Vita villor såg man ju också tvärt, de skulle ropa emot honom så fort han svängde in på deras gata, och så skulle han ringa på. Jag hoppas verkligen att ni hittar honom, polismästarn. Då blir det gott. Fråga han efter mej? Då har han hört av sej! Dom lägger mej bakom en skärm och vill att jag ska ligga där och dö i sällskap med en massa slangar. Nå, du går ju hem varenda dag och hämtar posten. Vidare sänder staten 23 tåg per dygn och 27 på fredagsdygnen längs detta spår, och de hamnar alla i hans hemstad, det är oundvikligt, de ränner oförtröttligt fram och åter med de färskaste bevis och garantier. Hon ger honom en snabb blick, halvt överraskad, halvt misstrogen, men där finns ingenting av den råhet hon nyss tog till. I dörren till vardagsrummet eller Salongen som Jänkis säger, och det är snarast en salong, en blandning av gustavianskt i lampetter och stolar och Business Executive Super Class i bardiskens förkromade front står hyresgästen, tyst, rak och mycket blek. Det är en trädgård, detta, som saknar sin älskare. Säg mej nu vad du har tänkt om skalen. Kanske kommer du att förstå bättre än jag, kanske ska du lära mej mera än vad jag kan lära dej. " Man borde göra något vettigt ", skrev hon. Så ivrig blir han att han står på knä vid Jänkis huvud hon vilar utsträckt som en nattlig strand och tigger henne om att noga se och känna dessa händer som kan göra allt, det mycket stora och det mycket fina, det som inte finns i ord och inte går beskriva, det som mänskan säger när hon till exempel tar sitt barn i famn och håller det så att kroppen ligger på den högra underarmen medan handen blir en kupa för dess nacke och man sakta stryker med den andra handens finger över barnets kind. Men hon behövde inget kök hon skulle äta ute och en kokplatta för kaffet räckte bra och även om alltsammans var ett elände, var hon beredd på eländet. Pappa lilla, vädjar han. Flickan står med händerna på ryggen, framåtlutad för att komma rutan nära men ändå med en hållning som om hon inte alls tänkt stanna. Tackar, tackar. Det händer så mycket i såna här rivningskåkar, inbrott på nätterna, allting förstört, fönsterna utslagna. Sant är åtminstone, att tåget var en tröst.