Undersökningen visar sålunda ett typiskt tumörspektrum och encefalitdiagnosen kan avfärdas. Det valda körschemat (eller pulssekvensen) avgör om signalen ökas eller minskas i samband med konstrastmedelspassagen. Metoden har stora fördelar jämfört med de isotopmetoder som används idag, eftersom upplösningen väsentligt kan förbättras, och dessutom kan man erhålla detaljerad morfologisk information vid samma undersökningstillfälle. Med den metod som internationellt har beteckningen fMRI (functional MRI) kan man studera vilka områden av hjärnan som aktiveras vid olika former av stimuli. Kliniskt har MR-spektroskopi alltmer blivit en rutinmetod och fått betydelse för differentialdiagnostik vid svårtolkade fall, men metoden kommer sannolikt att ha sin största betydelse vid terapikontroll. Ett intensivt forskningsarbete pågår runtom i världen, där man använder denna metod, och experimentellt har man framför allt arbetat med synbarksoch motorbarksstimulering [3]. Metoden har redan fått stor betydelse för klassificering av stroke, vilket är mycket viktigt för korrekt terapival. Diffusionsviktad MR känslig för ischemi Metoden är sålunda extremt känslig för cerebral ischemi, som kan upptäckas med denna typ av bilder redan under de första timmarna efter att patienten insjuknat [1]. Med dessa har man sålunda kunnat göra en kemisk analys in vivo, där man förutom att få ett spektrum över metaboliterna också fått en lokalisering av mätområdet. Den bristande genomblödningen i infarkten gör att den blir helt vit på bilden. Modern diffusionsviktad MR-utrustning med högpresterande gradientspolar kan göra bilder av mätvolymen som är känsliga för molekylarrörelser: Emellertid har den kliniska användningen av metoden blivit begränsad, vilket framför allt har berott på att tekniken varit synnerligen komplicerad och har krävt långa undersökningstider. Under de senaste åren har MR fått ännu en potentiell roll: från att ha varit ett instrument huvudsakligen för morfologisk diagnostik har den tekniska utvecklingen gett möjlighet att också använda MR för att få funktionell information i form av perfusionsoch diffusionsmätningar, utvärdering av hjärnaktivering vid olika stimuli och kemisk information i form av magnetresonansspektroskopi. Sedan mitten på 1980-talet har analysmetoden funnits tillgänglig för studium av protonoch fosforspektra på kliniska magnetkameror av högfältstyp. Den här artikeln ger en beskrivning av dessa nya tekniker och visar hur de kan användas kliniskt.