När Per fick släta myrten I Karnas bröllopskrans. 5 Förr fick jag lilla pussen Utaf min lilla vän Men mot tobaksbussen Jag fått utbyta den. 6 Förr gick jag jämt vid plogen Och nyttjade ej starkt Nu sitter jag på krogen Och blifver på tre kvart. 7 Att sina sorger dränka I brännvinet är ju dumt Men jag vill själf mig sänka När vattnet blifvit ljumt. Slut Skrifven den 6/9 1907 O. Baum Älvsborgsvisan 1 Den blomsterprydda gondolen gled Ut öfver Elfsborgs bölja ned Det var så mörkt uti den hemska natt En flicka skön vid rodret satt. 2 Kring pannan bar hon en lagerkrantz Beprydd af stjärnornas milda glantz Hon sjöng om vännen så ljuf och kär Som uppå Elfsborg fängslad är. 3 Och Herman hör den stämman klar Som genom järnbeslagna fönstret far Hallå, han ropar, min sångarvän Nog känner jag din röst igen. 4 Jag hafver mördadt ett barn för dig Du kunde väl ha förlåtit mig Men kärleken är lika stor hos fången Som uppå Elfsborg bor. 5 Men stormen ryter och åskan går Och böljorna emot Elfsborg slår Det blixtrar till och fången såg Sin sångarvän i böljan blå. 6 Att sitta inspärrad i en bur Så klagar fången: ack jag arma djur Min Sigrids öden jag dela må Min graf skall blifva i böljan blå. 7 Sen skall jag lik en vålnad gå Ibland de vilda skären grå Min Sigrid, uti ett annat land Jag trycka skall din trogna hand. 8 Och fången uppå Elfsborg satt Till dess han rymde därifrån en natt Och störta sig uti böljan blå För att min Sigrid återfå. 9 Mången gång uppå Elfsborg sen Man hafver hört den stämma ren Och denna röst man kändt igen Ty det var en fånges sångarvän. Slut skrifven den 8/9 1907 O Baum Kjämpen Grimborg 1 Där sutto två kämpar en midsommarkväll Framför sin boning i Nordens fjäll Stallbröder voro de men föga rädda I järn och stål beständigt klädda. 2 Men Grimborg hette väl en af dem Han grep om hornet med fingrar fem Han sa: jag vågar för min flicka Det fulla hornet i botten dricka. 3