Ett år därefter hade en 5-årig liten flicka, » kungens lilla Edla », med sex andra stackars, olyckliga barn, ett godt och ljufligt hem på Wilhelmsro såsom följd af det sista sammanträffandet och samtalet med konung Oscar II. E. B — y. En middag på » Göta ». Det var sommaren 1858. Kung Oscar var då hertig af Östergötland och företog en resa till Karlskrona med ångfartyget Göta, befälhafvarc kapten Djurberg. Anledningen har nu fallit mig ur minnet; möjligen stod den i samband med ett bröllop som firades hos amiral Printzensköld, hvilken då gifte bort sin enda dotter. Tvänne bröder till brudgummen voro ock med bå- ten, bägge löjtnanter vid fotregementen i Stockholm — Zielfeldt hette de — samt många andra passagerare, bland dem äfven en gammal major vid namn Meijer och hans fru. Gubben var en pratsam, liflig man och prinsen underhöll vid middagsbordet med honom en liflig konversation. Middagen serverades table d ' hote och faten gingo från hand till hand, som den tiden brukades. Men under konversationen glömde gubben Meijer att lämna fatet ifrån sig, 293 utan ställde det lugnt bredvid sig på bordet. Prinsen observerade det dock genast och sade: » Meijer, du glömmer din hustru! » » Ja, det gör han alltid, » svarade hon i sorglustig ton. » Det skall du inte göra! Jag glömmer aldrig min lilla hustru, » svarade prinsen. Prinsen bjöd sedan på champagne öfver lag, och befälh af varen var på samma gång nere och spisade, vid samma bord till och med. När kammarherre Holterman, som serverade champagnen, kom till kaptenen, vände denne upp och ned på sitt glas och svarade: » Nej, jag tackar; jag dricker aldrig med passagerare. » När prinsen sedan höjde sitt glas, satt kaptenen och såg dum ut, tyckte jag, som rodnade å hans vägnar. Ånyo gick champagneflaskan kring bordet, ånyo ville kammarherren obligera den motspänstige, då hertigen hindrade honom med orden: » Man skall aldrig truga folk » — ord, som sedan alltjämt för mig varit ett rättesnöre med tillägget: » sa ' prins Oscar ».