Är Viggo gången? LOUISE. Ja. Han skulle hem och packa. LILLY med missräkning. Redan? LOUISE. Du har ju varit borta länge LILLY gråtfärdig. Jag fick se ett bröllop ett fint bröllop i Madeleine-kyrkan och så glömde jag ALLAND som betraktat Lilly med synbart intresse. Var inte ledsen, fröken! ^Småleende.^ Han kommer nog igen. LILLY. Tror ni det? ALLAND. Ju mer jag ser på er, dess lifligare öfvertygas jag om, att han kommer. ERNAS RÖST utanför. Lilly! Är Lilly der! LILLY ropar utåt. Jaha. Jag kommer strax. ALLAND bugar sig för Louise. Nu hoppas jag snart få se er riktigt rask och kry. ^Tar hennes hand, håller den ett ögonblick i sin och ser på den.^ En sådan vacker hand ni har kraftlös, blodlös, men så fint modellerad. ^Lyfter den upp och kysser den.^ LOUISE drager den tillbaka, förlägen. ALLAND. Hvarför gör ni så? ^Härmar hennes rörelse med handen.^ Brukas det inte hos er, att man kysser en dam på handen? LOUISE. Åh jo men ALLAND. Jag kysser alltid på hand när handen är vacker. LILLY som dragit handskarne af, kastar ett mönstrande ögonkast på sin högra hand. ALLAND bugar sig för henne. Farväl, fröken! ^Går mot dörren. Just som han fattar i vredet, öppnas den utifrån och Erna kommer in. Då hon varseblir honom, viker hon åt sidan och blir stående, blek och upprörd, stirrande på honom med vidgade ögon. Han gör en lätt bugning och går hastigt förbi henne ut.^ LOUISE och LILLY gå hän emot Erna. Hvad hur är det fatt har något händt? ERNA hemtar sig. Nej åhnej ingenting. Jag blef bara så rädd Jag trodde herr Alland var gången och så stod han alldeles innanför dörren. ^Med ett försök att skratta.^ Jag tror verkligen, att murmeldjuret deruppe lyckats göra mig nervös med sitt eviga traggande. ^Häftigt till Lilly.^ Hvarför kom du inte strax upp? LILLY. Jag trodde, Viggo var här. ERNA.