Således ingår som en naturlig del i veterinärutbildningen att klara dessa mångfacetterade uppgifter vid sidan av den egentliga snäva yrkesrollen. Här är det naturligen så att rollprestationen skall genomföras på ett sätt gentemot den som är ägare till en gammal hund vars tid är utmätt, på ett annat sätt när insatser skall göras hos fjäderfäproducenten som måste väga insatta åtgärder mot kostnader och lönsamhetsintressen, fortfarande i varje enskilt fall med full respekt för varje individs självklara rätt till värdighet, integritet och att slippa onödigt lidande. Men, precis som det borde vara inom humanmedicinen, så måste detta ske under beaktande av patientens [= djurets) krav på integritet och i djurets fall även djurskydd. Då kanske vi i framtiden kan läsa att de läkare som ägnar sig åt supersofistikerad veterinärmedicin är synonymt med de läkare som betraktar sin tekniska botande roll som lika tungt vägande som den empatiska och den omhändertagande rollen Således citerar jag: » Det finns idag en massiv kritik, speglat i såväl ansvarsärenden som intern kritik i läkarkåren, av hur en del kolleger bedriver supersofistikerad veterinärmedicin. Jag vill inte påstå att alla klarar detta, men möjligen ser vi denna empatiska del av vårt arbete som lika väsentligt som » kärnverksamheten », inte som en extra belastning. Precis som inom humanmedicinen har vi veterinärer ett patientansvar. Detta synsätt inom djurägaroch veterinärkåren grundar sig på många generationers sätt att betrakta djuren som medpassagerare på vårt klot och vilka, beträffande husdjuren, vi har tagit ansvar för när vi tar dem i vår tjänst. Hur mycket av det som skrivs i artikeln är värt att ta fasta på, hur mycket är fakta, hur mycket är tyckande utan hänsyn till fakta? Dessutom har vi precis som inom humanmedicinen samma omhändertagande roll för de närstående, dvs de människor som är ansvariga ägare till sina djur. Efter att ha kommit en bit in i denna artikel får jag dock anledning att fundera. Denna för alla parter tragiska utvecklingstrend skulle kanske kunna vändas om man erkände att ej alla läkare förmår att visa sin empati beroende på faktorer som påverkar människan ... » Så här långt visar författarna uppenbar brist på inlevelseförmåga i sin nedlåtande attityd mot en annan disciplin inom det medicinska skrået om vilket man uppenbarligen inte vet ett dugg. Peter Forssberg överveterinär