Bland frågor, som skola ställas till en anklagad, anbefaller ”Hexhammaren” en mängd, om hvilkas beskaffenhet följande exempel kunna gifva ett begrepp: Vet du, att folk håller dig för en hexa? Hvarför har du visat dig på N. N:s egor? Hvarför har du rört vid N. N:s barn (eller ko)? Huru kom det sig, att barnet (eller kon) straxt derefter insjuknade? Hvad hade du att göra utanför din stuga, då ovädret uppkom? Huru kan du förklara, att din ko ger tre gånger så mycket mjölk som andras kor? Utförligt redogör Sprengers arbete för den behandling en för hexeri anklagad och till domaren öfverantvardad person har att utstå. Före förhöret skall den anklagade läggas på pinbänken, för att sinnet må uppmjukas till bekännelse. Några låta sig sönderstycka lem för lem, heldre än att tillstå sig skyldiga; sådane äro ”de värsta hexorna”, och deras ihärdighet förklaras dermed, att ”djefvulen gör dem hårda mot plågorna”. Andra, som varit honom mindre trogna, öfvergifver han, och de äro lätta att bringa till bekännelse. ”Har ingen bekännelse kunnat under den första dagen hexan afpressas”, – vi anföra här ”Hexhammaren” ordagrannt – ”så fortfar man med tortyren andra och tredje dagen. Visserligen förbjuder den verldsliga lagen att upprepa tortyren, när icke nya indicier kommit i dagen, men fortsätta den får man. Fördenskull skall domaren begagna följande formel: ”Vi döma, att tortyren skall med dig i morgon fortsättas (icke upprepas).” På andra dagen skola tortyrinstrumenten förevisas den anklagade, och en närvarande prest skall uppläsa följande besvärjelse: ”Jag besvärjer dig N. N. i den heliga treenighetens namn vid Jesu Kristi bittra tårar, som han på korset utgjutit ... vid alla Guds heliges och utvaldes tårar, som de utgjutit öfver verlden ... att du, om du är oskyldig, genast utgjuter rikliga tårar, men, om du är skyldig, alldeles inga tårar. I Guds fadrens, sonens och den helige andes namn. Amen.”