De skulle låta dem den kvar, medan det oändliga samta­ knacka sten eller utföra något annat let fortfor. Någon aning om vem, nyttigt och inte alltför trevligt arbete som bodde därinnanför hade jag icke. Plötsligt förmörkades den stilla, tills sista skärven vore betalad. klara ljusfloden av en gestalt — en Vad skulle vinnas härigenom? mörkklädd gestalt, vars kungliga Besparingar för de skattdragande! 20,039 dagar skulle, i nu förelig­ hållning och titaniska huvud föreföll gande fall, hava fyllts med arbete i på. något sällsamt sätt bekant. Gestalten gick rakt fram och tätt stället för att ödslas bort på sysslo­ intill fönstret — blossade häftigt till löshet. Bötesfångarne skulle hållas kvar i på sin cigarett — och i en hastig re­ arbetstagen, eller, om de vore av dagflex belystes Infernodiktarens världs­ drivaretypen, vänjas vid regelbundet bekanta drag. Några sekunder stod han stilla vid arbete, sig själva och samhället till fönstret och tycktes med skarp och nytta. Och — behöver det väl sägas? — intensiv blick se rakt framför sig — bötesfångarnes antal skulle med abso­ vände därpå och försvann. Gestalten lut visshet högst väsentligt minskas. föreföll mig då nästan hög och mus­ Folk av denna kategori skulle nämli­ kulöst tung, håret lyste alldeles snö- gen på ett helt annat sätt tänka sig vitt i skenet från några lampor vid för, innan de satte sig i bötesskulder, sidan av fönstret, vars sken föll rakt om de visste, att betalningen obön­ ned över honom, på hans ståtliga hu­ vud med den karaktäristiska avskur­ hörligen skulle utkrävas i arbete. Rättvisa skulle också vara skipad. na nacklinjen, på d e atletiska axlarna, som burit så många av livets tyngsta Stilett. bördor. Ännu några gånger passerade han dra avseenden är jag fri. Fri att hastigt fönstret såsom hade han be­ handla, fri att vara mig själv utan funnit sig på rastlös promenad i sina förkonstling, utan att spela någon rum och blev därefter borta. roll. Även samtalet var slut. Mina mest brinnande tacksägelser Efter denna afton återsåg jag ho­ till det blida öde, som låtit mig födas nom åtskilliga gånger, flyktigt och till­ till man!