Ibland andra, med hvilka han brefvexlade, och i bilder lika så mycket som i ord meddelade sina infall, var Grefvinnan von Törne, dotter af RiksRådet Grefve Hjärne. Då hon var Hoffröken hos Drottningen Sophia Magdalena, kallades hon af Gustaf den III: la petit Minerve du nord. Ehrensvärd, som ej satte på henne mindre värde, men vanligen nyttjade en helt annan stil, antingen han talade eller skref, gaf henne blott det namnet Pippan, och tecknade henne som en liten fågel. Sig sjelf föreställde han som en papegoja, och ej sällan slutas brefvet med en teckning af den stora fågeln, som kysser den lillas fötter; eller ock låter han, sjelf i menniskofigur, fågeln sätta sig på hufvudet, till och med på näsan. Dessa bref angå dels nyheter från hofvet, dels familjeförhållanden, stundom äfven politiska tilldragelser. Ehuru vårdslöst skrifna, innehålla de alltid någonting qvickt och naivt, eller sinnrikt, till och med djupsinnigt, ehuru blott antydt. Ofta är af de personer, han nämner, ansigtet i några få, men omisskänneliga drag bredvid namnet tecknadt; eller åtföljes en flyktig tanke af en talande sinnebild. Ett bref, som han skrifvit vid den tidepunkt, då Bonaparte återkom från Egypten och upphäfde Direktorium, begyns med dessa ord: ”Det var åska och blixt i Paris; och Bonaparte hade väl någon orsak hvarföre han kom hem.” Midt i dessa rader står en skönt tecknad bild af Jupiter, som öfver sitt hufvud upplyfter begge sina, med åskviggar uppfyllda händer. Efter åtskilligt annat, återkommer han till samma ämne, och säger blott: ”detta var en speleman!” deröfver tecknar han en kraftfull figur, som, stående på en fot, med den största ifver spelar på en öfver hufvudet upplyft fiol. I ett annat bref af den 3 Mars 1800, finner man under de orden: ”Ingenting nytt, annat än” – en bild af en gammal qvinna, som håller i sin hand en orm. Begge gapa emot hvarandra, och på ett bord bredvid står en kaffepanna.