Mrs Carlyle var bland dem som i hogsta tonart prisade den okande forfattarens fortjanster, och Dickens sade sig aldrig ha last nagot sa fortraffligt. Han var for ofrigt den ende, som gissade att forfattaren var en kvinna, under det de flesta liksom Mrs Carlyle trodde honom vara en ung prast. ' Ryktet utpekade emellertid en viss afsigkommen skribent, hvilken icke endast lat sig all hyllning val smaka, utan afven var oforsynt nog att taga namnet George Eliot. Men nar man efter A d a m ~ ' d e s utgifvande gjorde anstalter om en insamling at den fortrafflige forfattaren, ansago saval den verkliga George Eliot sQm henriea forlaggare att det gick far vidt. Forst nu gaf hon sig tillkanna for vannerna B r q, hvilka oaktadt sin mangariga intima bekantskap med ?.teiine aldrig dromt om att h o n kunde dolja sig bakom den mangbeprisade pseudonymen. Med denna sin forsta omfattande romall steg Gecsge Eliot med ens upp i jambredd med sa farliga samtida medtaflare som Bulwer, Dickens, Charles Kingsley m. fl. " Skall jag nagonsin mera skrifva en sa s a m bok si) xtl Adam Bede ", fragade hon sig sjalf. Svaret gaf hon mctl den foljd af romaner, som nu med korta mellanrum utkoinmo: Silas Marner, Middlemarch, Rom~la, Dariiel Deronda - for att blott namna nagra af. de mest kai~da. Det har varit omtvistadt hvilken af dessa, som skall anEtt ar visst, att med ses sasom hennes masterverk. Adam Bede nidde. hon masterskapet, och vore denna bok hennes enda skapelse, skulle likval h e n m ry !&amp; dinn-. med vara betryggadt for all framtid. Det skulle leda alltfor langt att har narmare analysera hennes diktnings tendenser och fortjanster.