I olika dyspepsimaterial rapporteras esofagitfrekvensen till 8-17 procent, där medelåldern var under 50 år. Refluxsjukdom är vanligare än ulkussjukdom i åldergruppen under 45 år, men kan lättare urskiljas från den stora dyspepsigruppen på grund av typiska symtom. Givetvis anser vi inte att alla patienter med dyspepsi skall gastroskoperas, utan duration och svårighetsgrad av symtom och individuell bedömning måste avgöra. Vår uppfattning är att indikationen för gastroskopi hos patienter under 45 år i första hand måste avgöras av anamnes och sjukdomsbild och inte på basen av HP-serologi. För att förtydliga vår uppfattning i den medicinska kommentaren i Läkartidningen 3 / 00 (sidorna 142-4) kan vi instämma i att faktarutan inte helt överensstämde med texten. I åldersgruppen under 45 år utfaller undersökningen oftast normal. För att fånga in patienter med ulkussjukdom, särskilt ulcus duodeni, kan HP-serologi möjligen användas, då sannolikheten är betydligt högre för positivt fynd vid pågående HP-infektion, i varje fall hos personer med inhemsk bakgrund. Incidensen av celiaki är ökande Detta som hjälp för remitterande läkare. Kan man vara säker på att dessa patienter inte söker annan läkare för att erhålla behandling? Att celiaki skulle vara sällsynt vill vi inte instämma i då incidensen ökar beroende på kunskaper om denna sjukdom. Den är ett försök att generellt gruppera patienter som söker för dyspeptiska symtom efter sannolikheten, i fallande ordning, att hitta positivt fynd vid gastroskopi. Vad vi påpekade i kommentaren var att man i samband med gastroskopi för dyspepsi bör vara liberal med att ta duodenalbiopsi för att undvika att undersökningen senare kanske måste upprepas. Kristina Sjölund docent, medicinkliniken, Universitetssjukhuset, Lund Åke Danielsson professor, medicinkliniken, Norrlands Universitetssjukhus, Umeå Hur prevalensen ser ut i grupper med buksymtom är mer oklart, men dyspepsi kan förekomma utan andra symtom hos celiakipatienter [3, 4]. För närvarande har man en prevalens av sjukdomen i Sverige på 0,3-0,5 procent i populationsstudier av vuxna [1, 2].