Den unge mannen, som ligger utsträckt och hvars ena hand konvulsiviskt klöser marken, medan han med den andra angifver hvar banesåret träffat, är en bild af oreflekteradt ve och ångest — ett af de otaliga offer krigets molok slukar. Den gamle, han med Tolstoyhufvudet, är likaledes döende. Med tunga, rufvande tankar, sjunker han i sin graf. — Det är öfverflödigt att fråga hvad ni tänker om kriget, säga vi, men likväl. Konstnären far med handen genom det stripiga håret. Om Sverige blefve anfallet, skulle jag, så gammal jag än är, vara en af de första, som ställde mig i ledet, utbrast han med värme. Men, fortfor han, det är en annan sak då det gäller fosterlandets själfförsvar. De omotiverade krigen, det är dessa j a g hatar i djupet af min själ. — Ni tror a t t kvinnan J a g tror på framtidskvinnan, på humaniteten, ropade konstnären med flammande ögon. Efter en paus återtog han: Fredsidén har länge upptagit mig — innan den blef så aktuell som den nu är. Först tänkte jag kläda den i gammaltestamentligt omhölje. Och så gjorde jag en skiss: Kain och Abel, det första brodermordet. Men den tillfredsställde mig inte. Mitt nästa steg var a t t framställa den i modern dräkt * Konstverket, hvars samtliga figurer äro betydligt öfver kroppsstorlek, kommer inom kort a t t exponeras i den danska hufvudstaden. Men först villekonstnären låta det komma till sina landsmäns kännedom, och sålunda har Idun i första hand blifvit i tillfälle att bringa dem en hälsning, en nyårshälsning, från Edvard Brambeck. ^^^^^^^^^g^^^^^g^^^^^^^^^^^^^ Alfred B. Nilson foto. M I ii iftiiiinnwW^ ' g£^ajräBäj&amp;&amp;fci^^^ Rosenhvit och Rosenröd. Af KG. Med inramning " OCH NU.