få tag Men i kan minstone be räntmästaren med anledning om av en husköpet fbrhojklok p i den punkten detta, det var högst egct. ning av mitt apanage? Jo, sade hon, jag sade mig själv, Det trodde hon, och så frågade jag an det var tänkbart, att bland sex om jag inte fick bjuda henne på midmålare kunde finnar e 8 konstnär, och dag. - anna. Jag höll på med sömnad i rummet bredvid Nioåringen satt i postkontoret, sorterade frimärken, stämplade brev och skrev ut kvitton. Birgit var ” allmänhet ”, hon lämnade in brev och postanvisningar och hämtade tidningar. Allt gick tyst och städat till, postfröken a h allmänheten växlade knappt ett ord, precis som på ett riktigt postkontor Efter en kvart sade fröken: ” Det är för l i t e folk. d e är ju du ideligen jämt och samt Vi skulle vara några till Hastiga viskningar med huvudena ihop. S i upphov fröken sin röst: ” Mamma, vill mamma med? ” Ja, tänkte jag, har man nu suttit e ti % i två timmar och stirrat på trasiga linnen, så kan man verkligen behöva leka ett tag. Postfröken satt kvar, a h jag blev också allmänhet No ska här väl bli liv i luckan, tänkte jag, kom in och började domdera och slå handen i disken en stoppad stol - och ryta att dagens tidningar inte voro med den erriG posten Persomalen a h den andra hälften av allmänheten sågo litet fdrvinadr ut men läto mig hålla på Sen var jag en litet 2-års barn, som inte kunde tala rent, en dem pojke, som trodde n n han m~ d en järnvägstation a h ville köpa biljett till Malmö, och sist var jag en tjuv, som stal hela kassan a h fnrda ett förfärligt väsen. - Kort sagt, jag var allt vad man rimligtvis kunde begåva av allmänheten d t låtsepostkontor. Så gick en kvart till. varpå jag blev kallad ut i köket.