Delvis troligen emedan hon finner det mera praktiskt att ta sikte p % dem, sorn makten hafva, delvis troligen af en lycklig brist pH nkmare bekantsknp rned de .reaktioniirt Bter11; PLllande kvinnliga ele.menten, lhtsar hon sallan och foga om dessa senares tillvaro. Vore flertalet ' kvinnor sAdana sorn de, h hvilkas vagnar Lydia Wahlstrom talar, sh vore kvinnofrilgans inre ' sida redan lost. Men ' olyckligtvis har vanekonservntismen en beharskande makt ofver skaror och %ter skaror af kvinnor, bAde battre lottade, sorn trifvas fortraffligt rned att vara salongsprydnader och leksaker, och samre lottade, som.slott underkasta sig ett af inga kavaljersfraser och kavaljerslater forskonadt manligt herravalde. - M ~ r a polemisk an i de artiklar; sorn rora bvinnofrbgan, iir Lydia Wahlstrom i frkga om kyrkliga forhAllanden. Har generaliserar hon betydligt mera, ochd % allt generaliserande ar vanskligt, ntfaller omdomet icke sallan alltfor tillspetsadt, och darmed orattvist. Exempelvis karakteristiken a£ svenska prasterskapqt vid.midten nf forra irhundradet. Om det Br ' sant, att prasterskapets nykterhet dA annu lamnade mycket ofrigt att oneka, sA hade det kanske varit skid att ocksA minnas, att de kraftiga. nykterhetsstrafvanden, som. dA f ramtradde, utgingo just frAn en prgst, Peter Wieselgren. Och ha ' de vid sammn tid)) lojhetei~. bland yngre prKster varit s % rAdande ' som forf. antyder sA hade val ej en konservativ gamma1 biskop sorn A. Kullberg 1843 behoft beklagcz sig oft~er de nyblifnn priisternas politiska och teologiska liberalism och AftonbladsAsikter, sorn han gor i ett bref, dar det bl.