Skreg Tue, "du har nock lavad såsen, for den har Blajd for tönn. Men de gör ju ingenting, for du e ju Selv tjock!". De va ju redi sanning Tue sa, men nåd Värre kunne han allri sij te den tjocka rultan. "Han kan hålla flabben på sej, om han kan!", sa Lovisa, "men de kan han inte, for hade han kunnad De, så hade han inte fåd plijtad så mied som han Har!". Smöred sto kvar på bored, mens gästerna åd Gås. Snus, detta härlia pulver, har ju titt forljuvad kroppen, O mitt i måltien hissa Sven opp sin stora dås. "En pris Mitt i maden", sa Sven, "gör ad'en äder dubbelt så Mied". Så to han en pris o räckte sen dåsan tvärs över Bored te Tue, som emellerti rågade å stöda te'na så Hårt, ad Sven släppte dåsan, o allt snused plomp ner I smöred. "Där fick han, for han e dum", klämde Lovisa te, mens Alla di annra folken skratta. Selva Pella Tues kunne Inte la blaj å grina, ilel de va hinges manfolk som gjorDe illa i smöred. "De tål en tår", sa Per o slo opp var Sin sprint. "Tjo!", skrege manfolken o toe sprinten. Etter gåsen kom så gröden, o Bejnta hade både vidGröd o rödgröd, te vilken de serverades mälk. GäsTerna toe bra for sej även åv gröden, men daj hade Inte tad många skear, forrän Tue sa: "Den mälken Har du nock molkad, Lovisa!" "De har jag nock", svarTe Lovisa. "Jaa, men då har du nock laed koen ha de