Den moraliska synpunktens betydelse kan inte nog framhävas vid bedömandet av amerikansk opinion. Annars finner man i MacKinleys försvar för ögruppens annektering exakt samma synpunkter, som brukade figurera i de europeiska stormakternas parlamentsdebatter, då kolonialproblem voro å bane. Hos MacKin-ley saknas varken motivet » vår nationella ära », den ekonomiska imperialismen, den vite mannens överlägsenhetskänsla gentemot » backward races » eller hans känsla av sina civilisatoriska plikter gentemot dessa; allt argument, som till leda begagnades av europeiska imperialister under 80 — 90-talen. Det är bekant, att erövringen av Filippinerna skedde i form av överraskning, och det var därvid inte bara de spanska besättningstrupperna utan också den amerikanska opinionen, som togs med storm. Vare sig att MacKinleys plaidoyer för den » oavsiktliga » erövringen av Filippinerna inte gjorde tillräcklig verkanAMERIKANSKA KOLONIALPROBLEM 263 eller att den allmänna opinionen pinsamt berördes av det efterföljande treåriga kriget mot de frihetstörstande öborna, säkert är, att man snart nog såg sig nödsakad att göra vittgående eftergifter beträffande självstyrelse åt Filippinerna. Redan 1907 skapades sålunda ett filippinskt parlament på två hus, det undre bestående av representanter för den förmögna infödda klassen och det övre av på Filippinerna anställda amerikanska ämbetsmän. Under Wilsons presidenttid fick ämbetsmannakåren en dominerande filippinsk karaktär, och därmed hade det infödda elementet helt fått parlamentet i sin hand. Tre år senare, 1916, tog amerikanska kongressen ett ännu radikalare steg. I den s. k. Jones ' law av detta år omskapades det filippinska överhuset från att ha varit en ämbetsmannarepresentation till en vald senat, och till yttermera visso förklarade lagen i sin inledning att » det är och har alltid varit det amerikanska folkets avsikt att nedlägga sitt herravälde över Filippinerna och erkänna deras självständighet, så snart en stabil regering kan upprättas på ögruppen ».