Men man såg inte längre så mycket folk på gatorna. Han förstår sådana saker, sa hon. Då tog han ett nytt tag om hennes handleder och pressade hennes armar bakåt över huvudet. Hon var förresten likadan när hon var ung. Men det värsta gick över. En del halvsvalt på kaffeoch bröddieten. Vet du inte att Iversen-Lindh har sålt varenda aktie i Wilhelmssons snickerier? sa Frida. Men han log. Gapa du. Hon visade henne hur den skulle sluta i ett sprund med överklädda knappar i stället, samma knappar som därfram förstås, dragna genom tränsade hankar. Frida! Stjäl han? Hon var mycket sträng mot sig själv. Då tog han försiktigt två trappsteg i taget och det knarrade och skrek i trappans gråa trä och så såg han, en klunga intill vindsdörrn med händerna om knäna och alldeles blanka ögon. Blå klänningar och vanliga vita bomullsförklän hade hon förut. Det hade bara varit storgubbar och överklassare och intelligensare som räknats. Jag är med barn. Adam hade gått tillbaka den första veckan efter flyttningen för att mata igelkotten som han trodde skulle fara illa annars. Nu är man tillbaka. Han är i Norrköping och hon vet ingenting om hans liv. Hon sa inget men munnen blev ett streck. Frida gick fram och petade opp framsidan och tyckte att hon såg vad den hette. Det var hönsbuljong som stelnade och fick skinn, skär och styv änglamat och choklad med vispgrädde som hade smält. Nu hade bottenfärgen mörknat, rosorna var kaffebruna och förgyllningen i lyrorna glänste tung och såg märkligt dyrbar ut i det slitna kaférummet. Bara besvikelse och skuld. Hon såg lite underlig ut, snurrade glaset och tittade ner. Ska det ta en sån evinnerlig tid? Jag behöver en vuxen kvinnas kloka synpunkter. Hon gick in till sig och tänkte inte mer på det men glömde det aldrig. Till den återvände han. Jag skulle hälsa. Ställ dig här bredvid mig så ska du få se hur man gör. Hon skulle förresten aldrig ha velat visa sin rygg för någon enda människa. Berätta ordentligt, bad hon. Den lärda kvinnan är en dinosaur. Det var ganska långt in till stan och längre än till klockan tio fick hon inte vara ute. De som hade en far i livet fick stryk med såna, här var det bara moderns hårda nypor som reglerade samvaron. Minns du din pappa?