154 Terrell, JoAnn Marie: ” Womanist Transformations of the Language of Sacrifice ”. Detta förtryck beskriver hon som en ” teodicé-problematik ” som uppstår när kvinnor håller fast vid den kristna teologin. De hävdar att barns ouppfyllda behov av stödjande och nära relationer till sina fäder, inför bilder av en straffande och distansierad fader, kan skapa identifikation med den maktfullkomliga fadern. Ett annat ord som återkommer är eros, eller den erotiska makten. Brock anser att Wilston-Kastner ser enheten som överordnad partikulariteten. Brock tolkar exempelvis Jesu uppståndelse varken fysiskt eller partikulärt.534 Hon beskriver de första kristnas visioner och erfarenheter av Jesu uppståndelse som helande och förändrande.535 Sådana visioner måste, enligt min mening, alltid balanseras av just kravet på kritisk prövning, vilket diskuterades i anslutning till Daphne Hampson ovan. Sedan tidigkristen tid och framåt har man gjort det i skildringar av paradiset.455 Människan har beskrivits som en del av helheten, hela kosmos. Hos henne är det rimlighet som är det centrala. Daphne Hampson vidhåller att kristen försoningsteologi måste avvisas, Rita Nakashima Brock avvisar den likaledes i långa stycken. Jag instämmer i att distinktionen inte är klar. I Rita Nakashima Brocks skildringar av övergångar framkommer det att människor skall föra kampen mot ondska och lidande, att människor skall förverkliga försoning, övergångar, från dödskontexter. Hon argumenterar dock mot att hon skulle anse självet som konstituerat före exempelvis kön eller frihet.513 Det förefaller dock som att Hampson uppfattar subjektet som stabilt. 527 Brock: ” Living It Out ”, s. 171. 6 Som exempel kan nämnas Tidball, Derek &amp; Hilborn, David &amp; Thacker, Justin (red. Genom bön, och även telepati, kan människor komma i kontakt med Gud och med andra människor. Med hjälp av förutsättningsanalysen skall grunder på vilka de utformar dessa försoningsteologiska tolkningar analyseras. Hon eftersträvar ” hela sanningen ” och har en kunskapssyn som kan beskrivas som en engagemangsteori om kunskap. Hos Brock skall inte heller dikotomier tolkas som fixerade. Den kan låta påskina att övergångar alltid är möjliga.