Bilden bör kompletteras med upplysningen, att Carl Gustaf Löwen-hielms far, som slöt sig till adelsoppositionen mot Gustav III, i vredesmod tog avsked ur krigstjänsten samt, efter vad det vill synas skäligen förgrämd, sedermera huvudsakligen intresserade sig för att samla timliga håvor. Att Gösta och Carl Axel L. däremot hörde till Gustav IILs närmaste beundrare fcehöver knappast utsägas. Vid början av sin karriär fick Carl Gustaf föga stöd av fadern men omhändertogs desto mera av onklarna, drogs sålunda in i deras krets och kom genom dem in i både diplomati och hovtjänst. Han var adjutant hos Carl Axel L. på dennes märkliga beskickning till Petersburg, följde224 LITTERATUR honom sedan under krigsåren 1813 — 14 och blev efter hemkomsten kavaljer hos prins Oskar (Oskar I) samt med tiden hans stabschef, innan han användes för självständiga diplomatiska uppdrag. En del upplysningar om hans ställning till kung Oskar under dennes regeringstid har undertecknad publicerat i boken Oskar I, Napoleon och Nikolaus. Över sin levnadsbana har Carl Gustaf Löwenhielm författat ganska vidlyftiga memoarer — liksom Fersens och drottning Charlottes dagböcker skrivna på franska — vilka hans dotter fru Natalie Rosensvärd begynt översätta och publicera. Tidpunkten, då dessa minnen nedskrevos, framgår ej med tydlighet. Stundom, särskilt vid viktigare tillfällen under sina senare år, gjorde han omedelbart dagboksartade uppteckningar om det han varit med om, tydligen för att nyttja dessa som stöd för sina memoarer; mycket möjligt är, att detta var en under diplomattiden förvärvad lovvärd vana, och i så fall kunna hans » Souvenirs » göra anspråk på större exakthet, än dylika som regel äga. Härmed må nu vara huru som helst, för den läsare, som ej syftar till historisk forskning, äro memoarerna i varje fall intressanta nog. Deras första del gäller ungdomsåren fram till 1823, då förf. först med sin onkel och sedermera som kronprins Oskars följeslagare hade tillfällen att se ovanligt mycket av tidens märkliga personer och händelser. Den senare delen berättar om diplomatisk tjänst åren 1824 — 33, först i Konstantinopel, därefter i Wien.