Bomgarten och Björnschiöld fröjdade sig emellertid åt den goda vändning saken tagit, oaktat de icke i Raballse gästgivaregård kunde få några friska hästar, ty alla voro uppbådade att forsla Gjörtzens myckna bagage. Ljuskulorna, som stego i höjden, kastade sitt sken över kullarna och ängsmarkerna och speglades i Worsklas ilande vatten Gyllenkroks arbetande zaporoger sprungo då från spadar och skanskorgar, och de svenska soldaterna, som dunkade med flata värjorna på deras skinnrockar, började slutligen själva flykta eller lägga sig ned utefter marken. - Lever din mor? Ibland sågo de våldsmännen släpa bort de multnade lämningarna och kasta dem i floden. Måns Fransöske, som nu blivit så turkisk att endast den kostbaraste tobak var god nog, satt vid sin pipa, men han måste hålla den och stoppa den med samma hand, ty vänstra armen var bortskjuten. Jag stod med handen i luften och stirrade och stirrade, och jag hade varken tanke eller känsla. Galna Ekeroten hette jag redan då var jag kom och gick. Hosta inte i brudvigseln! Han tilltrodde henne intet gott uppsåt, och han begynte att frukta, men han blygdes att lämna kvinnan allena i natten, och han visste, att ulvarna blivit allt fler sedan människorna blivit allt färre. Lena trängde sig fram mellan honom och generalens mörkbruna häst. Jag hade snavat på mitt träben och fått ett slag av en hästhov, och när jag vaknade var det natt. Det är de osynliga småskälmarna, som retats och lockats av de blanka svenska vapnen. Då han kom ned i salen voro de andra redan där församlade, även pigorna och drängarna, och för alla var det dukat gemensamt. Då steg Feuerhausen ut ur stallet, där han suttit mellan hästarna för att icke få frost i såren efter de rep, varmed han varit bunden. Medan lakejen Hultman silade vatten och samlade det i en silverbägare, sade konungen: Han var tokig av dryckjom, och med värjan stötte han in fönsterrutorna och lyfte av skyltarna och högg i trädörrarna. Du är inte längre en av oss.