De ha­ va något att berätta om hur livet ge­ staltade sig för den tidens kvinnliga ungdom. Kläder: Låt henne icke kläda sig i sammet utan i ylle, icke i siden utan i linne och grovt linne. " Vad kan den flicka mena, som sminkar sig? " Föda: Fasta nödig, för att svalka ungdomens eld. Undvik varma kött­ rätter! Vanor: En flicka bör sällan gå ut. — Hon bör icke tillåta sig att för­ sjunka i drömmar. Hennes sinne är obeslutsamt. Kardinaldygden, som omfattar alla andra, är kyskhet. — Dans bör undvikas: Vad kan den flicka mena, som låter skaka sig om­ kring ända till midnatt, utan att trött­ na, och som, om hon bleve uppfor­ drad att gå till närmaste kyrka, kan­ ske 200 steg, skulle svara att hon inte orkade gå utan måste rida o. s. v. Även läsning är strängt förbjuden eller blott tillåten under noggrann censur. (Bland författare till " opas­ sande " böcker nämdes till exempel Boccaccio.) " En ung flickas sällskapsdam bör vara dyster och allvarsam, de kvinn­ liga tjänarna dystra, bleka och aldrig bära granna kläder eller flätat hår! En kvinna bör aldrig lita på sitt eget omdöme, hon kan icke skilja sanning från lögn. En kvinna bör al­ drig få lov att undervisa i boklig lär­ dom — hon bör aldrig framhäva sin mening gent emot en man, utan tiga, även om hon råkar ha rätt. Kvinnan är ett svagt käril, hon har ingen omdömesförmåga. " Det är dock möjligt, att Vives reg­ ler icke togos alltför allvarsamt. Vi böra ha i minne, att Maria var sys­ ter till drottning Elisabeth av Eng­ land och att Shakespeare, deras sam­ tida, skildrade kvinnotyper, som. oänd­ ligt höjde sig över Vives idealkvinna: Portia, Viola och Beatrice som visade lärdom, parad med behag, mod med blygsamhet, skarpsinne med glättig­ het och styrka med ljuvhet. En annan möjlighet är att dessa kvinnotyper icke då funnos men för diktaren framträdde som en hägring, ett löfte för kommande tider. De närmaste århundradena visade dock en avgjord tillbakagång ifråga om kvinnornas uppfostran.