– Jag menar, återtog fröken Mogren, att det finns så mycket att vara tacksam för, det glömmer vi så lätt. Jag tror helt enkelt inte det är rätt att låta sådana tankar som de där om fördömelse och synd mot den Helige Ande få något insteg i själen. Man måste kämpa emot dem. Vet ni vad Geijer sade: ”Sorg är synd, ty tillvarons innersta är salighet.” Det skulle vi kanske påminna oss ibland, när vi känner lusten komma över oss att börja kretsa kring vårt eget lilla jag ... Nej men gråter ni? Inte ska ni gråta, eller det kanske ni ska för resten, jag tror ni förstår hur jag menar, och så kanske ni kommer att tanka på det ibland, och så kommer det kanske att visa sig så småningom, att allting ändå var så förfärligt mycket enklare än man kunde tro från början, för det händer ju ofta, att man till en början inte på villkor kan se någon utväg i en sak, åtminstone tycker man det, och så när det kommer till kritan så var det inte alls så svårt, det trodde man bara, men när tiden är inne, så klarnar det och man undrar hur man egentligen kunde se det så svart, när det egentligen inte alls var så farligt, och så finner man den vägen man har att gå, och då är man glad, att svårigheten kom och kanske till och med att den var så stor och så svår, för annars hade man ju inte alls funnit den vägen man nu har kommit fram till åtminstone är det något som jag så ofta har mött, både hos mig själv och hos andra, som har försäkrat mig, att det sista de skulle velat vara, av med var i alla fall de svåra tiderna, för av dem har de i alla fall lärt sig allra mest, och de var i alla fall inte så svåra att de inte kunde bäras och gås igenom Men kära ni, kan jag verkligen släppa er så här? Inte kan ni gå och gråta på gatorna? För resten, varför skulle man inte kunna det, inte är det yttre något så viktigt att hålla på, det ska man ju inte tro ... Men tänk i alla fall på Geijer, om jag inte har kunnat hjälpa er med något annat, så var väl alltid det något att tänka på När man säger fy! – aldrig så milt – menar man skäms! Och när man säger synd, last – menar man fy!