I mod äro kvinnorna männen underlägsna; i tålamod däremot öfverlägsna. Men deras passiva mod är ej så mycket styrkans, som bär och trotsar; utan fastmer undergivenhetens, som bär och böjes. W. E. H. Lecky. Om strykning. Hedersomnämndt svar på prisfrågan XI. af Anna The — r P. ör erhållandet af en väl instruken tvätt har jag en längre tid användt följande metod: Till en tvätt af cirka 1 dussin skjortor, 2 ds. kragar och manchetter, några kjolar, gardiner etc. tages ett hälft kilo stärkelse (Svartviks stärkelse vill jag af erfarenhet rekommendera såsom synnerligen fördelaktig, dels för sin dryghet, men ännu mera för sin ovanligt vackra färg) för 10 örehvitt vax och för 10 öre opulvriserad borax. Många bruka i st. f. vax använda stearin, men vill jag ej förorda detta, emedan kläderna därigenom blifva gråaktiga och icke erhålla samma behagliga styfhet som vid användandet af vax. Stärkelsen upplöses i en liter kallt vatten. Boraxen och vaxet kokas tillsammans i en tredjedels liter vatten, och då det är väl kokt, blandas det i stärkelsen under flitig omröring, hvarefter det får stå en stund för att kallna. Bäst är att tillreda stärkelsen, dagen innan man vill använda den, emedan den då blir tjockare och man således får mera nytta af den. I sådant fall är naturligtvis nödvändigt att väl öfvertäcka den, på det intet dam må komma i. När man nu vill börja stärkningen, tager man ett tillräckligt stort fat, hvilket måste vara noga rengjordt, slår däri 1 liter kallt vatten och blandar i detta af den förut tillredda ' stärkelsesatsen så mycket, att blandningen blir lagom tjock. Detta pröfvas därigenom, att man i blandningen blöter en krage eller dylikt samt gnuggar den med händerna; om då ingen stärkelse fäster sig utanpå, utan alltsammans suges in i tyget och detta kännes glatt, då man stryker på det med fingret, är satsen bra. Har man fått stärkelsen för tjock, synes detta därigenom, att stärkelsen fäster sig utanpå tyget, och man slår då i mera vatten.