Denna fruktan fann jag dock vara fullkomligt öfverflödig; redan följande dagen var Jesperson sig alldeles lik, endast det kunde man möjligen anmärka, att han såg ännu mera stolt, men tillika mera öppen ut, än fordom. – Och hon lade med en stolt, något häftig åtbörd handen på det sårade stället. Det var nu Fredrik Stenmans mening att i alla sina dagar med andakt höra på predikan, samt med det första tjena upp sig till gesäll och stoppa ett par granna dynor åt moster och lilla Emma att sitta på. – Framtidens slöja skymde hennes öde för min syn, likasom en slöja skymde seglet med hvilket hon aflägsnade sig. – Tro mig, herr magister, – genmälde nu grefven i en hjertligare ton – att den tid, som ni nu i ungdomlig yra profeterar, skall ni aldrig få skåda, och när er hjessa, såsom min, begynner att hvitna, skall ni glädjas deröfver. hvad han är lik Elever, det är ju hans bruna underliga ögon! I samma åsigter uppfostrades den unge grefve Birger och föreföll derföre i sina grundsatser om adelskap och ridderlighet något gammalmodig. – Men härpå ville hennes rådgifvare icke gå in, förr än det vore utrönt, huruvida icke unge Stenman sjelf hade uppgjort några planer för sitt kommande lif. Den gamle professorn betraktade honom allvarligt, och slutligen sade han: – Hm! Gud skall veta, att mitt samvete ofta vaknade. – Nå väl, – svarade jag i samma ton, som gubben begagnat, – jag vill då göra början med farbror, säg vill ni hafva henne till er hustru? – Som doktorn kanske påminner sig, så är hon inackorderad i ett prosthus nere i Östergyllen. Men en presterlig ande beror på gudomlig nåd och gifves icke af menskligt snille, och jag fruktar, att edra jordiska förhoppningar och begär hindra er att helt och hållet offra ert jag åt en högre tjenst. – Robert är en man, som eger min fullkomliga aktning och vänskap, han har derföre rätt att fordra att jag sjelf lindrar den sorg, som jag vet att jag tillfogar honom.