De " strama " första tenorerna fraternisera gladeligen med både an­ dra och första basarne och snart nog — red an strax bortom ßergsbrunna äro alla brödér, och man föreslår en gemensam sång. — " Hulda vår, välkommen åter med din blomdoft, sol och sång; KOSTyMER, \ „•.sr, • " * " £ - y, A-Ûr-J W H - x • /; ' ' ' « C " i ", f ..., ' * " Våren är kommen! På sina kransar ängarne binda. Himlen ä r blå! Nu ä r det vår! Hurral H urra! " ' " AffWy-, •Ld, J,. &lt;J .1 .. Lt^y / tiM / fii äfr, • ' • / * / ..., .J - A-.« j-£_ B " i TOT ' å-&lt; g l " &gt; - f — y •••) • " ... - jf. ft .. Facsimile efter Gunnar Wennerbergs originalma­ nuskript till Hör oss, Svea! i Musikhistoriska museet i Stockholm. skogen vidt sin famn upplåter för de friska vindars språng " klingar det så ungdomligt friskt genom de öppna fönstren i kupén, då kapten Ekholm, stationsinspektorn, med sin röda flagga stannar tåget vid Knifsta. Vid Rosersbergs station infinna sig ett par stämfiskaler i kupén och förbjuda vidare sång för att spara rösterna, och nu är man den åter­ stående vägen hänvisad till s olosång af " Fossa ", förste basen, som under jubel föredrar den ena visan galnare än den andra till stor förargelse för " kortoxarne ", som redan stiftat ett allvarligt f ostbrödralag i andra hörnet. Men utanför 1er landskapet, och majsolens af­ tonkaskader " kastas öfver Solna torn ", och Karl­ bergssjön ligger spegelblänk, och några minuter senare är man midt up pe i Stockh olmslifvets larm och jäktande buller p å väg till " Sie werska kaser­ nen " på Söder, där kören har fri inkvartering — ensamt rum med 137 kam rater.