Han ville inte ens för sina bekanta tala om, att han flyttat, ännu mindre hvarthän. Den förre fortfor: Det är visserligen för tillfället klent, så att man ej vågar föra det hit, men det repar sig nog snart åter Med sorgtyngdt hjärta slet han sig lös. Ännu en gång omfamnade de älskande hvarandra. Du skall ej mera få orsak att vara ledsen på mig; aldrig mer skall jag bedröfva min vän. Ser ni, skilnaden mellan mig och karaktärer af den mans halt, som vi i afton se på scenen, är den, att jag icke med hjärnan utan med hjärtat närmar mig denna hemlighetsfulla gåta, som vi kalla kvinnosjäl. – Erik, min innerligt älskade Erik! – Adjö, kära Stina! – Men hvar är då Stina? Kan du väl tro, att jag är en så onaturlig far? – I sanning en mycket genialisk tanke. Men nej, hennes farhågor hade varit ogrundade, ty just nu uppfångade hennes lyssnande öra ljudet af steg der ute, och om ett par ögonblick öppnades dörren. Skenet från gaslyktorna förmådde icke genomtränga och skingra detta mörker, i hvilket åkande och fotgängare rörde sig om hvarandra som dimfigurer. En sådan fästmö som Ingeborg kan jag väl få hvilken dag som helst, och när jag tänker rätt på saken, så är jag ännu alldeles för ung att gifta mig. Saken är nämligen den, att jag ännu icke funnit någon lämplig sysselsättning med ty åtföljande inkomst. Stina fäste sig inte alls vid hans förvåning utan skyndade emot honom och kastade sig med hjärtlighet i hans famn, i det hon utbrast: Se här! Det vill säga, det beror på hvad man menar med olycka. Sedan han medlidsamt leende en god stund åsett, huru kompanjonen anfäktade sig, sade han ändtligen: – Jo, som tant vet, var jag bjuden med på slädpartiet till Ulriksdal Hvad det måtte ha sårat honom djupt, att han blifvit så misskänd, han, hvars vänskap säkerligen var uppriktig och oegennyttig! – Och jag påstår i alla fall tog fröken Anna åter till ordet. – Ah, din usling! – I lagens namn förklarar jag er häktad. Han hade sårat Stina för djupt. Notarien bemödade sig om att vara artig och treflig kavaljer,