Tisbe kommer in och ber hofmästarinnan taga emot henne, ty hon känner att hon skall falla omkull. Hon dånar och Amatus skick kas efter ”lilla stolen” och ”lilla glaset.” Tisbe, kommen till sans, klagar, att alla hennes lemmar vilja falla henne från kroppen, och då hofmästarinnan vill gifva henne in, utropar hon: ”Ach, wore iagh nu i Rosenlund, Ther man iagar med höök och hund, Och finge af kalla kiällor dricka, — Thet ville iagh rekna för en lycka Och hwila min kropp i grönan daal, I skuggan vnder eek och aal.”