När hon föreställde sig den möjligheten, att Axel redan aflidit till följd af sina sår, att hon alltså icke mera skulle få träffa honom i lifvet, då krympte hennes hjärta samman af oändlig smärta. Anser du mig verkligen vara en så usel, en så gemen varelse, att jag någonsin skulle kunna blifva en mans, och dertill en gift mans älskarinna? – Ja, det var nog ingen annan än han, som der hemma spelade oss ett så fult spratt. Nu yttrade han med lugn likgiltighet: Hvad skulle det nu blifva af mig? – Nå ja, gerna för mig. Förgäfves. Utter hade nått sina önskningars mål, han hade, sedan han aflagt ett så lysande bevis på sin duglighet, blifvit anstäld vid detektiva polisen, der han sedan fort avancerat. – Låt henne, för tusan i våld, inte knipa! – Hvad drifver du för ett gudlöst spel med oss? Gif mig bara en smula kärlek, en smula tillgifvenhet och jag vill vara nöjd. Det har inte funnits något vin alls i kistan, det är min fullaste öfvertygelse. – Emellertid tog han emot en linnetrasa, som grefven räckte honom, och förband dermed såret, hvarpå han girigt slukade de lifsmedel, som han erhöll. Nu närmade sig äfven Forsberg och Krohn. Roth och Nordgren har polisen satt sådan skräck i, att de icke vidare kunna bli farliga för oss, och det är att hoppas, att den senare inte släpper ifrån sig sin patient lefvande. – Jag tror knappast, att jag kan vara tydligare, än den situa tion var, hvari du öfverraskade oss, och som du tydt så sorgligt falskt. – Eländiga menniska, jag krossar dig. Men den vackra mexikanskan aktade ej på honom utan var helt och hållet fördjupad i den kära sysselsättningen att rulla och sedan tända en cigarrett. – Men, Hjelm, om ni verkligen menar ärligt med mig och mina vänner här, så säg mig nu genast allt! Mellan husen reser sig den ståtliga cacaopalmen, hvars kraftiga grönska på ett effektfullt sätt bryter af mot de ljusa väggarna och den skimrande himlen. Den försiktige portvakten frågade: Han svarade: