Medelåldern i totalmaterialet var 70 år med en majoritet män (65 procent). Konsultation av rättsläkare kan alltid ske i tveksamma fall. De intygsutfärdande läkarna var mer benägna att polisanmäla dödsfall bland yngre personer och bland män. Dessutom eftersöktes samtliga fall där den underliggande dödsorsaken varit okänd eller ofullständigt definierad (N-kod 798-799), eftersom denna grupp också kan innehålla onaturliga dödsfall. Detta kan bero på bristande utbildning, eller på att överordnade läkare handlägger de dödsfall där kommunikation med polismyndighet avses ske. Av de dödsfall som inte kommit till polisens kännedom hade de flesta avlidit på någon sjukvårdsinrättning, vanligen efter en längre tids vård. Tabell IV. I 27 av dessa fall ansåg polisen att » ingen brottsmisstanke förelåg «, inkluderande 20 dödsfall som angetts som » olycksfall « (7 drunkningar, 4 fallolyckor, 3 förgiftningar, 3 trafikolyckor, 1 brännskadad, 1 förfrysning, 1 kvävning), 5 som angetts som » självmord « (3 hängningar, 1 förgiftning, 1 skjutning) och 2 fall (1 förgiftning, 1 okänd dödsorsak) där dödssättet angetts som » oklart «. Resultat Därutöver är kliniker och kliniska patologer vanligen inte utbildade till att bedöma eventuella kausalsamband mellan yttre agens och döden. I ett fall där en äldre man sannolikt tagit sitt liv genom hopp från hög höjd var polisens motivering » hög ålder «. I praktiken innebär detta att den läkare som utfärdar intyget om dödsorsak själv har påtagit sig bland annat uppgifterna att utreda skadornas eller förgiftningens uppkomstsätt och vilken betydelse dessa har haft för döden. Polisen avböjde rättsmedicinsk undersökning då » brottsmisstanke inte förelåg «. För att adekvat bedöma dödssättet (dvs om skadorna uppkommit genom eget uppsåt, annans uppsåt eller utan uppsåt) och vilken betydelse eventuella skador har haft för dödsfallet, krävs normalt en kompetent utförd platsundersökning, vittnesuppgifter och en kompetent utförd undersökning av den döda kroppen, inkluderande utförlig skadedokumentation, inte minst avseende hudskador. Denna andel varierade mellan de olika polismyndigheterna, beträffande såväl polisanmälda fall som icke polisanmälda fall (P &lt; 0,06) (Tabell I).