lagt ifrån sig cykelstyret, släpper nu ner cyklistkjolen och lägger om flätan till en hårkorg, tar en hårnål ur modrens hår och fäster håret på sig.) Då kunna vi börja med det samma. (Hon har JUDITH. Man gör icke toalett på ett främmande ställe! JUDITH. ALICE. Kom nu, den som vågar! Är jag bra så här Då är jag färdig! låt nu Allan vara i fred! Nu ser du åtminstone anständig ut Och ALICE. Jag förstår inte hvad du menar med det? ALICE. JUDIHT. Ser du inte, att han lider... inte hvarför. Inte lider jag! Jo, jag tycker jag märkt det, men jag vet JUDITH. åhja, du får nog känna't Gå nu hem och glöm icke att du har lång klädning. JUDITH. Det är din styrka! Men vänta en dag... Ska man gå på ett annat sätt då? ALICE. Försök på! gad, jag kan inte springa mer! Åh! jag har black om foten, jag är infån (försöker gå som en dam). JUDITH stråten mot det okända, som man känner förut och ändå måste låtsas ignorera Kortare steg och långsammare, mycket långsammare! Du minns inte, när du lade bort sockorna och fick skor, det minns jag! Ja, barn, nu börjar gången, den långsamma ALICE. Barnskorna ska bort och du får kängor, Judith! Det här står jag aldrig ut med! JUDITH. Och ändå måste du! Måste! JUDITH ALICE. (fram till modren och kysser henne flyktigt på kinden, går ut värdigt som en dam, men glömmer styret). Ajö med dig! _______ KURT (in från höger). Är du redan här? Ja! ALICE. Har han kommit igen? KURT. Ja! ALICE. Hur kom han? KURT. sten. Två ordnar på bröstet. I parad! Han har alltså varit hos öfver ALICE. vid afskedet. Hvilken är den andra? ALICE. Två? Svärdsorden vet jag han skulle få hvitt kors ini ett rödt? Jag förstår mig inte på't, men det var ett