Att några av konventionerna avseende huvudets position och för­ ål­ h landet mellan huvud och runinskrift luckras upp med tiden kan inte skyllas på en produktiv ristares udda preferenser. i Tabell 16 visar att ett avbrott mellan två ord mitt i en primär satsdel är van­igast (rad 3). Sammanfattande översikt av de icke-lexikala inskrifterna. En tänkbar och fullt rimlig giss­ ing n skulle vara att se runorna som kvarstoden av det mycket frekventa namnet Ásbiôrn sbiôrn. En intressant fråga är f ock­ å hur man ska ställa sig till de många inskrifter som är fördelade på s två eller fler olika stenar. Övriga tre är en blandning av isoch kvistrunor, där s ätt­ trecken utgörs av små parallellt ställda vertikala streck och nummer­ s strecken sitter på en huvudstav. av Bertil Nilsson. Fot g ro slut­igen nämns som upphovsman till 55 A-ristningar varav en till­ örande l h den tidiga peri­ den. Huvudets placering uppdelad på äldre och yngre inskrifter. I fråga om d text­ tarten i förhållande till huvudet och stjärten avviker Öpir rätt tyd­ igt s l 80 från den generella bilden. Totala antalet runor är 109. t runor; f förekommer endast en gång, u, þ och r tre, h sex och n sju gånger. k Kapitel 4 behandlar sörmländska runinskrifter i vilka lång­ vist­ unor k r blan­ as med andra skriftsystem, nämligen stavlösa runor, koor­ i­ at­ unor, d dn r kryss­ unor och samstavsrunor. 60. hala eller half (figur 9). Materialinsamligen sker enligt runologiska principer vilket inne­ är b att säkra läsningar och, om så är nödvändigt och möjligt, nya tolk­ ingar n eta­ leras. Variationen sker nämligen inte endast på en till synes gra­ e­ v f matisk nivå, genom att stavlösa passager finns insprängda i inskrifter som för övrigt är skrivna med långkvistrunor, utan också på en visuell nivå med hjälp av komplicerade bindrunor och koordinatrunor. 48 teo­ ierna.