Du må tro, att jag varit på luff. Då vore jag väl icke sömnig. Men ännu mer. » Grip tjufven! » ropade jag nu af alla krafter, under det att äfven jag svängde in på Vesterlånggatan. » Antagligen! » svarade han kort. » Hade icke Elvira lagt sig emellan, så » Nu var det min tur att börja handla. Slutorden » egen G. » kunde mycket val representera konsuln. Jag kunde mycket väl höra hennes röst när hon utbrast, vändande sig till någon därinne: tolf på hotellet vid Norra Smedjegatan just som jag, Pettersson och de andra kommo in i ’ tian ’ skulle jag bra gärna velat veta innan vi började med ’ glasmästarne ’ – forsatte Gunnar Holm. Hon säger själf annorlunda. » Men han kommer väl snart, ty nu borde de väl hunnit sluta med det där spelpartiet och behöfva hvila eller sköta om sig något innan de gå till sina platser », gick jag på med ohejdad svada under det att kvinnan stod kvar och belyste mig och trappan med en ljusdank. » Hur mycket bjöd han? » inföll nu en annan. Konsuln svarade: Men medan jag stod där och stirrade genom mörkret fick jag plötsligt se ett af förstugufönstren lysas upp af en person som gick utför, vägledande sig med en tändsticka. Skönt! » Hon är ju närmare fyrtio år. » Nu var den dock stängd, men nyckeln satt i på insidan åt ’ tian ’, och min första åtgärd blef att genast öppna denna dörr. » Nå fram med det då. Det var en betydligt uppstoppad käring, hvilken linkade och klef i smörjan som en spattbruten märr. Balen på nyåret å Amaranten kommer att fylla, hvad som fattas, och sedan skola vi med säkerhet i Paris kunna omsätta dessa stenar, som här kan vara farligt att bjuda ut. Hur dags stänger man affärskontoren här i staden? » Denna omständighet, ställd i samband med hvad som inträffat under senaste dagarna, gjorde, att jag beslöt hålla ögonen än skarpare på honom. Han såg mig nyss här och kan undra, hvarför jag springer honom i hälarna. » Men sedan Pettersson och jag med förenade ansträngningar sprängt det hinder, som dörren erbjöd, befunno vi oss i en verkligen furstligt utstyrd sängkammare.