Jag lever, tänker hon, som vore det en hemlighet som måste bevaras väl. Gör det, det ska du absolut göra, säger hon. Hennes kropp, hittills okänd för henne själv, är nu än mer främmande. I högkvarteret finns ett rum som kallas för Som om hon själv inte vore där. Gift, säger N. och pekar på en liten flaska på en hylla. Hade de förts bort bara för att de inte lämnade Grbavica i tid och, precis som S., inte trodde Hon säger det rakt i hennes ansikte, men utan hat, som ett faktum som hon från och med nu måste räkna med. När hon nu inte hade lyckats göra abort. Vid avskedet ger B. henne en lepinja med fårost, att ha under resan om hon skulle bli hungrig. Detta ska vara hennes son. Men inte heller soldaterna är längre individer, fast de är inte lika medvetna om det. S. vrider sig på stolen. Hon tittar sig hastigt omkring; i omgivningen finns inte ett spår av bebyggelse, hon ser inte ett enda hus. Men om vad som hände hennes barn kan K. inte prata. Han har visserligen makt, men räcker det? Men vad ger S. rätten att döma på det sättet, när själva poängen ligger i just skillnaden mellan gjort och ogjort? Alla rum luktar så, eller ännu värre. Zagreb, flyktinglägret, Nu, däremot, lever hon i en underjordisk värld där andra regler gäller. S. går försiktigt, med spända axlar, som om hon fruktade att någon skulle hejda henne, ropa stopp, skilja ut henne, ge henne någon sorts befallning. Det luktar av våta kläder, tobak, smutsiga kroppar. Hon äter flingor med varm mjölk och tittar på bilarna i vägkorsningen. På nära håll ser det ut som om E. sov. Le och säga: Kom i min famn. S. stannar till. Hon hade varit emot det, läsåret var inte slut än. S. håller sig på avstånd från vakterna och tror att det ska rädda henne. Hennes svarta kläder hade luktat ålderdom och vidbränd mjölk. Men tortyren|| Och jag då, vad ska hända med mig? Hon har bara en tröja på sig. När hon har samlat kraft att själv höja handen och vinka är A. redan långt borta, på andra sidan gården. Hon tycker om att promenera på ängarna runt bostadsområdet. Någon står och tittar ut genom toalettfönstret och skriker: Eld, eld! E. undersöker ett spädbarn som ligger i sin mors famn.