För Englands verldspolitik är förhållandet till den fast * landseuropeiska trippelalliansen endast en af de många beröringspunkter, som man vid manövreringen liar att iakttaga. Att Tyskland numera innerligt önskar att starka sin ställning genom upprättandet af en intim vänskapsförbindelse med England, däraf har det allt sedan kejsar Wilhelms besök i London icke gjort någon hemlighet. Ja, man har ju motiverat sin eftergift i kolonialfrågor därmed, att » Eug-lands vänskap för Tysklaud vore alltför dyrbar för att sättas på spel genom gnabb om ting af underordnadt värden I Englands parlamentariska kretsar har man emellertid uttalat sin oro, att lord Salisbury skulle längre, än helsosamt varit, hafva låtit insnäija sig i trippelalliansens nät; » Salisbury hatar Frankrike », har på vissa håll blifvit ett bevin-gadt slagord. På direkt interpellation i parlamentet afgaf understatssekreteraren Ferguson (den 17 aug. ) den förklaring, att England förbehållit sig handlingsfrihet gentemot trippelalliansen; men på den i interpellationen framstälda frågan angående gifna löften till Italien kunde han endast prestera ett sväfvande svar. I ett nytt svaromål den 19 aug. förnekade han emellertid uttryckligen, att under kejsar Wilhelms besök i London någon formlig öfverenskommelse iogatts mellan England och trippelalliansens makter. Det ser nästan ut som om Frankrikes folkliga attraktionskraft i någon mån verkade äfven på England, med hvilket det också under ett förgånget, ljusare tidsskede haft en » entente cordiale » .Den nordamerikanska republiken lefver sitt lif för sig sjelf, och det kan hon godt göra, ty hon har en hel verlds-del att fritt röra sig i. Stjernbaueret blef den 1 okt. för-sedt med fyra nya stjernor, enär fyra nya stater (N. Dakota, S. Dakota, Washington och Montana) då upptogos bland unionens stater. Äfven här gör sig en attraktionskraft åt alla sidor gällande.