Det verkliga skälet till förseningen behövde vi inte sväva i tvivelsmål om, stanken av brännvin stod tät ur käften på honom. Han klöste med näbbar och klor för egen vinnings skull, men samtidigt fanns det något därutöver i allt han gjorde, i hans ståndpunkter. " Nu är det vår tur, Johan! " Han var stolt och glad över att ha blivit invald i Borgerskapet men inte ödmjuk eller krypande. Kan inte det, på längre sikt, ses som ett försök att upphäva Successionsverket? " Jag har mina order Anders hade åtagit sig att inhägna glacisen, vad därutöver hände var inte hans sak. " Du skrämde mej. " Men Magistraten hävdar, att ni vid upprepade tillfällen rest delar av Borgerskapet mot dem. Men Anders såg oss och vi honom. Och Gamla Tegelbruket? " Borgarekaptenen Olof Wenngren gick som ett osaligt djur i snösörjan. Aldrig hade det lägre Borgerskapet utmanat Magistraten så öppet. Sedan satt vi och såg hur Konungsporten bytte folk mot folk, kärror mot kärror, många ut, ungefär lika många in, mot söder, mot norr. För att vara väl synlig hade jag satt mig uppe på kuskbocken hos Aron. Han stod på bryggan och diskuterade ganska högljutt något med skepparen på en just ankommen virkesskuta. Inte nog med att bondjävlarna smugglade in sitt undermåliga, kvistiga virke, de mutade också en del av betjänterna vid tullstugorna. Fötterna räknades ibland förmer än huvudet. Det hade inte varit roligt för vår käre postinspektor, då han fått reda på att all avgående post, en del med landshövdingens sigill, låg och flöt i vallgraven. " Det är förut Eders Kungliga Majestät nogsamt bekant, det grova brott, för vilket denne Drake år 1747 vart anklagad och dömd. I kyrkoböckerna raspade pennorna, var tionde församlingsbo avfördes som avliden. brusade det. Vi skrattade. Tomma år, tomma dagar av åldrande. På krubbverket, de ett stycke utanför Stora Bomsbron nedsänkta stenkistorna med sin brädgång mellan sig, gick en vakt och frös som en hund. Ord som vi svenskar blivit väl förtrogna med det sista århundradet. Hur många hade kommit för Anders Drakes skull?