med principer, ideelt anlagd och allt sådant der fanstyg. Och att stå framför honom som en bedragerska! Bedragerska! SANDÉN. THORA. Ja, Yngva uppträdde ju som en sådan. Men den unge vet väl Yngva har naturligtvis THORA lågt. SANDÉN. THORA. SANDÉN. SANDÉN försåtligt. sagt honom Yngva har tegat. Och ändå har ni uppfostrat henne i sanning! Doktor! af sig, om den bara får vara i fred. Är hon kär? THORA. Menar bara, att sanningen just inte är så lifaktig öfvergående tycke för den första unge man, som visat henne uppmärksamhet. Ifrigt. Säg, doktor, tror ni inte det? Jag hoppas, nej. Jag hoppas, att det är bara ett Jag tror ingenting. SANDÉN torrt. THORA. Det der partiet kan inte, får inte bli af! Det är ni som nekar? SANDÉN. THORA. här ett bref, som jag fick i morse. Lemnar Sandén ett bref. De sätta sig vid det större bordet. »Högädla fru! SANDÉN läser. Ja, det är jag som nekar! Sandén hvisslar till. Se gon d. 16 Sept. klockan 12 i och för ett samtal angående en för oss båda vigtig angelägenhet. Vore tacksam, om ni behagade taga emot mig i mor Högaktningsfullt Georg Eksköld.» Högst magnifikt. SANDÉN återlemnar brefvet. THORA bedjande. SANDÉN. THORA. Vill ni taga emot honom? Jag! skulle vara för mig. Vill ni säga honom, att så vidt namn. Ja, ni bör förstå hur plågsamt ett sådant samtal det beror på mig, kommer Yngva aldrig att bära hans Hör nu det är väl inte han som är... SANDÉN puffar till Thora. THORA rodnar djupt. låghet, doktor. Stiger upp. Jag ger aldrig mitt samtycke, aldrig! SANDÉN torrt. Han! Nej, gud ske lof! Men det fins flera slags saken. Förefaller mig, som om Yngva borde få afgöra den THORA förvirrad. henne. Yngva! Ja, Yngva ja! Jag ska' genast tala med SANDÉN.