Men de är inte ofarliga, grinade Harald. Den där Kilo är teosof och har parti, jo du, ett stort parti ... Zachris, som inte tyckte om partier, fräste ut: Asch! Och Max är Martinist, skriver i parisarnes tidskrift, som går över hela världen ... En satanisk lust att skrämma Zachris överföll nu Harald. Teosoferna, vet du, äro hemma i båda världsdelarne, finnas överallt som jesuiterna fordom, och deras inflytande i tidningarne, i riksdagen, vid universiteten, är snart sagt oberäkneligt. Zachris blev rädd, ty detta nya, han motsett, var redan kommet, och utan hans åtgörande, utan hans beskydd. Detta blev allvarsamt. Är de verkligen så? Säger du det? Men Kilo är ju ingen trumf. Kilo gjorde goda språkstudier till sin kandidat och har sedan alltjämt legat i böckerna. Han har en artikel i sista Revue des Deux Mondes ... I, i, i Revue ... Det fastnade i halsen på honom och svetten rann. Men Harald lät piskan gå: Och de har fina bekantskaper däruppe på berget må du tro. Det går en prins där ... En, en ... Jag måste gå och telefonera hem ett ögonblick ... ursäkta mig ... Telefonen var Zachris' vanliga utväg att komma ifrån obehagliga samtal, och allt som var fördelaktigt för andra var honom obehagligt att höra. När han kom tillbaka från telefonen var han blek om näsan. Konstigt! sade han för sig själv det fanns inte ett liv hemma; inte ens gamla Maja! Vad var det för en prins du talte om? Harald inträdde nu i sin fyllas tredje stadium; han blev påflugen, den fromme sovaren. Ja, sade han, det var inte värt du fiskar där, för prinsen vill inte umgås med dig. Zachris parerade och föll ut: Men det är ju humbug deras ockultism och teosofi. Nej, det är en högre utvecklad hypnotism och suggestion. Har du inte läst Karl du Prels utmärkta uppsatser i ockultism som pågått i Zukunft hela nittitalet? Zukunft? Är Harden sådan? Framtiden tycks ha gått förbi dig, min kära Zachris, och du är på