Något motvilligt hade Johannes gått med på att glömma namnet och bara säga Sofia. Någon enstaka dräng eller torparson kunde gifta sig med en bonddotter och kanske bli sin egen bonde och köra hårt med egna drängar och torpare. Det som främst talade mot Sofia Krohn var att hon inte försökt rädda Mobergs liv utan i stället flytt tillsammans med Frits Meijer. Det hade säkert räddat flickans liv. De skulle hålla de höga herrarna varma, inte ge dem möjlighet att glömma eländet som de bar ansvar för. Nu när Johannes inte fanns längre hade Sofia ingen som hon riktigt kunde tala med. Så här års gick de flesta fångarna i bara särken, kalla dagar kunde de som så hade ta på en tröja och en stubb. Höstmorgonen var grå och disig, baracken och ladorna syntes knappast, sveptes in i dimman som steg från de sanka ängarna intill Mälarstranden. Trots all respekt för Sofias bror så var flickan ändå ett hjon och underställd tjänstehjonsstadgan och husagan, hon som andra. Så här fick det inte vara, något måste göras åt saken. Men han visste inte riktigt vad som var möjligt. Till sist vaknade gamla Tilda och kom ner, hon hade inte upptäckt att Brita var borta utan trodde att flickan som vanligt satt vid fönstret och vaktade. Erik menade att det väl aldrig kunde vara syndigt att bygga några lador, vad som än skedde i dem efteråt. Utan salpeter skulle landet vara värnlöst, sa man, eftersom ämnet var en nödvändig ingrediens vid tillverkningen av svartkrut. Alla kunde se att han lyckats och han beundrades, kanske mer för de fina kläderna än för den nya arbetsuppgiften. Nu vågade hon skämta med de båda männen också, inte bara med Greta. Till middagen hörde också alltid gröt. Under det arbetet fick fångarna balansera på brädor som lagts ut på bockar över rötjorden, det var viktigt att jordblandningen inte blev alltför sammanpackad. Men nog kunde man ha anledning att fundera över lagen och dess följder ibland. Varje minut som han kunde slita sig ifrån räkenskaper och andra vardagssysslor måste han tänka på tävlingen, följa arbetet med klädestyget. Det bäste för både henne och barnet var nog om hon kunde få in det på frimurarnas barnhus på Malmtorgsgatan. Johannes Krohn skevade iväg. " ringa aktat och vårdat "