Gripenh. Domaren kan eij altid weta, hvems godset rätteligen är. Discurer. åter om den, som pantsätter ett åth twänne. H: s Excs: Han må och bör blifwa hållen för oährlig, om han falskeligen der med omgår, att han wetandes en ting pantsätter åth twå, äfwen så der en pantsätter en annans godz, ty det är ju fult tiufwerie. Om börd, när köp ånyo görs efter lagfarande. Lagm. Gripenh. Det hafwer hendt, att von der Noth hafwer en gård lagfarit, så att tiden war om til fasta; men sedan ingår han ett nytt köp til samma gård, och när han begynner det lagfara, kommer den, som börda will, och honom alt disputerar Såsom af det följande synes framgå, hade von der N. först köpt en del af en gård och dermed lagfarit samt senare köpt en annan del af samma gård, hvarefter, då det senare köpet lagfares, bördeman klandrar jemväl det förra köpet. Asses. Hasel: Hvad förre lagfarit är, bör stå, men det senare tilköpte kan rubbas och bördas. H: s Excs: Den rätt iag genom lagfarandet fådt, kan eij sträckia sig widare än til det iag förre ägt; altså kan det, som å nyo köpes, klandras, men [detta klander kan] eij bryta det förra [köpet]. Tilwitelser. Discur. om tilwitelser, att den är fast wärre, som hemligen liuger ähra af en annan, än den, som enom elliest något närwarande säijer, tilwiter eller anklagar, ty emot denne kan man få sig förswara, men emot den förre eij. Slöts der med denne discurs, och påmintes, att nestk [ommande] session företages hvad K. M: t i nåder behagat befalla om skattebonde 192. sons rätt til skattejord, sedan han frelseman blifwer, hvar wid jag påminte, att det Kongl.