Hon måste ha full klarhet i denna sak, måste ändtligen veta, hvar hon hade grefven. – Gud i himmelen! inföll Hjelm misstroget. Och hvad som i någon mån tröstade Hjelm och försonade honom, oaktadt han i dag lidit ett sådant nederlag, det var Esthers frikostiga löfte, att han naturligtvis fortfarande ägde att utkvittera sin stora lön oafkortad. – Det lofvar jag. – Förstå mig nu rätt, min bästa herre! Men hvart ska ’ vi i så fall gå? – Hva ’? Fält skickades till Falksta och kom derifrån tillbaka med ett bylte kläder. Gubben Sjöberg hade till åliggande att om natten gå omkring, förnämligast nere vid fabriken, för att i tid varsko, i händelse eldfara skulle yppa sig. Var så god och stig in! Tänk, om det är en landsvägsstrykare! Dervid utbrast hon. Men, fortfor han i välvillig ton, det gläder mig i alla fall att se, hvilka pålitliga personer min syster och svåger ha i sin tjänst. – Men inte är det väl i alla fall rådligt att fortsätta med den affären? – Ni behagar skämta, min herre. På läkarens uppmaning svarade han: – Förklara er tydligare! Och med något; högre röst tillade han: Du inser väl, att det är omöjligt? Men Esther fortfor: Elvira svarade härpå med afgörande bestämdhet: – Gör inte det, för det vore mened! Flickan i fråga hade ett ansigte, fint som en älfvas, och en retande vacker figur, fyllig och likväl graciöst smärt. – Eller också uppgör jag affären på annat sätt, som mindre motsvarar mitt hjärtas önskan, men som i stället så mycket mera riktar min börs. – Är ni villig att göra det? Med en energi och en slughet, som endast kunde vara resultatet af mångårig öfning, grep han verket an, men kunde i början endast upptäcka Roths första spår. utbrast Rixell och rullade med ögonen. Esther funderade på, om hon själf skulle smyga sig ut och tillkalla hjälp. Men dermed gjorde hon ingen lycka, ty Esther invände: – Nej, henne vet jag mig alldrig i mitt lif förr ha sett, svarade stationsskrifvaren med en axelryckning.