– Du är då en hederspascha – berömde Nils Påkberg honom – du håller aldrig på » tolfskilligen » när du är i vänners lag och deri gör du klokt, ty du har ingen att spara åt. – frågade modren, skarpt fixerande sin älskvärda dotter. – Jag skall visst omtala hela spökhistorien för dig, bara du inte får dåndimpen, ty då – dånar jag med. Kan du kullkasta den logiken, bror Skrefvenberg, så öfverträffar du sjelfva professor Ribbing. Och just detta var grundorsaken till den älskliga Töreboda arbetareföreningens totala upplösning. Tystnad. – Åh, hjertans välkommen – helsade henne herr Strömberg. – Med hvilken? Derjemte begick han grofva dumheter, hvilka han sedan vid nyktert tillstånd bittert ångrade. Han hörde till det slags menniskor hvilka ej skjutit långt upp i växthöjd, ehuru han vid första påseendet föreföll hafva en medelmåttig växt. Genom en böneskrift till då varande konungen Carl den fjortonde Johan, utverkade han denne konungs benådning för en stor förbrytare, som blifvit dömd, att i ankarsmedjan i Karlskrona förrätta ett tungt arbete, och derunder var smidd vid bojor. Ett sådant knöt sig fast och stilla, Vid Göth-kanalens dunkla våg. Emellertid fortsattes sjungandet med allt ängsligare och ängsligare ton och emellanåt höres ett starkt dunkande på en tunna, liksom den nattlige psalmisten velat begagna densamma som ackompagnement till sin sång. Vi kunna icke neka oss nöjet tillägga, att något lyckligare val i det afseendet ej kunnat ske, emedan herr Vallenius, såsom sjelf utgången från folket, sjelf älskar och förstår detta folk, hvars representant han är. Han tog nu så tyst och obemärkt de trenne sofvandes alla rockar, gick derpå skyndsamt derifrån, samt klättrade sedan upp i en närbelägen, hög björk, å hvars topp han hängde de bortröfvade rockarne. – tilltalade gubben författaren, – jag har nu gått sju mil på tre dagar och behöfver hvila. Haf emellertid hjärtlig tack derför! – Ni är allt för artig, herr Truls Springlin.