— Ja, men bed honom krama ur dem i ett glas, så att jag får dricka saften. Åh, hvad jag var törstig, när jag låg under ruinerna! Och jag visste, att det fanns fullt med apelsiner och citroner och mandariner, där jag låg, men jag kunde inte röra mig, så jag kunde inte komma åt en enda liten en. — Var det frukthandel i bottenvåningen? — Nej, det var ett upplag för frukt, svarade Mariuccia i en ton som den, som förstår att skilja på ordens valörer. — Där fanns frukt för mycket, mycket pengar, brukade pappa säga. — Det var kanske din pappa, som var ägare till fruktupplaget? — Pappa! Mariuccia brast i skratt, hvarvid två små gropar i kinderna blefvo synliga. — • Pappa var professor, han. Och mamma = f.r \ f TIVTC. p yr a rikhaltiga säsonghäften årligen. Koloreradt omslag. \ Prenumerationspris 2.20 för helt år — 60 " öre pr häfte. nu. Hon kan visst bli en riktig liten dottoressa brukade säga, att han inte kunde skilja på en antiseptiska vätskor, och detta framkallade en med tiden. Såja, nu är förbandet klart och lök och en citron, men det kunde han visst det. svidande smärta. Mariuccia gaf plötsligt till ett genomträngnu kan vi lägga ned dig igen och åter bära — Låg du alldeles ensam under ruinerna? dig ut i solskenet. ande skrik och försökte kasta sig ned ifrån — Nej, j a g sof i samma rum som moster Mariuccia slog båda armarna om halsen på båren, och det var blott med uppbjudande af och storasyster, så vi ramlade ned tillsammans. alla sina krafter som två män och två kvinnor signora Giulia och kysste henne gång på gång. Storasyster slog genast ihjäl sig, men moster — Förlåt, att j a g har varit så stygg, och belyckades hindra henne därifrån. lefde i tre dar. rätta nu slutet på sagan! bad hon. — Mi fa tanto male! Meglio mor ere che — Kunde du räkna dagarne? När solen började dala mot väster, bars Ansoffrere, meglio mor ere che sqffrere! lo moro.