Och i dikten » Sancta Simplicitas » kan ban sätta en stor och mild visshet mot hela anstormen av det andligas fiender: En kättare i dag. Och i morgon en martyr. Titlarna beror på herrarna som styr. Så bryter sig hos Perlin ständigt en paradoxal vågsamhet, ett heligt livsmod, mot det mörka och förbrända. Han har skrivit en cynisk dikt om Emåns, där den aktade medborgaren en stund väntar på Kristi närhet för att sedan återvända till viktigare sysslor; han har också skrivit en dikt om Getsemane, som djupare och starkare än det mesta i vår nutida lyrik bejakar en med det tyngsta offret, det djupaste lidandet, förtrogen livskänsla. Han är inte bara en mycket stor diktare. Han är också på sitt eget sätt något av en profet. Orons och mörkrets profetiska ord, sådana han vetat att uttala dem, ha en litterär och andlig räckvidd av det allra mest ovanliga slaget. Ett budskap från trakter bortom det stora bullret vill också Gunnar Ekelöf ge med sin diktsamling » Köp den blindes sång ». Den blinde, som står liksom avskild mitt i gatans jäktande meningslöshet, hinner ensam tänka på de stora och enkla väsentligheterna. Hans entoniga tiggarrop blir symbolen för en besinning bortom alla massugges-tioner. De seende, som svindlas och svindlar och luras och litar, må pryda sin arm med vita, svarta och bruna bindlar ... Köp den blindes sång! Då man vill fråga vad denna besinning går ut på och vad den poetiskt ger, kan man ibland inför Ekelöfs samling stå en smula handfallen. Det sammanhänger väl till en del med att ban är en modernist som bättrat sig; sådana kunna lätt frestas att bättra sig en grad för mycket, uttrycka sig till den grad fogligt och förenklat att de ibland inte få någonting sagt. Kanske har den enfaldiga kritik, som ofta mött dem i deras vilda krafts dagar, bibringat vederbörande en alltför låg uppskattning av den vanliga människans nyanseringsbehov. Hur därmed må vara, så är det ibland någonting en smula menlöst över Ekelöfs dikter. Stilen glider sömngångaraktigt över från ett håll till ett annat.