de beslutande statsmyndigheterna, att i den sålunda uttalade principen ligger, orn blott dess tillämpning utsträckes tillräckligt långt, i själva verket lösningen av åtskilliga grundläggande löneproblem. Det är inte bara om lärare och lärarinnor eller om manliga och kvinnliga befattningshavare överhuvudtaget, utan det är lika väl om ensamstående och familjeförsörjande befattningshavare, som det gäller, att de med hänsyn till sina levnadsvillkor böra bli lika förmånligt ställda. Så skulle man då komma fram till ett avlöningssystem, som — bortsett från dyrtidsoch ålderstillägg o. dyl. — skulle bygga på principen: begynnelselön beräknad för en person, lika för man och kvinna, familjetillägg efter familjens storlek. Jag inser mer än väl, att detalj utbyggnaden av ett sådant system stöter på åtskilliga svårigheter och grannlaga spörsmål, men att dessa äro oövervinneliga torde vara något djärvt att påstå, innan någon på allvar tagit itu med uppgiften. Blott ett par punkter i systemets utarbetande vill jag här påpeka. Av utgångspunkterna för mitt resonemang följer utan vidare, att familjetillägg bör utgå till manlig befattningshavare för hustru och barn, men — åtminstone i regeln — icke till kvinnlig befattningshavare för man och barn; hur det bör ordnas för en frånskild hustru eller änka, det är en specialfråga, som jag inte här kan ingå på. Däremot bör det inom vissa gränser kunna utgå familjetillägg för lagligen åliggande eller frivilligt åtagen försörjningsplikt gentemot andra familjemedlemmar än hustru och barn, t. ex. adoptivbarn, åldriga föräldrar, icke arbetsföra syskon; och i fråga om rätten till sådana tillägg bör ingen skillnad fm-iias mellan manlig och kvinnlig befattningshavare. Ett sådant avlöningssystem skulle skapa möjligheter för den manlige befattningshavaren att bilda eget hem och för den kvinnliga att för hemmets skull avstå från tjänsten utan skräck för de ekonomiska konsekvenserna. Inte är hela problemet hem och statstjänst löst med detta. Möjligen behöver avlöningssystemet kompletteras med vissa särskilda bestämmelser angående arbetsvillkor m. in. Det är t. ex. ingen oäven tanke, som de sakkunniga referera från olika håll. att en kvinnlig statstjänare skulle kunna, där tjänstens art medgiver det, få behålla någon del av sin tjänst; ty därav att hemmet bör äga oför-kränkt företrädesrätt till hennes arbetskraft, följer ingalunda, att det behöver helt lägga beslag på den. För övrigt är pro-HEM OCH STATSTJÄNST 227