FöRMAPaEIGASTE PRISER. Mottagning enl. överensk. Tel. ö. _ - . HERTHA -. I I V För barnen ä r en ' samvaro med. kamrater en psykologisk nödvändighet. Den moderna miniatyrfamiljen a.i därför en. a.bnorin miljö för ett barn. Man hör också allt oftare från barnpsykologiskt håll krav resas, a t t barnen fr. o. m. Den anglosaxiska nursery-school-rörelsen har utgått f r å n dessa krav, och den har verkligen visat, a t t m a n kan ordna nå,got som vida överträffar kraven på blott en parkeringsplats för barnen. " Famil jetonen " f å r ej försvinila u r miljön. Det finns alltså alldeles bestämda positiva varden i en gemensam uppfostran redan fö.r småbarnen, varden, som man ej f å r förneka genom. a t t bara hanvisa till a t t den innerliga samvaron niellan moder och barn rymmer de allra största värdena. De två sakerna måste gå a t t förena, ingendera bör väljas genom uppoffring av den andra. Tillfredsställande hygieniska anordninga r a r darför ett huvudvillkor. Framf örallt ' måste kontrollen och isoleringsmöjligheterna göras långt effektivare a n vad nu a r vanligt i barnkrubbor och skolor. E n ' enda liten småsak om kostna?derna. DA m m emellertid nu i Stockholm lagt upp ett kollektivt bostadsprojekt av viEs typ, ligger darbakom aven en social reformvilja, och man vägrar darf ör a t t godtaga den bostadsoch levnads-. standard, på vilken stora samhallsgrupper leva. och en barnuppfostran; som gör barnen sunda och lyckliga. Detaljproblem, resa sig i mängd,. Men de äro möjliga att lösa. Det. enda funda.mentala villkoret för att den kollektiva bostadsformen skall lyckas a r en smula fördomsfrihet och vi1 ja till. samarbete. Att fördomar finnas på en hel del håll a r påtagligt: man misstror andan hos * den tid man lever i, och bå man inte kan stå emot i de viktiga hanseendena, försöker man hänga fast vid de oväsentliga. Vi1 jan till samarbete felas nog också ofta i vårt starkt individualistiska samhälle. 3, Sthlm H Namnanrop, (5 min.