Anledningen till att jag tagit med även senare material är, som jag redan framhållit, att jag vill göra beskrivningen av den offentliga utvecklingen så aktuell som möjligt. [ ] Om jag till exempel tycker i en utredning, att det här barnet, att mamman ska ha ensam vårdnad och att det ska vara något slags skyddat umgänge med pappa eller någonting sånt och sedan finns det andra saker som räcker, så är det ju onödigt att hänga ut barnets berättelse i utredningen, i fall man tänker att pappa blir jättearg eller barnet blir straffat på något sätt då. Eriksson, Kristina &amp; Eriksson, Maria (2002). Meanwhile, on the question of the kind of learning at work which reaches beyond existing organisational and / or professional frames, i.e. Stockholm: Atlas, 11-30. En annan tolkning är att barns delaktighet inom barnavårdsområdet inte är lika utmanande som barns delaktighet i familjerättsliga utredningar. Det är en trend som, enligt henne, kan ses i såväl Europa (inklusive Sverige) som i USA, Australien och Nya Zeeland (Hester 2005, 13-30). I de äldre ålderskategorierna är det dock tre respektive närmare fem gånger så många barn som utredarna förslår inte ska få skydd jämfört med dem som föreslås få skydd. […] Om barnen då, för vi tror ju inte på att de har sovit eller liksom, det är ju så. Glimtar av barn från vårdnads-, boendeoch umgängesdomar 1999 respektive 2002. Dominans och underordning kopplad till ålder och erfarenhet är emellertid synligt i denna grupp. [ ] Men det här att ta upp våldet, alltså, om inte barnen själva har berättat om det, det vet inte jag om vi har gjort så mycket förrän vi blev påminda om det när vi skulle ingå i det här projektet [Skratt]. I motiveringen till lagstiftningen sägs att användningsområdet för umgängesstöd snävas in. Syftet var främst att diskutera våra preliminära resultat, men också att stimulera gruppmedlemmarna till fortsatt utveckling och lärande i grupperna. Vilka diskurser är dominerande eller framträdande? Jag menar att det går att göra en koppling mellan informanternas utsagor om sin praktik och deras vardagliga praktik (se kapitel 2).