– Åh jo, det skall jag, men det blir också allt till hans fördel, som kommer att sägas af mig. Brigitta presenterar sig hos sin nye principal. – Vet du kanske något, – hviskade helt obemärkt Adam Karolus, som satt bredvid Eva och fixerade henne skarpt. – Ja, mor lilla, det vet hela orten och sannerligen skall man vara bra blind och mycket egenkär tillika, om man sökte bedåra sig med något hopp. Dertill kom, att den unge Adam hade en vacker sångröst och syntes lika road af att låta höra den som det behagligt smekte Konstantins musikaliska öra att, under det han på fru Darlings flygel accompagnerade honom, vara åhörare. Denna önskan tycktes i någon mån äfven uppfyllas, enär reskamraterna blefvo några herrar af mera mogen ålder, som sågo nyktra och sansade ut. – Ne-ej, men i dag har hon fått bref från unge herr Adam. Han såg ömsom på henne och hennes mor liksom att söka en omväg för sin nyhet och blef tyst. – Välkommen! – Men hvad betyder nu det, kära bror Z., – brukade hans sällskapsbröder invända, – lita på, att du i stället får en måg som öfvertager Ser du då inte hur vacker flickan är? Det dröjde ej länge innan Brigitta skref ett långt bref, fullt med jeremiader till sin s. k. vän, som bodde i staden sex mil från Stureberg. Hvem vet dock hvad de egentligen gå för? Det var dock endast moderns öga, som varskodde denna förändring och hon uttömde sin gissningsförmåga, på hvad orsaken kunde vara. Medan hon i tysthet gjorde denna reflektion satt hennes granne fröken Näslerot och fixerade det unga vackra paret, der det sväfvade fram likt tvenne fjärilar. Vi förlofva oss inte dit utan fars tillstånd. Ser du, hjertat är alls ingenting bevändt med då det icke är helt. – Ja, högeligen, Konstantin! – Det var jag, – Brigitta såg mycket förnärmad ut, – men aldrig mer svarar jag för flere än mig sjelf, det är säkert. – Tyck inte, att jag är den djerfvaste, oförnöjdaste man under solen, då jag nu frågar: kan det ej blifva i Augusti?