Ryttmästare Liljehök, som med sina ryttare vid förjagandet af de fiendtliga trupperna omkring Klosterås ådagalagt lika mycken tapperhet, som skicklighet, syntes nu, oaktadt en förstärkning af tjugu à tretio polackar, som händelsevis inträffade, redlös och försagd. Det gick i trapporna, men som tvänne dörrar voro emellan kabinettet och förstugan, gaf man ej akt derpå. svarade Agda, i det hon gick fram till sängen och kysste henne. – Icke vis, men, tre år äldre än du, har jag således en erfarenhet, som är äfven tre år äldre än din. Mer än en gång hade hon sedan sin sista påhelsning velat titta upp i denna loftsbur, men han hade under åtskilliga förevändningar derifrån afhållit henne. Månen, som redan är uppgången, belyser vår stig. I korthet berättade han dagens uppträden. – Med mycken bedröfvelse måste jag tillstå att min man hyser dylika tankar. Ännu en gång erbjuder jag er af hjertat att med er familj bebo Klosterås. Sigrid: Jag har mina märken, hvarefter jag rättar mig. Hela vinden är förut upptagen af husgeråd, möbler och diverse, som man redan dittransporterat. – Ja, svarade han dystert, för våra ögon är hon hardt nära sin upplösning. – Gå efter magistern, befalde sonen. – Grefvinnan Palmsköld – Det skola vi, med Guds hjelp, förebygga. Som jag nyss förklarade, måste en icke delad kärlek förr eller sednare förkolna. – Som jag bott på landet i hela mitt lif, svarade Sigrid, har jag brukat att fuska i hvarjehanda, och jag tror nog, att, hvad målningen beträffar, skall jag kunna reda mig med den. – För min skull, min mor. Christer (slående ned ögonen): Derför att de låga boningarna förbises alltid för de höga. – Här är fönstret, inföll Stefan, genom hviket gossen föll, och vid hvilket min mor vanligtvis brukar sitta med sin bok eller sitt arbete. – Han hade ju en son? Vi följa ej honom. De båda makarna togo farväl af den anspråkslösa byggnadens ensliga innevånare. Men, tillika med några få, lemnade han icke sin plats.