— 669 — själfmant. Endast i Holland kastade gatpojkar sten och spottade i hans kanot, då han passerade broarne, men dessa små vedervärdigheter bar han med jämnmod i tanken på sitt företag och dess motiv, hvartill jag senare återkommer. Digsrasornas hastighet h l naturligtvis växlat alltefter väder och vind. Som maximum kunna noteras etthundra kilometer tillryggalagda på tio timmar. Sammanlagdt torde en tid af en månad gått förlorad i afvaktan på någorlunda hyggligt väder. Vid ankomsten till Courbevoie utanför Paris mottogs hr Nordin af en mängd roddföreningar, som bragte honom entusiastiska hyllningar. Kanonskott, blommor, supé, fotografering och kontanter! Han befann sig rikare vid framkomsten än vid afresan! Så skedde följande dag infarten till Paris, där just i det strida strömdraget invid Pont de 1 ' Alma åran brast för sjätte gången under färden. Det är där vi presentera honom i början af detta bref. Efter åtskilligt besvär lyckades man kasta till honom en lina, hvarmed kanoten halades upp på kajen, där den bars in i ett skjul. Med svenska flaggan öfver axeln och följd af människomassan, ställde hr Nordin nu sina steg till Place de la Concorde, där han höjde ett lefve för de franska roddklubbarne och för naturen. Naturen! Ja, därmed äro vi inne på " pudelns kärna ", på innebörden af hela resan. — Jag har inte företagit det här vågstycket uteslutande ur sportsynpunkt, förklarade vår kanotchampion. Nej, jag har andra, i mina ögon för hela mänskligheten ytterst viktiga grunder. Jag vill reformera vår föda. Men för att väcka intresse för min lifsuppgift måste jag tillgripa ett medel, som ovillkorligen var ägnadt att kittla nyfikenheten, satte jag ock mitt lif på spel därvid. Ooh är nyfikenheten väckt, har den icke resonnerande publiken erfarit, att en våghals stuckit i väg öfver öppet haf i en bräcklig kanot, då kan jag resonnera med denna publik och står på halfva vägen till mitt mål. — Jag är idel öra, hr Nordin. — Ja, jag påstår att vårt matsystem är ett det grymmaste brott mot naturen. Likaväl som djuren ha vi oss anvisad en föda, som vi kunna njuta okokt och må väl af.