Rar finner inan Iiirarinnor, konstnärinnor, telegrafister, lrontorister, i tekniska och praktiska yrken anstiillda, förutom åtskilliga, som ej tillhöra någon af de nämnda kategorierna, utan kunna räknas till hvad man brukar kalla %flickor af familjs. Åldern spelar i dessa kurser ingen roll. Man ser där den unga flickan vid sidan af den till mognare Alder Iroinna lrvinnan, och någon betydande skilnad i kraft och spänstighet kan ej iakttagas. Naturligtyis gör vid gymnastik, som vid all annan kunskap, de individuella anlagen sig gallande, inen har kan kanske mer än eljest satsen: ~öfiiing ger fardighet » finna tilllämplighet. Den klädsamma gymnastikdräkten gör också sitt till att utplttna åldersgränsen och andra skiljaktigheter. Den siitter förvisso priigeln af kamratskap och jämnlikhet p&amp; hela truppen. Gymnastikföroningens dräkt ar liks enkel som smakfull. Färgen ar mörkblå, tyget mjukt ylle eller trikå. Dräktens öfverdel bestar antingen af en åtsittande jacka eller en löst hängande bliis, vid hvms skört en kort dc l can till knäna rackande, i djupa veck ordnad kjol ar anbringad. Jhar uppslag och en hvit isiittning, hvilken prydes af föreningens initialer, bildande ett i guld broderadt monogram. Ett par atsittande mörkbl&amp; trikå-benkläder och tunna gymnastikskor fullborda kostymsn. E n trupp på 40 A 50 gymnaster i denna vackra uniform, marcherande upp i slutna led eller uppställda till öfning, utgör en i hög grad anslhende och ståtlig anblick. Det är ett vanligt förest&amp;llningssätt bland oss kvinnor, en inrotad fördom, eller hvad man vill kalla det, att med en viss alder gärdet är uppgifvet och ingen vidare utveckling af ens kropp eller stiirkande af dess lemmar k m eller behöfver aga rum. K5i.r man öfverstigit den ödesdigra åldersgränsen 30-40 år, ar man ottterkalleligt kommen på utförsbacken.