på 24 d. s.m:t 4 ör. som Christen Olsson d. 3 oct. 1697 uppå [fol. 431v] denne sin hustrus jordep.g:r ifrån Ytterkonääs \gif:it/. Här emot inladhe Christen Olsson tillijka med sonen Olof Christensson ett hustru Karins testamente af d. 25 oct. 1696 deruti hon i anseende till sin stiufsons Olof Christenssons altijd ärwijste lydnad, och att han lof:at henne i döde dagar föda, har under honom och hans arf:ingar testamenterat all sin egendom både lösören och \de/ jordepenningar hon från Konäs har upborit, så att han skal wara hennes arf:inge. Detta testamente hade jembwäl, som wittnen, tolfmännen Olof Larsson i Bratteggen och Jon Jonsson i Konäs underskrif:it och de nu betygadhe. Förmenandes Christen Olsson med sonen, sig så mycket mindre kunna desse penn:gar bestrijdas, som fadren redan d. 6 octob:r 1694 hade dhem af sahl. Abram Jonsson genom dom wunnit, och hustrun en dehl för än hon i echtenskapet kom hadhe tilgrijpit, han och faderen som henne påkostadt och i dhenne swåra tijdhen så till födan som utlagorne, måst gravera sitt så wäl som hennes odall, det Bengt Månsson eij förneka kunde, lembnades det till rättens gottfinnande. Resolutio. Häradzrätten har detta alt i behörigt öf:rwägande tagit och hwad löösören angår, så blif:r hust. Karins testamente dher öf:r som annat aflinge i föllie af den 1 § i Kongl. M:tz stadga om testamenten de a:o 1686 d. 3 julij aldeles gillad, så at Olof Christensson den för sig må behålla och [fol. 432r] niuta. Men hwad hennes jordep:r från