En större studie på patienter med submassiv lungemboli [2] liksom subgruppsanalyser av patienter med lungemboli i flera studier av venös tromboembolism har visat att lågmolekylärt heparin är lika effektivt som ofraktionerat heparin för att förhindra progress eller recidiv. Med resultat från Cohrane-analysen [1] samt äldre studier [9, 10] som pekar mot överlevnadsfördelar efter behandling med lågmolekylärt heparin har detta medel givits även till cancerpatienter utan trombos i FAMOUS-studien, i MALT-studien och i en turkisk studie. CLOT-studien Här innebär behandling med lågmolekylärt heparin fördelar. Effekt på mortalitet av långtidsbehandling med lågmolekylärt heparin (LMH) vid cancer med eller utan venös tromboembolism. Akutbehandlingen utsätts efter tidigast 5 dygn men inte innan PK-INR (international normalized ratio) är terapeutiskt 2 dagar i rad. Vårdprogrammet i sin helhet kan erhållas från artikelförfattaren. Man fann inga skillnader beträffande recidiv, mortalitet eller blödningar. I en Cochrane-rapport om lågmolekylärt heparin utfördes en metaanalys av dödligheten under tre månader efter behandling med lågmolekylärt heparin eller ofraktionerat heparin [1]. Under det senaste året har resultat från ytterligare studier pekat i samma riktning, och det finns bl a därför skäl att se över vårdprogrammen för patienter med trombos och cancer. * Heparin 80 IE / kg intravenöst + infusion med 250 IE / kg i 250 ml NaCl / 12 timmar, sedan nytt dropp. Monitorering: Ingen. Fem randomiserade studier, där sekundärprofylax med lågmolekylärt heparin eller vitamin K-antagonister givits, har granskats i en annan Cochrane-rapport [3]. FAMOUS-studien visade ingen statistiskt signifikant effekt på överlevnad i hela materialet, men för de 102 patienter som från början förutsågs ha bättre prognos förlängde dalteparin medianöverlevnaden från 24,3 till 43,5 månader [11]. P = 0,03).