Men det oaktadt ljuder i mitt inre äfven en motsägande röst; det är som om den hviskade till mig: undvik henne, ty hon bringar dig olycka. – När reste den uppgifne fadern? – Låt honom hållas! Därefter hette det vidare: – Nå, då kan jag i dag inte spela blind, utan måste gå allena. Så allvarsamt får man inte taga skämtet. – Det är ju grosshandlar Holm – han går in i huset – hvad månne han redan fått veta det? Gif mig klarhet, visshet! Det är mig obegripligt; han har lefvat så enkelt, jag har aldrig märkt några oordentligheter, och han är, så vidt jag vet, mycket rik. Konstapeln mönstrade Julia, hvars eleganta toilette så väl som hela person föreföll misstänkt. Är barnet inte likt honom? – För tusan, tio kronor! Här gällde det att handla, ty hennes ryckte stod på spel. Kom, kom! Tvekande aflägsnade flickan sig, skakande på hufvudet och ängsligt seende sig om ännu en gång. – Hur skall jag förstå er mening? Lef väl och tänk på mig! Handen flög hastigt öfver papperet. – Det låter inte säga sig i få ord, nådig herre; kanske får jag tala med er därom en annan gång, sade han hemlighetsfullt. – Det är hårdt, – men – på lasten – skall följa straff – och han – skall inse – och ångra – sin lefnadsvandel. Är hon väl på dårhuset, så är jag fri och kan företaga mig hvad jag vill. – Du skall ha blifvit en spelare och lättsinnig människa, som underhåller många förbindelser med damer af tvetydigt slag. utbrast herr Sporre med stegrad otålighet. Öl kan du hämta upp åt dig från magasinet. Därefter gjorde hon å nyo den förut nämnda rörelsen med armarna, som om hon vaggade barnet, och sjöng sin vaggvisa. Eklund trädde in. Hon tror sig bestulen, baktalad och antastad till sin heder. sade han, sedan han läst brefvet. Flickans hjärta klappade nästan hörbart. Nu ber jag, öfvertyga dig själf; hon ligger ännu medvetslös, såsom städse efter sina anfall.