a Jag Iiar inte tid.:. Du vet iiite, lireni det ar., Göran. n &gt;.Ja, jag liar iiite tid. ): &gt;Det har lian gjort. Och jng blef mycket för vi ii ad.^ 2 Jasa. 3 %Det blir du ocksa. Han oille inte, att dn först skiille s! ' - det i tidningarm. Han var riktigt rörd, niir. lian talade om, liiir god du varit mot lionoiii. Gissa! Jasb, du vill inte, jo dn, han Br forlofvad. H a n släppte den tunga portfiiljeii, Iiaii hö11 i handcii. Syster~i böjde sig ned och tog iipp papperen. » Hvad du blifvit nervös p % senaste tiden! SI dii ryckte:) Nej, käre Göran, till, ilar portföljen föll. Marie Wendel tycker -. hvad, går å t dig? Mår du illa?)) » Ä r Karl. förlofvad med henne? », Med Marie Wendel? Nej, livern har sagt det? Med Annie Torp, Marias väninna, du har rHkat henne otaliga gånger hos kamiiiarlierrns ocli Hedda. säger - %Det får jag hora sedan. » » D u kunde gaima ta emot Karl. Han är så glad ocli lycklig.&gt; » Hälsa honom, att jag ar sysselsatt, men att det mycket gläder mig. Och du får vara snäll och gå nu Ann-Margret,. Han drack ett glas vatten, nar Iion väl var ur ruinmet, satte sig sk ner igen ined handen öfver ögonen. Hvad lian afundades dessa unga iniin, dessa liaradsliöfdingar och löjtnanter! Han nfundades dein allt det, som följde med deras ungdom, deras säkra sjalfbelåtenhet, deras strålande visshet, att allt, livad de göra ar oeinotstkndligt, men framför allt detta: att de Zpclcades! Och livarför lyckitdes de?