GLOCK. Fem veckor är förbi, Och magen hans är varm, månn bränvin fins däri? Hej Nybom, ha vi glas? VON BERCKO. Fy tusand, nej jag tackar! På Soln och Bruna-Dörn min knoga stundom knackar, Men ej på Lundholms buk. Hej gloriamus, hej, Ta nu i styfva tag och Halling, akta dej! Stänk rökelse ikring, colorum barselorum! I repet alle man, och lät oss hålla chorum! Capitlet sjunger, med accompagnement af valthorn. Ta i Commendeurer, och valthornen rista, Lyftom hans kista,: ||: Helt tyst och nätt. Lundholm vi mista – I choret kistan nu sätt, Valthorn. Nu står hon bara rätt. Valthorn. Lundholm brunett och mätt, Valthorn. Näsan är violett, Valthorn. Ett skönt portrait. GLOCK, Härholden för Capitlet, fäller spiran och MEISSNER baneret. NYBOM. Mig tycks trompeten hörs, hvad är för vind, mon cher? VON BERCKO. Lät se Pukslagarns hatt – vi ha nord-ost, mon Frere, Det syns på floret det! MEISNER. Tvy, nyckter stå och trampa! Här brinner oljan ut mäst i hvar enda lampa. Hvad skall man gjöra här? Min hjerna tung och varm, Baneret likså tungt – det värker i min arm. Åt Blåkulla med alt! det blir mitt sorge-quäde – Kom Bercko, voulez vous, kom slå ett slag i bräde! Än tål det väl en stund, ell ' säg hvad menar du? Kom sku vi gjöra pott – courage! voulez vouz? Sätt bort banér och alt på sina vissa ställen! Allons, två styfver går, vi kasta om appellen. Hey! Troja dus – allarm! Nå hvad är det försla? Pukorna höres. VON BERCKO. Hå det är ingen ting, han stämmer pukorna. Pukor. Se ut åt, hej galant, pukpinnarna han svänger, Se floret från altan sig in i fenstret slänger.