Det var det sista jag såg av henne: En blå och svart Chevrolet som den tjugoandra december 1963 slirar bort mellan drivorna: Ett rött förgråtet ansikte, ett tovigt blont hår, klädd i svart poplin, bruna läderstövlar, brun Husmodern-virkad schal och ett romantiskt snöfall med tiogradiga stjärnor. Han var omutlig. Klubbladet en tryckmätarnål som darrande och pulserande vrider sig in mot epicentrum. Har dom verkligen räknat sig fram till en idealskit? Han hade ändå dött snart. Paldra dyltan jäla trinnfil, Möklinta kontrade, annars honkaru smockan! Sjönk trycket hos den ene, så sjönk det genast hos den andre också. Sekunderna gick. Ettan sov. Jag vet precis: Högerarmen upplagd på ryggen. Vi for om en röd kärleksbil med blanka fenor. Vi blev stående så en minut. mister sitt lilla förstånd. Lättsinne är gudomligt. Bruno, är det du, hör du något? Snittet genom luftstrupen döljer jag smart med den översta skjortknappen. Lova pustade också och lossade sitt grepp om Femmans ben. I tio dagar hade formkurvan pekat uppåt på ett markant och ovedersägligt sätt. Det var just en skön historia. Vi gick där på däck var för sig och filosoferade. Tränann lät samla hela förstakedjan. Tyngdpunkten placerad på en armslängds avstånd rakt ut från bröstet. Jaa, kan man inte koppla ifrån respiratorn på något sätt och låta kroppen andas precis så länge som den själv orkar och ... I morgon, efter ännu ett jordvarv, tippar den ur och går bak ett dammoln runt golvet. Jag släppte pennan, lämnade skrivbordet och klev in bland växterna i fönstret. Det vore att skjuta skamligt lågt under målet, att kasta lortiga svin till pärlorna. Nu bar det utför. Otto talade med en tunn, summande röst. Jag klev av kroppen och pustade. På inga villkor, snäppte Tvärna fram, en dormifabel fylla, definivt den värsta, tvutan varje ivel. Lova får ta något annat under tiden. Hör upp, madame, snart följer det svirrande ljudet av vingar ", och portieren bugar sig baklänges bort över krasande tång och torkade snäckskal.