Kliibbcn bilclad ' i av 10 mcdDen hinclhw oss a t t finna den tystnalcmniar, diirib1,and 5 m m blott niitcckiiadc dciis ro, niir vi kiinna lyssna till rössina namn cc11 scdaii förwunno. \: Cc11 clo E terna i vårt inre eller till rösterna som soin s t d) kvar arbetado intensivt och vunno snart i-traiiigUiig. Kliibbeii ökaclo. i blommornas doft, i allt som a.r flera gniislia Igcliade fcstcr. Vi siinclo ave11 milt och ljuft eller majestätiskt stort onibucl till livinnolcoilgre~seli i fjol samt teckoch skönt. Vi bli så ovana vid tystnaiiaclo tio ai~del.ar i Viirmlancls Folkblad. Vi Ii: &amp; tinder den tid vi arbetat f h t t erfara bRclc den, att den slutligen slzrämnler oss, meclgiiiig och niotg5ng, man liar betraktad såsoni något fasansfullt och ' pinande, oss nictl litct inisst~iilrssmma .blickar fr511 vilket vi på varje sätt måste söka undf lora hail, jin ha vi varit. f ör mycli~i, revoliidra:, Vi bedöva oss med tomma ord tioniira, an för roalction5ra. E n faslig sliriicli lia vi Wivit för Arvilca ngliterlicteföri ett anclefattigt och innel-iållslöst sallslrapsliv, medan vi slutligen bli rädda bu ii c1 gciio in att vi L ~ g i nylrte~l \ li.etsvcrJi~~ni~ t hoten s5 b~hjii1-t.-t,2nsvart att vi ville dcltaga i för att siillslrapa. iiled uss sjalva.