— Ibland kunde hon också med hänsynslös rättframhet rent ut säga sig sjelf, att alltsammans blott kom af hennes obrukade krafter, som jäste i sin orkeslöshet. Och i harmfull otålighet reste hon sig mot skrankor, som hon aldrig skulle öfverträda, aldrig ville öfverträda. Hon fann en viss lättnad i att få förtro sig till Leif – men blott halft, vagt – aldrig rigtigt. Emellanåt kunde hon också, då hon tyckte, att han »gick för långt» med verldsdamens lätthet, vända alltsammans till skämt; eller kunde hon – och det var oftast – behandla både honom och hans ord med förnäm likgiltighet. Hennes sätt att vara hade icke förändrats – samma nonchalanta elegans, samma säkra, raffinerade koketteri. — Det var en herre på hotellet, som nästan lika mycket som den norske doktorn upptog Bertas uppmärksamhet. Det var en ung rysk officer. Hon hade först lagt märke till honom en gång vid en fest i ryska kyrkan, då hon händelsevis kom att stå bredvid honom. Solen sken dämpadt in genom de höga, målade fönstren och blandade sitt skiftande ljus med lågorna från kandelabrarne. Kring de starkt förgylda, i rika färger målade helgonbilderna hängde långa blomsterguirlander, och på marmorgolfvet – på de små mjuka mattorna och pallarne – öfverallt hade man strött rosor. Röda och gula rosor – stora, praktfulla, som fylde den varma sommarluften med genomträngande vällukt. På de små aflånga mattorna lågo damerna på knä i ljusa silkestoiletter med andäktigt sänkta hufvuden och stora buketter i de hopknäpta händerna. Herrarne stodo rakt upp med hatt och handskar i handen. Då och då gjorde de korstecknet och sänkte djupare den böjda nacken. En herre i full sällskapstoilett med en jättekandelaber i handen trädde långsamt utför altarets marmortrappa. Efter honom kom presten – sidenklädd, hög och imponerande, med ett par magiska svarta ögon. I handen svängde han rökelsekaret. Man sjöng – en underlig, vemodig sång på en långsam, främmande melodi och med långa, välljudande ord. Då och då – mellan högtidligt vaggande toner – återkom refrängen med sällsam, vild styrka.