jag inte vet, hvad de heta, och där står en Det var de första på resan. — Där skymtar hel buske med otaliga hvita blommor. — Och se där har ett sällskap slagit sig hafvet. — Nu stanna vi. Det är bara en anhalt. Men här stiga många passagerare af. ned under en hög ek. De ha bredt ut en stor Där går ett sällskap och bär på stora mathvit duk öfver marken, och på den ha de dusäckskorgar. De skola säkert stanna ute i kat upp af all slags präktig mat. Och strax det gröna hela dagen. Det är mest ungdom. bredvid dansa de unga, flickor i ljusa och broOch en af dem går med ett dragspel under kiga klädningar och ynglingar med halmhattar armen. Nu spelar han, en glad marsch spelar och hvita mössor på hufvudet. De dansa efter musik af fioler. Om inte tåget bullrade så fashan. Hör fru Gustafson? Den blinda. D E Skönhet är makt. ligt, skulle man nog kunna höra tonerna ända hit. — Där ligger ett herrgårdshus med en stor trädgård omkring. Det är en riktigt gammal hederlig trädgård med krattade gångar och krokiga mossbelupna fruktträn. Det hänger fullt med kart på dem, stora kart, som här och där redan börjat rodna på ena sidan. I ett fönster på herrgården kan man se en kvinna stå. Hon viftar med en duk åt tåget och skrattar. Så där! Nu äro vi redan förbi. — Det måtte vara stora ägor till den där herrgården a t t döma efter stall och ladugård. Dem kan man se nu. Och se där äro hästarna ute på bete i en hage. Hur många äro de egentligen? Somliga springa hastigt och galoppera, andra gå mera makligt omkring och beta. — Och nu fara vi förbi ett vatten. En liten insjö är det med gula och hvita näckrosor simmande vid stränderna. Midt ute på sjön är en båt. Den bär hvita segel och en blågul flagga i toppen. Det blåser rätt friskt, så den gör god fart. Det sitter ungdomar i båten, och man märker, hur en af dem liksom på lek håller handen i vattnet. — Nu ser man knappast något mera af sjön, men där rinner i stället en liten å eller bäck, och vid stranden står en gosse och metar.