Hon har en förnimmelse af, att hon kommit en hemlighet på spåren, ett helt lifs hemlighet, och nyfikna frågor kämpa i hennes hjerta med ett kärleksfullt medlidande, sådant hon förr aldrig känt, och som sluter hennes mun. Sent omsider faller en het tår på Lillys hand, en enda brännhet tår; och de båda, den gamla och den unga, spritta förskräckta upp. Skymningen är nu nästan mörker. Den ena qvinnan ser ej, hur den andra rodnar; men de känna båda blygseln bränna, den som öfverrumplat och den som låtit sig öfverrumplas. Det är för sent att göra något hälft. Tant Martha för häftigt Lillys hufvud mellan sina händer oeh kysser hennes panna. Och när hon kämpat sig till nog sinneslugn att tala med hörbar röst, säger hon: » Den sanna kärleken kan vänta, lida — oeh försaka. » Så reser hon sig och går ensam ut. » Min egen, älskade Lilly! Jag har tänkt mycket, sedan jag lemnade dig i går. Jag skall dock nu icke tala mycket. Jag förnimmer emellertid ett behof att säga dig en sak, hvilken du numera känner — till hälften åtminstone. Det förefaller mig, att du har rätt att känna den helt. Äfven jag har älskat, Lilly, sä högt som kanske någon dödlig! Den man, som en gång var alla mina drömmars hjelte, står dig så nära — som en far kan stå sitt barn. Hur en annan, lyckligare qvinna blef hans hustru och din mor, den sagan är allt för enkel och hvardaglig att ens förtjena berättas. Enkel och hvardaglig för alla — • utom för mig! Lilly, min vän, allt sedan din mor dog i så sorgligt unga år, har du varit mitt barn. Nu är du sjelf en qvinna, ty du älskar; och du har trampat ut barnskorna, fast än jag har svårt att sätta mig in deri. Derför har jag ock nu ansett tiden vara kommen för mig att förtälja dig allt — - allt, hvarför jag tagit mig en moAnnonser mottagas endast mot kontant Hqvid i förskott af 25 öre pr 4- spalt. petitrad (= I I stafvelser). Ingen annons införes under I krona. ders rättigheter emot dig.