Där fanns det grafmusik, och inte ens en kista skulle han behöfva, om han fyllde sina kläder med sten. – När du säger det, så tror jag det, svarade Sofie Lemontow ömt. Här var den farlige rånaren att se, som för att komma åt guldet, som vinkar honom, stryper sitt offer i dess säng. – Hon är härute, det kära barnet, vid sitt arbete, pratade han under vägen. – Det var bara litet stänk, som inte gjorde honom ett dugg. Han kunde icke vara där inne längre. – Det är ännu så länge en oafgjord fråga, svarade Haller, i det han förundrad betraktade den upprörda flickan. Hur han kämpat emot, slagit upp förlofningen, men varit tvungen att vid faderns och moderns samtidiga död taga den unga flickan i sitt hägn. De tre männen afhandlade denna fråga i enrum, och till slut måste Haller ge med sig. Denne afvärjde slaget och fattade tag i sin motståndares armar. – Och det fast hon nu en gång är ett sorgebarn, di kallar. – Förklara dig. Men han hade nickat så vänligt åt henne, och Bolette hade känt hur en brinnande rodnad spridt sig från hennes ansigte upp tinningarne och ända ned på halsen. sade texasmannen. Apan, som fått utbyta sin genomvåta sommarkostym mot torra, varma yllekläder, som tillhört uppassaren på hotellet, kände sig riktigt nyter och glad till sinnes öfver utsikten att kunna förtjäna pengar. Kom inte till mig och säg, att hon var det. – Det går väl knappt. Hans händer sjönko ned i hans knä och han vidblef att stirra på en enda fläck i albumet. – Hvilken då? – Ivan Sund. – Känner du inte hennes rykte? Se ’ n rafsade han åt sig nyckarne och gaf sig i väg ut. Nej, det kunde inte. Nå, nu var det tid, tänkte han. – En gränslös tur! Han tycktes hafva fattat ett beslut. Men det han hade för ögonen borde väl vara af tillräckligt storslagen, välgörande natur, att en oegentlighet knappast skulle kunna förebrås honom, i synnerhet om han utförde sin handling så, att icke ett spår af misstanke kunde falla på honom. – Ja, och en vacker flicka är hon, förklarade snickaren.