Detta arbete förlades både till min arbetstid och till min fritid. Artikeln rörde ett område som jag själv arbetat mycket med. Duktiga idioter? Någon dag senare läste jag en artikel om Elsevier, som är ett förlag med åtskilliga vetenskapliga tidskrifter. År 2000 omsatte Elsevier 693 miljoner pund och på denna omsättning skapade man en vinst på 252 miljoner pund. Själv gör jag cirka två / månad och jag gissar att flera i Läkartidningens läsekrets har många fler review-uppdrag än så. Nyligen fick jag en förfrågan om ett reviewuppdrag från en mycket välkänd medicinsk tidskrift med mycket hög impaktfactor. På sedvanligt sätt skickade jag in min sammanfattande bedömning till den fina tidskriften och kände mig nöjd med min insats. Stefan.Agewall@cardiol.hs.sll.se Jag accepterade uppdraget med viss stolthet och läste artikeln flera gånger och spenderade flera timmar på att utföra en rättvis bedömning av arbetets kvalitet och svaghet. Då funderade jag även på min egen forskningsverksamhet. En dylik verksamhet kan ju liknas vid ett sedeltryckeri. Stefan Agewall överläkare, docent, lektor, hjärtkliniken, Huddinge Universitetssjukhus Jag lägger ned månader av arbete på en artikel och därefter ger jag bort alla rättigheter till artikeln till förlaget. Vems ansvar är detta? Undrar hur ledningen för Elsevier ser på mig och andra som publicerar artiklar och som åtar sig review-uppdrag?