» ett tillstånd som existerar - patienterna finns - men genesen och det patofysiologiska förloppet är ännu inte klarlagt ». Först några vetenskapsteoretiska reflektioner. I steg tre omformulerades varje enhet i mer allmängiltigt språk utan att grundmeningen i dem förändrades. Resultat Veronika försökte maskera sin fruktan att inte vara i stånd att fullfölja sin egenhändigt skapade livsplan, sitt unika mönster av möjligheter [10], genom att överdramatisera sina och makens högst måttliga alkoholvanor. De är inte beroende av sprit. I mötena mellan läkare och den patient som betonar känslan av att vara sjuk upplever sig båda handlingsförlamade, dvs tvåfalt mållösa. När mållöshetens ställföreträdande essens (o-väsendet) demaskeras och får ett ömsesidigt accepterat namn är också återerövringen av hälsan på gång, liksom läkarens känsla av framgång som samtalspartner och katalysator av förmåga. Veronika är lyckligt gift, har tre vuxna och utflyttade barn och ett arbete som hon trivs med, inga ekonomiska problem osv. Diagnostik som flyktstrategi Evengård och Komaroff [2] och Jag undersökte tre artiklar [2-4] med empirisk psykologisk fenomenologisk metod [6-8]. Att hantera det outhärdliga. Sammanfattning En sådan trötthet, tydlig för omgivningen, är mer ett tolkbart uttryck för något att förstå och lösa upp än något att förklara och bota. Hon vill ha, och jag lovar skriva, remiss till öronläkare, men jag förhåller mig samtidigt till henne så att hon ser att jag kan och vågar känna mig in i hennes unika situation. Jag visar till en början inte att Veronikas berättelse kan betyda något annat än att hon vill komma till rätta med sitt obehag i halsen. Jag försöker inte förklara Veronikas » sjukdom ». Patienten bemästrar sin ångest genom att ge läkaren en dubbelroll som både helare och förvaltare av den sjukdom som inte finns. Den läkare som vill skapa symmetriska samtal kan inte ta för givet att de som upplever sig sjuka alltid är drabbade av sjukdom. En sådan hållning kan ibland göra att en kanske avskyvärd känsla av meningslöshet och tomhet inte når medvetandet. Målet är förändring av det beteende som underhåller symtomen. Dessa syftar till kunskap om fakta. Det finns inga signifikanta orsaker att söka. Den alltid unika vägen framöver är ibland svår att hålla sig till.