Kelderek tog ett strupgrepp på honom. Vill du ha mat? Jag låg på knä bredvid Toroc när Svarter och Bled rusade fram och slog omkull mig. Råttor kilar undan och en yngling vänder sig bort, vit och äcklad. Vi skulle aldrig lyckas med ett sådant dåd. " Han var dödstrött och febrig igen, huttrande och stelfrusen. " Jag har stått här ute och väntat på dig sen skymningen. Men det är mycket vänligt av dig. " Byborna hade tydligen lärt sig ett och annat av björnarna, för de stal, de också, allt vad de kunde. Han greps levande när han klättrade ner från taket. " Är det aldrig någon som går över land? " " Vi vill er inget ont. Han hoppas att om det kan förhindras att herren Shardik jagar eller äter på annat håll, så närmar han sig kanske getterna och du kan söva honom där, prästinna. " Allt vad Ankray kan göra i morgon är att se hur landet ligger. Hade Elleroth gripits? Du vet att herren Shardik är död? " " Kastar de sten? " Kom hit nu och få fart på elden åt mig och när vi har ätit ska jag badda dina ögon igen. Du var skicklig som fann honom och Gud ska hjälpa oss att bli skickliga och rädda hans liv. " " Jag tänker? " Om Ankray får ett tillfälle i morgon ska han berätta för hövdingen om Farrass och Thrilds flykt och om Tuginda och dig själv. Så erinrade han sig Tan-Rion och tittade upp med ett frågande leende. Det skulle räcka för att ett bud skulle kunna hinna till Kabin och komma tillbaka med hundra soldater. Hennes hand skakade men om det var av kylan eller av skräck kunde han inte avgöra: Han släppte fumligt taget om kanten och stönade när han kände smärtan blixtra upp längs armen när han rätade på sig. Sådant folk ser i allmänhet ner på handeln, och vem skulle vara villig att lämna land och egendomar för att flytta till Zeray? Jag har drivit barn från vettet utan att så mycket som röra vid dem det är vad jag kallar stil. " Några av de unga fiskarna hade gjort fast den övre förtöjningen till en kanot och drog nu ut flotten mot flodens mitt. De rörde sig framåt med en takt som en blind tiggare och ändå var hon tvungen att vila efter varje stenkasts väg.