Så uppstår en rad av helt och hållet opersonliga förhållanden mellan människor, som dock ständigt äro i beroende av varandra, kanske dagligen mötas: arbetsgivare — arbetare, direktörer — tjänstemän, hyresvärdar — hyresgäster o. s. v. Redan företagens dimensioner omöjliggöra i regel inmängande av ett personligt intresse i förhållandet. Man måste nöja sig med att på ena sidan kontrollera arbetsprestationernas kvalitet, på den andra skaffa garantier för största möjliga ekonomiska vederlag. En jämförelse med hantverkstidens patriarkaliska förhållande mellan mästare och gesäller visar bäst, i hur hög grad arbetslivet, samtidigt som det oerhört vunnit i effektivitet, berövats den personliga gemenskapens atmosfär. Livet på arbetsplatserna har hårdnat. Det normala är knappast ömsesidigt förtroende utan snarare dovt knot eller öppen kamp. Gemenskapslivets kris är emellertid ingalunda begränsad till arbetsplatserna. Den sträcker sina verkningar till praktiskt taget alla områden av mänskligt liv. leke minst tydligt spåras den inom hemmets, familjens avgränsade område. Förhållandet mellan man och hustru, mellan föräldrar och barn, mellan syskon inbördes, utvisar i stigande grad en hårdhet, som är nära släkt med klasskampens. Detta behöver ju ingalunda betyda öppen konflikt, men det betyder alltid ömsesidigt främlingskap. Hemmet är gemensam sovplats och till dels även gemensamt matställe för famil 14Folklivets andliga grundvalar jens medlemmar men just ingenting mera. Den intimaste av alla förbindelser mellan människor, den sexuella, ordnas tack vare tekniken relativt » riskfritt » inom eller vid sidan av äktenskapet utan anspråk på någon djupare personlig livsgemenskap mellan kontrahenterna. Den ene blir för den andre ett medel att utlösa en drift, vilken högljutt utbasuneras såsom livets quinta essentia, men vars samband med barnalstringen det gäller att i effektivitetens och rationaliseringens intresse så mycket som möjligt borteliminera. Antydda omständigheter kunna icke undgå att djupt påverka alla former av mänskligt samliv. Medan de kollektiva förbanden av olika slag (fackföreningar etc.) ha högsäsong, förefaller den personliga gemenskapen bli en alltmer svårrealiserad företeelse i vår rationaliserade värld. Där nutidsmänniskans strävan är som bäst, syftar den till lojalitet, d. v. s. till undvikande av konflikter. Det finns också ett gott medel att nå detta syfte, utexperimenterat i såväl det offentliga som det enskilda livet: den konventionella hövligheten.