Kunnen ni då ej vara lyckliga och nöjda i medvetande af att det är en qvinna, som gjort menniskoslägtets olycka; och att en qvinna varit orsak till alla stora händelser från trojanska kriget till det fransk-preussiska; och att med ett ord qvinnan leder oss till alla våra vackra handlingar och alla våra brott. Ni säger med stolthet att Jeanne d ’ Arc, Charlotte Corday, M: me Stael och George Sand hafva tillhört ert kön; men som jag nyss sagt är qvinnan ämnad att vara mannens följeslagerska, — huru många mäoner kunnen ni nämna som skulle känna sig lyckliga af att få en af nämda damer till hustru? Qvinnans emancipation, hvilken vacker fras! hvilket nätt skämt! hvilken välljudande platthet! Nej, mina damer, följen icke de råd de gifva er, dessa blåstrumpor med glasögon, som vilja aflägsna er från oss och oss från er. Ju mer ni tänken att likna oss, dess mer förloren ni ert behag. Elektri-citeter af olika namn draga till hvarandra, men de med samma namn stöta bort hvarandra. Qvinnans namn skall alltid förblifva ärofullt, ty det är liktydigt med skönhet, ömhet, mildhet och försakelse och alla dygders heliga trupp; det skall äras (ack vare Lukretia, Penelope och Coruelia, antika och moderna, tack vare alla hängifna döttrar, ömma hustrur, beundransvärda mödrar » och tusentals obemärkta hjeltinoor, som påminna oss om skaldens uttryck, att de dygdigaste qvinnorna hafva varit de, om hvilka man talat minst Ur dagetts krönika. 8Orvar Odd om helgonen i Lund. I » Nya kinesiska bref », i Aftonbladet 1844. Det gamla Lund käns ej igen Den fordna korsverksstaden, Stenmur stiger vid stenmur opp, Re ’ n hela langa raden. Det Brunius är, som med näpen konst Här medeltiden härmar; Moderna verk uti fickformat ' Med götiskt pressade permar. Fru » Karolina » käns ej igen Se ’ n blott i går. Besinnom, Att götisk är bon utanpå Och rent » katolsk » är hon inom. Der förr Esaias strödde sitt skämt Eller sjöng om frihet energiskt,