Vi kunna derigenom också låta våra barn roa sig mer, och icke som nu pina ut dem. Glädjen tyckes hålla pa att bli ett brott, men det kan bero på, att vi sökt den på orätt håll! Ty en glädje, som förderfvar helsan, är dum helt enkelt. Att dricka och äta, tills man får magkatarr vid 30 år, är dumt, ty sedan kan man icke mer njuta af den glädjen och tyvärr icke af någon annan heller. Och om vi sålunda skulle försöka böija att lägga bort alkohol, hvars bruk ju, genom att försätta oss i ett partielt vansihne, gör våra beslut opålitliga, våra handlingar slappa, våra tankar sväfvande, så skulle det bli lättare för våra bam att afstå från det oskicket helt och hållet, och svårt blefve väl predika nykterhet för de unga, när vi sjelfva voro onyktra. * Som häraf synes, har jag, sedan jag skref &gt;Likt och Olikt », ändrat tankar om rusets oskyldighet.Att nu åvägabringa likställighet genom att äfven föra våra qvinliga vänner på krogen, anser jag vara en dålig utväg, och våra qvinliga vänner skulle med sin stora magt, väl begagnad, i dess ställe kunna föra oss från krogen. Men huru skola våra enskilda bemödanden lyckas, då våra barn se sig omgifha af föredömen uppifrån, se föräldrames bemödanden hånas. Barn hafva ingen böjelse att bli martyrer. Derför skulle de, som ha lagstiftningen om hand, och hvilka hånande uppmana folk att reformera sig, helt enkelt förbjuda en person, som begagnade alkohol, att utöfva domarmagt, prestekall eller andra ännu vigtigare embeten, eller också taga ut steget och konseqvent föra alkohol under giftstadgan, dit den hör. Det sista har man i vissa stater i Amerika på majoritetens begäran infört, och ingen har sörjt öfver att fä vara omgifven af beständigt kloka menniskor. Huru skola vi kunna förenkla oss i lefnadssätt och klädedrägt, dä en person, som klär sig » under sitt stånd », anses som en förfallen menniska och icke kan söka en syssla. Huru skola vi kunna nedsätta våra inkomster, då vi derigenom kanske beröfvas rösträtt?