En protest från Sveriges kvinnor. 1 politiskt upprörda ticler, då ett folks nationel.la v5lfii; i.d står p&amp; spel, ar det sjiilffall.et, att ingen tankande individ eller infilmedveten folkklass anser sig ställd utanför cle politislia hiindels serna, ifven om man icke har nfi.got direkt inflytande på dessas gAng. Och ju högre intellektuellt eller moraliskt den enskilda eller den klass han representerar står, ju närnlare känner han sig soliclarisk med sitt lands öden. Den nu p&amp;gAende unionsstriden har son1 aldrig förr visat sanningen af ofvanstående, och då i vår tid det tryckta ordet är gradmataren af styrkan och intensiteten i de politiska intressena, iir det ej att undra p&amp;, att så godt som hela nationen deltagit i den inom pressen piigiiencle unionsdebatten. 1 hela denna mångstaminiga kör - hvilken tyvärr icke vnrit fri fr8n en del skärande missljud ha kvii~nornns röster väl icke helt och hallet salmats, men det kvialiga elementet har i detstora hela diii ' inoxn tämligen litet gjort sig giillnnde. Den politiska omyndigheten bör ej tagas som. skal för denna tystnad - ty ordet ar ju har fritt - skulle det då vara likgiltighet eller brist pil insikt, som bundit kvinnoi-im6 tunga? Spörsnlil i den riktningen, undrande eller klandrande, ha icke uteblif vit; särskildt har den af Norges kvinnor utgifna, för utlandet afsedda broschyren i unionsfrågan gifvit anledning till att fran en del hall den frågan framkastats: tänka ej Sveriges kvinnor häfda sitt lands riitt? Anklagelsen mot oss, kvinnor, för likgiltighet och slöhet torde ej behöfva gendrifvas, allra minst pA dessa blad, son1 så ofta, kunnat framvisa prof på vhra kvinnors klarvakenhet i fråga orri dlnianna ting, och misstanken för okunnighet lika litet, då luften för närvarande iir s&amp; unionspolitiskt miittad, att det för ' hvarje normalt utvecklad .inanniska varit faktiskt omöjligt att undg % att bilda sig ett personligt omdöme om sakernas läge.