Detta buller dör nog bort igen och så, tänker jag, blir allt i gammalt skick åter, endast du saktmodigt tager den onda dagen med den goda. Jakob Erlandsson tog nu deras parti, understödd af sina bröder Johan och Anders och mitran i Lund började en förbittrad kamp mot kronan. – Säg ett ord, herre, säg ett ord, mumlade kämpen från Hallavara och kramade konvulsiviskt yxskaftet. – Min herre sänder eder detta och önsken I mäla honom någonting tillbaka, skall jag bära hvarje ert ord till riddaren. Ödmjukt kysste han skrifvelsen och läste derefter: – Der är en ting till, I folk. – Der kommer en man, som tyckes ha varit med i kampen. Madonnan och alla heliga martyrer lede ditt uppsåt på en rätt väg. » – Då ni nu tydligt ser hvad som är att befara från konungen, hur han ringaktar kyrkan, på lömska smygvägar skaffar sig tillgång till hennes inkomster och sedan ödslar bort det röfvade guldet i dårskap och fåfänglighet – kunnen I tveka än? Samma taktik måste också jag använda, ty mina resurser tillåta mig ej att öppet gripa till vapen. I morgon skall jag talas vid med eder alla. Så skall det låta, landsmän. Bondeslaget. Strax derefter öppnades dörren, narren stack in hufvudet och slängde en gammal trasig och tom skinnpung in på golfvet. Och han svarar ja. Morgonkyssen får en och aftonfamntaget en annan. – Som I veten har jag vistats vid universitetet i Paris och mitt testimonium töres jag framvisa om så vore för den helige fadern sjelf, mig till heder. Derutanför hojtade fortfarande försvarare och angripare. Men det blir också vår tur att sköfla när timman slår och då ve korsmännen! Vi äro lika. mumlade riddaren än en gång. Presten ryggade bestört. – Margaretha kan sprängrida hästar och har lynne tillräckligt att rida spärr mot en krona. Ah – Petri stol vare ära! Röd gled sanden mellan hästarnes hofvar och högar af lik och sårade täckte tufvorna.