för han vardher saater vidh sina frugha ther aldrigh ganger honum aff hugha, wtan thet vardher honum iat, man skulde thöm göra badhin sat, swa at hon skulde forlata honum een huath han hafdhe giort hänne ij geen." The fru swaradhe hänne tha: "Thu skal thän riddara lata for sta, ok skiotelika äpter honum far, bidh han koma hiit til vaar; vil han swa ödhmiwka sik thet han vil koma hiit til mik, iak vil medh makt ok mugha säta han vidh sina frugha, ok vil iak visso göra häre at thet skal alt stadhukt vära, ok thet skal ängin bryta om iak ma lifuith nyta." Luneta vardh tha bradh til swara: "För än iak skal hädhan fara äpter thän riddara nakra leedh, ther om vil iak hafua idhan eedh, ok skulin ij ey ther wredes vidher thet iak bedhis han aff idher." "Iak vil thet göra gärna", sagdhe the frw til the thärna. Luneta fiol a knä ther nidher: "Ij skulin nu göra som iak bidher!" Hon fik hänne hälghadoma thärä ther the frugha skulde a swära ok ther til ena mässo bok; thet giordhe hon thy at hon var klok. "Ij läggin idhra hand her a ij stahd!" Hon giordhe alt thet som han badh. "Eet vil iak her vndan skilia: gaar thet makath mod idhan vilia, ij skulin mik aldrigh gifua sak lönlika op a min bak äller ok oppinbara ä huru thet kan fara, for thy thet är alt giort for idher ok ey for andra, thäs kännis iak vidher. Ij skulin. miin frugha, swäria swa: swa hiälpe mik gudh ther alt for ma, at iak skal thetta halda,