Kära, hvad förfärar oss, Blott vi få oss sansa; Orkar Näcken med oss slåss, Sku vi oss förskantsa, Skiut ' an genom med harpun, Så han släppa skal basun, Ja! så fenor, fiäll och dun: ||: Sku i luften dansa. Hurra Gossar! ser ni Mån? Se den blanka ringen; Den som kunde stöta på ' n! Tala om för ingen. Had ' vi bara ankargrund, Men den klimpen har ej sund – Fan far i hvad den är rund,: ||: Lät oss segla kring ' en. Opp i toppen, opp kamrat! Ser du Templets spira? Jo! den glimmar desperat, Fira, fira, fira, Opp på däcket alla man, Skrik och knuffas – slå hvaran! Bacchus skal oss präja an: ||: Och med krantsen sira. Gossar! Se den raska hval ' n, Hur han dör och tumlar, Liusblå vattnet i Canal ' n Blodar han och grumlar. Hurra, längst i viken in, Se der dansar en Delphin. Blåsen Fleut, knäpp Mandolin,: ||: Klang, Trumslagar ' n trumlar. Si Trumslagar ' n hvar han står, I sit hvita linne, Och en mängd af hvirflar slår, Med en oplyft pinne. Trumman glimmar blank mot Mån, När han vandrar til och från, Bum, bumle-bum, bum – tocke dån,: ||: Der är mandom inne. Siungom! Siung Neptuni låf, Gastar, troll och spöken, Vattn-Nympher i hans Hof, Edra sorl föröken! Men begråten någon gång Movitz lyra, fleut och sång, Sagten edra yra språng: ||: Och hans graf-vård söken! Med svart kolt, och hvit turban, I den främsta båten, Gamla Trundman sielf för an Denna sorge-ståten. I den urnan, just den der, Trundman på sit hufvud bär, I den urnan samlad är: ||: Movitz aska . Gråten! TRUNDMAN. Lyft ankare … hurra!!!