» De fägna sig åt sång och musik och påminna sig då sitt kära hemland dit de dock alltid hälst vilja återvända. » » Jag gläder mig att få följas åt med eder, Nikolai Michailovits », sade Rajevski, något lugnare. Atminstone har någon ryss gått fram här, jag ser färska spår i gräset och de leda in i snåret, ty några kvistar äro afbrutna. » » Framåt! » » Jag känner behof af hvila efter den långa ridten, » sade Kulneff. » Detta blir redan enformigt och jag längtar efter omväxling! » Gossar, låt oss dricka general Döbelns skål! » utropade Aakusti Jakonen och svängde sin hatt i luften. Rosenstjerna följde öfversten så nära som möjligt. Så långt skall det aldrig gå! Mannen, som medförde brefvet, är ju vår fånge, jag anser det nödvändigt att förhöra honom! » Sedan de Gibory ännu tömt en bägare tillsammans med Palmfelt, räckte den senare sin hand åt den ryske öfversten och sade: » Låt oss styra kosan ditåt, låt oss skynda af alla krafter, så länge elden lyser! » Sedan dess hafva vi haft det lugnt för honom, ty om somrarne vågar han sig icke hit, enär vår flotta håller honom nog på afstånd. » Gossarne hafva nog rätt, men det är officerarne vi måste akta oss för! » sade Roth. Här träffade han sin gamle vän, kapten Novikoff. Spär jag rätt, få vi snart se Kulneff och hans kosacker äfven här! Mindre ryska afdelningar svärmade ständigt omkring den finska arméns eftertrupp, på samma sätt som ända till dagen vid Siikajoki. En timme senare sutto tvänne officerare på vikens strand. » Du har rätt! » Herr öfverste, utsätt eder icke för mycket för finnarnes kulor! » Den vackra Gerda är en alltför ringa ersättning för alla dessa faror! » Lejonklo hade samma dag anländt till Ruovesi tillika med öfverste Jegoroff, hvilken åter blifvit utsänd för att efterspana friskaran och aflöstes i Tammerfors af ett regemente, som anländt från Ryssland. Jag känner Kvarken alltsedan jag kunde vara med om att hissa ett segel, den har nog sina sidor, den! »