taxeradt, skulle Åsanes män behålla, så länge de den åhrl. afgifften ärläggia, hwilken war 3 d. s.m:t. Ifwar P. förmente, at så wijda detta fiske ligger en dehl på afradzlandetz grund, så will han så när wara at bruka den dehl af fisket, som de andra, hälst till rusthållets conserverande, han det skall hafwa nödigt, efftersom han ligger i en stoor giästwäg för resande. Dher till sw. att afradzlandet tillägnas ingen grund i åhn, uthan är det apart taxerat till skog och slått, men fisket åter i siön och elfwen, skolandes detta fiske tilförene legat under Åse mäns gårdzskatt, hwar före de sedermehra \1666/ tagit sig afrad på det de ändå skulle fåå behållat oklandrade. Till bewijs inlade h:r Pehr h:r gen. h:r Carl Sparres såskilte afradzbreef d. 8 octobr 1667 derest emot 24 öre s.m.t Ytteråå myra och skog dhem uplåtes, och sedan ett apart bref af d. 3 sep:br. samma åhr på Ytteråå fiske för Åsemännen emot 3 d. s.m:t åhrl. införandes dher af, det afradzlandet aldrig gådt i elfwen, ell. der någon rättigheet hafft. Ifwar P. förmente, at så som han hade land, så borde effter lag han hafwa strand. H:r Pehr sw. at det intet gåår ann i slijke måhl, uthan [427v] har Kongl. Maij:t måst uplåta och dela dess allmenningar hwem honom täckes, klagandes det Ifwar twärt emot h:r gen.maj. och landshöfdingens resol. d. 11 sep:br. 1699 och tingzrätten der på gifne förbud d. 11 maij sidstl. understår sig sökia ändring af de fattige Åse boerne deras uhrminnes fiske afhända.