Föreningen för välgörenhetens ordnande (F. V. O.) har genom sin Handbok för fattigvårdsintres-ser ade fyllt ett behof, som många gånger känts rätt tryckande för dem som i ett eller annat afseende behöft råda eller vägleda personer, hvilka antingen själfva varit i nöd eller för en skyddslings räkning behöft vända sig till någon institution. I parentes bör emellertid påpekas, att alldeles renons på upplysningar af dylikt slag ha vi icke varit: Stockholms adresskalender innehåller en stor och värdefull afdelning för dylika upplysningar, fastän naturligtvis hvarken så systematiskt uppställd eller så fullständig som Handboken. Boken är indelad i tre afdelningar: den första innehåller råd och anvisningar för nybörjare i hjälparbetet i Stockholm, den andra redogör för den legala fattigvården och de lagar och förordningar, som reglera densamma, och den tredje meddelar fullständiga upplysningar om alla de institutioner — indelade i tio grupper med många underafdelningar — som ha till ändamål att hjälpa behöfvande och nödställda; härtill sluta sig alfabetiskt register och innehållsförteckning för hvarje afdelning. Första afdelningen är skrifven af fru Agda Montelius, en bland de största kännarna af fattigvårdsförhållandena i Stockholm. Hennes Fattigvård oeh välgörenhet.DAGENS FRÅGOR. erfarenhet sträcker sig öfver närmare tjugu år, och detta tillika med hennes aldrig svikande intresse för fattigvårdsfrågor gör henne till en pålitlig ledare för dem som börja resan på en väg, där hon länge vandrat. Mycket som säges i denna första del är också i hög grad värdefullt och behöfver väl inskärpas hos dem som regelbundet arbeta inom fattigvården och kanske än mer hos dem som mera tillfälligt komma i beröring med de fattiga. Fru Montelius tröttnar icke att upprepa och på skilda vägar komma tillbaka till hur skadligt, jå, rent af olycksbringande s. k. hjälp kan verka, när den gifves icke till upprättelse och som hjälp till själfhjälp, utan tanklöst och af sentimentalitet eller missförstådt medlidande; huruledes olämplig hjälp är vida sämre än ingen hjälp alls, både ur gifvarens, mottagarens och framför allt ur samhällets synpunkt.