thu at j minom quidh ligger en dyr sten större än et struzäg, Oc thu vsal kant ey vndirsta at aldir min licame är ey swa stor som et studz äg, huru kan tha swa stor steen lykkias j minom qwidh, Swa darotte äru alle the som tro oc trösta vppa affgudh, the hafua giort thom mz sinom handom, oc bidhia til sit handawärk sighiandis thätta äru wara gudha. som os skapadho oc göma wara helso, huru skapadhe afgudhin thom, mädhan the giordhos aff thera handom, äller huru kunnu the göma thera helso mädhan the gömas aff thom at the skulu ey bort stiälas aff tiwfwom, Aff thässe wantro oc villo hauer gudh kallat thic sighiandis thic stat vp oc skil thic vidh falsa gudha thic vari ingin huila mz thom. at thu ey skuli forfara, Oc thy om thu vardhir döpter oc tror stadhelika vppa sannan gudh som thic hauer giwit liff oc siäl tha vardher thu frälstir, Tror thu äkke thu vardher fordömder Oc all thänna wärdlena lystilse som thu nu seer oc glädz oc äras vti, rikedoma oc all kräselikhet ganga raskelica fra thic oc wtkasta thic nödhughum fran sik tha lykkis thin kropp ouergifwin oc forlatin aff frändom oc vinom j litla graff Oc thin siäl sändis j häluitis fordömilse til ytarsta vpstandilsena dagh tha takir atir siälin sin licama, oc skal wt kastas fra gudz änlite oc anduardhas häluitis elde for vtan ända bränna skulande, Josaphat swaradhe all thin godho ordh äru mykit vndrande, tho tror jak thom stadhelika, thy at för än thu kompt til miin hafdhe jak min hugh swa som nödhugher oc twäkande til thänna affgudha