Då skulle det ej kännas så tungt, då skulle ej mitt lifs gåta förefalla mig så dunkel, så omöjlig att lösa. » Jag sökte trösta henne, så godt jag förmådde. Jag tryckte hennes darrande hand och sade: » Däruppe lösas alla lifvets gåtor. » Hon betraktade mig med ens med en förklarad blick. V i hade förstått hvarandra. Ännu länge sedan jag lemnat henne, stod för mina ögon det insjunkna ansiktet med de röda, hektiska rosorna, som glödt allt bjärtare hvarje gång jag återsett dem. Jag visste, att de snart skulle blekna för alltid. * * Förbiskymtande skuggor ur förra seklets kvinnovärld. För Idun af Birger Sehöldström. utanför Ulla Winblads sfer. |p den själf biografiska teckning, Bellman efterlemnat, men, dess värre, endast i fragment, tolkar den store skalden så här sina känslor vis å-vis kvinnan: » Herre Gud — • ett fruntimmer, anten hon är vacker som en ängel eller ful som Nymanskan, har att befalla mig kyssa sina fjät. » Ja, inte måtte just gracerna med det allra huldaste leende lagt sina gåfvor i den vagga, som den 2 0 juni 1 7 1 9 sattes i gång för rike bryggaren Lorens Westmans, d. ä., och hans husfru Magdalenas äldsta barn, en duktig tös, som några dagar därefter i dopet erhöll namnet Christina. Vid 1 7 års ålder, eller 1 7 3 6, blef emellertid Christina Westman gift med en man, hvilken dref samma yrke som fadern: bryggaren Nils Nyman Jonasson, på sin tid en af Stockholms rikaste borgare. Efter hans död, 1 7 6 2, fortsatte enkan det stora bryggeriet, hvilket var beläget vid Drottninggatan, midt emot Barnhuset. Det var nu hon blef under namnet * Därute på Upsala vackra, minnesrika kyrkogård finner man nu en liten, rund graf kulle, där vänliga händer planterat en yfvig rosenbuske. Under den kullen hvilar en af de ädlaste kvinnor vår underliga tid har fostrat. Vandraren, som stannar vid graf kullen, kan därifrån se de gamla, majestätiska granhäckarne och de sandade gångarne innanför Botaniska trädgårdens murar.