I denne äro alla damerna mer eller mindre betagna, men i synnerhet två: den ena skön, kall och majestätisk, den andra vacker, skämtsam och omedvetet (naturligtvis) kokett. Under räfjagter, middagsbjudningar, tedrickning, garden parties, baler, tableaux vivants och lawn tennis har intrigen hunnit så långt, att den sköna, kalla och majestätiska lider ett förkrosande nederlag, medan däremot den vackra, skämtsamma och (omedvetet) koketta, sedan en yngre, merendels rödhårig officer några gånger trasslat hop härfvan, firar en lysande triumf. Sedan denna anrättning utspädts med toaletter från Worth i Paris, diamantkollierer, knäckta refben vid hinderridter, älskliga motton ur gamla romanser etc. etc. serveras den i sin egen sås och vinner i allmänhet bifall hos de konsumenter, som sätta värde på lättsmälta saker. Den fjärde typen är den oförbränneliga bofromanen, hvars framtid sannolikt är tryggad, ända tills mänskligheten inträdt i det rena naturtillståndet. J a g vill ej uppehålla mig vid alla dessa falluckor, alla dessa underjordiska gångar, alla dessa betitlade skurkar och intelligenta detektiver, alla dessa hemliga fjädrar att trycka (märk väl: icke vrida) på. » Ännu är icke Rocambole död! » heter det någonstädes i ett arbete, som är typiskt för genren. Ännu är bofromanen icke död. Giftsvamparna frodas midt ibland de njutbara, och deras vegetation förkväfver de senares. Den röda rosen. » Stig i n! » Du är upprörd. honom. nesfrid. omedvetna hviskning: » pappa »! är en gammal känd och erkänd sats, att allt, hvad möjligt är, bör tillverkas i hemmet, emedan det arbete, som där utföres för hand, blir omsorgsfullare gjordt, än då det sker fabriksmessigt. Således: allt arbete för hand bör föredragas framför fabriksarbete; men, sorgligt nog, blir hemslöjden allt mer och mer sällsynt. Allt skall nu tillverkas på fabrikerna; garnet spinnas, väfven väfvas.