När allt kommer omkring, skulle det ej skada, trots Hallendoffs betänksamhet, om vi hade flera dylika exempel, alla i Järtas stil, men helst mera som manande än varnande ». Jag har ingen tvekan att instämma i denna önskan, dock med förbehållet, att ett manande exempel kräfver förmåga äfven af ihängande pliktuppfyllelse och själföfvervinnelse i det helas intresse. Järtas ögonskenliga brister, särskildt i sistnämnda hänseende, göra honom efter mitt sätt att se vida mindre efterdömlig, än vi af hans briljanta gåfvor haft rätt att vänta, för att icke säga att fordra. Till Järtas medbröder från 1809 sedermera justitiekanslern och excellensen grefve Hans Gabriel Trolle-Wachtmeister på Årup äro adresserade flertalet af de bref från grefve Hans Wachtmeister, som föreligga under titeln Anteckningar och bref från Carl Johans tiden (Sthlm 1915, P. A. Norstedt &amp; Söner, kr. Utgifvaren är brefskrifvarens sonson grefve Hugo Wachtmeister. De båda korrespondenterna voro kusiner, brefvens hufvudsakliga uppgift har varit att hålla den i landtlifvets rö residerande äldre fränden au courant210 LITTERATUR med Stockholmshändelserna. För öfrigt berättar Hans W. äfven om sin studieresa till Paris åren 1818 — 19, hvarjämte några skrifvelser från hans korta men framgångsrika verksamhetstid som Blekinge läns höfding ingå. En vaken, själfständigt lagd och mot omgifningen litet reserverad ung ämbetsmans iakttagelser, intresserande som bidrag till 1820-talets personhistoria. Delvis samma tid, någon gång t. o. m. samma personer (så grefve Trolle-Wachtmeister och jämväl Hans Wachtmeisters unga änka Agathe Wrede) möta i en annan nyutkommen brefväxling, första delen af Fredrika Bremers bref, utgifna af Klara Johanson och Ellen Kleman (I, Sthlm 1915, P. A. Norstedt &amp; Söner, kr.