Vidare » minnes » lir H. ot; k att hon försäkrade » den blyge och försagde älskaren »: &gt;Ty min blick är kärleksdrycken, och receptet har jag liär *, och detta med - mycken skälmaktighet », med » lekande betoning ». Det var ju mycket näpet, men det faller sig emellertid så galet att » Adinas bekanta cavatina&gt; hvarken varit, är eller kan bli någon &gt; cavatina », utan är helt enkelt Adinas parti i en duett Och denna duett sjunges till råga på all olycka alls ej med eller ens inför » den blyge och försagde » utan med den underbare doktor Dulcamara och är väl närmast att betrakta som en — lyckad — efterbildning af Rosinas och Figaros kända duett. (Barberaren). Det är svårt att » minnas mycket väl » på hr H: s manér, som synes. I Vilhelmina Gelhaars biografi gör hr H. en hittills oerhörd distinktion mellan glada » och » allvarliga » partier. Sedan han till den förra kategorien mycket riktigt räknat Rosina, Svarta dominon, NUrnbergerdockan, uppräknas bland de senare Adina i kärleksdrycken och Marie i Regementets dotter, Susanna och Hvita frun! Beskrifningen på samma sångerskas Rose Friquet uppehåller sig nästan uteslutande vid toiletterna, och det lilladerntöfver kan sägas både om Basilier, Anna Strandberg m. fl. i den rolen. Samma underliga klassificeringar återkomma litet öfverallt. Så t. ex. på tal om Charlotte Strandberg räknas Jenny i Hvita frun till en af sångerskans » känsligare uppgifter », men alls ej hvarken Cherubin eller Jemmy i Wilhelm Tell. Fru S: s v sköna Helena » tas jemte hela operetten för öfrigt starkt i försvar, och stöder sig hr H. i fråga om operettens upptagande å Dramatiska Teatern på den syperba vishetsregeln: Anäras fel är giltig lag, Att hr H. i sin beundran för Jenny Lind sätter Louise Michaélis stämma efter den förras är ett nog blindt och ensidigt afguderi.