Den 26 Mars lemnade vi London och begåfvo oss åt vestra delen af England. Vi återsågo Windsor, dit vi för sex månader sedan redan hade gjort en utflykt. Utsigten öfver parken från slottets terass är herrlig. Vi ha sett en del af den kungliga familjen, så väl under deras promenad på terrassen om aftonen, som i Slotts-Capellet, hvilket den gamle kungen vid bönestunden kl. 7 om morgonen hvarje dag besöker. Hans timmar och stunder äro i den nya uppnedvända verlden ännu de gamla. Han ledde Drottningen – en liten ful gumma. De följdes af Hertigens af Cumberland resliga gestalt, samt af Prinsessorna Sophia och Augusta. Georg III. i sin lilla kortskurna, opudrade peruk och simpla blå, med kupiga, blanka knappar hopknäppta råck, ser ut som en ärlig Engelsk Farmer. Och hans verkliga ärlighet – också en talent, som duger för en kung! – hans enskilda dygder ha gjort honom kär för Engelska folket. – Jag kom än en gång till Bath. – Derifrån efter Avons stränder till Bristol: – en stor stad, en urgammal stad, en mörk stad, en ful stad (vissa delar göra dock undantag), nästan i alla afseenden motsatsen till det prydliga Bath. Men jag tilllägger: en idog stad, en rik stad, utmärkt genom mängden af sina välgörande inrättningar. Bristol var innan Liverpools uppkomst, den andra handelsstaden i riket. Man räknar invånarne till 100,000. Dess borgare äro ännu utmärkta för gamla Engelska seder. Värdshuset the Bush, der vi bodde, bekant för sin ålder, är till sin byggnad det gammalmodigaste och besynnerligaste jag sett. Vi ha besökt flera Manufacturer i staden, samt Stenkolsgrufvorna i nejden, på en väg, hvars beskaffenhet påminte mig de sämsta af våra Bergslags-vägar. Grufvorna tillhöra Hertigen af Beaufort. Gruf-folket kallade oss Munsiörer, och tycktes anse Utlänningar och Fransoser för sak samma. Bredevid Bristol på nordvestra sidan ligger Clifton, hvars varma källor äro berömda, bygdt dels på kullar, som fordom buro Romerska läger, hvaraf några spår ännu synas, dels vid floden Avon, som här letar sig fram emellan höga, underligt formade klippor. Men äfven de bära bilden af den fruktbarhet, som på denna ö är så allmän och så behaglig, – till en del klädda af murgrön, eller höljda af träd, eller genombrutna af små, herrligt grönskande dalar. Dessas vackra grönska är läskande för ögat. Här är redan (d. 11 April) full vår. Träden löfvas, blommorna slå ut. Från höjden öfverser man Bristol och hela den kringliggande nejden. Jag har ej sett en mer romantisk belägenhet.