Godnatt! » » Jo, jo men; till betalande af utskylder för alla nybönder! » Du måste äfven säga mig, hvem den stämman tillhörde, som ljöd så olika mot alla de andra, som aldrig blandade sig i det brusande ljudet af dagens larm, utan tilltalade mig sedan detta tystnat, som aldrig betonade ögonblickets vilda lust utan en framtida aningsfull glädjes ljufva sötma, som på samma gång kallade och varnade mig och alltid ljöd närmast, när jag trodde den längst borta. » Jag tackar er för denna vink, den var öppet och ärligt gifven. » » Finnes ingen annan namnteckning å intyget än de der tre aflidna qvinnornas? » frågade med advokatorisk fintlighet herr Fähring. GÖTEBORG. » Ja, då är det fel i byggnadskonstruktionen. » Skulle icke just han komma att kasta den bredaste skuggan öfver hans eget lif? Jag måtte väl inte hafva åstadkommit någon skada heller? Med en ömhet, hvaröfver man hos en gosse af hans ålder och i hans ställning med skäl kunde hafva förvånat sig, såvida man ej erinrade sig att han sjelf uppfostrats af en kärleksrik och finkänslig qvinna, sökte han att återkalla sin skyddsling till medvetande. Vår sköna nordiska psychesaga skall icke lemna mig så ruinerad. Elsa blickade förundrad upp. En omedveten törst efter kunskaper qvalde mig alltid så långt jag kan minnas tillbaka, och när slutligen, genom försynens skickelse, en alldeles oemotsedd källa öppnade sig för mig, öste jag derur med hela min kraft, med själ och håg. Sven var synbarligen en framtidsman, hade » goda gåfvor, » förmögenhet, samt ett vårdadt och behagligt yttre. En blick på den likaledes genomvåte gossen ledde honom likväl på ett spår, som icke kunde vara vilsebringande. » Är du ond på mig? » frågade hon allvarsamt. Med dessa ord steg herr Fähring upp och lemnade rummet. » Ni är en karlakarl Arent Kristersson! » Hvad skall det här betyda? » började han i en ton, hvilken redan i och för sig lät tillfyllest anklagande för att tvinga Jan att tänka på sin säkerhet.