Härvid är blott att märka, att man i Umeå tillstyrker reformen blott för städerna; att man i Kristianstad betviflar, att de allmänna valen skulle träffa just de lämpliga personerna och derför yrkar, att de resp. styrelserna må själfva viilj a sina qviiiliga ledamöter, samt slutligen, att nästan alla, anhängare såväl som motståndare, påyrka, att qvinnan ej så- som maanen må åläggas uppgiften såsom tvångspligt. *) De hufvudsakliga motiven för reformens tillstyrkande kunna sammanfattas i följ ande anföranden: Många af de åligganden, säga k. befallningshafvande i Göteborg, som tillhöra fattigvårdsstyrelse och skolråd, " äro af beskaffenhet att väl egna sig för det qvinliga skaplynnet samt att med fördel kunna anförtros qvinlig verksamhet. " Exempelvis anföres fattiga barns vård och uppfostran. Qvinnan är genom sitt skaplynne i allmänhet lämplig att deltaga i ledningen af fattigvå ' rdens och folkskolans angelägenheter, heter det från Nyköping. Qvinnas inväljande att deltaga i de bestyr, soni tillhöra ifrågavarande styrelser, förklaras af k. befallningshafvande i Jönköping ej kunna medföra någon olägenhet men väl tillföra dessa myndigheter verksamma och intresserade krafter *) Af domkapitlen hafva, enligt tidningarnas uppgifter, Linköping, Upsala, Lund, Visby, Karlstad och Stockholms konsistorium, sgledes 6, rent afstyrkt. Göteborg, Vesterhs, Skara, Vexiö och Strängnäs, s %ledes 5, hafva afstyrkt reformen men medgifvit att qvinnor m % kallas ldl biträden. Hernössnd och Kalmar hafva deremot rent bifullit. Här stå s %ledes, enligt vår beräkning, 11 afstyrkande mot 2 tillstyrkande. 38 för främjande af deras uppgifter. " Qviiinan kan lättare skaffa sig kännedom om de hjälpbehöfvandes personer och vidden af deras behof, väcka och lifva deras håg till arbetsamhet, främja bland dem ordning och sedlighet. " Det kan icke blifva svårt, skrifves det från Malmö, minst i städerna att finna qvinnor, som med heder kunna fylla ifrå- gavarande åligganden.