Den västerländska filosofin från Parmenides till Heidegger har enligt Levinas huvudsakligen varit ontologi. Det är naturligtvis lika stötande att inkarnera en sådan etik i en europeisk stats förment konkreta universalitet som att göra samma sak i den israeliska staten. Att förstå den Andre ontologiskt är som rörelsen hos handen som griper (fr. prends): en rörelse som begriper (fr. comprends) genom att reducera den Andres alteritet till det egna jaget. 68 fins supplement, inte som ett rent tillägg, utan i enlighet med supplementets logik och att detta är etikens ursprungliga mening. Om så är fallet, får jag använda våld, kanske till och med döda den ene för att försvara den andre? Levinas är starkt medveten om glappet mellan etik och politik. Den måste alltså överskrida all närvaro såsom självnärvaro ’. Vi finner hos Levinas den tvåfaldiga relationen mellan ett jag och den andre, ansikte mot ansikte, där den andres oändliga alteritet, le tout autre, först och främst och oftast definieras som en tvåfaldig relation, men vid en viss punkt måste Levinas redogöra för existensen av den tredje. Filosofin har enligt Derrida trätt in i en reflekterande fas av öppen meditation över sin egen existens och sitt eget ursprung. Jag möter inte enbart den Andre, jag är samtidigt en gruppvarelse. Den etiska relationen med den Andre är det för-språkliga Sägandets värld. Eller mera specifikt: Kan politik härledas ur etik? Måste man inte här se ett misslyckande för den slösande generositet som så elegant och systematiskt artikuleras i Levinas etik? Som Derrida påpekar hade främlingen i antikens Aten vissa rättigheter, som ex vis rätten att vända sig till domstol för att hävda sin sak. Även om Levinas sällan använder detta ord så är det inte svårt att instämma i Derridas påstående att Totalité et Infini är 32 en ’ väldig avhandling om gästvänskap ’ 68 I motsats till Kant, som hävdade att den allmänna gästvänskapen, institutionaliserad som fred, skulle innebära slutet på all fiendskap, så menade Levinas att avståndstagandet från ansiktet, från den Andre, innebär att man använder begreppen fred och gästvänskap som rena politiska begrepp.