– Ja, men du säger det mycket roligare, kusin! sade Karl Ståål och brast i skratt. Gonggongen bakom högsätet skrällde till och Hans Excellens Furst Paterson reste sig med champagneglaset i hand, vände sig mot höger och sade: »Mina damer!» vred sin väldiga kroppshydda värdigt halfcirkeln rundt mot vänster och fortfor: »Mina herrar!» höjde blicken mot himmeln, som om han väntat ingifvelsen därifrån, och började: »I detta festliga samkväm har det fallit på min lott att utbringa skålen för jubilaren. Uppgiften är både lätt och svår. Den är lätt på så vis, att jag på förhand vet mig vara i fullkomlig öfverensstämmelse med allas era känslor, som jag skall tolka. Jag behöfver alltså endast tala mitt eget hjärtas språk. Men så till vida är uppgiften svår, som det kanske väntas af mig, att jag skall ge uttryck åt allas vår, ja hela vårt folks, tacksamhet mot den store skalden – på ett sätt som vore värdigt hans lifsgärning. Lyckligtvis har emellertid vår konung och vårt folk redan förut under dagens lopp genom sina ställföreträdare bringat snillet sin hälsning och hyllning, tack och lyckönskan. Och vi veta alla, hvilka höga utmärkelser jag å H. M:t konungens vägnar haft äran öfverlämna. Då jag nu för andra gången vänder mig till vår store skald, är det icke som H. M: t konungens budbärare eller regeringens chef, utan som hans gamle kamrat från universitetet. Det har sagts, att dagen firas som en nationell högtidsdag. Och det är sant. Men sådana dagar bruka studenterna vara med.» Talarn vände sig med glaset höjdt mot jubilaren, och det såg verkligen ut som om han aflagt alla officiella värdigheter, förvandlat sig själf från excellens till student, om än i statsrådsfrack med serafimerband och kraschaner. »Gamle Gunnar!» fortfor han. »Som jag nu ser dig genom det pärlande vinet i mitt glas, tycks du mig en andens konung och ditt lif blir mig en saga. Bakom skimra de hvita tinnarna af ditt stolta slott, och jag minns att Valaskjalf en gång var boning åt en gud, som sades ha solen till öga och med sina bröder skapat världen af kaos.