Upläsandes derpå det project han upsatt, som Hans Excell: ce fant wara mycket wäl pro futuro, att så sker, och gagneligit, att som sagt är sker en begynnelse, frågandes, om alla äro med detta enige, och som ingen sig annorledes uthlät, ty begiärte Hans Excell: ce, att detta måtte skrifwas rent, kunnandes sedan hwar [407. ] få se detsamma och igenom läsa särskilt, det Vice Præsidenten war wäl tillfredz med och lofwade så skola ske. Hr Ehrenberg mente wara betänkeligit skrida ifrån gambla lagen, så länge den nya intet är publicerad, men Hans Excell: ce sade ingen annor mening wara der wid, än att densamma lämpas till de casus, [som] här effter existera. Hr Herdhielm sade sig genomsedt många præjudicata, men finner aldrig denna quæstion wara disputerat, som uthan twifwel lärer kommit der af, att adelen altid gifwit sina morgongofwor i fast egendom, och dem ibland med några hundrade gyllern eller annor myntsort förbättrat, warandes altid derwid en bifogad förklaring, hurudan testatoris förordning kunnat wara att förstå, men aldrig finner man, att morgongofwa har tagitz af annor än af bondens lått. Wid den förfrågan K: l. Hofrätten giort äro 2: ne ting, som [komma? ] under censur: 1: 0 om gåfwan skall wara perpetuel, och 2: do huru den effter hustrons död skall skifftas och tagas af hennes del, ty om den tages af bondens luth, få bondens arfwingar den allena, om [ɔ: men? ] tages den af hennes luth, tå tager hon en sin andehl, som är en tridiepart. Sedan upläste Hr Herdhielm 1644, 1653, 1664 och 1668 års förordningar angående förklaring öfwer morgongofwor och derpå Månsiölds dom och dess testamente.