Och både ung och gammal Och så en stad till slut. Jag för i segertåg. Att icke mig han känner, Erland. Så arm väl ingen finna, Och svek mot mig är svartast Charad. Bland brott historien minns. De stor.låd häfden fylla Om da öfver hufvud mitt första ej äger, Jag oftast verkat har; Ett hem du då saknar helt visst. Jag mod i striden tänder. Och är du mitt andra, medlidsamt man Om än jag offer tar. säger: Hvems hjärta har ej vidgats » Beklagligt » om dig först och sist. Vid ljudet af mitt namn, En gång du nog drömde mitt tredje Och folk och individer att blifva Förbrödras i min famn. (Men sätt dock ett r nu därtill 1) Med starka band jag binder Med vännen så kär, som du önskade Oeh rymmarn återför gifva Och utaf käcke piltar Jag store männer gör. Ditt hjärta. — Dock det är ej nög att du vill. Mitt hela, hvad månde då detta nu Med sjutton svenska runor vara? Mankan mig teckna här, Ett verktyg för » upplysning » blott. Men helst i nordbons sinne Ej mera därom jag behöfver förklara, Mitt namn jag ristadt bär. Ty detta du redan förstått. Springaregåta. ^lasjoranj. Hvad plägar bruden smycka På gammal Sveased? Hvem brukar vid en sjukbädd Som oftast vara med? Tre, fyra sorter fågel. Ett namn på hvar soldat. Hvad förr i krig man nyttjat. Hur kallas tanklöst prat? Ett hafsdjur, som dock mera Med växter likhet har. En sak, som stads om vintern E. Weis. öfver stark lande stäm pa:l; dig allt nerna i mas der och strå topp af det den vär der sol väl doftande opp och bym ljus var de Des är är drifvor kallt ö är det i står det • och det nyss ocb så det luudar na blom slån lar och på ande jublar upp sor smalt bl er delsens och i maik Den god är plär man nämna för mitt fjärde. Mitt femte, om förnuftig, har sitt värde. Mitt sjätte lammet får, när törst det plågar. Att sjunde hämta man till posten tågar. Mitt åttonde om vintern existerar. Omkring mitt nionde jämt cirkulerar Ett fludium.