- Vi tror inte det är bra för utvecklingen att bara ha landstingen som arbetsgivare, det kan till viss del låsa kreativiteten. Väldigt desillusionerad Eva Nilsson Bågenholm låter väldigt desillusionerad när hon berättar om förväntningarna på yrket kontra verkligheten. - Grunden är ju densamma som för sjuksköterskan, att arbeta med människor och hjälpa dem, men som doktor kan man i större utsträckning vara med och föra utvecklingen framåt. Och det är ett roligt jobb. Det lämnas inte mycket utrymme för att tänka fritt. Tom Ahlgren För att förbättra situationen behövs ett nytt synsätt, menar hon, och framhåller Linköpingsmodellen som en banbrytare. Det är det enda hon ser av doktorn på hela dagen - inte undra på att vi har tappat mycket av patientkontakten i dagens vård, konstaterar Eva Nilsson Bågenholm kritiskt. Problemet är bara att det är så beskuret. - Det medför att man får tänka själv och gå vidare efter vad man själv kommer fram till. Patienterna är det dagliga glädjeämnet. Om det är den enda bra modellen vet jag inte, men den är en möjlig väg. När vi läkare berättar att det här inte längre är något bra yrke så sätter det säkert sina spår. Frihet existerar inte. Annars skulle jag inte ha suttit här idag utan slutat för länge sedan. Patienten har kanske två minuter på sig att prata med doktorn. Där diskuterar man då allvarliga saker som alla andra får höra. Man får ett större ansvar och absolut större möjligheter att påverka. Det finns en tidspress som gör att man inte har tid att tänka efter.