Nej, nej. Hans tankar kretsade omkring henne, han njöt af att tänka på henne och sökte med våld undantränga andra oroande förnimmelser, som under de senaste dagarne plågat honom. Anledningar hade han tillräckligt. Mazère till exempel. Han började bli plågsam med sina transaktioner. Det kunde bli obehagligt i längden. Säfve kände aldrig någon trygghet, när han i affärssaker företog något direkt mot Kurts råd, och han hade just i dagarne ytterligare hjälpt Mazère ur en tillfällig förlägenhet. Och så Otto! Säfve ogillade denne sin svåger på det allra starkaste. Otto hade burit sig högt tarfligt åt mot Agda Claesson, det hade han sagt både honom och Eleonore. För knappa sex månader sedan hade Otto brutit med Agda, och nu, inom en vecka, skulle han eklatera sin förlofning med Ellen Ekström. Clara hade just denna förmiddag varit uppe på kontoret och sagt Konrad, att antingen måste han eller de göra eklateringsbalen. Han hade svarat, att så finge de göra det, om de hade lust, han gjorde det bestämdt inte. Det var väl inte möjligt, att de togo honom på orden och ställde till en sådan galenskap under allt det ekonomiska trassel, i hvilket de lefde. Nå — hur som helst, det var honom likgitigt. Allt var honom likgiltigt, undantagandes Wanda.