Jesper. War så god och hälsa hans Höggrefliga höga härlighet tilbakars igen, och säg at han skal wara öfwermåttan wälkommen. Löparen båckar sig och wil gå bort: Men Jesper ropar honom tilbakars igen och säger: Hör min wän, efter I saden at hans Höggrefliga höga härlighet är ifrån ett främmande Land, så wil jag bara til min efterrättelse weta hwad Språk han talar? Löparen. Han talar sitt Moders-Måhl, som är Swenska; för han är födder här i Landet, och har alla sina gods och sin egendom här: Men han har ifrån Ungdomen warit i tienst utomlands, och nu är han bara hitkommen, til at hälsa på sina gamla wänner här i Landet, och at se något efter sin egendom, då han sedan lärer resa ut igen. Löparen går bort. Fru Rangsiuk. Det låter likwäl hurtigt, at hafwa en sådan ti tul 96 tul, som denna Herren; och jag wet intet hwad jag wille gifwa til, om Ert Folck, min Herre, när de bli skickade i edra ärender, kunde kalla Er så, som denna Löparen nu giorde sin Herre. Men àpropos; Medan jag kommer ihog, en Löpare måste wi wäl också lägga oss til. De äro likwist artige til at ha, när man har sådana ärender, hwarmed det är brått om. Til Ingeborg: Hör Ingeborg, gå nu ut, och befall Laqueyerne at de bära Stolar in, och at de sen äro här inne tilstädz, om man skulle behöfwa dem. Leopold, förklädd i orientalisk dräckt. Des Löpare, och 2. Laqueyer i samma dräckt, Fru Rangsiuk, Jesper, Melle Louisa, Ingeborg, Malena, Jespers, 2:ne Laqueyer. När han kommer in, går Löparen förut, och 2:ne Laqueyer efter och då stötes i Waldt-Horn. Leopold. Det är mig kiärt, at jag ser Herr General-Dictateuren och hans kiära famille må wäl, och beder jag, at det intet illa må anses, at jag tagit mig den friheten, at komma i des hus.