Benjamin höll henne alltjämt i armen. — Jag har fått ditt brev, sade han, och han såg mörk och modstulen ut. Visst skall jag hjälpa dig när den tiden kommer. Jag är väl ingen skurk heller. Hon klängde sig fast vid Benjamins arm, darrande i hela kroppen. — Du kommer aldrig mer, sade hon. Han ryckte på axlarna. — Jag har så mycket att göra. Ständiga resor. Affären framför allt. Vad stirrar du på, pojke? bröt han ut. Benjamin slöt munnen i förskräckelse. — Ja, nu måste jag vidare. Aldrig är tiden min egen, sade provryttaren som ett försök till ursäkt. Men lita bara på mig. Och han vände dem ryggen och satte sig åter i bilen. Lik ett frustande odjur for den bort i ett dammoln. — Å, Benjamin, jämrade sig Inga. Varför lät du inte bilen köra över mig? Hon orkade inte gå längre. De satte sig i gräset på dikeskanten. En lärka stod stilla i skyn och drillade. Vinden susade genom det torra gräset. Inga lyfte inte huvudet. Tårarna droppade mellan hennes fingrar. Benjamin såg sorgset framför sig. — Jag var en lycklig, dum toka, Benjamin. Jag älskade honom. Han reser med sin bil över hjärtana på vägen. Benjamin skakade på huvudet. — Han är ond, sade han skyggt. — Det har du rätt i, sade Inga. Men när man älskar tror man alla om gott. Det förstår du inte, du stackars Benjamin. De sutto tysta. Folk gick förbi på vägen. En flicka drog en barnvagn. Barnet skrek och flickan sjöng för att trösta det. En fin herre i halmhatt och ljus kostym promenerade med en vacker dam. Några arbetare i blå blusar och med spadar på axlarna kommo i en grupp. Plötsligt, utan att de två på dikeskanten visste hur det hade gått till, satt en liten gumma bredvid dem. Hon såg lustig ut. På huvudet hade hon en schalett och hon var så liten och mager att hon tycktes försvinna i sin gråa bomullsklänning. Under schaletten lyste ett par vänliga och muntra ögon. — Man gråter, tror jag, sade hon med den jollrande röst, som man brukar använda till småbarn. Tu lu, inte gråta! Glada miner! Titta, lilla gumman gråter inte. Då skrattade Benjamin glad över den vänliga rösten.