Snart hade man utrymt en liten plats framför hans herrlighet, den engelske lorden, hvarpå de begge beduinerna framträdde, och gjorde de mest förvånande kullerbyttor, till de kringståendes stora förlustelse. Hans herrlighet skrattade, så att magen höll på att hoppa i sjön, den långe med stora näsan stod mycket andäktig, och beskådade eqvilibrierna genom sin binocle, och ladyn höjde en suck vid tankan på det paradis, som måste vara i ett land, der män med så utomordentlig muskelstyrka alstrades. Den långe med näsan blef litet förstämd, då han satte sig in i myladis tankegång, och Gud vet hvad för påfågelsreflexioner han gjorde, då han genom binoklern kastade en flyktig blick på sina smala vador, men troligen anställde han en mindre behaglig jemförelse, och då hans fantasi nu kombinerade allt detta med milords goda tillgång på guinéer, och beduinernas lystnad efter sådana, så vore det ej underligt, om hos honom skulle uppstått en liten fruktan att mista sin kondition.