Electrical girl, tjugutvå år gammal, kunde alla biografens raska hjältar och sköna hjältinnor utantill, och inför hennes ljusa blickar hade under ett blänk och flimmer många kvinnoögon förstorats i falsk fasa, många filmhänder skakat varandra i opålitlig biografmanlighet, mången fet miljardär lett sitt hala skurkleende, viss om att kunna förföra det oskyldiga offret, som lik en helgonbild, först på avstånd i förklarat ljus sammanknäppt sina händer till bön, därefter på närbild blinkat himlavänt och övergivet med väldiga mörka ögon, som givit ifrån sig tårar, stora som ärter. Andlös kunde hon följa Bill Hawk på hastighetsfärder i blixtrande bil, se honom vid påstigandet sammanpressa ett par lättmanövrerade aktörsläppar, framsträcka ena handens flata och därefter med knytnäven flera gånger slå i handflatan för att på biografspråket övertyga Electrical girl om sin in till döden fasta beslutsamhet att rädda den älskade.