Frontallobernas främre delar med deras starka koppling till limbiska strukturer tycks ha central betydelse för upplevande och reglering av emotionella uttryck [2]. Vid rCBF-mätningen med spindelaktiveringen före behandling uppvisade patienten en uttalad panikreaktion. Behandlingen avslutades efter fyra sessioner med gott resultat. Uppföljningstiden mellan de båda rCBF-mätningarna var i genomsnitt fem månader; de spindelrädda fick i genomsnitt fem behandlingar var. Patienter med svåra kroniska ångesttillstånd har visat påtaglig förbättring efter psykokirurgiska ingrepp, som avbrutit eller minskat förbindelserna mellan frontalloben och det limbiska systemet. Zohar och medarbetare [4] studerade tio ångestpatienter med rCBF dels under vila, dels när de föreställde sig obehagliga situationer och slutligen vid direkt konfrontation med det fobiska objektet. Under den tredje rCBF-mätningen får patienten se en film där det förekommer spindlar i olika storlekar. Vid varje undersökningstillfälle genomgår patienten tre rCBF-mätningar om vardera elva minuter. * Studien har genomförts med ekonomiskt stöd från Stiftelsen Söderström-Königska sjukhemmet, Socialstyrelsens fonder, Medicinska forskningsrådet och Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet. En normalisering av det frontala blodflödet har således ägt rum hos båda patientgrupperna. Terapeuten använder en särskild inskolningsmetod för att behandlaren och patienten via en gemensam terminologi skall kunna utforska patientens tankar och mentala föreställningar. Alla hade spindelfobi enligt DSM III-R. Figur 4 visar rCBF-resultaten under spindelfilmen före och efter behandling och differenserna dem emellan. Dessa patienter har till stor del använt språket för att försöka bearbeta sin ångest. Hon kan numera både tänka på och direkt konfronteras med spindlar utan obehag. Studien tycks vara en av de första som visar biologiska förändringar, dvs ändrad hjärnfunktion, efter en psykologisk intervention. Patienten beskrev sig som blockerad, inte riktigt närvarande. Den specifika målsättningen med vår studie var att kartlägga psykologiska och biologiska funktioner hos personer med spindelfobi före och efter behandling. Individerna exponeras inte för levande spindlar, inte heller för spindlar i form av bilder eller film. Svåra ångestattacker kopplade till specifika fobier - dvs rädsla för bestämda situationer, föremål eller djur - är vanliga och ofta mycket invalidiserande. Hos gruppen icke panikbenägna observerades däremot inga motsvarande förändringar av medelartärblodtrycket.