Det gör ett hemskt intryck att på den lilla kyrkogården i Bishophill, uppkallad efter Erik Janssons födelsesocken, bland de många svenska namnen, socken-namn och släktoch bynamn, se den stora stenen i mitten bärande namnet Erik Jansson och inskriften: Mördad. Efter Erik Janssons död upphörde kommunismen och andra ytterlighetsidéer. Många lämnade kolonien. Men en del av den idoga och högt begåvade befolkningen höll ändå ihop och utvecklade omsider stort välstånd. I den första tiden hemsöktesSVENSKA KYRKOSAMFUNDET I NORRA AMERIKA 395 den svårt av kolera och ekonomiska kriser. Mänga deltogo med heder i kriget mellan Nordoch Sydstaterna på Nordstaternas sida. Ett monument på platsen vittnar om de många stupade. Den dag som dag är består det lilla samhället av ungefär trehundra personer, på en enda familj när alla svenskättlingar, som i någon mån bevara kännedomen om det svenska språket ännu i fjärde led. När jag för ett år sedan besökte Bishophill, levde ännu två av kolonisterna kvar, en gammal man och en nittiofyraårig kvinna från Alfta i Hälsingland. Detta var den första stora utflyttningen av svensk allmoge. Sedan dess har strömmen aldrig upphört att rinna, tills nu Förenta Staterna själva dämma för inflödet. Under de sista åren av 1840-talet samlade sig grupper på ett eller annat hundratal och bröto upp från olika delar av vårt land, Småland, Skåne, Norrland. Man sålde hemmanet eller hemmansdelen, sade upp torpet, avyttrade lösöret och skaffade nödtorftiga respengar. Ej ovanligt var, att ungdom försvor sig, kunde man kalla det, d. v. s. lämnade kontrakt på sin kommande arbetsförtjänst under ett eller ett par år för respengarna. Immigranterna användes i jordbruk, byggnadsföretag och annat arbete. Senare i järnvägsbygge. Det ligger otaliga svenska dagsverken i Union Pacificbanan, den järnväg, som förbinder Atlan-terkusten med Stillahavskusten. Bland andra grupper som gjorde sig redo var allmoge från Gästrikland och Hälsingland. Det var år 1849. Ännu gick oron i sinnena efter Erik Janssonsrörelsen högt. Och allvarligare och djupare väckelse hade fattat många av dem, som ämnade utvandra. Då inträffade någonting. Det verkligt stora rinner upp i det fördolda.