Det stormade inom henne, hon var nära att fattas af förtviflan. O, att hon skulle vara så ensam! Hon kände sig glad, att skolan ändtligen började. Det regelbundna arbetet skingrade något hennes grubblerier. Hon trifdes bland sina barn. Hennes stilla, mjuka väsen hade gjort henne älskad af flickorna, och det värmde upp henne. Ibland om aftnarne plägade hon bedja ett par tre af de mera försigkomna att med föräldrarnes tillstånd stanna hos henne ett par timmar. Då kände hon sig glad till sinnes. Hon styrde om kaffe och smörgåsar åt sina flickor, och kring hennes lilla lampa sntto de, när det blef mörka kvällar, och arbetade under förtroligt samspråk. Men när de sedan gått, kände hon sig mera allena än nå- gonsin. Benämning som ej en kan få. Hvad brukar genom dalen rinna? Hvad mången ännu tror uppå. Z-s. Tändsticksuppgifter. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. En stjärna lik i vinterkvällen du ser mig nog på lifvets stråt. Ej sitter jag på himlapällcn, fastän jag oträfvar däruppåt. Jag söker gagna mänskors skara och lyser med det ljus jag fått. Jag frälsat mången ifrån fara, då han min lelning ej försmått. Väl är min strålglans ganska ringa, man ser den icke vilt omkring, men kan jag hjälp till någon bringa, jag bättre är än ingenting. Ack män ' ska, må ett råd du höra: förakta ej de pund du fått! Kan du ej storverk genomföra, kan du dock göra mycket godt. Med delar sex kan du mig skiifva. Du hör hur anspråkslös jag är! Jag icke mycket har att gi va, men hvad jag har, jag bjuder här. Hur är du nog i barndomsdagar, då sorgen dig ej hunnit har? Hvad betar uti bondens hagar och mager kost tillgodo tar? Hur kallas plär vårt sista läger, förr ' n man i grafven hamnat har? Hur man åt skytten ofta säger? För kläder Ju ett godt förvar. Hvad är den gamle, då han åren förutan kink och krämpor bär? Hushållsbestyr båii ' höst och våren. Hvad plär man dig för » vännen kär »? Hvad man på landet brukar finna. Ett räknesätt, bland många fler.