Ni är född? Denne herr Helleberg, som på ett så hedrande sätt utmärkte sig i den smutsiga Borgenstjernska affären, har dock det lilla felet, att han är just icke särdeles artig mot resande handlare, då någon af dessa vill taga hans tjenstgöromål i anspråk. Just som de stodo i begrepp att sätta detta beslut i verkställighet, kommo minst tjugu personer af båda könen till tummelplatsen för de händelser, hvilka vi här ofvan omtalat och under högljudt skratt frågade hvad herrarne befallde och hvad de voro för passagerare, som tillställde så mycket bråk der på platsen. Han tycks öfverlägga med sig sjelf. AD CAROLUM M! – Jag tackar ödmjukast, min goda moster, för denna uppmärksamhet mot mig, ty jag är så blyg att sjelf kunna framföra mitt hjertas önskningar. Han sjunger andliga sånger och läser Bibeln, och detta med en ifver, som om han tänkte blifva en » kolportör. » Förr svor han som den värste gardist, nu åter är han sedig som en jungfru i sitt tal. – I går afton, på barndopet – bekände Lotta öppet. – Jag får väl vara vriden jag, ni är rätt och det polisrätt till på köpet. Och han, som grunden till vår lycka lade, Han är ej någon boksynt lärd; Men hjertat godt, han tankar höga Rikt strödde ut, att aktas föga. Vi skulle önska att alla riksdagsgubbar följde hans prisvärda exempel; dock måste vi medgifva, att vår riksförsamling har att uppvisa många sådana hedrande exempel, synnerligast i Andra kammaren. » Min gamle, hederlige broder Lars! Kamrern Isak Gustaf Perzonn verkade, så länge han bodde ibland oss, ganska mycket för platsens framåtskridande i alla riktningar. Och bland dessa påträffa vi ett, beläget öster om den så kallade kanalbron. – Ack, min snälla mamma – svarade den 18-åriga Lotta, en nyss utsprucken blomma med landtliga behag och vanor – jag har så hjertans roligt, ty lokomotivföraren Rudolf Skrefvenberg har gjort sin ömma kärleksförklaring för mig. I det stället vilja vi traktera läsaren med ett mera allvarsamt kapitel, som har till öfverskrift: