6 först ville jag gerna höra dig berätta något om honom och om eder båda. Vi satte oss vid vägkanten. Jag omtalade huru jag icke kunde minnas den dag då icke Erik varit mig kär, huru han fullkomligt utan tillgångar sjelf brutit sin väg, huru han stridt och kämpat med fattigdomen, men aldrig varit modlös, huru han nu slutligen af sin gudmoder fått ett testamente på 4000 rdr och ämnade sig till Amerika där han hoppades att med arbete och ihärdighet kunna förvärfva oss båda ett hem. Skulle resa den kommande veckan, hade önskat att dessförinnnan få se mig, men att moster förbjudit honom att komma. Fredrika satt länge och teg och ritade i sanden med sin parasoll då vi plötsligt blefvo störde af ett åkdon som närmade sig och hvem tror du åkte deri om inte just Erik. Förvåningen och glädjen var stor! Sedan presentationen försiggått skickades den skramlande Bohuslänskärran in till stadens gästgifvaregård, och vi tre följdes åt. Samtalet rörde sig naturligtvis kring allmänna ämnen, men Fredrika såg ständigt skarpt och forskande på Erik. Efter en stund sade hon »jag skall marschera i têten och ni två kan gå bakom och språkas vid». Emellertid hade stora åskmoln samlat sig och just som vi kommo till staden bröt ovädret löst hvarföre vi på Fredrikas anmodan skyndade upp i hennes rum.