Jojo, jag håller’et inte otroligt. Det är likt den der Stor-Sven te fare fram med konster och snedsprång. Anders. Erik talte om, att far hans hade sagt åt honom, att han skulle rese in te Permessmarken i Carlstad och köpe opp en hop saker och godvarer, som gubben påstår att han ska ha i handelsboa, som du vet han håller. Men det är bare konster, att han säjer så; jag tror fullt och fast, att sakera ä’ för Rik-Olas räkning och ska vare te bröloppe. Bengt. Men är Erik så dålig, att han låter far sin husere med sej, hur han vill. Det skulle jag foll aldri göre. Anders. Så ska du inte tale, Bengt; det är syndigt. Jag tycker, det är vettigt och hedersamt utåf Erik, att han i det längste inte sätter sej opp imot far och mor, fastän di ä’ obillige och stränge imot honom. Bengt. Jaja, men det ska vare måtta i allt ändå. Anders. Gud låte bare ingen olycka här bli åf. Men än tör det foll gå bra för Erik och Anna, bare nå’n riktig karl lägger sej ut för dom. Så snart det blir slut på gudstjensten, ska jag gå in i sakerstigan och tale med Prosten, som Erik bedt mej. Bengt. Det borde nu snart vare slut i körkan, tycker jag. Anders. Jag ska gå in och höre efter hvad det lider. Bli qvar, tills jag kommer ut igen. (Går in i kyrkan) Bengt.