Vi veta ju att hvarje särskildt land i Europa en gång varit hvad Europa nu är: en enhet af flera själfständiga land. Dessa små lands sammanslutning till ett större har ofta skett genom eröfring, men har då länge förblifvit en löslig och lätt upplöst. Ty staten som organism växer till en viss punkt och faller sedan sönder. En verkligt ny samhällskropp danas endast genom en fortskridande sammanväxning, ett långsamt utvecklingsarbete, under hvilket de särskilda samhällena förenas genom samma lifsintressen. Så länge smådelarnas intressen äro motsatta eller åtminstone oberoende af hvarandras, kunna dessa smådelar endast sammanhållas genom tvång, icke verkligen sammanväxa. En nation, sådan den nu framträder, är därför en länk i en lång utvecklingskedja, är en jämförelsevis ny skapelse. Det som antyder att denna nya skapelse är färdigbildad, det är nationalmedvetandet. Detta yttrar sig som samhörighetskänsla, en känsla för hvilken medvetandet om gemensamma andliga och materiella värden ligger till grund. Denna gemensamhet visar sig i en gemensam hushållning och samhällsordning, i gemensamma seder och lagar, i ett gemensamt sätt att tänka, vilja och handla. Denna medvetna gemensamhet har en så stor betydelse för hela vårt nuvarande tankeoch känslolif, att det nu lefvande släktet knappt kan föreställa sig att den starka känsla, som vi kalla patriotism, endast är några hundra år gammal och att den om några hundra år lika mycket skall hafva ändrat sin form, som den nuvarande fosterlandskänslan är olik medeltidens bygdepatriotism. De förhållanden, hvilka framför allt omdana de nationella känslorna, äro samfärdseln och storindustrien. Medan hvarje nation fordom, i stort taget, klädde och födde sig själf, börja nu folken kläda och föda hvarandra. Genom detta arbetsutbyte förvandlas nationernas egna lemmar till lemmar i ett större helt. Nationalkänslan, hvilken hvilar på erkännandet af de för ett folk gemensamma andliga och materiella värden och intressen, måste komma att aftaga i den mån som den mellanfolkliga känslan vaknar genom erfarenheten af att hvarje folk får allt flera andliga och materiella värden, tankar och känslor, behof och önskningar gemensamma med andra folk.