De allierades trängtan att frigöra suckande nationer har efter centralmakternas segrar på östfronten t. o. m. i ministeruttalanden formats till kraf äfven på Polens » frigörelse », nämligen från den tysk-österrikiska förvaltningen, dess återställande till Ryssland (med eller utan skenautonomi) — ett af de mest slående vittnesbörden om den tvifvel-aktiga arten af Rysslands västerländska allierades frigörelsebegrepp. Till dessa allmänna kraf komma som ytterligare territoriella krigsmål eröfringen af T} 7sklands ännu återstående kolonier och en uppdelning af det turkiska riket, hvarvid Ryssland utan direkta protester från sina bundsförvanters sida förbehållit sig första inteckningen i Dardanellpassagen från Svarta hafvet till Medelhafvet. Varaktigheten af den preussiska militarismens krossande » skulle dessutom enligt78 DAGENS FRÅGOR en del mer eller mindre inspirerade antydningar garanteras genom konfiskering af tyska flottan, förintande af Tysklands vapenindustri och ett äfven efter freden fortsatt handelskrig. Till sist har gång efter annan af ledande ententestatsmän bebådats en sträng räfst i » civilisationens » namn med de för vissa moment i Tysklands krigföring till lands och sjöss ytterst ansvarige. Huru mycket af dessa officiellt proklamerade eller antydda krigsmål numera i praktiken på allvar vidhålles, är naturligtvis omöjligt att säga. Till dylika minimikraf höra nog åtminstone punkterna om Belgien, Elsass-Lothringen och Serbien (med undantag för Macedonien), vidare anspråken på utdelning af land och privilegier på turkiskt område och en genomgripande humanisering af reglerna för U-båts-kriget och luftkriget. Öfriga punkter ha på sista tiden mindre starkt betonats utan att det dock direkt antydts, att de ej längre ansågos som oeftergifliga. Ett Balkanförbund under de allierades faktiska hegemoni hör nog också till deras starkast vidhållna krigsmål. Den senaste auktoritativa sammanfattningen af Tysklands krigsmål gafs som bekant den 9 december 1915 af rikskansleren Bethmann-Hollweg vid besvarandet af socialdemokraternas fredsinterpellation. En viktig punkt i denna förklaring var det högtidliga afsvärjandet af alla planer på att onödigtvis fortsätta kriget endast för att » eröfra ytterligare det ena eller det andra ».