Anna-Stinas Illusioner. 26 A L B E R T . Seså var lugn .. j ag är strax tillbaka! ( skyndar ut genom fonden ). Tionde Scenen. ANNA-STINA. Herre Gud! hv ad skull e jag i Stockholm te' g öra! Det skulle fäll aldrig k unna vara så som prestgårdsAnna sa' heller, att han bara fört spektakel med mig .. åhnej! sådan ä' han i nte ( går fram till taf lan som står på staff lin och ser på den nyfiket. ) Kors, i alla tider, så fint och grannt det der belätet ä'! J ag tro r akkurat att det är gaml a klockarmor derhemma, när hon säger i kaffe! Det är fasligt hvad de här afri tarne kan göra mycket grannlåter! Elfte Scenen. DEN FÖRRE. ANTON och MARIA ( från f onden ). A N T O N ( inkommer först ). Seså, stig på du, kusin .. det är inte farligt! Jag k änner Gahm så väl , så det gör ingenting! Du har ju så ofta bråk at om att få se hur en atelier s er ut! A N T O N . Kom du bara! ( g ladt ) God dag , bror Gahm! ( ser sig omkr ing ) Hvad? han är inte h är! M A R I A ( tvekande i dörren ). Ja, men A N T O N . God dag, mi tt vackra barn! ( skrattande till Maria ) Det är förmodligen en liten modell, som väntar på sin ti mma! Flickan ser rätt täck ut. A N N A -S T I N A ( för sig , i det hon kastar beundrande blickar på Maria ) Herre Gud, hvad den mamselln är fin och v acker! Kan hon känna afri taren? A N T O N ( när mar sig An na-Stina , medan Maria synes betrakta taflorna , men i smyg mönstrar Anna Stina ). Hvad gör du h är, mitt vackra barn? A N T O N . Åhjo, han kommer nog strax .. och det är rätt roligt att höra det här natu rbarnet prata! Hvad heter du , min flicka? Tolfte Scenen.