AMMIRAL ENTERFELT. Det är wäl, det är wäl, men hwem skulle wäl wara Er Grefwe min wän? LARS LUSTIG. Grefwe Wilhelm Hurtig heter han, Herre. AMMIRAL ENTERFELT. Så tienar I hos honom, det är wäl, det är wäl, han hade en hederlig och wacker Herre til Fader, min mycket goda wän, han har ock haft hederliga och stolta Förfäder, som alla giordt Swerige stora tienster, alla gamla uprichtiga Swenska Män, Er Grefwe kiänner jag intet, min wän, men jag hoppas han wanslächtas intet! LARS LUSTIG. Jag hoppas så ock, kiära Herre, jag önskar wårt hopp slår oss intet bägges felt. AMMIRAL ENTERFELT. Det är wäl, det är wäl, de ha sagt mig, at han är nyss hemkommen ifrån sina resor, utan twifwel måste han hafwa lärt mycket godt, under den tiden, hans slächt har så giordt för honom. Åh jag mins hans Farbror Grefwe Claes Hurtig i werlden, wi woro Skieps-Capiteiner tilhopa i wår ungdom, han wardt slagen som vice Ammiral i en siö-bataille. Det war en man det, kiäckare drog aldrig wärja, och en Förståndigare eller ärligare har aldrig trådt på denna gröna jord, ja säger iag mins när han kom hem från sina resor, lät mig si, ja ja, det kan fuller wara några och Förtie år sedan det, han förde ett wäl upstädat förstånd, och en sund och i alla ridderliga öfningar tilöfwad kropp, samt en makalös höflighet hem med sig, men inga nya moder, flychtiga och wisputa åthäfwor, narrachtiga Discourser och intet ett Frächt upförande, det wore skada min wän, om ej Er Grefwe fölgde sin Farbrors exempel, hellet huru hwa säger I?