Han önskade bil­ har ingen rättighet att bruka san­ dande av deras egna argument, att da ett nationernas förbund, ej ett ningen till något annat ändamål, och den andliga sanningen verkligen är folkens förbund, och därför måste om ni en gång förgriper er på san­ han offra sina ideal oclr gripa till någoting högre. Jag kan inte sä­ Till slut måste han ningen, så kommer den tillbaka för ga till dem: " Ni förlora er makt diplomatien. att skada er. och rikedom på detta sätt genom uppge bådadera. Att misslyckas är Ni kunde ha blivit stora i Väster­ att endast leva. som, yrkesmännis­ för en politiker något slutgiltigt av­ landet, om ni • med vetenskapen till görande, en oersättlig förlust. Men kor ". De skola då svara: " Vad ställt er på mänsklighetens siför idealisten är ett misslyckande är ni för något? Endast tiggare, ODbosta I uran åtals au oarten taDdoamlJdtrkmikàa; Den som smakar CAP KAKAO L dricker den sedan dagligen. I J, ar ' 1 i utan KAKAO JL ^ åit sista hopp om blask och rägn, Till damerna har stått. Blott veckan kom i deras hägn. Då skulle det bli vått! Då kom vad alla väntat på! — Men kom det? O, ack nej! Åhå! * Så slår jag igen boken och kastar den med en duns i soffan, sträcker Fy, Sara, fy du oss bedrog armarna i vädret och gäspar utdra­ på rägn dig följa plär, get. Och Margaret mer hett du looO Han tvärtystnar några ögonblick, än som tillbörligt är. häpen, foragt ur fattningen. Trå­ Och har Johanna stänkt nå ' t vått. den till hans ändlösa pärlband bris­ Så var det i Brunnnsparken blott. ter, och jag hoppas att de ännu ic­ * ke uppträdda pärlorna falla tillba­ Ej ens du, goda Magdalen, ka till evig tystnad i hans hals. fast annars snar till gråt, Men bedrag! Han har gjort ett i år har vätt en enda sten uppehåll endast för att fortsätta på jordens heta stråt. med nya .och stärkta krafter. Det enda år, som rägn vi trått.