För hennes inre blick i brokig tropp Den lofvar dig, när du ser ut i natten, dé stiga vackra, ljusa bilder opp. en dans på bonadt golf, på frusna Musiken tonar, gyllne kronor brinna, vatten. teckDing af och i kristallglas ädla viner rinna. Den bjuder dig, när balens fröjd är slut, Själf i en vals hon bärs, liksom i dröm, en dunmjuk bädd att riktigt sofva ut ... till ett förtrolladt land på toners ström. Men hon, som framför isad ruta står med glanslös blick, iförtid grånadt hår, Ack, skönhet, rikedom och lycka — allt hon hviskar, när hon första snön ser i hennes ungdom tagit ljuf gestalt, falla, och därför slår af längtan hennes hjärta med bleka läppar: » ve oss — ve oss, till denna värld af färger glada, bjärta. alla! » Hon anar ej den sorg och bittra nöd, För henne vintern är ej lek och skratt — som ser i första snön blott köld och död! nej, den är köld och hunger, död och natt. Nej, hon vill skratta, vill ha sång och ljus, fönstret vid bjällerklangen höra skogens sus. Och därför, barn, när du vid står Och när kring viken festmarschaller och första snön mot glaset sakta slår, blänka hör det ej liksom en festsång klinga — och högt mot nattens skyar guldregn så nej hellre som begrafningsklockor ringa. stänka, Betänk, för fattigfolk går solen ner, hon flyger sorglöst glad på stålsmidd och många, många få ej se den mer! fot Vid fönstret hon i vakna drömmar står och blickar ut i kvällen öfver parken. sin kavaljer från balerna emot. Daniel Fallström. Det börjar sakta snöa. Hvit blir marken, på trädens grenar, som hvart blad ha mist, Ja, du är lycklig, barn! En flinga snö i snöhvit fägring lyser minsta kvist. för dig betyder lefua, ej att dö. Den första snön. Med Viktor Andrén. Att taga och att gifva. Några ord af et första vi visa någon lust till i denna värld, är att taga.