– Ah, nu förstår jag. – Då går jag Måtte du vara vid bättre lynne, när du vaknar! En afton satt jag ensam med ett glas punsch nere på Strömparterren, då min uppmärksamhet fästades vid ett samtal, som fördes af ett par herrar ett stycke från mig. Våra två unga par sutto tillsammans på en bänk i en undangömd, skuggrik gång. Att tänka sig ett vänligt hem i denna stad förefaller omöjligt. » Min mor, bäfva icke, vi ha ej anledning dertill! – Det var en god och ändå elak menniska min stackars Poliveau. № 2: Extra ordinarie kancellist i ecklesiastik-departementet. Och mitt samvete är blankt som min börs i afton, ty jag vet med den fullkomligaste säkerhet både att du tröstar dig och att du blir ännu lyckligare än du var hos mig, när du fått öfvervinna det första intrycket, som utgör det beska medikamentet. – Sätter ni då värde på den? Deraf inträflar detsamma som i garnisonsstäder och i allmänhet på hvarje ort, der ett oproportionerligt stort antal unga karlar äro förlagda – kamratlifvet måste ersätta familjoch umgängeslifvet, kortspel och drickande inträda i stället för ädlare förströelser. Ack, om hon haft ett enda mildt och hjertligt ord att minnas! – Jag väntar besök af gissa hvem? Palais-Royal är icke mera hvad det fordom var. Då jag var i Florens, såg jag flere gånger Angiolina, som ännu ansågs som stadens vackraste blomsterflicka. Min kusin lofvade göra detsamma för mig. – Ack, är det du, Gaetano, sade hon. – Än Gaetano, min mor skall jag äfven säga till honom. Brukspatronen tackade för upplysningen och såg sig om efter en af de nyssnämde funktionärerna. – Det är en rätt täck unge, den der. Det är afskyvärdt icke sant men man kan ingenting säga derom, ty han älskar båda delarne med passion och, efter hvad man sagt mig, en kusin till på köpet. – Men hvarifrån skola vi få respenningar?