KÖKET. MEJERIET. VID BAKUGNEN. VÄFSTUGAN. PÅ TORKPLATSEN. SCHWERINMONUMENTETS AFTÄCKNING. DIR. HOLMBERG I TALARSTOLEN. FLICKORNA GYMNASTISERA. EDIT JOHANSSON FOTO. — 304 sådan skara som den här samlade är ju sammanförd af ett likartadt och starkt behof efter vidgade kunskaper, därför utföres allt, äfven något så nytt och ovant som de gymnastiska rörelserna, med allvar och kläm; när andan vid skolan sedan är som den skall vara, utföras därtill alla sysslor under sång och med glädje. Det blir en friskhet och en glans öfver arbetet och hvilan, som gör en annan godt liksom en stärkande vind från de berg, man aldrig når. Hvilan, ja den är där då förresten icke mycket af på Tärna! Den består mest i den omväxling i arbetet från praktiskt till teoretiskt och till praktiskt igen, som dagordningen bjuder. — När jag reste från Stockholm kl. 8 på morgonen, knotande öfver den oerhördt tidiga timmen, hade arbetet vid Tärna redan varit i gång sedan kl. 7. Och innan jag hann dit, hade väfstolarna kanske dunkat länge i den vackra lilla ryggåsstugan bland björkarna, som fru Holmberg byggt upp i vinter, och som nu snart skall jämte en del andra byggnader och jord till ett småbruk öfverlämnas till landstinget som present, eller hade det varit ett föredrag af direktör Holmberg i litteratur eller af fru Holmberg i fysiologi och hygien, eller lektion i knyppling eller kanske allt detta i tur och ordning, ty man tar väl vara på tiden vid en folkhögskola. Där äro så många kunskapsbegärliga sinnen, törstande som svampar, och sommaren är så kort för allt som skall göras och läras. Regimen fordrar stor outtröttlighet af lärarna och en ännu större af föreståndaren och föreståndarinnan. Men en med hänförelse fattad uppgift ger — därpå äro direktör och fru Holmberg bevis — spänstighet långt utöfver hvad man kan begära och tänka.