Med förbigående af många andra märkliga episoder må nämnas, att vid ryssarnas härjning 1719 deras flotta låg i Elfsnab-bens hamn. Deras högkvarter var på Bjurshagen och Kapellön på hamnens yttre sida, där märken af ryssugnar ännu finnas och en där befintlig lökväxt säges ha blifvit ditplanterad. På Gubbholmen vid södra inloppet ses lämningar efter en skans eller vall, uppkastad under 1788 — 90 års krig, och Kapellön äger sitt namn af att flottans manskap där ägde kapell och begrafningsplats, liksom Jutnabben på norra ändan af Elfsnabbsön säges ha varit begrafningsplats för Kristians manskap. Bland segelidrottens idkare är det kanske ej så få, som känna väl igen sig vid läsandet af inseglingsanvisningen i » Svensk lots » tidigaste föregångare: Johan Månsson styrmans Siö-Book från 1644. » Elffsnabben är een högh grå Berg Udd, ther inne är en Hampn. Wästan efter kommande ät löpa ther in, låter man een swart Bergklippa orn baakbord som ligger itt Göttlings-skott ther uthan före, och een högh gråa Bergholma om styrebord, och Nordnordwäst ifra samma Bergholmen är itt högdt brant Berg, om baakboord, man sätter ther innan före på tollff fampner. Man kan och löpe uth ther på östre sijdan genom itt smalt Sund. » Men Elfsnabbens berömmelse var redan månghundraårig, då Johan Månsson skref sin bok » the Enfaldigha Sjöfarende til tiänst, Underwijssning och Rättelse ». Gå vi tillbaka till den äldsta kända segelbeskrifning öfver Sveriges östkust, vi känna, den förunderligt noggranna som härrör från tolf-hundratalets senare hälft, fmna vi redan där hamnen omtalad. Kommande söderut från » Brawic », Bråviken, passerar man » winterclasa? » och några andra öar, hvars namn ej äro svårare att igenkänna än Vinterklasens, den nu som då mycket vägle Svensk Tidskrift 1913.478 GUSTAF STRIDSBERG