samma gång försvaga hans fantasis eld Dessa båda flammor – den sinnliga kärlekens och den öfverjordiska konstens – äro fiender till hvarandra låta icke sammansmälta sig förr, än kärleken förlorar sin sinnliga natur blir öfverjordisk d. v. s. först bortom tiden En häftig, en lågande passion, sådan som kärleken är, måste ju alltid inverka störande på själen, hvilken, om den skall skapa något stort, måste vara klar och harmonisk Derför har jag ock misslyckats i min tafla, den döende Cleopatra, ty min kärlek till modellen hade öfvergått till sinnlig, till brännande passion Hade jag, såsom du säger, älskat henne endast med en konstnärs låga såsom ett i materien öfvergånget ideal, så skulle jag måhända hafva lyckats Hon skulle då varit min Men som jag sagt: hennes retande skönhet berusade mina sinnen, och under intrycket häraf förfelade jag idéen, för att blott teckna älskarinnan Det var ett ögonblick utaf svaghet en svaghet, åt hvilken jag icke trodde att jag skulle vara hemfallen hvilken jag, i mitt blinda konstnärshögmod, belog såsom en orimlighet – Jag skulle önska, att denna flicka vore litet medgörligare ” – Ni har rätt, svarade den andre, sedan han ett ögonblick betraktat din tafla, ni har rätt: – denne målare är icke af det vanliga slaget – Det var en tid – så fortsatte Theodor sin monolog – då mina konstnärsdrömmar för mig voro allt Jag svor då, att konsten ensam den gudaburna skulle blifva min brud Jag log åt de dårar, hvilka påstodo, att det ej funnes någon mäktigare passion än kärleken – Ack! Men hvad gemenskap har denne person med den sats, hvarom vi skulle rådpläga? – Jag är nästan säker derpå – svarade målaren. Men bålen har redan länge rökt på bordet, vid hvilket de trenne unge männen slagit sig ner. – Men, för att återkomma till det närvarande, så tillåt mig påminna dig derom, att du ännu har en obruten biljett i handen. Om de blifva lurade, så få de skylla sig sjelfva. – En alldeles utomordentlig – utbrast Theodor. Svanhilda ja – henne vore jag färdig att uppoffra för Cleopatra Huslig lycka kärlek bah! – Men så måtte väl saken också vara farlig nog – återtog den andre.