Fru Qvist kom alltid sjelf in med toddyvattnet och konjaken, log helt skälmskt och slog sig sedan ned inne hos oss, när hushållsbestyren för dagen voro slutade. De äro lika vackra, som pastorns predikningar, och lika trollska, som sjön Ingens böljor! “ Hon hade visserligen varit beredd på hans inträdande, men likväl röjdes en förrädisk rodnad på hennes kind. “ Kan så tyckas, men likväl är det ej så underligt, att jag ville ännu en gång, den sista, återse de ställen, der min barndom förflutit. Han söker att beherska mig genom sitt hemlighetsfulla väsen, – och jag, jag känner mig bunden af en trollmakt, då han talar. Man fann den uppsluppne hofnarren bredvid den dystre, messande munken, den stålklädde riddaren arm i arm med en sotarlärling, – öfverallt möttes blicken af idel kontraster. Då segnade han ned i soffan och stötte hufvudet hårdt mot soffkarmen. Sakta, nästan tvekande fattade han denna hand och förde den ödmjukt till sina läppar. “ Jag har åtminstone skickat kort till honom, “ svarade dominon, “ han är dagens hjelte och sjelfskrifven till min fest. “ “ God afton, Adolfsson! “ Nu deremot såg hon honom endast stå der med hatten i hand, ett soligt leende i ögonen och på läpparna, lugn som vanligt. Det gaf eko i hvalfven under henne, och en vindstöt praslade i murgrönsrankorna. “ Jag håller så innerligt af er, matmor “, hviskade han, kyssande fållen af hennes klädning “, ni har varit så god emot mig, fattig stackare, och om jag skulle känna modet svigta, skall jag tänka på er, och då skall jag stå lika fast som våra egna granar “. “ Litet brutet är lätt förlåtet. “ Jag begriper ej en smula af allt det här, “ mumlade han, “ men Gurli Falkenstjerna måste hafva sett dock, det kan icke gerna vara möjligt. om han åtminstone haft en sinekur som vanligt förståndigt folk skaffar sig, när de ingenting vilja göra, men han – han bodde ju under bladet på en stor växt midt ibland blommorna ute på ängen och hade således icke en gång någon bostad att bjuda på och födan!