”Det kommer deraf att jag sjelf ernar bo derinne, tills Birger återkommer. Jag skall nog ge gossen all den vård han behöfver; och mamsell Erika kan vara öfvertygad att, fast jag är sträng och sträf – det är nu en gång min natur – vill jag ändå icke göra mitt eget barn något ondt.” ”Kanske vill ni det icke; men säkert är att ni skrämmer Anton med blotta ögonen.” ”Icke då vi äro ensamme. Då är han spak som ett lam, och jag är då aldrig sträng. Om mamsell Erika icke gick ned så ofta, skulle han bli bättre. Jag kunde då lättare sköta honom med mildare medel.” ”Visste jag att detta vore sanning, ville jag aldrig gå ner,” svarade Erika; ”men, Haraldson, endast Gud ser huru det är! Jag kan i detta fall icke strida med er; men jag ber er innerligt: var icke hård emot gossen! Ty så mycket bättre är han likväl, att jag bestämdt tror det endast sträng behandling förvärrar det onda.” ”Hvarföre skulle pappa vara stygg emot Anton?” frågade Gabriella och såg förundrad än på sin far och än på Erika. Litet förlägen öfver sin oförsigtighet att vidröra detta ämne i barnets närvaro, gjorde Erika i korthet sin skyddsling begripligt huru sådana sjukdomar som Antons fordrade än stränghet än godhet, och huru svårt det var att hålla medelvägen. Icke tillfredsställd förklarade Gabriella sitt misshag med dessa upplysningar. ”Det är nog något annat, som du icke vill säga, Rika. Pappa slår visst Anton, då ingen är derinne,” och nu började Gabriella gråta så bittert, liksom hon sjelf lidit af det onda. ”Hvarföre är du så stygg emot alla menniskor, pappa? Det är bara mot mig du är snäll; men om du inte vill vara beskedlig mot Anton också, så skall jag aldrig hålla af dig det bittersta.” ”Guds barn, gif dig tillfreds! Jag skall inte göra Anton ondt. Så, trösta dig du, min sockerdocka! När Anton vaknar skall jag ge honom den stora taflan, som han så ofta önskat sig.” Då ljusnade Gabriellas vackra ögon; hon nickade vänligt med sitt lilla hufvud och sprang sedan tillbaka på sin kammare, för att ännu en liten stund, innan hon somnade, språka med fiskareKajsas Lena.