O m välvilliga mödrar visste vilken tacksamhet de ha att vänta av sina barn, om d e skicka dem ut i världen med små behov, skulle d e genast gripa sig verket an. Visserligen anse en del människor det för en stor synd, om far och mor sitta vid samma bord som barnen och äta battre mat an de, men jag vet exempel på familjer, där barnen blivit så uppfostrade, utan att ett ögonblick komma på den tanken att det vore något särskilt. (' De stora " ha i allt en särställning, si också har. O m det ä r Föräldrarna alltför motbjudande, hindrar ju ingenting att de äta som barnen. Det hela förutsätter ju, att man vill barnens val, även om det kostar en något. Nu komma brödkorten säkerligen att vålla många svårigheter, och d e flesta finna vid första försöket, att de ej racka för husets behov. De lära bli lika som d e tyska, och vi ha rett oss med dem den gammalsvenska seden med " vartvälling " och " vattgrötu, har man mjölk, så mycket battre. Man räknar ut den portion bröd, som varje person fhr om dagen, och förresten ates välling och gröt, av barnen i synnerhet, som behöva riklig kost. Till vaIlingen ates brödet torrt eller med litet marmelad eller honung, till gröten om kväliarna litet flott på brödet, om smöret ä r dyrt. % en stor barnskara skall moderii snart märka, att detta a r en god besparing, och att det ä r nyttigare för barnen an " finare " saker är säkert. Ha de i början ej aptit, så låt dem vara dubbelt ute i friska luften. Det ä r sann, Sverge lever ej i krig, och mången kanske finner detta vara krigskost - här finna vi sådan mat furstlig. Och fråga våra störste och mest dugande män och kvinnor i staten (som ej iiro för unga) hur d e levde i sin barndom. Man skall finna att dc biivit dugande av annat an yppig mat. Natur finnas kiena barn, som behöva särskild kost, men aven i sådana fall bör frisk luft försökas, som lika viktigt läkemedel bredvid sjukkosten. En sak, som vi också lärt under kriget, a r hur gärna barn försaka sitt goda, för att behövande skola ha gott därav.