lag vill dock ej uppehålla mig vid kläderna, de ligga nog gu ' nàs tillräck­ ligt kvinnan om hjärtat! I stä llet vill jag tala om kvinnans inre, ty det är ju det som dock till sist är det viktigaste — t. o. m. inföi r oss män. En af våra hufvudanmärkningar mot den unga moderna kvinnan riktar sig mot hennes förhållande till sina vänin­ nor. Tror Ni inte, mina unga damer, att vi män alltid med bister, om än tillbakahållen, kritik lyssna till Ert förtal, så snart samtalet rör sig om en från­ varande väninna? Vårt föraikt min­ skas ingalunda af att Ni sedan, när Ni träffar den förtalade väninnan, kysser henne på kinden och på allt sätt visar Er älskvärda. Ej sällan får man där­ för höra unga damer säga: " Man kan mera lita på en manlig än på en kvinnlig vän! " Att denna kvinnornas vänskap till hvarandra sålunda bör reformeras, är uppenbart. Därtill behöfs väl ändå ingen stor reformator eller " reformatris " — därtill behöfs endast att de unga kvinnorna lära sig skilja mellan vänskap och vänlighet. Den moderna unga kvinnans brist på grundlighef och oförmåga af helhetssyn framträder ock mycket. Man intresserar sig för allt, kan intet. En (mången gång förvånande] kunskap om detaljer kan dock ej öfverskyla brisfen på kunskap i det hela. Det är nog bra att kunna se och veta små­ saker — ma n har dock mera nytta af helhetssyn. Intresset för skön konst har nog mycket ökat bland all kvinnlig ungdom. Men det kan ifråga­ sättas, om ej smaken är på retur, främst när det gäller musik. En ung musikaliskt intresserad man har svårt att beundra det kvinnliga, jämn­ åriga släkte, som jämt spelar och applåderar de moderna operetterna, men ställer sig oförstående och kanske rent af afvisande till d e gamla, klas­ siska mästarna. En annan sak, som de unga kvinnorna bra lätt glömma, är, att då de vilja vara jamngoda och kamrater med oss i arbetets förtjänst, böra de ock vara det i och under själfva arbetet. Det går klent ihop att vara " kära du! " och " kamraf " på aflöningsdagen, men " herr " och " fröken " för den öfriga tillvaron. 1 forn a tider besjöngs den nordiska kvinnan för trofasthet.