Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom, m.m. Inledande bestämmelser 2 § Förordningen gäller för myndigheter under regeringen. 3 § Denna förordning gäller försäljning av statens fasta egendom. Vad som sägs om försäljning av fast egendom gäller även byte av sådan egendom samt i tillämpliga delar även upplåtelse av tomträtt samt försäljning och byte av tomträtt och sådan byggnad som är lös egendom. 4 § Förordningen gäller inte 1. fast egendom som är invärderad på jordfonden, 2. fjällägenheter på kronomark ovanför odlingsgränsen i Norrbottens och Västerbottens län, 3. renbetesfjällen i Jämtlands län, 4. kronotorp nedanför odlingsgränsen i de sex nordligaste länen, och 5. försäljning som är förenad med rätt till hyra och återköp (s.k. fastighetsleasing) och liknande förfaranden. Värdegränser 5 § Följande fastighetsförvaltande myndigheter får besluta om försäljning av fast egendom som de förvaltar inom eller utom landet om egendomens värde inte överstiger de belopp som anges nedan. 6 § Andra fastighetsförvaltande myndigheter än de som nämns i 5 § får uppdra åt Statens fastighetsverk att besluta om försäljning av fast egendom som de förvaltar om egendomens värde inte överstiger 15 000 000 kr. Även de myndigheter som nämns i 5 § 3 får uppdra åt Statens fastighetsverk att besluta om försäljning av fast egendom som de förvaltar om egendomens värde överstiger 5 000 000 kr men inte 15 000 000 kr. 7 § Med egendomens värde avses det vid en särskild värdering fastställda marknadsvärdet. Förutsättningar för försäljning 8 § En fastighetsförvaltande myndighet får sälja fast egendom om egendomen inte alls eller endast i ringa utsträckning behövs i statens verksamhet och om det inte finns särskilda skäl för att egendomen fortfarande skall ägas av staten. Hänsynen till kulturminnesvården, totalförsvaret, naturvården och det rörliga friluftslivet kan utgöra särskilda skäl för att en egendom fortfarande skall ägas av staten. Förberedande åtgärder 9 § När en försäljning aktualiseras skall den fastighetsförvaltande myndigheten samråda med en annan statlig myndighet om det med hänsyn till egendomens läge eller beskaffenhet eller av andra skäl bedöms troligt att den myndigheten kan behöva egendomen eller att egendomen behövs för intressen som den myndigheten skall bevaka. I fråga om försäljning av bostadsfastigheter för permanent bruk som kan antas ha ett sådant kulturhistoriskt värde att de bör skyddas, skall samråd även ske med Riksantikvarieämbetet och berörd länsstyrelse.