Då det var omöjligt, att under natten komma till Räfsund, hyrde de in sig i en stuga för att fortsätta med skjuts tidigt följande morgon. – Hvilken hänsynslös skurk han måste vara, denne Villars! – Främlingen gick emellertid icke långt. – Nej verkligen? Han hade velat taga sin älskade i sina armar, säga henne huru innerligt han hade henne kär, men som ett spöke hade hennes rikedom ställt sig i vägen, och alltid hade rädslan att synas ifrig efter hennes pengar hållit honom tillbaka från hvarje närmande. röt löjtnanten blodröd af ilska. Den stackars mannen, som aldrig trott, att den summa, hvarmed samhället hjälpt honom, skulle utkräfvas, stod som fallen från skyarne. Jag hade mistat mitt förstånd af rädsla! upprepade Fanny förvånad. Han grubblade öfver detta ända till dess han sent om aftonen inslumrade. – Hon gör då ingen hemlighet af att det är skoj. Och hvarför? Då främlingen granskade de öfriga arbetarna närmare, fann han en sjuklig likhet hos allesammans, men gubben tycktes värst däran. Och han, som inbillat sig vara deras härskare. Uti Shakespeares » Mycket väsen för ingenting » gifva de hederliga men enfaldiga rättstjänarne vakten det rådet, att om de finna en tjuf låta honom gå; ty » den som rör vid beck smetar ned sig ». Ej häller erkänner jag er som min far. TOLFTE KAPITLET. Han såg helt förtjust ut, och kunde han väl vara annat. Ty hvad han sagt om sin hustru, hade tyvärr varit sant, och huru gärna Fanny än ville tänka godt om denna kvinna, så hade hon hört för mycket ondt om henne för att lyckas häruti. Fabrikör Klaus hörde tyst på resonnemanget. Lifförsäkringsspekulationerna bedrefvos numera i en omfattning och med en öppenhet, som om de varit en fullt hederlig förvärfskälla. Fannys besök hade varit helt kort och af Fritz, som han mött ute, fick han veta, att hon rest igen. Också tycktes » affären » gå framåt med stormsteg ju mera öppen den var. Han studerade tidtabellen, som upplyste honom om, att nästa tåg söderut gick på eftermiddagen.