Du får leva! Ingen sålde heller sin häst förrän det blev nödvändigt om det blev nödår eller om fölen vuxit upp och tog vid. Han gick fram till vedspisen. Jag fick ett rekordkast och spjutet träffade den elektriska ledningen till rävfarmen. Vi har nog med präster och skollärare. Jag tror du skulle passa till det. Jag fick min högra stortå under meden och vrålade av smärta. Vi rusar inte in alla på en gång. Först när han tömt ut en del orkade han bära säcken. Ebba tröstade honom och torkade bort vattnet. Det blir mycket ull av dom där. Det blev bräkigt och långt utdraget. Då slog han om och började reta mej. Vigselförrättare var Ramström. Det lilla huvudet for fram och tillbaka som en borrmaskin. Den var svårspelad, men genom att trampa intensivt och känna mej för med fingrarna, fick jag så småningom in också den melodin. Jag tyckte plötsligt att Andreas förändrats. Visserligen fanns det inga revolutioner, inga våldsamma sammandrabbningar mellan olika grupper av människor i min by, men kyla, hetta, våldsamma humörkastningar, kristusupplevelser, synd och bråd död, fattigdom framförallt fattigdom, och strävan och åter strävan för att övervinna för att inte säga genomlida de hårda villkoren. Man slogs inte för att skada, men för att bryta omkull och visa vem som var starkast. Svalorna under takåsen tystnade. Kalv-och griskättarna mockades ut av oss yngre. Sällan hörde man att hästen hade varit dålig. Det var en mystisk, kraftig man, som kallades Emilius. Hon grät högljutt. Därför dör vi alla samtidigt. Det var inte roligt att vara sur och blåfrusen första gången jag skulle träffa min blivande husbonde. Många bybor hade läst bibeln natt och dag och börjat grubbla. Sen satt han tyst. Han såg genast vem det var ifrån. Jag har lyckats skaffa dej ett arbete. Det blev en stunds tystnad. Det är nu hon ska lära sej dansa! Ögonen lyste av en inre eld. Älven gick öppen, och jag väntade att han skulle komma upp på vägen, innan vi nådde bron. Då fick vi vetemjölsvälling eller klimp. Ibland fick vi tunnbröd kokat i saltvatten. Inte heller hade alltid Ernst och jag burit in ved till henne enligt våra åligganden. Lina svettades och måste stanna upp och vila flera gånger, innan grädden började klumpa sig.