Hertigen får icke duellera hvarken med er eller baronen; det måste förhindras. Vid hans namn hade Lucie bleknat. Saint Sue ’ s blick fästes på Estelle. Liksom katten under detta lurande förmår fullkomligt betvinga sin roflystnad, kunde Estelle, då hon önskade ernå ett mål, undantränga alla utbrott af lidelse, huru vildt än hennes blod sjöd. Grefvens svartsjuka gjorde, att det gamla hatet upplågade med fördubblad styrka, och framkallade så många vilda uppträden och så mycket husligt elände, att hälften kunnat vara nog. skrek Ned och fyrade af. Man talade naturligtvis om den sista sjöbataljen. Estelles ögon blixtrade. Vi råkas hos d ’ Estrier. Estelle stannade midt på golfvet och sammanknöt händerna; då, men nej, han skall icke göra det. Nå, hvad önskar du? Hela hennes ställning röjde drömmeri. Hon såg förskräckt upp. Har ni händelsevis fått aning om, hvilken af de Engelska kulorna, som skall krossa ert hufvud, eftersom ni antagit en så högtidlig mine. – Jag är verkligen af er tanke, markis, sade Lucie med ett så egendomligt tonfall, att Wilhelm hastigt såg på henne. Då S:t Lucas blef taget af Fransmännen, fylldes min själ med förhoppningar, att jag skulle återse le beau Suédois; men allt var illusioner, som gäckande lekte med mitt hjerta. – Är den der okända beskyddarinnan rädd om mitt lugn, eller hvad fruktar hon? D ’ Estrier hade köpt hans hustru, och något, liknande medlidande, förmådde mig att låta de båda makarna följas åt. Hvad är en sjukdom? Estelle vände sig till Wilhelm, sägande med en blick, sådan, att hon sjelf blef mer än skön: – Ah monsieur, det är en sann, men sorglig historia, ty den dagen fingo vi mycket stryk af Engelsmännen. – Men, bästa Estelle, du håller väl af din man? Jag var då tjugo år, och på skeppet voro både min far och jag inmönstrade; han såsom konstapel, jag såsom „jungis “ i förmärsen.