Är denne främlings räddning nu din glada lön. TEKMESSA. Eubulos se, betrakta honom, märker du En likhet ej? EUBULOS. En likhet, drottning, säg med hvem? TEKMESSA. Du frågar! O, när fordom detta ögonpar Än ägde synens gåfva, var min högsta fröjd Att se på denna likhet. EUBULOS. Såg du ynglingen Förut i tiden? TEKMESSA. Från den stund, han dagen såg. EUBULOS. Du väcker min förundran. Af den dräkt, han bär, Kan jag ej sluta annat, än att född han blef För torftigt lottad för att bli bemärkt af dig. TEKMESSA. Se på hans anlet, gamle, liknar detta ej Ett anlet, som du skådat förr i bättre dar Och aldrig sen förgätit? EUBULOS. Dessa anletsdrag, De röja blott en längre tids försakelser, Än denne unge främling tyckes räkna år. De varit sköna. Nöd, knappt öfverstånden nöd Tycks härjat dem. TEKMESSA. Min arma, arma gosse, ja! EUBULOS. Kanhända, om ej denna dödens blekhet låg Uppå hans trotsigt böjda läppar, om hans kind Bar färg af lif, om ögat ägde eld och glans, Såg jag TEKMESSA. Hvad såg du, skynda, svara, säg mig, hvad? EUBULOS. Såg jag dock nej, hvem ser väl det omöjliga? TEKMESSA. Säg ut! Kanske omöjligt syns, hvad möjligt är. EUBULOS. Såg jag en likhet, oförklarlig, underbar, Hos denne med min forne nej, för ärorikt, För stort, för vördnadsbjudande är detta namn, Jag vågar ej det nämna till jämförelse. TEKMESSA. Säg ut, säg, att han liknar Ajas, säg det fritt! EUBULOS. Nåväl, han liknar Ajas, nekas kan det ej, Men som en blek, nyss vaknad morgon liknar dag. TEKMESSA. Dag kan väl bli af denna morgon ock en gång; Så gläds i hoppet, se, din konungs son står här! EUBULOS. Omöjligt, ädla drottning, du är vilseförd.