Blick sj önk i blick, och utan att de rörde en lem var det som om han slutit henne i sina armar, och långsamt, i skälvande njutning fört sina läppar till hennes, för att låta dem dröj a där länge länge. Hennes självkänsla hade blivit till det yttersta sårbar för allt som kunde inge Pål en sämre tanke om henne, och hon upptäckte nu att hon stod under en ständig och tyst censur. Men, Marianne, jag tror aldrig du har sett spiskammaren! Hur hade hon kunnat ha tålamod till det? Klockan, som ringt själamässa över dessa två, vilka gått över bord en sådan natt som denna! Den klockan var det sista de hörde, ljöd det genom hennes minne med Börjes ord. Hon satte sig på schäslongen och han mitt emot, grensle över en stol, med armarna på dess ryggstöd, beredd att se på henne riktigt av hjärtans lust. Vilket jubel, när han skulle växa upp till en knubbig liten pojke, och hon skulle kunna få krama honom, krama honom så hårt i sina armar! Börje ville stanna hemma, för den händelse illamaendet skulle återkomma, men hon lugnade honom snart, följde honom åter ut till vagnen, och han reste. Men han kunde ändå icke låta bli att vara en smula nyfiken. Och tänk vad man skall komma ut och äta jordgubbar och söt grädde hos dig! Jag är trygg för er. Marianne begagnade sig av hans omslag. Jag skulle inte tycka om det, sade Börje. Men kom ihåg att jag endast talar om band om yttre band och om det egendomliga förhållandet, att man ger mest åt dem man icke känner sig bunden till. Man begav sig skyndsamt till de väntande vagnarna. Du menar leva på halvportioner eller En icke schackspelare kan skratta därat, men det var så; de lärde att värdera varandra. Nej, bevars! Marianne fördömde i sitt inre denna klänning, för det den icke förstod att skyla henne inför dessa medvetna, blanka ögon, med deras nyktra förståndsskärpa, vilken tvingade henne att blygas över motiv, dem hon icke ens tillstått för sig själv. Men ni skall vara vänlig som ni varit; stilla som ni var den första tiden, överseende som om jag vore en stackars sjuk. Det låter du vackert bli, sade Börje. Han hade uppfångat en oändlig mängd lantbrukstermer, och han använde dem så uppåt väggarna galet, att Börje kunde förgås av skratt.