» Ja, » ljöd det från den unga kvinnans läppar, jag behöfver komma ut å å själf men utan att taga något vidare besked o m den förtjäna mitt bröd. » nykomne, som ännu stod kvar vid dörren, vände » Hur i fridens namn ä då skaptk utropade vid hon sig mot spisen och slog en skopa vatten i denna underrättelse mostern. » Har ni de ' sa en gryta. ställdt, att min systers enda son måste gä ut å » Nej, det här är den andra, den sturska » — tjäna som dräng? » tänkte Nils, och därvid gick han raskt ett par » De ' tänker jag inte skämmas för », — genmälde steg fram o c h sade helt morskt: » Jag kommer för Nils lugnt och undvikande. — » Jag skall nog göra att inträda i min tjänst bär. » rätt för mig. Och nu ville jag be morbror vara » Jaså! » Därmed gick hon förbi honom fram snäll å rekommendera mig hos häradsdomarn som till en dörr, som hon öppnade, o c h sade inåt dräng till flyttningen. Morbror behöfver inte säja rummet: annat, än, som sanningen också är, att jag är er systerson, som ni ville hjälpa till en god plats. » Den nye drängen ä här nu,&gt; hvarpå hon åter gick honom förbi, utan att kasta en half blick åt — Arbete och ordning är jag van vid, det kan det håll, han stod, samt återtog sin sysselsättning morbror också säja. — Jag tänker » — tillade den vid spisen. unge mannen i något frågande toii — » att morbrors » Stig fram å sitt så länge, » ljöd en vänlig, rekommendation skall ta bra, för morbror är väl ehuru något skygg röst från spiselvrån. Och då god vän å mycket tillsammans med häradsdoNils, som hittills blott blifvit varse den unga, nu marn. » såg ditåt, satt där på en låg pall en gammal krokMorbrodern såg visserligen smickrad ut vid detta ryggig gumma med bleka, skrynkliga kinder, hvitt antagande, men svarade dock, trots Anna Stinas uppstruket hår o c h vänliga ögon. tydligt ogillande min och vinkar: (Forts.) » Ah, hva ' de ' anbelanger, ä ' de ' just inte så mycket.