Ty se, det är en glad kronprins, fortfor jag, mest för att smickra engelsmannen. – Jag satte därför en ruskprick på banken, jemte en tafla, hvarpå stod: Jag byggde å lämplig plats en skjutkoja, liknande en stor sten, hvilken täcktes med renmossa. Jag lät ” udda vara jemt ”, ty jag var redan van vid ” landsmanskapet ”, bland danskarne i Förenta Staterna. – En delikat stek. – Eld! Men jag bröt ” inseglet ” och borstade mig ren! Det blir en munter fest, isynnerhet vår – nordpolsfararnes! Jag hade förlorat etuit, som jag troligen råkat stoppa i bröstfickan på min pels. När stadig stark köld inträffade, inom ett par veckor, och skidor eller slädar kunde användas för bortskaffning var det äfven försent – ty då var solen nästan under horisonten. Han gör nog inga svårigheter af brist på – ren löskrage, förmodar jag, återtog den gamle skepparen och smålog. Ty ni ä ’ aldrig konseqventa! Hvad skulle ” gubben ” ombord och mina förra reskamrater säga om mitt plötsliga försvinnande? Flottan ” vill räknas. Jag betänkte mig ett ögonblick, innan jag fattade min revolver, för att sigta på djuret, som jag beslutat ögonblickligen fälla och anrätta. Djuret slog äfven nu back och helsade oss åter med en vänlig svanshviftning, så kraftig, att både vi och båten gingo till väders, huller om buller och kommo ned, somliga på hufvudet, andra på benen! Ty jag hade hela tiden sett en hägring af min egen ballong i rymden! – Har bror någon ” urklocka? ” fortsatte den ” glada själen ” därefter! hörde jag dunderguden vråla, störtande in i palatset. – Jag trodde, att kalaset ej skulle räcka så länge, och därför stoppade jag på mig det här, sade grönländaren, som om detta varit sed hos hans landsmän efter en fest. Det skulle dock stunda en tid, då rikliga proviantförråder voro goda att ha. Ty när de måla ” lycksaligheten ” i ” skinande ljust ”, gå de sjelfva helst – svartklädda! Underrättelsen var nedslående. – En kunglig värd. – En beväpnad fisk.