– Det fick du, skrattade Karl Johan så godt åt Holm. Helsa Agnes och din man så hjertligt från mig. – Hur kan du sätta det i fråga? – Låtom oss nu tala om affärer, invände Daniel; det är ju derför som vi kommit hit. Så du säger! fortfor Karl Johan med välbehag. – Ja. – I din ställning bör du naturligtvis taga till måg en man, som kan försörja er alla. – Så egna de alltid vilja vara, hviskade Agata till Charlotta. Satans pojke! God afton! Nej, i soffan skall Augusta naturligtvis sitta, var så god. – Låt mig få tala ut, jag ber. – Icke skola försumma våra egna intressen, fortfor Karl Johan. Min brorson kan gudvarelof icke få några oangenäma telegram. – Du är ju mitt allt! Augusta måste också ge sitt samtycke och det gör hon icke förrän du kan erbjuda din maka ett hem. Ni skola ej ångra det. – Men farbror som är sjelfva hedern, kände du dig ej också upprörd öfver att höra deras spekulationer. Herre Gud, jag erinrar mig så väl er auktion som om det var i går. Det förgångna årets pröfningar hade mycket förändrat hennes utseende. Kan jag tjena dig med något, så vet du hvar jag bor, hehe. Men vänskapens första plikt är ju att vara uppriktig. – Stanna! mötte han Herman, som hört att det talades högt i salongen och kom för att medla mellan dem. Mine herrar! Då vilja andra vara med, när de se att vi ej behöfva dem, och då så ja, hvad hindrar oss då att sälja våra aktier med premie, hög premie, hehe? Bror Viktor! Ja, mine herrar, sedan vi nu valt ordförande får jag tacka för ert förtroende till mig och anhålla om ert välvilliga öfverseende. – Uppriktigt sagdt ger jag helst de olyckliga hvad jag kan genast, utan dröjsmål direkt, utan omvägar. Ibland har jag sådana bekymmer att jag icke kan sofva om nätterna. – Vi ha här ibland oss, fortfor Herman, ett snille. – Hon kan vänta. Som sagdt den här balen blir utmärkt. – I ett sådant sällskap som ert, hvem tänker på mig? – Ja aktier! Daniel drog Karl Johan och Holm litet afsides, så att hvarken Herman eller den unge mannen kunde höra hvad han sade.