halftimme jag ännu tillbragte hos dem. Hon serverade vårt thé utan att på något sätt taga del i don Luis och mitt samtal, hvilket också i sjelfva verket var bra matt; hon såg ut som om hennes tankar varit långt derifrån. Men när jag steg upp för att gå frågade hon med ens: Hvad tror ni Marguerite skulle gjort om hon hvarken fått sin älskare tillbaka eller fått dö? Troligen fortsatt att lefva som förut, brummade don Luis, innan jag hann svara. Det tror inte jag, sade Mariquita, men då hon icke inlät sig på någon förklaring af hvad hon trodde, aktade jag mig att fråga derom, utan slog bort alltsamman med ett skämt och gick. Vi hade ursprungligen kommit öfverens om att resa på samma ångbåt upp till San Francisco, men förargligt nog blef det mig omöjligt att fullfölja aftalet. Tre veckor hade flugit bort och så gick jag en vacker majmorgon efter Mariquita och don Luis för att följa dem till tåget, som skulle föra dem ned till kusten. Allting var nedtaget och inpackadt så att intet spår mera återstod af den trefnad som utmärkt deras lilla hem. Men ändå hade Mariquita tårar i ögonen då hon, klädd i en enkelt elegant reskostym, med en liten pojkaktig klädesmössa på hufvudet, för sista gången steg öfver det toma hemmets tröskel. Nå, Mariquita, sade jag, utan att låtsa märka hennes vemod, nu är ni väl förtjust då det ändtligen på allvar bär af ut i verlden? Hon såg på mig med sina tårfylda ögon, som kvälde öfver när hon svarade: Nog är jag nöjd att få resa, men jag vet inte hvarföre det förefaller mig som om jag aldrig mera kommer att få upplefva så lyckliga dagar som här. Redan på bangården hade emellertid den sorgsna stämningen flyktat. Rörelsen och sorlet der verkade upplifvande på henne, så att hon med ett helt gladt leende nickade mig ett "au revoir" när tåget gled ut från stationen. Mitt första besök i San Francisco gälde naturligtvis don Luis och Mariquita, dem jag fann installerade i en af de små cottages, som följa de gator åt, hvilka leda ut till San Franciscos stolthet, the Golden Gate Park. Det var ett nöje att efter de sista månadernas vildmarkslif