A MANDA ( återkommer ) . Säg mig bara två ord ... K ONJANDER . Måtte väl det ... efter han lig ger hos mig ... på mitt splitter nya täcke ( suckar ) . A MANDA . då att han skriker så förbannadt. K ONJANDER . O, himmel! han är sårad. Sårad det är inte då farligt sårad ... den olycklige ... hvad har han sagt åt er? A MANDA . Han skriker O Gud, han är ting har han sagt ... han kan ju inte jag. K ONJANDER . Hvad har han sagt ingen tala, vet drar mig ... ni vill dölja för mig den gräseliga sanningen ... han är död. K ONJANDER . Död? A MANDA ( tröstlös ) . Kan inte tala... Ni be A MANDA ( som förut ) . en morsk unge K ONJANDER . Har han skjutit sig det var A MANDA . Och det för min skull ... hvar är Han har skjutit sig! han för mig till honom... ( Bällin synes i fonden ) . ter afsvimmad i Konjanders armar ) . A MANDA ( uppger ett skri ) . Ah! ( vacklar och fal Nionde Scenen. DE FÖRRE. BÄLLIN. B ÄLLIN ( skyndar till henne ) . Hvad har händt K ONJANDER ( afsides ) . B ÄLLIN . För all del lugna er, min fru Herr Bällin är då inte död... A MANDA ( hämtar sig ) . Ni lefver då ... ni B ÄLLIN . Nej inte ännu ... men... ( blir varse Konjander och studsar ) . Herr Konjander hederlige menniskan, som lemnat mig underrättelse om er ... han vet allt. B ÄLLIN . Han A MANDA . Bli' inte förskräckt ... det är den fattad af en tanka ) . Ah! nu har jag det ... det K ONJANDER ( afsides ) . Vet jag allt? ( liksom är han ... min egen granne... ni nu känner vår hemlighet... A MANDA ( till Konjander ) . Min herre då K ONJANDER ( afsides ) . Ja ... han är fadren