Opåkallad hade hon redan flera gånger uppsökt honom i hans bostad och formligen påtrugat honom sina ömhetsbetygelser, sin kärlek. Några sekunder stod han der liksom afvaktande på tröskeln. Sedan han skrifvit adressen, lemnade han huset för att själf bära sitt opus till breflådan. Och det är här fallet. Det var så tyst omkring dem. Hon tystnade, men hade likväl tydligen ännu mera på hjärtat. – Jag tror dig, ty du tillhör ju en annan, svarade gumman med enkel värdighet. – Och hvem är ni? Det är inte mer än rätt åt honom, att han nu kommit på häkte. Så kom festdagen. – Det fäster jag mig mindre vid, inföll Hallenborg. – Det gläder mig att finna dig så lugn och sansad, Einar. Han var åtminstone i hvars mans mun. I hennes ögon ville han läsa sin dom, och om hon skänkte hans verk sitt bifall, skulle det bli den härligaste lön för hans möda. Sångerskan ryckte till. Edström ämnade, som sagdt, åter aflägsna sig, och han stod just i begrepp att tillkalla kyparen för att betala. – Ja, det gör det samma, kära du, för jag ska ’ strax ge mig åstad hem igen, svarade torparhustrun. På eftermiddagen besökte Hallenborg sin fästmö, såsom han dagligen brukade göra vid denna tid. Följden kan nu bli, att ni aldrig kommer på benen igen. Följden vardt, att Krabbe, ännu innan han blifvit fullt återstäld, förflyttades från sjukhuset till ransakningshäktet. De hade ingen brådska, ty den af Green bestämda tiden var ännu ej inne. Hon triumferade inom sig, och redan samma dag ifyllde hon egenhändigt det lilla prydliga, guldkantade bjudningskort, på hvilket herr Ribolet ansåg det för en ära att inbjuda herr doktor Norling och tillika uttalade den förhoppningen att bli delaktig af nöjet att få på den och den dagen och den och den timmen helsa herr doktorn som sin gäst. Ur stånd att styra sin nyfikenhet skyndade hon ut emot den ankommande, tackade för senast och frågade, hur det stode till hemma. Nej, så som Aina ville ha det, så måste det också bli. Och det kom ju alldeles inpå mig. Jonas håller så säkert i, och nu går det redan sin gilla gång igen