Hennes matsmältningskanal får då ibland också en längre tids vila. I de flesta fall är ruvningen ho­ nans åliggande, såsom hos änderna, de flesta rovfåglar, storkar och tra­ nor; men ibland tar hanen sin fulla andel av uppgiften, som hos duvor­ na. Man känner några få fall, då hanen tycks sköta hela ruvningen, som i fråga om kasuaren, den ame­ rikanska strutsen, tinamoun och simsnäppan. I dessa fall är hanen ofta fulare än honan och hans kon­ stitution tycks då vara besläktad med den kvinnliga, ty man finner i - all­ mänhet vid exempel på könsdimorfismen hos fåglar, att honorna äro min­ dre lysande - och dekorativa. Hos simsnäpporna är det den enklare klädde hanen, som sköter ruvningen, under det den mera dekorativa ho­ nan gör honom sin kur — en om­ kastning av rollerna, som ger en ra­ sande mycket att fundera på. I en hel mängd fall stanna hanar­ na i närheten av nästet, fast de ej göra något vid ruvningen, och visa sig mycket tappra, då det gäller att försvara hustru och barn. Lysande exempel härpå giva svanar, storkar, måsar och många rovfåglar. Bland sångfåglarna, som leva i engifte, är det vanligt, att hanen stannar kvar som uppvaktande kavaljer och matar sin tåliga maka, med vilken han se­ dermera delar det kärleksverk, som de snabbt växande ungarnas stry­ kande aptit pålägger henne. När ejdergåsen gör sitt bo av dun, som hon plockat från sin egen kropp, ger ha­ nen sig av till sjöss, och kommer inte tillbaka, förrän ungarna äro nästan fullfjädrade. Denna vana är allmän också bland änderna, och det säges, att de flesta honungsfåglar bruka gladeligen flyga ut och roa sig i sol­ skenet bland blommorna utan att fråga efter de stackars honorna, som sitta fastnaglade vid sina äggkoppsnästen. Ruvande fåglar äro noga med att vända äggen alltemellanåt, och de ordna ofta om dem i nästet .. De äro i de flesta fall också noga med att hålla boet rent och att föra undan allt skräp, som skulle kunna väcka obehörigas uppmärksamhet.