från dem, som blivit hemma lämprade, ilet f attas d e m l u ffoch kläder och mat 9ck de veta att det a r deras plikt att lida för det liv,som de urtder sitt hjärta bak. klagande stegmot skyn -: ch ändå så vågar man fkåga Den kärlek som bjuder oss glömma elZer mot jorden sankte sig '. zlarföv deras sinnen arofyllda av hat. allt smått för framtida stora m d i sitt elände, ropande: Det fattas dem sol och glädle och sång,. - och för allt lidande ömma Gud, gud hjalpe mig! c ?eras rygg ar böjd och trött deras må bli ' på färden vårt lysande bål! Det var langesen. &amp; ng, Och om det som vi längta hinna, Nar så striderna voro lyktade deras 4y är grå, deras sinneiz. och om det som v i hoppas vinna, och de hemska, oroliga. iderna flyktade tunga, - -. synes undan för oss svinna kände man, lycklig och glad, rlch mången har C N anfrätt lunga song ' en gäckande öknens oas att hisioriens blad Deras liv g å r pii andra sidan lyckan så kunna v i ej svika 9 v i veta ändå: ock kulzde f å annat att talja era lyss och Ijuset, att efter, oss skola många tusenden gd, nande eftervbrld deras iön b Zir döden c ZZer fattighuset. n ~ z om blod och massakrer oih eld - S å g 6 de, och g d ' de, och liksom före oss gått de som a f r a t, men aldrig för lön, och svärd, intet sker, de som visat oss vägen som v i haftatt ' ärans: falt tn vacker dag ä r ett nummer ej mer; att vavldra, hade andra Bult yen &amp; t givs så månghundrade nya: ... och som vi skola visa för andra. att vinna - om icke rarldsrykte P6, Och alljid nog minrzs du, gerzom varsd en lycklig tid ändå, 13å kom en ' d a g frdn e:; punkt På dagsslit och glam, som gav människorna lust att sträva vår jord,.