Ännu betänkligare synes mig dock vara den demoraliserande verkan, som rubrikjäktandet och tidningarnas tävlan att övertrumfa varandra med artiklarnas mångfald och längd utövar på läsekretsen. Övermått verkar alltid förslappande, och flitigt bruk av stimulerande medel har samma verkan. Hur ofta hör man icke att genomsnittsläsaren icke » orkar igenom » tidningen. Vanan att få nyhetsmaterialet serverat i så lättsmält form som möjligt, ofta i en kåserande ton, som illa svarar mot artiklarnas innehåll, har berövat flertalet tidningsläsare lusten att göra några själs-ansträngningar för att fatta en utredande artikel i något ämne, som inte precis ligger inom hans dagliga intressesfär. Kunde man göra en undersökning i saken, skulle säkerligen konstateras, att det är den s. k. lättare avdelningen, kåserierna, följetongen, de innehållstomma intervjuerna och, icke minst, de om en låg tidningskultur och dålig smak vittnande » personalavdelningarna », som lägga beslag på största delen av den tid, som genomsnittspubliken ägnar åt tidningsläsning. Tidningarna ha ökat läslusten hos menige man, men de ha också förflackat den. Naturligtvis ha tidningarna ej ensamma skulden till här anmärkta förhållanden. Tidens jäkt och den hårda kampen för tillvaron hindra de flesta att ägna mera tid åt tidningsläsningen. Men just därför borde det vara angeläget för tidningarna att bjuda sin publik ett omsorgsfullt sovrat, vederhäftigt och efter möj Svensk Tidskrift 1919,204 IVAR ANDERSON ligheterna värdefullt innehåll, som verkligen blir läst. I stället för att ockra på genomsnittspublikens lättja och dåliga smak äro tidningarna också skyldiga — såsom de kulturbärare de vilja vara — att söka uppfostra sina läsare till ett mera allmänt intresse även för andra sidor av tidningslektyren än sensationsreportaget, de obligata födelsedagshyllningarna och den lättare avdelningen. En smula mera värdighet, både ifråga om innehållet och tonen, skulle säkerligen icke skada. Detta behöver visst inte betyda att tidningarna skola göras » tråkigare ». Nöjesläsningen bör ha sin givna plats i en daglig tidning. Men den bör icke lägga beslag på allt för stort utrymme. Och man bör icke alldeles underskatta publikens förmåga att sätta värde även på en god nöjesläsning. Vad rubrikerna beträffar så bör det erkännas, att utvecklingen på detta område visst icke enbart är av ondo.