Joo, det tyckte pojken också och han blev mer och mer fäst vid den, men det skulle bli bekymmer sen. Han såg ögonens konturer lösas upp av vatten. Måste man äta? Energiskt slog tarmarna knut på varandra. Varsamt, som när man rör vid en nyopererad, frigjorde han hennes kropp, tog henne i handen och lirkade sig på tvären genom folkets flodvåg, vilket inte var så lätt eftersom den strömmade från två håll. Men han uthärdade. Getingen tycktes ha stått på lur och bara väntat på inbjudan. Därvid råkade han stöta till koppen så den föll omkull. Där stötte hon nämligen emot något som var starkare än judendomens kvinnouppfattning, och det var Anjas mamma, som måste vara en av de få överlevande i Sverige som använde ärmlappar. Tjohej, alla glada barn. Blind och bedövad, på väg att sjunka, hörde han långt borta hur hon ropade på honom. Jag trodde han var enda barnet. " Kan du inte ringa och säga det till henne då? Santa Maria är ju stad. Men jag måste gå. " Nu sa man, att det var något hemskt riktigt med Anjas sätt, att så där öppet exponera sina aggressioner. Baka tortilla. Du har förstås fått i dig, ända från början, att kroppens naturliga funktioner är syndiga. " De nickade och log införstått mot varandra. Eller det behövdes inget språk alls för att med gester visa hur denna telefonapparat fungerade. " Zacharias ", sa mamma vasst. Han blundade och unnade sig att koppla av en stund. Hans misslyckande. Som skrämda instängda fjärilar flaxar mammas ögon, runtrunt, vaktar på pappas spritkonsumtion, Arons aptit (den är det inget fel på ändå) Anjas håglösa plockande i all den goda mat hon ansträngt sig med. " Du märker väl att tvål och vatten inte räcker. " Nina kunde förövrigt gräva där hon stod och hitta förbluffande saker mitt i den svenska likställigheten. Det var fyra brev i olika sorts kuvert. Kerstin grät inte efteråt. Anja sa ingenting. Jag kan ju inte skriva i ett sträck att jag håller på att dö av brist på DIG. När Anja, i den tidiga förvåren 1980, började prata om BARNET, hade han varit så upptagen av sin egen lycka, att han glömt att i bakgrunden väntade ett barn med krav på att bli till.