Hon fann den samma förvandlad till en blomstergård. Här har inte varit för trefligt. – Det är inte något missförstånd alls, ty ett faktum är, att cirka tjugu tusen kronor, för hvilka ni är ansvarig, fattas. Utan att af dessa ord låta bringa sig ur sitt lugn, fortfor affärsmannen: Han hade icke kunnat få tala med fru Hallenborg eller rådmanskan, emedan dessa varit upptagna af den förras barn, hvars tillstånd så förvärrats, att man väntade, det lifvet hvilket ögonblick som helst skulle fly. – Inte illa, tänkte inom sig Krabbe. Kunde jag bara bestrida de allra nödvändigaste utgifterna – Det var nog ingen gång så värst mycke ’ bevändt med den der Hallenborgs kärlek, slöt han. Hon slöt med orden: Jag är bara rädd för, att här lurar en förborgad fara. Under tiden hade den intresserade Krabbe genomögnat extrabladets innehåll. – Ni kan lita på mig, herr notarie. Cyniska ord flögo af och an och framkallade mycken munterhet hos de oblyga damerna, af hvilka man först af alla uppmärksammade den, som vid Hallenborgs sida tyglade sin gångare. – Hvarför det? Många veckor hade förflutit, sedan Erik Edström i Nizza gifvit Hallenborg den lektion, som denne så länge behöll i » smärtsamt » minne. Ni har ju en massa krimskrams. – Ja, det är alltsammans mycket vackert, ers höghet, men ni har missförstått mig. Åter igen föreföll det honom, som måste han böja knä för denna kvinna, för hvilken hans hjärta klappade så varmt, men äfven nu betvang han sig. Äfven pantlånerskan tyckes genast känna igen den besökande, ty i dag var hon inte vresig och tvär som för några dagar sedan, i dag förvreds hennes ansigte af ett vedervärdigt grin. Ja, jag kan inte riktigt förklara, hur jag känner det, men jag hoppas och tror, att han äfven i detta fall styr allt till det bästa. Bulgaren hviskade: Tror ni verkligen, att ringen kan bringa gerningsmannen i förderfvet? skrek Hallenborg. – Pantsätta? Innan notarien stoppade det på sig, betraktade han det noga för att förvissa sig om, att det verkligen var hans opus. – Åh, tusan!