dentliga behcrskare av f ormen, men har man genast ett litet anförande som kert mycket stort, att vara filosof var det är doclq något mer a t t kunna lagga p &amp; en gång intresserar kamraterna, kanske 2nnn större, men a h a störst in kKnsl8a och glöd i sitt föredrag som vacker deras håg för läsning av förfatVid ett var det dock * att vaxa vältalare) det var de förr.a, än .att bara 1ek.a med ordeu tareon och - skolar sig själv. - möte härom dagen utom Stockholm rn e r ii, 11 lr ii 11 g. Efter den betan val: som de senare. Det ar ej allom givet ~ ta1andet.a kom en klu !bibmedlem ' till mig och sade: jag mycket m.ån om .att få läsa trontaatt n &amp; denna f ~ l l ä n d n i n av len, det enda jag kunde överkomm~a atkonst som den borne val-talaren äger, " Jag blev så glad nar j.ag i Morgonbris lcungens vältalighetskonst. Mitt barnoch val a r det; Om guldet vore så talfick läsa om Viktor Hugo. J a g har domsintresse f ör vältaligheten ' har alrikt förekommaande som slaggen, s &amp; last Samhällets olycksbarn många drig sjunkit, ehuru. vår tid med sitt skulle det ej vara så mycket vart. I gånger och alltid gripits a v samma j ä.kt.am de för eningsliv och .dess impiillallniaiihet äro kvi:niiorn.a rädda för att starka medkänsla med de 01ycklig~a och siva disk~~ssionsi:nlii.gg aldrig .tillatit tala offentligt. S jalvlrritilcen ä.r större i. synnerhet den olycklige han skildrar mig att agna mig å t den annat an soin hos kvinnorna a11 hos mämnen och det dar, som aldrig tycks undslippa sitt girigt lyssnande, nar den någon gång ar som om det ännu vore ganska nytt öde: Sedan jag fått l ä s a om författabjudits.