Framförallt är Mechthild tilltalad av Gud, eller kanske talad ur Gud, som en möjlighetsbetingelse för varje tal. s Utöver transcendens som motsats till immanens, respektive evidens, finner vi alltså implicit hos Husserl ett tredje transcendens­ begrepp som i sig innebär ett överskridande. Mechthilds begrepp om själen finner därmed en likhet med Steins begrepp om ett rent jag med dess rörelsefrihet över tid och rum men likafullt är förbundet med själens djup och därför ogenomskinligt för sig självt och med outtömliga horisonter. Men en sådan givenhet bär, som vi har sett, alltid med sig en medgivenhet, liksom vi har sett att varje yttre varseblivning alltid har ett innehåll som griper utöver det direkt givna. På grund av den förreflexiva självaffektionens primordialitet har 108. Hos Scheler kontrasteras under denna period andens objektiverande och distansskapande intentionalitet mot driftens och djurets intentionalitet.197 197. Uppenbarelsen visar sig i det empiriskt givna som ett rent pekande mot de egna förutsättningarna, ett pekande som personen i tron kan följa. Det är en extas som mani­ esterar en självaffektion helt utan utsida, det vill säga utan att f erfara sig själv som ett varande bland andra i världen och utan att skapa distans till sig själv. De söker båda efter en vetandets omedelbarhet. edith stein m ­ enar därför att filosofin måste falla tillbaka på tron när det kommer till de grundläggande axiomen. Kroppstillstånd är bundna till en specifik kropp, vilket gör att vi inte kan känna samma smärta men däremot erfara samma lidande. Jag kommer i det följande att söka ett tredje förhållningssätt, som skulle kunna återfinnas mellan det egocentriska och teocentriska. Liksom Kern betonar jag slutligen reduktionen som en inställningsförändring som inte innebär att något område av verkligheten förloras utan tvärtom att ett nytt område vinns, vilket Kern formulerar som centralt för den ontologiska vägen. I Mechthilds erotiska intensifiering återfinns därför en blindhet och 407 avslutning stumhet, men affirmationen formuleras här explicit som en förnimmelse. Detta innebär inte att jag känner den andres glädje precis så som han känner den.