En klinisk entitet I sin artikel om litium [1] anger Ulrika Kahl i fråga om litiumbehandling att » mer långsiktiga biverkningar kan yttra sig i form av problem med njurarna men föranleder inte njurinsufficiens med dialysbehov «. Kommentar: Det är ovanligt att den leder till dialyskrävande uremi, men riskerna vid oskicklig behandling med litium får inte underskattas. Litiumnefropati diskuterades utförligt i en nyligen försvarad av Mattias Aurell, professor emeritus, njurmedicin, Göteborgs Universitet mattias.aurell@medic.gu.se Litiumnefropati är en i högsta grad existerande klinisk entitet, tillika den allvarligaste av litiumbehandlingens biverkningar. Litiumbehandlingens biverkningar och säkerhetsrutiner kommer senare i vår att diskuteras utförligt i en översiktsartikel i denna tidskrift [3].