» Här är den, » sade hon – för ögonblicket glömmande alla bekymmer. Vårnatten var mild, öfvervåningen i villan upplyst och några fönster öppna. Det hade jag glömt! » För Anna och Magnus kan jag åtminstone lätta vägen, » tänkte hon och ljusnade upp vid erinringen om sparbanksböckerna, i hvilka hon samlat slant efter slant. » Det beror på? » – Han ligger. » Han var manligt kraftfull, figuren smidig och elegant, håret mörkt med vacker läggning öfver pannan, dragen regelbundna, ögonen ljusfyllda och skiftande, skägg och mustascher väl vårdade. Han var sorglig att se. Eller var det endast att skyggheten var borta, att hon såg honom och alla andra frimodigt i ögonen, att de strålade, munnen log och rörelserna blifvit lifliga och sprittande. Har han öfvertalat er? » Gif mig en hundralapp! » » Från din egen mor har du stulit. » Tack, barn! Hur tror du det ser ut därinne? » frågade gossen ifrigt. Nu gällde det bara att bli kvitt handelsboden, som med ens syntes honom vämjeligt mörk, trång och instängd, och få flytta bort till friluftslif på egna marker. Det var på håret att det blifvit en sammanstötning, men hästen stegrade sig och under hans upplyftade hofvar rusade kälken fram och upp på snövallen. Han skulle alltid vara den förste för henne. Skuggorna blefvo djupare och hon satt ännu kvar med brefvet i handen, pinad af en tanke, som först nu trängde sig på henne med öfvertygelsens visshet. Han tyckte själf att orden skorrade i hans mun. Ännu en gång lade sig en hand på hennes axel. Vi måste hålla modet uppe, » bad hon. Då kom en dag ett rekommenderadt bref från henne, och han förstod genast hvad det innehöll: ringen, som han en gång – lycklig som aldrig förr eller sedan – satte på hennes finger. Han var af medellängd och kraftigt byggd. Hon stod lugn och hög, medveten om hvad kampen kostat och att hon inte kunnat handla annorlunda, skulle hon ännu en gång haft att välja. » Jag har bara ett par ord att säga. » Ingenting kunde heller vara mera uppmuntrande än hennes varma, lifliga ögon, hvilka liksom sögo till sig orden. » Hvarför har du dem framme?