Statsrådsprotokollets riktlinjer ha sålunda icke följts, och varje vän av den svenska kulturens särprägel måste med smärta se, hur ett dråpslag riktas mot den speciellt svenska flickskoletyp, som tack vare energiskt, målmedvetet och mycket självuppoffrande arbete här i landet under de sista decennierna organiskt framvuxit och som visat sig synnerligen väl motsvara sin särskilda uppgift i samhället. Att kommissionen mindre väl lyckats lösa de förelagda spe-eialfrågorna torde främst bero därpå, att den väsentligen inriktat sina krafter på den stora uppgiften att omskapa skolväsendet i dess helhet till » en sammanhängande enhet med folkskolan så-SKOLREFORMENS ÖDE 171 som den grund, på vilken övriga läroanstalter, organiskt förbundna med varandra, bygga ». Denna uppgift var icke lätt. Medan direktiven i de andra punkterna icke behövde strikt följas, i varje fall faktiskt icke följdes, så voro de i denna punkt bindande. Men ej nog härmed: direktiven voro i själva verket snävare än vad ordalagen synas angiva. Med folkskolan förstods nämligen den sexklassiga folkskolan i hela dess längd, varken mer eller mindre; på denna grund måste alla andra skolformer byggas upp och sålunda bliva » folkskolans överbyggnader ». Svårigheten i kommissionens arbete låg nu däri, att denna grund icke fick på något sätt granskas eller prövas, långt mindre rubbas eller omläggas för att bättre kunna uppbära överbyggnaderna. Här voro, såsom framgår av kommissionens hela arbete, direktiven strängt bindande. Här ha de ock blivit följda till punkt och pricka: kommissionens högre skolformer bygga alla på den sexklassiga folkskolan som grund, och denna har icke prövats till sin lämplighet eller hållfasthet, än mindre tillrättalagts för de nya, betydelsefulla uppgifter, den skall tjäna. Ur uppdragsgivarens synpunkt kan alltså här ingen anmärkning drabba kommissionen. Så mycket allvarligare äro de invändningar, som måste göras från den högre bildningens och från undervisningens målsmän. När Skolkommissionen gjorde upp sin ritning till den svenska undervisningens byggnad, fann den sig satt i en ytterst otrevlig ställning. Byggnaden var till halva sin höjd redan färdig och tagen i anspråk för ändamål, vilkas berättigande icke ens fick ifrågasättas.