Det nya Tyskland är i religiöst afseende indifferent, men tiger stilla dermed, och är i moraliskt afseende disciplineradt Medan i våra dagar i Tyskland de hög3ta dygder, sanningskärlek, sjelfständighet, själens stolthet och frihet gäller långt mindre än pligttro-het, korrekthet, samfundstukt, militär lyftning, » Schneidig-keit », förhöll det sig på Heines tid tvärtom! Disciplinen stod icke i kurs. Och som religiositet vid den tiden hölls för mer än religion, så ock mensklighet mera än nationalkänsla. Patriotismen var vid den tiden i de bästas ögon en dygd, hvilken de icke betraktade som ovilkorlig; de an-sågo att rättfärdigheten icke upphörde att vara en dygd, derfor att den utöfvades mot ett främmande folk. Till den abstrakt radikala riktningen hos Heine kommer hatet mot Preussen, hvars framtid han icke anade och hvars styrka han icke förutsåg, denna Preussens styrka, som förträffligast är åskådliggjord i Carlyles skildring af Fredrik II: s fader: förmågan att med ärlig stränghet öfver-vinna kaos, nedslå pratet och administrera. Detta hat var hos Heine närmare bestämdt Rheinländarens dödsfiendtlig-het mot Preussen. Man märke denna strof till den preussiska örnen: Dn hässlicher Vogel! wirst du einst Mir in die Hande fallen 80 rupfe ich dir die Feder ’ n aus Und han ’ dir ab die Krallen. Du sollat mir denn in luft ’ ger Höli ' Auf einer Stange sitzen Und ich rufe zura Instigen Schiessen dabei Die rheinischen Bozenschützen. På Wienkongressen hade Preussen efter lång vägran öfvertagit Rhenprovinserna. Det fick derigenom, i stallet för den afrundning, det hoppats på i öster, alldeles söu-derslitna gränser, och till på köpet kom en från gammal-preus-same alldeles skild folkstam under den preussiska spiran. Detta var den trakt, der en gång gränsen låg mellan kelter och germaner. Här stack sig den romerska militärprovin-sen in.