E72 berättelse finnes der emellertid, som Sr valbekant för Dagnys läsare, Herr Tobitmon, en af dem, soin nian ej blott kan rakna till de goda dikterna, utan de goda handlingarna, en af de dikter, som en författare kan ligga och glada sig åt att ha skrifvit, d3 han håller på att dö. En sadan lefmnde, ömsint, vishetsbräddad, hjarteförsinaltande, humoristisk dikt som denna, kunde, liksom fru Edgrens ~Gusten får pastorateb, varit George Eliot värd. l ' art land kan vara tacksamt, att aga författare, o111 hvilka sidant kan ined sanning sagas och af hvilka flera sadana dikter kunna rantas. Elleil Kg. Milma Strandberg. %stertdr. gren &amp; Kerber. Skiner och noveller. Weuer Att en stormig dag vandra bland klippor och öde skar vid hafskusten medför en viss egendoiiilig stämning. Vinden vraker v5goriia högt mot stralicleii och skuminet ryker vida omkring. Yagen blir stundon1 ratt besvärlig, men man röner alltjämt en kansla af n8gonting friskt, någonting upplifvande af en dylik vandring. Något liknande erfar man vid genomläsningen af Hilina Strandbergs skizzer och noveller. Welt modigt börjar man firden rid den käcka författarinnans sida; inen stundom har inan mgst stanna och fraga sig sjalf: hvart skall det bara han? Slutligen nar man dock fram till målet och befinner sig då alltid på verklighetens fasta mark och i ren luft, on1 ock med en bitter bisinak. Renheten ar, jämte friskheten i tanke och cprik samt sympatien för skiirbons bistra. karaktär och lif,. hvad soni utgör förts originalitet och hvad hon i sitt skriftställarskap franist bör odla. Bitterheten ar visserligen, särskildt med hennes. satt att se den verld i hvilken hon lefver, b&amp;&amp;d och tar ofta gripande uttryck. Men den. behöfver dampas, förmildras. Nar Hilnia Strandberg blir niaktig att älska det goda lika djupt som hon hatar det onda, nar sjalfkritiken kowmer-att öfva sitt inflytande på.