Stråna tog man vara på, det andra gick till småhalmen. Det gick därför åt flera klippor till en långhalmskärve. Då säden mättes upp var bonden själv med. På de Raska gårdarna där man var framme med arbetet Skulle man hava avtröskat en månad efter jul. Det Var något visst förknippat med sista slaget, men AnDers Nilsson mindes ej vad det var. Man hade ej mera rast då man tröskade än när man Åt, och rasterna berodde då mycket på hur arbetsSnål toskemannen var. Vid dagningen omkring kl 8 F m åt man frukost. Den bestod vanligen av sill och Potatis och drickablandning. Middag hade man kl 12. Potatissoppa, soppa som man fick av i flera dagar. Sedan tröskade man tills det blev nermörkt. Ej vid Lyse om kvällarna. Vårrågen voro råttorna mycket Svåra vid, så den ville man ha avtröskad först. Den Gård som blev sist med tröskningen blev lite utpekad. Den som ej är framme med arbetet i tid blir alltid Omsnackad. Skinnkompass. Det var en gammal gubbe som Anders Nilsson hade Sett dansa skinnkompass. Han lade två plejlar i kors På logagolvet. Han hoppade sedan med en fot i varje Vinkel. Han fick ej stöta till eller nudda plejlarna. Det Hela skulle gå mycket raskt, och så sjöng han: "Den som kan dansa skinnkompass Han skall dansa mycket raskt. Ett två tre fyra och fem Detta skinnkompass kommer väl igen." Det var en lek som kunde dansas när som helst på Året. Den förekom ganska ofta men var ej så lätt, ty Den skulle gå mycket fort. Fötterna skulle gå i takt Med sången. Ordet plejladans är detsamma. Logkatten. När någon, antingen det var ett barn eller en vuxen, Kom och ställde sig i logdörren och tittade, så brukaDe toskemannen ­ om han var en skälm ­ fråga om De ville se logkatten? Svarade de "ja", tog toskemanNen plejeln om halsen på den nyfikne och klämde åt.