inig s % illa, - .förlåt, herr stulent! Ser ni, den här gangen ibr det nte för min egeo del, utan far en raninnas. nej, jag menar inte vanlina, utan. en bekant. och han har en astmö, som heter liksom jag, Teresa. Kanske herr studenten skulle rilja skrifva ett bref ' till den dar. I ' eresa? D Jag ser p &amp; henne - hon ser helt törlagen ut, fingrarna skalfva, hon sthr) ch hackar och stammar. jag ' gissar m r det förhaller sig.! » Vet ni hvad, &amp; n sköna dams, säger jag, » det finns hvarken iiagon Roles eller någon Teresa, utan allt let där ljuger ni bara. Men det ar .nte värdt, att ni lägger ut edra krorar för mig, - jag vill inte, ha na-; on närmare bekantskap med er ... 3egriper ni ?s Hon blef med ens underligt förikräckt och förvirrad, trampade af) ch an på samma fläck och smackade ned lapparne, som o n hon ville saga iågot., men icke kunde få fram det. Tag vantar på hvad det skall ' bli af ~ l l t detta, ' i det jag ser och känner) å mig .att jag måste ha misstagit. nig en smula, då jag misstänkt henne ör att vilja locka mig från dygdens tig. Här var tydligen frgga om nå- p t helt annat. )) Herr student », började hon, men ned en afvarjande - &amp; börd vande hon ig sedaii tvärt o111, emot dörren och $ck. Jag stod kvar, kännande mig lelt illa till .mods, och hörde, hur leniles dörr slogs igen med en smäll,; om om hon blifvit ond. Efter att ia funderat ' en stund, beslöt jag att; å in till henne, ropa henne tillbaka c h skrifva i t henne allt hvad hon lille. Nar jag kommer in i l~ennes rum, år jag se henne sitta med a ~ m b å -; ame stödda mot bordet och hiinderna Ardt tryckta mot pannan. » Hör p %&gt;), säger jag.