Det var möte i Uppsala för dåvarande Lifregementets kyrassiärer. Unga fru Ihre (den gamlas glada och språksamma sonhustru) och en annan ung fru foro från Thorslunda till lägret. Då de återkommo talade de mycket om huru roligt de haft, om exercisen och de vackra hästarna – Malla hade gärna varit med! Isynnerhet omtalade de en vacker spak häst som så vänlig, och att han åt karameller. Den tillhörde en löjtnant Silfverstolpe som beskrefs som så rolig och hygglig under namn af Rönninge-Lasse.17 Från denna trakt reste fru Rudbeck till Uppsala och åt middag hos en gammal fröken Klingenstjerna, som bodde i det hus vid Svartbäcksgatan, som sedan blef handelsman Forsbergs hus. Det är det första hus Malla varit i i Uppsala – för henne sedan bra märkvärdigt! Där råkade Malla sin gamla sköterska Stina Ekengren, som nu var gammal och orkeslös och ofta fick bref med understöd från fru Rudbeck. Ibland var hon ock flera veckor vid Edsberg, alltid till stor glädje för Malla. Fru Rudbeck for därifrån med flickorna till sin gård Husby i Staby socken och från Husby till Lindholmen, där man tillbragte några glada dagar, och så hem till det kära Edsberg, där man alltid återfann sig med glädje och trefnad. Höstläsningen där blef nu Arnauds »Délassements de l’homme sensible». Icke utan skäl har denne sorglige författare blifvit kallad »Le Jérémias français!» Grannskapen vid Edsberg hade börjat blifva roligare för Malla. De äldre två döttrarna vid Runsa, Anne-Marie och Greta Ankarkrona, voro snälla, vackra och mycket hyggliga. Isynnerhet var Anne-Marie ganska älskvärd, till dem höll Malla sig gärna, ehuru de yngre voro henne mera jämnåriga. Anne-Marie blef snart Mallas vän och de hade alltid roligt tillsammans. I Eds prästgård var också rätt trefligt – gubben18 var förträfflig och småflickorna Agneta och Sophie höllo af Malla. Malla upptäckte i sin mormors gömmor hennes faders, general Mentzers tjänsterulla, uppsatt af honom själf, äfvensom släktledningen från grefvinnan Ebba Brahe, som båda gömdes sorgfälligt.