Och jag kan icke smida svärdet på nytt! utbrister han missmodigt. Nödung var det svärd, som splittrades mot Wotans spjut i striden mellan Sigmund och Hunding i " Valkyrian ", och hvars stycken Siglinda förde med sig på sin flykt samt efterlämnade som enda arf åt sin son. Nu kommer Sigfrid instormande i hålan. Han har vuxit upp till en ljuslockig yngling, full af ungdomskraft och upptåg. Han för med sig en björn, som han fångat och nu, pockande på att få ett svärd, tussar på den förskräckte Mime, som gömmer sig bakom härden. Först när ynglingen kört bort björnen, vågar Mime sig fram och räcker nu Sigfrid ett nysmidt svärd. Denne fattar det, men för ett enda slag därmed mot städet springer detsamma i stycken. Ursinnig slänger han dessa ifrån sig och kastar sig ned på stenbänken. Mime söker blidka honom med att bjuda honom mat, men ynglingen slår denna ur dvärgens hand. Så börjar den tanken arbeta sig fram hos Sigfrid, att han ej gärna kan vara son till den vanskaplige dvärgen, och till slut tvingar han Mime med våld att yppa hans härkomst. Och då han vill hafva något bevis för sanningen i dvärgens berättelse, framlämnar denne styckena af svärdet Nödung, som Siglinda fört med sig. Detta befaller Sigfrid nu Mime att svetsa ihop, medan han själf ånyo ilar till skogs. Dvärgen använder all sin konst, men förgäfves — det går ej. Och förtviflad sjunker han ned bredvid städet. » SIGFRID » Å K. I sin klagan stores han genom ankomsten af Wotan, här kallad Vandraren. Denne erbjuder dvärgen sitt råd, men Mime visar bort honom. Lugnt slår emellertid Vandraren sig ned vid härden och föreslår dvärgen en " kamp om klokhet ". Han sätter sitt hufvud i pant på, att han rätt skall lösa trenne af Mime framställda frågor. Så sker ock. Men när Vandraren nu i sin tur ställer tre frågor till Mime, lyckas denne ej besvara mer än de två första. För den tredje: