Kommer man till konungens befallningshafwande med klart och ostridigt skuldebref, och är föreskrefwen tid till betalning redan ute: tå äger han genast niuta rätt sin. Förnekar skuldenär sin egen hand och förskrifning, och will sig thermed ifrån betalning undanleda, eller warder han funnen med annan witterlig och uppenbar osanning och falskhet: gånge utmätning alt lika wäl, och plichte han effter lag, som för annat swek och bedrägeri. Säger någor sig wara twungen eller trugad, låckad eller förledd, skuldbref att underskrifwa, och hafwer han therå talat inom nästa sex wekor, hos domaren, eller hos konungens befallningshafwande; biuder ock nu skiähl och wittne för sig: tå skiutes saken under domaren, och skuldebref sändes til rätten, at thet ej i flere händer komma må, förr än thes richtighet pröfwat warder. Är skuldbref redan kommit i andra eller tredie hand eller till flere, som hwar af annan thet på god tro inlöst; och sökes therå utmätning: ware lag samma; ty hwad til sin början war krafftlöst, kan ej i flere händer bättras: utan gånge hwar til sin man, och plickte then hos dommaren, som sielf wåld eller swek brukat hafwer, alt effter thy, som lag förmår. Richtige löpande zedlar, i hwars hand the rätteligen äro komne skola genast betalas; eller gånge utmätning therå. Nu påstår man gäld sin gulden wara, och hafwer ej fulla bewisning med sig, gånge tå rätten öfwer honom. Gitter han thet fultyga: tå straffas then, för bedrägeri, som gulden gäld witterligen kräfwer. Missräkning är ingen betalning; ehwar then finnes, tå bör thet först rättas, och betalning sedan thereffter jämkas: utan man sig therom redan åsämjat hafwer, eller at thet i andra måhl godt giort är.