Skulle månne de ärenden, som behandlas av landstingen, vara särskilt främmande för kvinnorna ~ Enligt kommunalförordningen tillkommer landsting att behandla " för länet gemensamma angelägenheter, vilka avse den allmänna hushållningen, jordbrukets och andra näringars utveckling, anstalter för kommunikationsväsendets befordrande, hälsovård, undervisning, allmän ordning och sä- kerhet " m. m. Dessa ärenden äro ju som synes av alldeles samma art som de, som förekommå till behandling av stadsfullmäktige. Av de 34 frågor, som i år behandlades av ett enda läns landsting, voro ej mindre än 12 direkt sjukvårdsfrågor, och 8 gällde uppfostran och utbildning, däribland särskilt skolköksundervisningen inom länet. En blick på landstingens stat kan även vara av intresse. I ifrågavarande landsting slutade utgiftssumman på 338,751: 61 kr., och av dessa upptogs under rubriken sjukvård 169,447: 44 kr. samt under undervisning och uppfostran 57,543: 09 kr. Då till förvaltningen räknades 8,800 kr. och till ränta och avbetalningar 74,911: 09 kr., återstår således till alla andra utgifter den jämförelsevis blygsamma summan av 28,050 kr. Man kan således med fullt fog säga, att det är huvudsakligen sjukvårdsoch uppfostringsfrågor, som behandlas av landstingen, och det är ju på dessa områden, som t. o. m. våra mest avgjorda motståndare försäkra, att de önska att kvinnorna skola ha inflytande. Då hr Lindman talade mot kvinnans politiska rösträtt i Andra kammaren i år, yttrade han bl. a.: " Min uppfattning är, att kvinnan icke kan fylla funktionerna på det politiska området lika väl som männen, men att hon däremot kan göra det på det kommunala området, där hon har många viktiga uppgifter att fylla - det har många gånger förut framhållits - så- som i fråga om fattigvård, sjukvård m. m., vilket jag nu icke behöver upprepa. " Det finns således ingenting i landstingens verksamhet, som kan förklara den inkonsekvens, att kvinnorna äro valbara till andra kommunala förtroendeposter, men ej till medlem av landsting. Förklaringen måste därför ligga på annat håll och finnes väl däri, att landstingen utom ovannämnda uppgifter även välja riksdagsmän till Första kammaren - och det var väl denna rätt man ej ville giva kvinnorna.