Vi, med våra fem tusen, ge middag för dem, så att det går opp emot, hvad de äro vana vid och kunna åstadkomma! » » Det skulle j u vara smaklöst af oss att, som de, k o m m a med tio, tolf rätter mat och sex, sju sorters vin, vackert så om vi kunna starta vår första stora middag med sex rätter på menun och fyra sorters vin. Vi få ta det enkelt och efter våra tillgångar. » » Men, Bengt, kan du kalla en sådan middag enkel och efter våra tillgångar, den kommer att gå till hundratals kronor. » » Fördelade på två år betyder det inte så mycket. » » Under två år skola vi spara och försaka, gå miste o m sommarvederkvickelse, tillfällen att höra musik och att skaffa oss vackra konstskatter här hemma, bara för att slutligen kunna ge en sådan där middag! » Ingegerd reste sig häftigt, med blossande kinder och flämtande bröst satte hon sig vid det lilla korgbordet, hennes sedvanliga arbetsplats i mannens rnm. » Men, min lilla gumma, hvad kommer åt dig? Du inser väl, att när vi själfva åtnjuta gästfrihet hos våra vänner, så är det vår skyldighet att visa dem sådan tillbaka. » » Sådan gästfrihet ger jag inte så mycket som så för. » Den unga frun slog ut i luften med sin tomma hand. » Gästfrihet! Jag tackar, Eva Hellman &amp; Cio Drottninggatan 68. Et. Gästtvång är det, och det riktigt ändå! Arbetströtta stackars herrar, som inte ha ett spår till anlag att vara värdar och som skälfva v i d tanken på att klinga i glaset och yttra de djupsinniga orden: » Jag skall be att få önska gästerna välkomna. » Fruarna vill jag aldrig tala o m, för dem är det då riktigt bedröfligt! » » Ja, när de själfva gå i den genren. » Ingegerd blef röd, mulnade till och satt tyst en stund, men så såg h o n upp med en varm, bevekande blick. » Bengt!