Kyrkoherde August Bruhn, som med sitt Öppna hurtiga, svenska väsen var aftonem mest populära gäst, hade i brev till fri: Widebeck förklarat, att han inte kom mit till sommarmötet " för att tala utan för att höra och lära ", och likväl var det något, som även kvinnorna ge. nom hans ord fingo lära, och det var att det på många, många ställen j Sveriges bygder finns " redlige herra] och svenske män ", som med sitt in. tresse följa och med sitt arbete deltaga i kvinnornas rösträttskamp. Söndagen den 18 Junis uppgick just så strålande klar som en söndag före midsommar bör göra, och när den gamla domkyrkans klockor ringde till högmässa, strömmade människor in genom de mäktiga valven. där en mystisk halvdager rådde. Andra stannade kvar under kyrkogårdens lummiga träd, där hägg och syren doftade bland halvt utplånade minnesstenar, och åter andra sökte sig ned till Mälaren, som speglade all försommarens ljusa grönska. Vid tvåtiden ägde en förevisning av domkyrkans sevärdheter rum under lektor Fehrs sakkunniga ledning och mötesdeltagarna fingo tillfälle att taga i betraktande såväl de historiska minnena och konstskatterna som bibliotekets rika värden. Musikstunden i Domkyrkan blev en stund av andaktsfull och högtidlig stämning. Orgeln brusade mäktigt och fröken Gerda Frisells röst ljöd metalliskt klar och välljudande, när ion intonerade Davids 146 psalm " För.iten eder icke uppå furstar ". I Tho116s Andante religioso gav violinisten fröken Math. Månsson prov på en utsökt konst och orgeln sköttes på ett nästerligt sätt av direktör Sundström. [" Sverige " samlades som i ett gemen-; amt uttryck allt vad de närvarande cände, vördnaden för det gångna, " för Xderna som sova under kyrkohällen " detta gamla medeltidstempel, för lan€et " vår längtans bygd, vårt hem på lorden ", som skönjdes utanför spetslågsfönstren och slutligen för framiden " där våra barn en gång få bo ") ch taga arv av vårt arbete och vår, ro på en ljus framtid. Frilaftemötet i Långbergsparken.