Ett par år derefter intog min dotter Esmeralda min plats vid balletten, der man har den narraktigheten att pensionera dansöserna vid fylda fyrtio år, i synnerhet om de äro fallna för korpulens. Jag kom ändtligen, genom några teatervänners välvilliga sammanskott, i tillfälle att verkställa min länge närda önskan att etablera en korffabrik. Jag hade sett en fattig skomakareenka, som var min granne, blifva rik af detta yrke, och jag hoppades på samma framgång. Som jag förut en gång sagt och tillräckligt visat, så är blygsamheten min största prydnad; det var derför som jag började helt anspråkslöst och utan allt uppseende. Jag köpte mig en köttqvarn och en korfspruta, och viss att min oförgätliga och begråtna Kutts’ ande ifrån högre rymder med ömma blickar bevakade mitt företag, har jag alltjemt med beslutsamhet och kraft fortgått uti och sökt att utvidga denna vackra affär för min och min dotters oberoende framtid. Och härmed slutar jag min berättelse, der jag sökt att framhålla de vigtigaste momenterna af mitt lif och mitt korta äktenskap med tvenne aktningsvärda, ehuru hvarandra mycket olika män. Jag vill tillägga, att det är med min grannes, renskrifvaren mr Merles, tillhjelp, som jag sammanfattat detta, och att jag med nöje vill tillägga alla de muntliga upplysningar, som mr Gibson önskar och som stå i min förmåga. Sabina Emmelina Morris, född Krump. Vittnesmål af Jonas Burton, f. d. kusk hos squire Harry Merton på Merton Hall Det är med anledning af en annons i tidningen The Star och i synnerhet för att följa min hustrus, fru Barbara Burtons, önskan och råd, som jag skrifver detta. Hon är ett mycket klokt och manhaftigt fruntimmer, och jag har alltid befunnit mig väl af att göra, som hon säger, en bekännelse, som kanske icke många män skulle hafva mod att göra.