— Herman hjälpte mig att vika samman duken, men ingen af oss nämnde fröken von Adler. Min man blef alltid ur humör, när jag förr började tala om tjänsteandarne, och nu lekte han dessutom med vår lille gosse. Jag tog mod till mig och trädde ut i köket. Diskningen gick flinkt, men i förlägenheten tog jag en handduk och började torka tékopparne, och då jag ej visste något att säga, frågade hon mig, h v a d vi skulle ha till middag nästa dag, och om jag ensam brukade göra upp matordningen för dag eller vecka, eller om jag önskade, att vi två skulle göra det gemensamt. Där stod jag nu och kunde inte annat! Lyckligtvis sansade jag mig så pass mycket, att jag försökte mig på att, med tillhjälp af Stjernes springpojke, få både min gosse och hans vagn i oskadadt skick uppför trappan. och afund reder tvång, WIGSTRÖM - AF EVA (ave). KÄRASTE FASTER! Nu äro de sex veckorna förlidna, som du utsatte till pröfvotid, innan du från mig ville höra » ens ett hälft ord om det vågade experimentet » att blott ha en så kallad bildad flicka till min hjälpreda vid mina olika husbestyr. Jag förmår nu ej längre stå emot min lust att utförligt meddela dig min nu vunna erfarenhet och åsikter i det omtvistade ämnet. Du vet ju, att min uppfostran varit sådan, att jag före mitt giftermål litet eller intet kommit i personlig beröring med tjänstfolk. Mamma förde ett stramt regemente öfver sina pigor; vi barn tillhöllos att bemöta dem höfligt, men några andra samtal än sådana, som rörde deras sysslor, tillät mamma ej, och själf talade hon aldrig med någon tjänarinna om annat än sådant, som hörde till deras åliggande. Våra tjänstflickor blefvo dock vanligen tämligen » gamla i gården », som du vet; jag tyckte dock ibland, att det måste vara svårt för mamma att omkring sig ha människor, hvilkas lefnadsoch tänkesätt voro henne främmande och som blott tjänstgjorde som lefvande maskiner, men det tycktes dock ej bekomma henne illa, och hon talade aldrig om sitt eller andras tjänstfolk; därtill var hon för nobelt anlagd.