ejPå den trevna villan Solhult å Du kallar mig vägen, men följer Landvetter, i en vacker, rogivande mig icke. Du kallar mig visheten, men lik­ natur ock vänners hägn, hade hon i sin närhet några av dessa kem, nar mig icke. som hon med rätta kunde kalla sin Du kallar mig livet, men önskar skapelse. Hur det skulle kännas för mig icke. Du kallar mig god, men älskar henne att i livets afton, då kraften icke mera räcker till för nya värv, mig icke. se dessa lyckliga barnflockar, som Du kallar mig rik, men beder mig benets idoga dagsverk berett hem oeh om intet. skydd och rika möjligheter för livet — ack, det var ljuvt och varmt sol­ •4h&gt;- f \ sken över hennes avskedsfärd. Nu är hennes anlete för alltid PÄRLOR bortskymt. Hon gick, den modiga JUVELER pioniären, med återglansen av giviani modern infattning fördelaktigast dets lycka över sina drag, stilla och hos blid in bland skuggorna. Ära vare hennes gärning och minne! Hovjuvelerare. Ö. Hamng. L. B — gli. VCJbidensxm GÖTEBORGS BAlMk g4tebors avdelning för kvinnan Avdelningskontor över hela landet Offentliga den känsla av personlig betydenhet, som utgör grundvalen för hans liv. Författaren till " Simson och De­ lila " har handskats onödigt hårt med hustrun genom att göra henne till en i alla avseenden lågsinnad män­ niska. Han skjuter därmed över målet. Förlusten av en isådan hust­ ru ter sig från åskådarens plats sna­ rast sam en vinst — den dramatiska effekten blir alldeles icke vad den skulle kunnat bli. En kvinna behöver icke vara en fördärvad natur för att fly armodet och gripa efter rikedomen, även om det sker för priset av en annan män­ niskas lycka. Det här berörda fal­ let kan psykologiskt förklaras och i viss utsträckning försvaras, om än under inga förhållanden godkännas och gillas. En av de starkaste instinkterna hos det mänskliga " jaget " är själv­ hävdelsen, behovet av självutvidg­ ning och upphöjande, behovet av att på ett eller annat sätt öka det egna värdet, att bestå i tävlan med andra, att betyda, något.