Ensidig maskering är vanligast och innebär att författarna och deras institutioner är kända för granskarna, medan dessa är anonyma för författarna. Fragmentering och upprepning av snarlika studier främjas och har lett till en utveckling mot produktion av ett ökat antal vetenskapliga publikationer, varav många med tvivelaktigt värde [8, 24], i stället för arbeten med större innovationsgrad och analytiskt djup [24, 25]. Detta inger farhågor om att Läkartidningens redaktion inte är tillräckligt insatt i den kollegiala granskningens brister [1, 7, 13, 14, 24, 30, 31] och därför, i motsats till exempelvis BMJ [13, 31], har en alldeles för aningslös och oreflekterad tilltro till detta system. Mediernas viktigaste kritik var att nyheten presenterats som vetenskaplig innan den ännu hade publicerats i någon vetenskaplig tidskrift med system för kollegial granskning [10, 11]. Mycket tyder på att det bland flera av forskarvärldens företrädare finns en stor och välartikulerad medvetenhet om de många och allvarliga bristerna i systemet med kollegial granskning samtidigt som man håller systemet högt [14, 24, 28, 29]. När granskarnas utlåtanden kommit redaktionerna till handa är det dessa som sedan avgör manuskriptens vidare öden. Från slutet av 1980-talet har också det traditionella värderingssystemet med kollegial granskning debatterats och undersökts vetenskapligt i allt större omfattning. Förmodligen, men endast om man förändrar det på en rad punkter. Det engelska ordet » peer « betyder » like «, och peer review (i fortsättningen här kallat kollegial granskning) är ett system för bedömning av vetenskapliga artiklars kvalitet. Tillit till vetenskapens auktoritet Att båda parter känner till varandras identiteter, öppen granskning, är ovanligt [4]. Niklas Ekdal, Dagens Nyheters politiske redaktör, använde t ex händelsen som utgångspunkt för att påtala ett behov av att komplettera den vetenskapliga kollegiala granskningen med en lekmannagranskning, utövad i form av råd som också » representerar spridningen av uppfattningar i samhället « [12]. En av de två viktigaste är att häva granskarnas anonymitet. Inom det värderas forskarens prestationer efter hans / hennes publicerade artiklar i vetenskapliga tidskrifter och efter erhållna forskningsanslag [9]. Å andra sidan har det visats att utlåtandena ofta starkt präglas av granskarnas egna förhandsinställningar [23].