Hvad tänker han månne om sin drottning? – Hör nu noga på! Jag önskar göra den nämnda damens bekantskap. Allt måste han själf besörja. – Hvad är det? Och med den lilla skillnaden, att jag aldrig vunnit något Bregentved på ruter nia. Redan nu huserar han som om han vore envåldshärskare både öfver det kgl. – Hu då! Underliga hugskott flyga om i mörkret och skapa starka stämningar af glädje eller sorg, om hvilkas ursprung man ingenting vet, och hvilkas konturer förflyktigas, så fort första ljusstrålen skiner in i kaos. M:t goda skäl! Båda voro bleka af trånad efter någonting mera, som hon aldrig gaf dem, och fingo trösta hvarandra, sedan hon i sitt hjärtas godhet gjort dem till vänner. Men ni älskar ju ert land – icke sant? Jag är glad att slippa se honom. – Jag skulle beklaga er lifligare – säger hon gäckande – om jag icke visste, att ni fått full ersättning på annat håll för allt hvad ni i denna affär förlorat! De komma snart att växa er öfver hufvudet! Men drömmar äro oberäkneliga. Nu svänger vägen, en vid vattenspegel glindrar mellan gröna stränder, och på en kulle ligger en stuga, med en trädgård, som sluttar nedåt mot sjön. Ett dämpadt sorlande fyller luften. – Nå, jag lofvar att ha saken i minne. Det fanns ju en tid, då ni bar titeln greflig rantzausk husläkare! Rantzau. – Först och främst – börjar han lugnt – ber jag att få erinra er om, att kungen och drottningen önskat en reform af förvaltningen. Detta står förmodligen skrifvet i stjärnorna – he! – Det bryr jag mig icke om! – Stör jag? Han vet, att på de samhällets höjder, han bestigit, är marken hal som en gletscher. – Men betänk, min general – invänder Falckenskjold – hur illa kabinettsministern måste upptaga denna vägran. – Två timmar – säger han småleende. Icke ett blad rör sig i trädens kronor, och intet lefvande väsen är inom synhåll. Dansen går vidare. Detta, vet han, betyder, att han skall skickas bort. Till en början må det vara sagdt, att ett hof sådant som detta, icke existerar inom den civiliserade världens gränser.