Deras fägring och behag Af din skönhet borrtskymd blifver; Deras fägring, späd och svag, Föds och flygtar på en dag: Men den glans dig Äran gifver Trottsar vansklighetens lag. (Häruppå anländer en annan Quadrille, af Fångar från flere eröfrade länder. De anföras af SEGREN, som lemnar Drottningen en Lagerkrans). Recitatif. Af tio vunna länders lydnad Prinsessa, för din fot jag dessa vittnen bragt. Der Skönhet gifver lag, der Mildhet öfvar magt, Är lydnan utan tvång, och bojan blott en prydnad. Aria. Lagren, den jag dig förärar Drottning, värdig är ditt mod: Hundra nederlagde härar Hafva stänkt den med sitt blod. Afund hemsk i stoftet dignat, Agget lägst i afgrund flytt; Friden glad den hand välsignat, Som gaf jorden lugn på nytt. Vän och Ovän nöjdt tillhopa Sjunga till en Drottnings låf, Stor och frugtad kring Europa, Öm och dyrkad vid sitt Hof. (Drottningen ger Bouqueten åt Fröken Sparre, och behåller sjelf Lagren) CHRISTINA till Delagardie. Hvad detta ädla skämt mig smickrar och förnöjer, Och hvad dess upphofsman behag och snille röjer! Men gå, förgätom ej, att under skuggan gömd Plär glädjen trifvas bäst, der vördnaden är glömd. (Drottningen och Fröken Sparre, båda lika klädda, masquera sig, taga hvarandra under armen, och göra en korrt tour under det balletten fortsättes. Christina ger Lagerkransen åt Fröken Sparre, som lemnar Bouquetten åt Drottningen. Detta byte gör, att man misskänner dem. De komma tillbaka masquerade. Fröken Sparre fäster Lagren på Carl Gustaf och bjuder honom att dansa. Han tager henne för Drottningen. Delagardie står på framscenen demasquerad. Balletten slutas med en slags långdans, som Fröken Sparre med flit leder utom Theatern, för att lemna Drottningen tillfälle att tala med Delagardie.) DELAGARDIE. O Drottning! tillåt mig, den häpnad uppenbara Som vid en Frändes syn ...