Men bland de aflidna märkliga Grisslehamnspersonligheter, som där ännu lefva i godt minne hos folket, bör framför allt ej glömmas själfva » Grisslehamnskungen », den förut redan i förbigående omnämnde sjökaptenen August Lindström, Albert Engströms företrädare på » tronen », d. v. s. på Grisslehamns förnämsta och vackraste plats. Han gjorde sig känd både genom sina många smakfulla och originella anordningar på sitt vackert belägna ställe och genom sin gästfrihet. Den nuvarande » Grisslehamnskungen », ehuru långt öfverträffande den förre i originalitet och begåfning, påminner dock te man allmänt var en förståndig idé, men förslaget strandade dock, måhända af ekonomiska skäl, till skada för Grisslehamn, som icke ägde någon annan hamn än den lilla fyrkantiga, med stenkajer omgifna » sump », som på sin tid byggdes åt postjakterna nedanför tullhuset, och som ännu existerar. Under så dåliga hamnförhållanden förstår man, att Grisslehamn endast har - närheten till Åland och Finland att att tacka för, att så mycken sjötrafik förr tog denna väg. Det nuvarande Grisslehamn är, hvad folkmängd och rörelse beträffar, en liten obetydlig plats och torde väl näppeligen upplefva någon ny glansperiod. Folkmängdssiffran är blott omkring 70, flertalet af männen fattiga arbetare och fiskare. Det mest lönande fisket lär vara åloch laxfiske. Den förut nämnda, vid in[KRÖNINGSAKTEN I LONDON: ÄRKEBISKOPKN TILL nes, » skrifver min sagesman herr Beckman, » ännu det prydliga skick hvari denna plats befann sig 1861 — 63, vid hvilken tid den rara gumman afled ». Hon fick således ej upplefva den tryggare postföring som infördes 1870, då posten till och från Grisslehamn ändtligen började fortskaffas per ångbåt. Båten hette » Postiljonen », välbekant på sin tid, och den fortfor att gå ända till 1880. Den nyare anordningen med ångbåtspost öfver Hangö till Stockholm hade då redan tagit sin början.