Då först gaf hon akt på, att han var så tankfull och dyster, hvilket förvånade henne på det högsta, alldenstund han vanligen plägade vara en god skämtare och äfven därför, att det just nu var så mycken glädje omkring honom. Därvid var tsarens svit så van, att den icke fäste något afseende därvid. – Är det länsman, så slår jag ihjäl honom, utropade Axel. – Du är för ung att skjutas. Icke långt ifrån kyrkbyn var Grönelunds stora herresäte beläget. – Tvi, en sådan befälhafvare! KAP. VII. Svenskarne afsköto sina kulor på de ankommande fienderna; men dessa besvarade icke elden utan marscherade endast på för att komma de tappra carolinerna så nära in på lifvet som möjligt. Kommer där snart ej hjälp, skall staden falla. I detta vansklighetens land Du fåfängt lyckan söker, Och knyter dina vänskapsband Och dina skatter öker; Men Herren, Herren har befallt, Att du skall dö och lämna allt, Som fröjdat dig på jorden. Hela Finland var nu i ryssarnes händer och de svenska kusterna voro nästan försvarslösa. Så hjelper Gud än I nöden sin vän. Efter denna utflykt återföra vi läsaren till gubben Björn och hans åhörareskara i Brogård. – Hvad är det med dig, Anna, frågade han. Hjälp mig! – Hade nådig herrn stått kvar i gropen och i framåtlutad ställning, så måste kulan ha träffat nådig herrn i bröstet. Men inte är det väl roligt att komma först, när majstången är rest heller, sade Frida. – Men han dog glad och tackade Gud, att man tagit miste på honom och hans älskade konung. Jaså, tillade Björn med höjd stämma, äfven I viljen höra mera om tolfte Carl. – Jo, sade Björn, det gick så till, att vi hasade oss fram på gräsmattan försiktigt, tills vi kommo till en större backe, då vi började krypa och vågade slutligen att resa oss upp samt gingo försiktigt allt längre och längre bort allt jämt döljande oss bakom krusbärsoch vinbärsbuskar, hvilka emellertid voro så låga, att vi måste gå mycket framåtlutade för att ej synas öfver dem från bronslejonet och med fruktan i våra bröst, att vi skulle möta någon.