Tå nw konung Karl war aff rikesens rådh med bodh och breff kallat til riket igen, kom han ifrå Raseborgh daghen effter S: Martin, in för Stocholm, Anno domini Mcdlxvij, Och hade han tå meer än halff tridie åår warit skild widh riket, Men nw bleeff han medt stoor ähro och process intaghen i Stocholm, Och her Eric Axelsson vplät honom riket, och antwardade honom Stocholms slott och stadh, och han bleeff åter almenneligha hyllat för rikesens herra och konung, Erchebispens wener sadhe honom och huldskap och mandskap til, Så skickadhe och konung Karl her Christiern Benctsson med breff til Erchebispen som war på Öland, och wille än tå wendt all ting til thet besta, Men Erchebispens regemente hadhe tå enda, Han hade twå resor skildt konungen widh riket, Gudh tilstadde icke, at han skulle giöra thet flere gånger, Ther medh bleff Erchebispen dödh på Öland, fögho bettre än en älende man, widh fäm wikur effter konung Karl hadhe fått Stocholm in, Och konung Karl begynte fara om kring i landet, och handhladhe med then menigha man i riket, och honom til sades huldskap och mandskap, Men Calmarne och Öland medh någhra andra landzändar höllos än tå konung Christiern til handa, Therföre stempladhe han genom sina wener alt thet han kunde emoot konung Karl, Och aff hans tilskyndan kom en til Calmarne Lodouicus widh nampn, Han screff sigh vth för en patriarch aff Antiochien, och en herra öffuer heela Europen, Samme Lodouicus screff alla Biscopar, Prelater, och meniga Adhlen til her i riket, och stemde them alla til sigh, Och sadhe han sigh för then skull kommen wara, at han wille göra fridh riken emellan, Och för hans scriffuelse skul wardt en stoor twist i riket, Ty somblighe meente man skulle wara honom lydigh, och somblige sadhe ther ney til, Men konung Karl stilladhe thet bullret, och gaff före, at wij här i riket wore en sådana fremmande Man inthet plichtige, Så bleeff tå beramat itt herramöte i Halmstadha emellan konung Karl, och konung Christiern, på S: Olaffs tijdh, Ther komo bådha parterners fulmyndigha sendebodh, Konung Christiern begärade at konung Karl skulle låta honom riket vp, Men konung Karl war öffuerbödigh, at saken motte komma i retta, så at ther motte dömas om, huilken there bättre rett hade till riket, Til sådana rettgång wille konung Christiern icke, vtan lät sich så tyckia, at hans rett war allom wppenbar, han wille icke med rettgång läta komma noghot tuiffuel på sin rett, Ther före bleff tå inthet beslutat, vtan rychtet gik almenneligha vth, at konung Christiern wille med hersköld tagha riket in, Och thetta skedde anno domini Mcdlxviij. Konung Karl förstärkte sigh med folk til at möta konung Christiern, om han wille dragha her in i riket, Och S: Katherine tijdh ther effter drogh han med macht in i Westergötzland, Men her Iwar green som Axewald innehadhe, sendhe bodh emoot honom, at han icke ther in dragha skulle, Doch thet achtade konungen intet, vtan kom med mykit folk ther in, Tå her Iwar green thet förnam, bemannadhe han slottet, och gaff sigh in i Danmark til konung Christiern, Och konung Karl lät bestalla Axewald, foor så sielff genom Vermeland, och Dalanar, och kom genom Gestringaland åt Vpland igen, Men konung Christiern kom aff her Iwars greens tilskyndan med mykit folk draghandes in i Westergöttzland, så moste tå konung Karls folk som lågho för Axewald dragha ther ifrå igen, Och ther med drogh konung Christiern åter in i Danmark igen, När konung Karls folk thet förnam förstärkte the sigh, och drogho så först in i Werend, och giordhe ther noghon skadha på konung Christierns wener, Sedhan drogho the in i Halland, Tå konung Christiern thet förnam, skyndadhe han sigh oförtöffuat in i Westergöttzlandh igen, och bestelte han sitt folk i försååt på en skogh ther konung Karls folk skulle framdragha, Och tå the Suenske komo draghandes, och achtadhe sigh inthett, bliffuo ther monghe aff them bådhe slaghne och fångadhe, Her Åke Jönsson bleff ther gripin, The Suenskes största lycka war tå at the hadhe icke alle draghit medh theres heele häär, then wegen ther försåtet för them war,