Trots plumphet och vulgaritet var Pressbyråns tidningar relativt oförargliga, medan de privatdistribuerade ansågs snaskiga och råa samtidigt som de skyltade med ﬁna  ” Pornograﬁn ” i Dagens Nyheter den  mars . Den pornograﬁska tidningsbranschen Under perioden genomgick de pornograﬁska produkterna ﬂera transformeringar. Detta för att tidningar som endast funnits under ett år ska medräknas i det totala antalet. I denna del studeras framför allt den debatt som ledde fram till återregleringen av barnpornograﬁ . Den man som drev Ro-li Import var även ansvarig utgivare för Duo-förlagets tidningar.  ” De tjänar miljoner på porr och på att lura fotomodeller ” i Aftonbladet den  februari   Ibid.; ” Hon ville bli fotomodell – men hamnade i Stockholms sexträsk ” i Aftonbladet den  februari . Särskilt vill jag förstås tacka min huvudhandledare professor Lena Andersson-Skog som med genialisk skärpa sett avhandlingen från en övergripande nivå när jag själv snöat in på detaljer. i ” Svineri från Sverige ” i Dagen den  mars . Diagram . visar antalet svenska förlag i porrtidningsbranschen  – . De trodde även att en anledning till att kvinnor var mindre intresserade kunde vara en konsekvens av att pornograﬁn dittills riktats till en manlig publik. Remissvaren Under kommitténs arbete inkom även ett antal brev till regeringen. Holmbergs fokus på halvkläddheten tyder även på en kritik av ytligheten, både i pornograﬁn och i debatten om densamma.  Se t.ex. diskussionen under - och framåt i Larsson (), s ﬀ. I dessa fall har den mest detaljerade och tillförlitliga källan använts. Det är imperialism på många plan. Porrkonsumenten betraktades alltså av Hägg och Werkmäster snarare som oﬀer för en kapitalistisk struktur än som ansvariga för pornograﬁns existens. Ibid. Ibid. Se även svar till Anderberg i ” Snusklitteraturen ” i Ljusnan den  februari  där avvägningen i tryckfrihetslagstiftningen diskuterades. Förlaget stod sedan för böterna vid fällande dom. Inrättningar som skolan och folkrörelserna ställdes som motkrafter mot det kommersiella tryck som debattörerna ansåg att tidningarna utgjorde.