Denna bestämmelse, har i den katolska pressen framställts som en katolsk framgång, men framhävandet av det religiösa momentet gäller ju endast den katolska ungdomsrörelsen och motiverar svårligen påståendet i Osservatore Romano, att » fasciststatens totalistiska karaktär låter kyrkans rätt till ungdomens kristna uppfostran förbli orubbad ». I fascistpressen har jublats över att staten ej behövt uttala något officiellt beklagande av excesserna mot katolska klubbar och skymfandet av påvens person. Häremot invänder Osservatore Romano, att påven genom att avstå från detta slags upprättelse » än en gång visat hela vidden av sin faderliga godhet » och att beklagandet » tydligt framgår av själva fäkta ». Repliken förefaller ej överdrivet stark och kan ej förtaga totalintrycket av uppgörelsens karaktär av övervägande framgång för fasciststaten. Emellertid uttrycker man på katolskt håll allmänt sin tillfredsställelse och lättnad vid underrättelsen om uppgörelsen, och påven själv har i ett tal till belgiska pilgrimer uttalat sin glädje. Uppgörelsen är visserligen blott ett stillestånd, ett modus-vivendi-smtal, men i stort sett torde bägge parterna ha anledning till belåtenhet med att pater Tacchi-Venturis medlingsmöda kröntes av framgång.DEN SVENSKA PENNINGKRISENS HISTORIA Av PROFESSOR ELI F. HECKSCHER För att få en bakgrund till de dramatiska händelserna inom det svenska penningväsendet under sistlidne september månad behöver man ej gå många år tillbaka i tiden. Det räcker med en hänvisning till Sveriges återgång till guldmyntfot den l april 1924. Och t. o. m. i fråga om en så pass närliggande händelse kan man inskränka sig till att framhålla vad den icke innebar. Den innebar icke att binda det svenska penningväsendet vid en guldparitet eller ett utlandsvärde som låg för högt att motsvara kronans köpkraft. Under hela tiden fram till 1929 fanns det ingenting i det svenska näringslivet som gav stöd åt en sådan uppfattning, medan särdeles mycket tydde på motsatsen. Det typiska för en alltför hög guldparitet i förhållande till penningenhetens köpkraft är att exporten har svårt att hålla jämna steg med importen. Detta är lätt att förklara.