Ännu efter trettio å r kan j a g höra tonfallet, då hon förberedde en timme som hon ämnade ägna åt Iäsande och utantillärande av några strofer ur Emersons A psalm of life, och slutade denna inledning så: Och det får j a g säga, att den dikten tycker - som omsvepte sen, som bringat så mycken olycka! Och ståndarinneskap. Men som i går minns har därför velat framhålla, att den jag hur hon då gav oss ett Iösensord till statliga affärsbankens syfte i stället är a ked, och åt det har åtminstone hon att förekomma det numera lika vanliga s Iv för sin del givit ett alltmera strålanHur skall j a g rösta, det är den som beklagliga händelseförloppet, att när d förverkligande. » Kom ihåg att vad fråga v i snart alla ställas inför. Flerhuvudet, träder som än händer », sade hon och anknöt så talet gå medvetet eller omedvetet, vilen privathank står på riksdagen genast emellan; d. v. s. låter till ett citat ur Heidenstams Fångarna i jag om. En statens hank skulle Tobolsk, » så måste vi mitt i eländet kunrare är spörsmålet för dem som e j oss ge låg men säker ränta, for den allenast na ta Sibirien och hela världen i famn digt nya impulser upprätthålla andan t. kunnat ansluta sig till något parti. vore staten ansvarig. Den, som sedan och vara så hurtiga att det blänker! » ex. under de vanskliga vaktfria skrivDetta kraschernas valår är sannol i k t också betydelsefullt för framtiden. Nu komma även den borgerliga samlingens frukter att skördas. Mer än någonsin förefaller d e t, som om samhället skulle dela upp sig i två väsentliga klyftor. De ha kanske inte enbart olika intressen utan delvis samma när det gäller detta livets s. k. goda. Men den ena tar mera sikte på det kommandes nödvändighet och rätt, den andra på det beståendes värden. Och så skiljas de åt. Där är det första valet, Var hör man rätteligen hemma? Sedan! Finns där kandidater, som m a n vill ge sin röst. Icke nu! ville spekulera, för att få högre ränta, och rätteligen göra finge hädanefter det på egen risk och räkning.