Under deprimerat regnande finner de snart nog tillvaron upplöst i en sumpig väta som tränger in i både kropp och själ. Leben in zwei Diktaturen, Köln 1992, s.180. 23 Se Wolfgang Emmerich, ” Die Wende, konkret. Uttalat misstrogen är däremot Günter de Bruyn (1926-) – som vid en prisutdelning fick epitetet ” en skeptisk outsider under två diktaturer ” 41 – när han blickar tillbaka på de fyrtio åren av DDR-styre i den självbiografiska dokumentationsboken Vierzig Jahre. Om boken alltså mest var ett ” samhällsterapeutiskt företag ” 67 genom vilket Grass trodde sig kunna motverka det på många håll nog så reaktionära samhällsklimatet i Tyskland, ja då mynnar hans bok enligt somliga kritiker ut i tomma intet eller får rentav en helt motsatt verkan, dvs. Müllers inställning till det f.d. Östtyskland speglar sig väl i följande citat: ” För mig var skrivandet viktigare än min moral ” .33 Hans liv i DDR var enligt honom själv ett slags ” Rollspel ” .34 Han sade sig ha kommunistsympatier, men hade det sannolikt ändå inte. 36 Franz Josef Görtz, ” Muss der Handelnde immer schuldig werden? ”, Frankfurter Allgemeine Zeitung, 3 december 1991. Sådana tvivel behöver läsaren däremot inte plågas av i Karin Duwes (1961 –) Regenroman (1999) där ett nygift par söker avskildheten på en gammal förfallen gård. Om gränsförskjutningar, röster och utmaningar från en ny kultursfär handlar också Feridun Zaimoglus (1964-) provokativa Kanak Sprak (1995) med undertiteln ” 24 Misstöne vom Rande der Gesellschaft ”. Blickriktningen i litteraturen är entydig och gäller tyskt liv under två diktaturer, den nazistiska och den statssocialistiska.