bindel för ögonen, men snart tillstundade den dag, då bindeln skulle lösas. «Min dyra kusin! Att någon «bondblyghet » å deras sida emedlertid ej kom i fråga, hoppas jag man redan känner dem tillräckligt för att ej misstänka. det står nu allt så väl till på Sätraholm. – «Hvem är det? sekreteraren Weklingh var äfven bland sällskapet. Vill du verkligen, att vi skola uppfostra våra makar till egoister? » Den andra, som blef i ordning att visa sig, var Nanna. Nu fullföljde Lydia sin föresats att begära in ljus, men Stellan, som åter igen var lite kalmerad, erinrade henne att det vore tid för damerna att göra sin toilett till spektaklet. «Ack den som ändå hade honom här i qväll! » suckade Celestine, och den som påstår att ingen lycka är fullkomlig här på jorden, den vill jag ge svart på hvitt på att han misstar sig, ty se bara åt dörren som öppnas derborta; hvem är det som kommer om inte Albert? «Utan tvifvel, » svarade Albert, och tillade sakta: «för säljaren. » Och den som påstår, att den är företrädesvis rik på kunskaper, som eger många olika sådana, och deremot den fattig på sådana, som hufvudsakligen lagt sig på och hunnit långt i en, kan med lika skäl påstå att hedningen, som eger många gudar, är rik, men vi deremot fattiga, som blott ega en. » – «Åh jo; bara åh jo? » Men om det är allvar i hvad du nyss sade, så har du tillfälle att försona ditt fel – det är ju blott ett enda offer jag begär. » – Och för öfrigt hur kan den sägas kunna ett språk, som ej obehindradt kan läsa allt hvad derpå är skrifvet? Tunanäs låg tre mil landväg från Sätraholm, men begagnades sjöväg, då blef den en half mil kortare. Han fortsatte således med den allra allvarsammaste min i verlden: «man kan inte så mycket rätta sig efter det, ty församlingen sjunger i unison – » hurrah! » – Pastorn krusade och bockade, och visste just ej så rigtigt hur han hade ’ t.