»Arresteringen? Nej, den åtgärden hade jag instruktion att inhibera, om detta utnämningsrykte skulle besannas, det likväl ingen trodde. Jag har alltså lupit i fällan.» »Jojomän! Si, den ritningen var mig nog klar, innan jag kom hit.» Stadmannen och general-löjtnanten röjde med tonen, att det kokade inom honom, och mätte golfvet med några steg, medan hans blod lugnade sig. Han stannade, mötte sin slagne fiendes iskalla uppsyn och fortgick som vanligt: »Herr general-major» — den tilltalade reste sig stramt och pliktskyldigt — »I kvarterar armén här efter södra älfstranden i en posteringskedja efter plan och anvisning i dessa papper. Befälet öfverlämnas därpå till öfverstarne, och general-majorn själf går in på arrest i högvakten intill fälttågets slut. Detta skall lära välborne herren till en annan gång, att en laglig chefsfullmakt icke trampas under fötterna vid första hugskott i konungens missbrukade namn. Huru herrens fälttåg aflopp, därom rapporterar jag till högkvarteret.» ÄNDTLIGEN! Ändtligen kom mot midten af årets sista månad ett nattligt väderleksombyte med den efterlängtade morgonen. Klarblå himmel öfver ett lufthaf, som icke rördes, jorden täckt af snö i ljusblått skimmer, fjärdar, innanvatten, hafsband isbelagda. Öfver vältrande höstfloder med fräs i dalarnes djup nedom niporna, öfver hvita svedjeåsar med svarta, hvitkulliga stubbar högt upp mot sluttningarna, öfver omfattande slätter af is och land, med fjällen som hvita moln i fjärran och vida världen i aningen bortanför — öfverallt hördes nu som fågelkvitter lynnesglada människoröster på otroligt långa håll i den öfverjordiskt klara och rena luften. Härligaste land på jorden!