I en reduktion av ett verk till dess tematiska element, hävdar Tomaševskij vidare, kommer vi till de minsta tematiska delarna, motiv (” motif ”), som inte låter sig reduceras, såsom ” Raskolnikov dödar den gamla kvinnan ” eller ” hjälten dör ”. I sin aggressiva, darwinistiska utformning förlorade idén sedermera sin aktualitet för honom, men ingenting tyder på att han övergav uppfattningen av dialogen som en växelverkan mellan själarna. Samtidigt är det inte en positiv känsla som genomsyrar flickans känslor: ” hela livet kväljer mig. Men även Souriau bortser, liksom Pfister, från att en ” tematisk kraft ” lika gärna kan bestå i ett icke-mänskligt fenomen. Rollfigurernas repliker har två mottagare och har därför dubbla funktioner. Enligt Szondi inför Strindberg ” det som senare fått benämningen ’ jag-dramatik ’ ” .79 Här placeras ” en enskild individs jag […] i verkets centrum ” vilket leder oss ” allt längre bort från den traditionella dramakonstruktionen ” .80 Denna subjektiva dramatik ersätter handlingens enhet med jagets enhet.81 Av O ’ Neills och Göran Lindströms historik framgick att Freytags syn på expositionen sträcker sig tillbaka till det antika dramat. David Herman, Manfred Jahn, Marie-Laure Ryan, London / New York, 2005, s. 155: exposition. Ett varmt tack till Michael Robinson för att jag fick tillgång till hans då ännu opublicerade bibliografi över Strindbergsforskningen. Tillsammans 12 utgör vi fyra bandet The Academy, en grupp som på scenen och i studion skänkt mig upplevelser bortom tid och rum. Det går inte att ge något säkert svar utifrån dramatexten. Den sista dramafiguren, Kläderskan, kallas även ” moster Augusta ” och är, såsom Ekman noterat, 379 Brylla 2004, s. 35. Vi får tänka oss att Axel i denna stund, när det visar sig att Cecilia är opålitlig, bestämmer sig för att fly ensam. Fru X tar nu också för givet att Mlle Y haft en affär med hennes make, men ” det där med Bob det bryr jag mig inte om! Situationen problematiseras av att den falska informationen kan vara av olika slag. Det föreligger inte heller någon tidigare grundlig undersökning av expositionen i Strindbergs dramatik.