Bröstet höjdes och sanktes, heta flammor filrgade de fina kinderna och de fuktiga ögonen blickade ut i fjiirran, ltlngt, Ungt bort. " Jag f6rst&amp;rn, sade hon, " att ni tycker jag a r besynnedig. Det %an ju handa; att mina kansler och tankar &amp; ro okvinliga det vet a g inte Se, det a r s&amp; med mig att jag vet ingenting varre an ensamhet. Jag har varit SA mycket ensam, isynnerhet ' se ' n jag kom till Stockholm i sallskapslifvet. Och jag her alltid t h k t a t t om jag migon g&amp;ng skulle Ilska, s&amp; ville jag inte vara ensam i en enda vr8, af ' mitt bjarta. Jag trodde just det var karlek att anan hade sallskap jgrnt, att man hade alla tankar och klnslor ihop. ' Emil afbröt henne: " Nej, nej, froken, nu ar ni alldeles för abstrakt igen, ni föralandar vanskap och karlek. " " Ja, d&amp; förstAr jag mig inte ps k&amp;rlek.n ' Hon sade detta tvart och afvisande, det var tydligt att hon hall p&amp; att frysa till. " Med mina vanner talar ' jag om mina intressen, men med er - det bar alltid förefallit mig, som om ni stod högt 6fver allt det der, nhgonting helt, helt annat. Skulle jag tala geologi med erf4 " Och si undfaguar ni mig med samma balfraser, soin jag har fAtt till lifs af alla sprattar. " - Dagny. " Ja, jag medger att jag nog oftls har brustit i konversation; Blan blir dum, nar man hr kar - det kommer ni aldrig att erfarta. ". " Nej, nej, ni förstar mig inten - Hedvigs ansigte drogs ihop,. som af kroppslig smarta, hon kn8t har&amp; ihop handerna, ngstan utom sig af det pinsamma i allt detta, isynnerhet som hon kande att han allt mer och mer fick öhertag, under det hon endast kom med lbjliga ansprhk.