För Rumänien har inkorporerandet av ett område, stort som två tredjedelar av dess föregående ytinnehåll, ej kunnat försiggå utan svårigheter. Dåliga kommunikationer med de förvärvade länderna försvåra dessas assimilation, som redan genom mängden av de här boende ungrarna ter sig som ett ganska hopplöst arbete. Lägg härtill även det att många av de befriade rumänerna genom skilsmässan från Ungern förlorat sitt uppehälle, ty den fattiga, övervägande rumänska bergsbefolkningen i Siebenburgen brukade förr delvis försörja sig genom att om somrarna draga ned till slättlandet och deltaga i lantarbetet. Man har sökt avvända deras missnöje häröver genom en rättvisare fördelning av jorden på de större ungerska godsägarnas bekostnad. I vad mån detta lyckats är väl ännu ej klart — det ungerska missnöjet med denna jordreform framgår tydligt av en omfattande propaganda-litteratur. Tjeckoslovakiet har liknande svårigheter att kämpa med, och slovakernas missnöje tvingar utrikesminister Benesj att använda hela sin diplomatiska förmåga för att hindra Ungern att draga fördel därav. Jugoslavien har liknande och fullt ut lika stora besvärligheter. Icke underligt då att de båda sökt räcka varandra handen till stöd genom » den slaviska korridoren », detta Burgenland, där Ungern tävlar med sin fjärde och svagaste granne Österrike. Den västungerska frågan synes ju f. n. vara åtminstone principiellt löst, och vi lämna den därför å sido. Men av utomordentlig betydelse är det stöd som Italien i denna gav åt Ungern och som daterar sig från den dag då Italien övertog med-DET NYA UNGERN: NÅGRA AKTUELLA FRÅGOR 123 lingen av Tjeckoslovakiet, visserligen ganska uppenbart i hopp om den belöning, som ofta nog blir tredje mans, där två tvista. Denna hjälp från Rom, grundad på Italiens motsättning till Lilla ententen, är en av de få ljuspunkterna i Ungerns nuvarande läge. Väl föreligga tecken till närmande även till Lilla ententen i bl. a. de överenskommelser om kommunikationsväsendet, inbördes fri handel m. m. som nyligen träffats i Portorose, men de äro ingalunda så påfallande som den avspänning vilken ägt rum mellan Wien och Prag genom konferensen i Låna.