Anita log lite där hon låg på bårvagnen, såg för sej AnnCharlottes ivriga ansikte. Han tog en tallrik filmjölk, det blev mest filmjölk, korv och hamburgare när AnnCharlotte var borta, och bestämde att åka in till Stockholm, ströva omkring, se på folk ett slag. Hon var en feg och ynklig sort som aldrig kunnat stå upp för sej själv. Hon dukade inne på soffbordet, tände röda stearinljus. Kom in så får du träffa Lotten. Polisen kanske visste besked om var hon fanns? sa Kalas. Det var inte alls som hon sa att Ann-Charlotte skulle bli lyckligare genom den! Hon tassade tillbaka in i rummet, fram till fönstret. Hon skämdes över sej själv men ändå sprang hon. Och blir vi inte det orkar vi aldrig vara fler än två i längden för då har vi så mycket att försvara. Du kan vara lugn för att den dan aldrig kommer, sa Anita överlägset. Studenter i alla åldrar korsade vägen framför bilens kylare på väg till busshållplatsen mot stan. Han kunde inte avhålla sej från att blicka framåt i tiden mot patentet, uppmärksamheten, kanske en blänkare i tidningen, anbud från olika håll. Hon höll filten tätt mot sej medan ilningar av upphetsning och motvilja kröp i hennes kropp. Hon påminde Ann-Charlotte om pekinesern i sitt knä, två bortskämda dresserade knärackor där all natur fuskats bort till förmån för det konstgjorda. Fråga henne rakt på sak, sa Arne och andades AnnCharlotte i nacken. Jag pratar inte om era olika möjligheter att köpa leopardpälsar, sa Kalas. Och medan han smekte henne över ryggen och stjärten undrade han alltjämt om hon hade någon annan. Anita skulle alltså inte kommit på idén att gå ut omålad. Lill hade bäddat åt henne i gästrummet. Otåligt slängde hon skolväskan fram och åter. Hon släppte av Ann-Charlotte och Anita vid Odenplan och vinkade adjö och önskade dem skön sommar. De säger att han rest till Schweitz. Allt är förstört. Hon började dölja sina förväntningar, sin våldsamma längtan och trodde inte att han kände den. Så där säger morsan också, sa Anita. Jag är själv med i en förening! Kunde hon föra ut det här budskapet till andra kvinnor, visa dem en väg till orgasmen, så skulle det inte finnas några hämmade ledsna kvinnor längre utan bara fria, glada och lyckliga.