Jag tyckte, att björnen lappade till dig så ordentligt, att du skulle få godt däraf i ett halft års tid. Det är ett farligt ställe! – Vi äro från Soutaure i Jockmocks socken. Nalle kastar om, drar sig till andra ändan af afsatsen. “ Vill en ha andra rosor, så kan en gå ner te sjöstranden och plocka förgät-mig-ej eller näckarosor, för så ’ na rosor har vår Herre ärnat åt oss, och så ’ na kan vara go ’ a nog “, brukar Per Olsson säga. Men där nere på träsket kommer en båt. Det gäller att raska på, ty snart skall han resa igen upp till fjälls, och då vill han ha utkorat en hustru åt sig. De bägge männen smyga sig tysta som indianer upp mot höjden. Där får du se några getter gå upp och ned, betande i fjällsluttningarna. Han hade kommit till Jeprinouta. – Det är illa stäldt med dig, Mattis. Den förre lägger sig bakom ett snår, laddar, tar sikte. Törhända att någon bland oss – hvem kan veta – skall råka i olyckan! Voj! Vid dessa ord rätade sonen på sig; han kände sina krafter fördubblas, musklerna vidgas, blodet strömma allt eldigare. En lappyngling ror den. Det jäser sjuder kokar uti honom, men han säger intet, han har en propp i halsen. Där fanns då rikt med vildt. Skäret, där denna fisk plägar fångas, nämnes Surttikkaskäret. Så sjunger då Piettar, sedan samtalet domnat af och under det skämtet en stund hvilar: Och dit upp ledde blott en väg, björnstigen, som vi följt, smal och brant De voro just i färd med att gräfva upp ett lik – det var bonden från Purnu, som vi begrofvo härom dagen. Där skulle nu köpas fint, blått kläde åt henne med prydnader i guld och röda färger samt ett ståtligt bälte med silfverplättor och andra prydnader af silfver. Men han muttrar något för sig själf: Och suggan, som Per Olsmor hade sagt aldrig nånsin skulle bli människa i benet mer, hon sprang och grymtade vid gärdsgårdshörnet, alldeles som om hon hvarken gjort eller haft något ondt i all sin tid. Se, hur han kör!