Dock med ett ganska löjligt undantag! För zoologiskt ändamål ville jag hafva en af de vanliga kinesiska råttorna, och för detta ändamål gjorde jag genom min tolk förfrågningar i ett vid gatan beläget skjul, der råttor sades anrättas för kinesiska läckergommar. Men knappast hade frågan blifvit framsagd, innan ställets gamle, allvarlige värd utfor i en våldsam skur af ovett, i synnerhet mot tolken, hvilken öfveröstes med bittra, förebråelser, för det att han hjelpte en »utländsk djefvul» att göra narr af egna landsmän. Alla mina gensägelser voro förgäfves, och jag fick aflägsna mig med oförrättadt ärende. Se härom: W. A. Pickering, Chinese secret societies (Journal of the Straits Branch of the R. Asiatic Society, 1878 N:o 1 s. 63–84). Rörande dessas byggnad och uppkomst se en uppsats af K. Nordenskiöld i Öfversigt af Vet.-akad. förh. 1870, s. 29. Härom säger Emerson Tennent: Ädelstenssamlarne nedtränga till ett djup af tio till tjugu fot, för att råka ett lägre jordlager benämnt Nellan, i hvilket ädelstenarne finnas. Detta är så gammalt, att det underlagrar de nutida flodbäddarne, och det skiljes från öfverliggande grus genom en skorpa af några få tums tjocklek, kallad Kadua, hvilken är så hård, att den liknar laterit eller solbrändt tegel. Nellan-lagren ligga för det mesta horisontela, men stundom äro de i granskapet af bergens sidor något uppresta. De bestå af rullad småsten, fast inbäddad i jorden. Stundom träffar man deri stora klumpar af granit och gneis. Under dessa och i särskilda säckar i leran, hvilka infödingarne kalla elefantspår, träffas ädelstenar ofta samlade på ett ställe och liksom ditsköljda af vattenströmmar (E. Tennent, Ceylon, London 1860, I s. 34). Diamanter saknas på Ceylon. Likaledes tyckes hvarken guld eller platina i nämnvärd mängd förekomma bland ädelstensgruset.