Själva stigen var det inget fel på, men knappt ha e jag hunnit in under trädkronorna för att börja söka efter den speciella känslan som sol genom lövverk åstadkommer växelspelet mellan ljusa och mörka fläckar och de vaggande skuggorna som plötsligt framkallar hela mystiken förrän skogen tog slut. Den yngre, den krokryggige, som i den ungerska kolonin i Göteborg gick under namnet Fången, går lite till vänster om den undersätsige äldre mannen som jag aldrig tidigare sett. Ville hon tala om sin mor, så kunde vi gärna göra det, och ville hon fråga om Sebastian, så hade jag ingenting emot det heller. Ingenting hade varit enklare för henne än att säga: " Vali. " Jag vet inte varför det till en början tog så emot att bläddra igenom de där låneböckerna om Öregrund. Jag vet inte. Jag hade bara sett honom sådan en gång tidigare, men fast jag ansträngde mig till det yttersta kunde jag inte komma på när det var. Någonting om bilder. XIII Och sedan ingenting. Det fanns män, många män, vad faster Agi än hävdade. Nu svävar öarna åter viktlöst ovanför vattnet, och längst bort kan jag till och med skymta Väderöarna. Det hände tre eller fyra månader efter att vi kommit till Göteborg. Allvarligt fel. Inte när smaken av eter och kloroform var som intensivast; då fanns bara korta stunder av klarhet, fast även denna klarhet var något grumlad och hotades ständigt av den stinkande gulaktiga massan som svällde i mitt svalg. I bådas liv. Kragen som vinden hade fått tag i skär av den låga strandkanten på tvären. Men inte nu. Otympliga fåglar när de är i stillhet. Och ändå hade han framlevt sitt liv på samma ort. Vad inbillar jag mig egentligen? Den ena armen höll hon runt midjan till stöd för den andra. En hinna som slöt sig omkring oss. Jag hade förstås kunnat fråga chauffören om vägen. Jag kan känna att jag gått en liten aning för långt. Hon förenade också grace med spetsighet. Vår blonda farbror! Hon höll emot en aning, inte för att hon inte ville, men för att hon inte kände till något annat sätt att ta emot en annan kropp. Det är nästan makabert hur minnet ibland hakar upp sig. Men det kunde jag förstås inte. Eller slåss emot. "