Han hade dock ej tillfälle att göra något » noch nie dagewesenes » — och inte kunde den berlinske grosshandlaren bli så splitterbefangd som teaterdirektör Striesse — eller hvad han nu hette — eller som en eller annan af herr Holmquists gamla tyska fars-gubbar, hans vaktmästar Pfeffermann i » Våra fruar » till exempel. Till sin äkta hälft borde han ha fatt någon mera bedagad qvinna än fru Ulff for att intrycket skulle blifvit det afsedda. Gaf fru Ulff ej typen af en halfgammal tysk dam ur bourgeoisien, af en fru Buchholz med dennes represen-tationslust och småsinne, så var hon så mycket mera en societetsskönhet å la Cecili % Hornfeldt, som gift sig med en rik bracka och som blifvit solen i societeten. I Lehmans Jsegerdrägt hade herr Grunder krupit in. Inte var Lehman nägot att göra en karaktärsframställning af, han har ju ingen annan sysselsättning alla de fyra akterna igenom än att tassa omkring i sina filtskor, väcka munterhet genom sin yttre menniska, spela hungrig och gåpåare. Men herr Grunder var här ändå olik sina torra » gubbar » och det är vackert så. Bland de öfriga medspelande var herr Lindhagen en rolig tenor. Herr Lindhagen har i vinter förut gjort ett par goda bifigurer — presten i K i el lands » På hemvägen », grefven i » Barnet ». Hans sångarsnobb kunde visserligen ej mäta sig med herr Personnes ypperliga figur af samma slägte i » Stora klockan » — särskildt talade herr Lindhagen mycket mera ansträngdt, hade ej heller så dumt-roliga saker att säga, var endast en dekorationsfigur i det musikaliskt-dilettantiska huset men gjorde denna figur med den karrikerade realism, som roller af detta slag fordra. * Återstår slutligen att nåmna de båda senaste nyheter, som falla inom februari månad. Kungsämnena för visserligen for några år sedan, under fru Stjernströms herravälde, uppsatt på Nya teatern och gifven — med dålig ekonomisk utgång naturligtvis — några gånger. Allt gick ju dåligt på Nya teatern den tiden.