O min far! Jag får Väl än begagna detta ord? Ack säg, Du vredgas ej på mig nu längre KRITON. Barn, Kom till mitt bröst! Dig gudarne ha utsett Till höga värf, som jag förut uti Min dårskap icke kunde fatta. Nu Du är mig kärare än någonsin, 60 Eastän du öfvergaf din gamle fader. Men säg mig först, hur har du kommit hit? HERMIONE. Då jag såg tvedrägt splittra våra krafter Och då ej utsigt mer till räddning fans Igenom öppen strid, då gick jag, kallad Af gudars vink, hitöfver, utgaf mig För flykting från Athenai. Villigt tog man Mig upp, och som slafvinna uti lägret Kom jag till källan för att hemta vatten. KRITON. Då Gudarne din fot ha ledt. Uti En. lycklig stund du kom; ty vet, du finner Mig här ej utan afsigt. HERMIONE. Vill du då Mig hindra i min plan, som du helt visst Fått kunskap om utaf vår tjenarinna, Som skulle föra fram mitt bud till dig? KRITON. Tvertom, mitt barn; men säg, har du ännu Philippos sett? HERMIONE. Jag flera gånger skådat Med djup beundran denne store man. KRITON. Ej så, Hermione! Han är en skurk, Som aldrig medel skyr att nå sitt mål. HERMIONE. Visst är han såsom Hellas' fiende Förtjent att afskys utaf oss; men ändå 61 Är han ej utan många vackra sidor En verklig hjeltetyp, så manligt skön... KRITON. NU är det nog. Du vet, att härarne Emot hvarandra legat flere dagar -I morgon tidigt blåser man till strids; Men då är det för sent att hoppas räddning. Philippos räknar våras antal dubbelt. Strategerna uti vår här ej ense Om någon stridsplan äro. Undergång Är viss för oss.. Derför jag kommit hit I denna drägt att söka dig och stärka Din föresats; ty nu jag vet, dig kallar En högre makt att frälsa Hellas' folk. HERMIONE. Min far, jag fattar ej hur du har kommit Till sådan visshet KRITON.