Den åländska ögruppens militära och politiska betydelse för Sverige har så många gånger dryftats och utredts, att därom icke vi-DAGENS FRÅGOR dare behöfver ordas. I hvilken stormakts besittning Åland än befinner sig, kommer det att utgöra » en pistol, riktad mot Sveriges hjärta ». Äfven i händerna på ett svagt och o själfständigt eller mot Sverige ovänligt sinnadt Finland kunde Åland emellertid lätt blifva ett hot af allvarligaste slag mot vår nationella existens, emedan man aldrig kunde känna sig säker emot en dylik finländsk stats användning som bricka i någon stormakts spel. Hellre än att riskera något dylikt bjuda oss äfven våra lifsintressen att lyssna till den vädjan, som riktats till oss från Ålands svenska befolkning. Annorlunda skulle däremot läget blifva, om Åland komme att tillhöra en i svensk riktning varaktigt orienterad finländsk stat, som besutte tillräckliga militära maktmedel och besjälades af en allvarlig föresats att försvara sig och Åland mot hvem det än vara månde och att skydda ålänningarna och svensk kultur på Åland mot alla slag af förtryck. Detta kunde tänkas medföra en äfven ur svensk synpunkt tillfredsställande lösning af Ålandsfrågan. Men just i den punkten är det, som allt för närvarande flyter och alla förutsägelser måste byggas på skäligen lös grund. Slutligen måste hvarje diskussion om Ålandsfrågans lösning — ■ från hvilken synpunkt den än utgår — taga hänsyn äfven till finländsk opinion. Det torde således vara nödvändigt att något närmare söka analysera denna, såvidt det under nuvarande förhållanden låter sig göra. Att den finländska opinionen är mycket känslig i denna fråga, ligger i sakens natur. Såvidt vi ha oss bekant, har ålänningarnes hänvändelse till Sverige icke utförligare diskuterats i den finländska pressen, men den torde likväl ha väckt ogillande i Finland — och detta icke minst på svenskt håll.