - Vad, Gösta, sade han till sig själv, ' kan du inte längre tåla och fördraga? Inte visste han, att han skulle bli en av dem, som inte få vila under eget tak, inte värma sig vid egen spis. - Varför har du då gjort det? Nu lät han dem veta vilken ängel unga grevinnan var och hur han tillbad henne. Det var gott att bli omhägnad, det var ljuvligt att inte behöva vilja. Gisslets taggiga knutar falla mjukt, som om det vore blad av rosor, på den botgörandes rygg. Från det klara, blekblåa, höga valv Han ska ta mod till sig och beröra helgedomen och låta sin unge herre och husbonde glädjas åt de slumrande välljuden. Och på samma sätt, som han plägade slunga hjälplösa kråkungar mot klipporna, så låter han järpe efter järpe susa mot väggen. Den blev snart som en resande skogsdunge att skåda. - Vad har han då gjort? Då uppenbarades allt det, som innerst gömmer sig i själen. Vad är fem år av elände mot detta! Hon kunde varken med böner eller hotelser förmå en tjänare att fara. - När ljuset är slut, ska staken brinna, svarar grevinnan Märta. De lånade en drällvävstol i prostgården, och barnets mor hade suttit vid vävstolen hela sommaren. När gudstjänsten var slut och sista psalmen sjungen, lämnade ingen kyrkan, utan prästen steg upp på predikstolen för att hålla tacksägelsetal till greven. Det var ett parti, som gick hastigt och lustigt. Jag har inte låtit fåren plågas i sin ull om sommaren.