Nöjena voro anspråkslösa, men sinnet var lätt och gladt, och ehuru just ingen talade om » lifsglädje&gt; — sådant föll j u af sig själf — så visste ej häller någon, att det ens fanns något, som kallades lifsleda. Litet finare kunde det hafva varit — mycket finare är det nu — men roligare, gladare, lyckligare juldagar — • se det kan omöjligen finnas! Julen i England. Skildrad för Idun af Anna Fleetwood-Derby. ^jj^Tvad som här först kommer en att märka, &lt;U, I att julen är i annalkande, det är ejjulklappar som i Sverige, nej — det är något mera prosaiskt, de stora upplagen af russin, korinter, kanderade pomeransoch ci tronskal m. m. i kryddbodarnes fönster, redan i början af november. Detta är en vink om att tiden nu är inne för att rusta i ordning plumpuddingen, eller, som den här kallas, » the Christmas Pudding » (julpuddingen). Och ett rätt stort arbete är det. Alla russin skola » stenas » och skäras i 3 å 4 delar, korinterna rensas, och deras små stjälkar plockas bort; de kanderade skalen, mandeln och citronskal skela skäras i mycket små bitar, mjöl, brödsmulor och kryddor tillvägas, njurtalgen hackas, och allt blötas med ägg och gammalt öl samt rö- ras om mycket väl, och framför allt: af alla, familjemedlemmarne — till och med minsta » baby » — ty det bär lycka med sig. Julaftonen och julklapparne äro ej här som i Sverige, så att säga, julens medelpunkt, utan det är för » the Christmas Dinner » (juldagens middag), som tillredelserna egentligen ske, och mot hvilken de flesta se som mot festens glanspunkt. Veckan före jul börja slaktare och fågelhandlare att behänga sina öppna bodar — både innan och utanför — med otroliga massor af sina varor. De förras präktiga får, kalfvar och oxar äro utstyrda med den mest egendomliga ståt af bandrosetter, pappersblommor samt guirlander och knippor af grönt, framför allt af hollyn med dess vackra röda bär. Och fågelbodarne!