Men äfven fjäderfaafvel är en viktig näringsgren för ön^ befolkning, som i detta afseende torde vara huf vudatadens förnämsta leverantörer, och på Dragörs pittoreskt oregelbundna gator, som fr %n båda sidor slutta mot den i rriidten beliigna rännstenen, promenera gravitetiskt eIler stracka sig gemytligt feta ankor och giiss, hvilka till den grad känna sig sasom situationens herrar, att vagnar och fotgängare ni %ste viija för dem, och man blir helt perplext, nar plötsligt midt för ens fötter från någon öfver gatan lik en klippa öfver låglandet sig höjande sten, majestatiskt reser sig en viilfödd gås. Det ar en idyll, som verkar än mer komiskt geacm de st %tligt klingande hufvudstadsnamn, såsom Gothersgade, Store Kongens Gade o. s. v. med hvilka de gator, som bilda ramen kring densamma, prunka. » I Dragör oplever man absolut intet, sade en a£ dess sommargäster - men just därför lämpar det sig till fristad för dem, som ute i den vida världen upplefvat £ör mycket af ondt och godt och nu söka hvila i den stora stillheten och hälsa i den saltmiittade hafsbrisen. Stundom anordnar afven sanatoriet en utflykt till lands eller sjös för sina gsster, exempelvis med det egendomliga och minnesrika Hveen såsom inAl, eller en akjöretur, som med förkarlek tages till Ljungby, med sina samlingar, ett Skansen i miniatyr, nästan uteslutande hopbragdt fr %n de forna danska provinser, som nu äro införlifvade med Sverige och Tyskland.