Den italienska rösträttsföreningen representerades af professor Labiola, en helt ung italienska, som jag tror genom sin ungdom och sitt för öfrigt synnerligen tilltalande väsende på en gång vann allas sympatier. Redan första dagen hade mötena måst förläggas till en större sal i Konsertpalatset, där de alltsedan dess hållas, detta för att en större allmänhet skulle få tillträde till förhandlingarna. Det har varit ganska eget att konstatera, hur skarorna af åhö- rare ökats från möte till möte, hur alltså kongressen visat sig vara i stånd att i allt vidare kretsar väcka intresse för en fråga, som dock är och förblir en lifsfråga för oss kvinnor. På tisdagens middagsmöte framfördes hälsningstal från Dansk Valgretsforbund, Dansk Kvindesamfund, Dansk Kvinderaad, Kvindelig Lasse förening, Handels og Kontoristforening samt af mötets organisationskommitéer. Munterhet väckte fröken Eline Hanssens (ordförande i finanskommittén) yttrande, att om arrangementerna ej vore bra, så var det hennes fel, men att det vore de andra kommittéernas förtjänst, om motsatta förhållandet ägde rum. Dessa adresser besvarades af Alliansens l:sta vice president Dr Anita Augsburg. Därpå följde presidentens, Mrs Carrie Chapman Catts rapport, som är och förbliver mötets glanspunkt. Hon redogjorde uti denna iörst för tillkomsten och utvecklingen af Rösträttsalliansen, men öfvergick sedan att tala om rösträttens betydelse för kvinnorna. I högstämda, varmhjärtade och vältaliga ordalag talade hon till den andlöst lyssnande församlingen om detta ämne, framhållande hvilken orättvisa samfundet begår mot kvinnorna genom att neka dem denna rättighet, som ju är en människorättighet. Hon bad dem på samma gång väl ihågkomma det ansvar, som följer med erhållande af denna rättighet. Hon om ålade därefter den stora seger, rösträttsidén vunnit i år, därigenom att de finska kvinnorna erhållit politisk rösträtt och valbarhet. " Till de öfriga europeiska staterna yttrar Alliansen: låt oss hjälpa eder, men till de finska kvinnorna måste vi säga: kom och hjälp oss.