Scen XI. DE FÖRRE. MADAM STYV. upprörd, sätter sig på den stol som Carlsson lämnat. Prestissimo. MADAM STYV Ja, så mycket ska jag säga uppsyningsman, att ska han ha sina saker ihop med mig, så måste han iakttaga folkforor och inte släppa sin dam mitt i tjocka mörkret jag är ett bättre mans barn, fast jag är född av fattiga men hederliga föräldrar och alla de som jag ha varit gift med ha varit hederligt folk och Lundin särskilt, som var andra vaktmästare i kongliga kammarkollegium, det var annat till karl det han hade bara tre hundra riksdaler riksgälds i lön, utom ljuspengar och sportler som flera gånger sökte avbryta, skriker: PASTORN Madam Styv, håll mun nu, för vi ska till bords! Du överfaller ju karlen, som om du hade fordringar på honom! MADAM STYV. Det är inte så utan det! PASTORN. Nå, gör opp, gör opp, innan vi sätter oss till bords! I denna församlings namn frågar jag dig, Erik Westman om du vill hava denna Hulda Sofia Styv till din trolovade? UPPSYNINGSMAN. Jag vet inte om madam Styv vill ha mig längre? HEMSÖBORNA PASTORN. Nå, madam Styv, ska du ha'n, så ta'n! MADAM STYV. Ja, jag blir väl inte av med honom på annat sätt! PASTORN. Så få vi gå till bords nu! MADAM FLOD. Men professorn då! Vi kan ju inte sätta oss utan professorn! GUSTEN. Var är professorn? CARLSSON. Professorn! NORMAN. Professorn, ohoj! RUNDQVIST. Jag unnrar månne inte professorn gått någonstans! PASTORN. Nå, gå och hämta honom då! Scen XII. DE FÖRRE. PROFESSORN i dörren med en lykta i ena handen och en nyckel med vidhängande träklabb i den andra. PROFESSORN vill lämna ifrån sig sakerna utan att finna någon plats. Jag ber så rysligt att förlåta, men jag hade varit alldeles mycket kall. KOMEDIER OCH ENAKTARE PASTORN. Skadar inte, skadar inte!