I en mindre, placebokontrollerad pilotstudie på individer med instabil angina och icke-Q-vågsinfarkt minskade antibiotikabehandling mot Chlamydia pneumoniae något risken för nya ischemiska händelser, hjärtinfarkt och hjärtdöd [38]. I begreppet sekundärprevention innefattas vanligtvis olika ickefarmakologiska och farmakologiska åtgärder, men olika kirurgiska och radiologiskt interventionella åtgärder har sekundärpreventiva effekter och bör vägas mot övriga sekundärpreventiva insatser. Nyttan av betablockad profylaktiskt efter hjärtinfarkt baseras på nästan 20-åriga erfarenheter från en rad sekundärpreventiva post-infarktstudier med en genomsnittlig riskreduktion på i storleksordningen 25 procent. De symtomatiska effekterna är goda, men långtidseffekterna på återinsjuknande och död är sämre belagda. Basen i all prevention. Enklare informationsmaterial kan vara användbart för såväl behandlande läkare som patient. området pekar mot att den sjunkande dödligheten i hjärtinfarkt kan förklaras av såväl bättre behandling som ett minskat insjuknande. I nationella och internationella behandlingsdokument betonas därför också att hos hypertoniker med ökad risk, såsom vid vänsterkammarhypertrofi, hjärtsvikt samt manifest kranskärlssjukdom, bör behandlingen om något intensifieras [21-23]. Tabell II. Fortfarande är dock många patienter suboptimalt behandlade. Ändrad livsstil Budskapet bör vara rakt och enkelt. På grund av att viktparametrarna är så nära kopplade till metabola riskfaktorrubbningar är det emellertid lätt att själv, via dessa, monitorera effekterna av icke-farmakologiska åtgärder. Man bör komma ihåg att icke-farmakologiska åtgärder som kostförändringar och regelbunden motion är viktiga hörnstenar i den sekundärpreventiva behandlingsarsenalen. Inflammatoriska komponenter torde ha speciellt stor betydelse för restenosering efter PTCA. Kommentarerna kring åtgärder mot trombosmekanismer, kärltonus och myokardischemi blir därför relativt översiktliga. Beträffande riskfaktormodifikationer och antiaterosklerotiska åtgärder står vi inför flera utmaningar. Ett epidemiologiskt och kliniskt stöd för betydelsen av inflammatoriska faktorer är fyndet att C-reaktivt protein predikterar händelser hos individer med såväl stabil som instabil angina [34]. Undersökningar från Stockholms