Min olycka har slagit ihjäl så mycket skräp hos mig. Med torra ögon och lugnad själ låg han och tänkte på allt gammalt - på bröderna, på far och på mor. Sitter du nu? Skicka hit en ängel, så jag får tala med honom! Och jag sköter inte om dig mer, så satan jag det gör, om du inte lyder, tillade hon hårt. - Hon var i alla fall en bra kvinna, avslutade han. Han var käppmakare, det enda han kunnat lära. Varför får inte min mor göra det? Det kanske också fanns hopp om att hans syn ej skulle avtaga mera? - fåfängt stirrande mot skyn. - Det kvittar just lika, det är ingenting att se, kära du. Hon har ett helt berg av kläder över säj jämt, och ur berget sticker ett gult ansikte fram, och två blekblåa, skrumpna händer. Men han slöt ögonen och kroppen drogs samman, snart skulle hans såriga fötter trampa gentrampa Han gick helt nära lampan och höll upp boken med darrande händer och en vansinnig spänning i kroppen, pekande utefter raderna i boken med ena fingret. Det blev alldeles oerhört tyst i rummet sedan han sagt detta. Han hjälper nog er med det ni vill, om ni ber honom. Det var så mycket blått Ijus kring den lilla stillsamma bleka mannen vid bordet, och den starka lukten av cigarrök och parfym nästan förvirrade. frågade Karl Anton på måfå. Jaså, jag erkänner inte ens synden jag gjort! På det viset fortsattes samtalet tills rasten var slut, och Karl Anton hade under tiden fått öva sig i att inte låta vad han tänkte synas i ansiktet. Han tänkte på att han varit en ung man en gång, som undrat vad det vore roligast att bli. Han drog i detsamma fram ett nummer av Brand som han suttit på, och han upptäckte att Karl Anton dragit munnen till ett grin. Mer ved på elden! - Ge fan i den saken, ropade den tunna rösten ur byltet. I det klara ljuset såg de en man komma springande. De bägge höll varandras händer hårt. Har man inte rättighet att söka efter sanningen? Tydligen var de gamla bekanta. Min hustru är snällmen hon är inte vacker mer, och jag tog ju henne endast för barnets skull. - Och så en vacker dag kom jag underfund med att jag inte ville uppge den här världen. Han sprang i hast hem, tog papper och penna och smög sig upp på vinden.