» Mamma, » hviskade Annie och smög sin arm kring modrens hals, » jag är så glad, så glad att mamma är hemma igen I » Fru Holm tryckte barnet häftigt till sig och lutade sitt ansikte mot dess axel för att dölja sina tårar. Sådana ljufliga ord! Nej, hon ville icke byta sin plats mot någon a n n a n, — kunde hon blott fylla den — den var så stor! * » Tiderna förändras och vi med dem, » svarade fru Holm med ett sorgset leende. Så reste hon sig hastigt. » Vi måste göra oss i ordning nu, Georg, vi äro snart framme! » Protokollsekreteraren tog hennes hand. » Anna, » sade han sakta, » hvad allt ändå kunde ha varit annorlunda! » » Det är bra som det är, » svarade fru Holm litet kort och gick. Srax innan båten lade till, kom protokollsekreteraren fram till fru Holm, som stod på fördäck. » Kanske det skulle roa Anna att läsa den här boken? Jag har slutat den just i dag. » Fru Holm såg på titlen: » Den sociala utvecklingen » af B. Kidd. » Tack! » svarade hon gladt. » Den skall ju vara så intressant. Georg tycker, att jag behöfver utvecklas, kan jag se, » tillade hon skämtsamt. » Fullkomlighet nå vi aldrig! » » Hvilket diplomatiskt svar! Se där ha vi ekipaget från Björkö! » Hon pekade uppåt stranden. » Är det ingen nere och möter Anna? » » Jo, min yngsta lilla flicka står där på bryggan. » Fru Holm viftade med parasollen åt en liten sex å sju års flicka, klädd i för korta kjolar och urvuxen kappa. Protokollsekreteraren hade knappast hjälpt fru Holm öfver landgången, förrän betjänten från Björkö sprang fram och tog emot hans kappsäck och plaid. Fru Holm kysste sin lilla dotter och stod sedan kvar på bryggan för att se till, att alla hennes saker kommo i land. » Kan jag icke hjälpa Anna med något? » Protokollsekreteraren stirrade rådlös på såpfjärdingen och korgarne. » Nej tack I Nu skall du resa! Det här får drängen bära upp sedan, medan jag håller i hästen. » Protokollsekreteraren såg sökande uppåt stranden och fick syn på en enkel trilla, förspänd en grof, duktig häst och körd af en halfvuxen pojke.