Utsläpade och håglösa efter en hvardagslefnads tåligt hopsummerade tjänsteår flytta de dit med pensionen på fickan och köpa sig en stuga med trädgård. Men det måtte väl i all världens dar inte innebära något mystiskt. Från tamburen träder man in i salen, som var rikligen smyckad med vackra och frodiga växter, hvilka, i förening med därstädes befintliga talrika konstverk samt rummets smakfulla anordning i öfrigt gåfvo densamma det behagliga och harmoniska tycke, som vid första inträdet frambragte det angenäma och tillika imponerande intrycket af ett verkligt skaldehem. Jag minnes parfaitement året åttioåtta, då – Han visste att vi alla någon gång måste erlägga betalningen för den lycka vi åtnjutit eller komma att åtnjuta. – Och för resten hade jag tämligen tråkigt. Men på aftonen då han satt vid sitt förmaksfönster, ensam i tysta tankar, sedan solen gått ned öfver Äppelblommornas stad och öfver hans flyktiga välde, såg usurpatorn en skara af samhällets slokörade stöttor följa konsul Stadius till hans port, där han bjöd dem ett knappt godnatt med en vårdslöst förbindlig handrörelse innan hans resliga gestalt försvann bakom residensets smidda järngrindar. – Då släppte gubben min hand och stirrade blekt ut i den mörka heliga natten. Och stort märkvärdigare ting än dessa har Ryssland just ej att bjuda på! För att inte ge uppslag till någon dispyt mot slutet af vår sammanvaro, undvek jag därför visligen att upptaga den kastade handsken, utan förblef lika stum som sjötungan jag åt. Ave et vale! – Erland Stake, din lefnads storbragd ligger i den minut som flytt. Så till vida var ju allt godt och väl, men nu kommer det lilla tråkiga. Wilén bröstade sig en smula. Leonard Stadius hade fått en växel protesterad, en växel på lumpna åtta tusen kronor. Förhållandet var enahanda med hans namnkunnige landsman Arminius Vambéry, den fordne dervischen, hvilken äfven hade planer på att besöka oss för några år sedan. Till handledning för besökande har professor Strömborg utgifvit en broschyr, benämd » Runebergs hem », hvilken i fattlighet och sakrikhet lämnar intet öfrigt att önska.