– Ja – sade Blom till konstapeln – nu skall man börja lefva igen. – Ja, lycka till, Blom, svarade konstapeln utan att taga ögonen från flötet, som just tog ett dopp under vattenytan – det var napp, men fisken tog bara saffranskulan och lämnade kroken åt sitt värde. En ångslup kom puttrande fram under bron, på väg till staden, och lade till vid bryggan näst invid. Blom kände sig ett ögonblick frestad att följa med, men kom strax tillbaka till sin första tanke, matstället vid Brännkyrkagatan, biffsteken, löken och ölet, sade adjö åt konstapeln och gick Långholmsgatan fram. Han kände sig af gammalt mest hemmastadd i denna utkant af Söder, mellan Skinnarviksbergen, Liljeholmsbron och Långholmen.