och nu framkommo ur buskarna, som vid skogen omkransade egendomen, en starkt bygd karl och fyra pojkar, af hvilka två voro i en ålder från åtta till tio år, hvilka försökte följa efter honom. skrek generalen åt honom. – Jag låter en af mina pojkar, Konrad, komma hit. – Egentligen ville jag förskaffa er ett fritt ögonblick, sade Addy trohjärtadt till Franz, medan de båda satte sig ned vid verandans bord. Då hörde man plötsligt från fort Stanwix häftigt kanondunder, och återstoden af engelsmännen, som voro beröfvade flertalet af sina anförare, fruktade nu att blifva angripna äfven bakifrån och begåfvo sig därför i vild flykt inåt skogen. Men äfven i German Flats, som var tätare bebodt och skyddadt genom fort Schwyler, dånade en afton två kanonskott. Några af karlarna hade sprungit utmed bäcken i samma rigtning och höjde nu sina bössor. Äfven nu lät Franz sina vackraste locktoner ljuda, men de båda små djuren hade väl icke tid att akta på honom. På morgonen sofvo engelsmännen ännu. Den blick, som han kastade på den inträdande, bådade intet godt för denne. Addy såg emellertid godmodigt på höfdingen och ett svagt leende sväfvade kring hans läppar, när han med armarna korslagda öfver bröstet och med kallt lugn tog till ordet: Men när jag varseblef att framför fönstret stodo minst ett halft dussin röda djäflar, besinnade jag mig på annat. – Det har gått bra! Vore det sannt, så kunde det bli ett streck i räkningen för generalen. – Till åtminstone tolf mil. Det gladde mig hjärtligt, när jag fick höra talas om ert förbund. – Det har du sagt vackert, Oneida, men du måste tala tydligare, om jag skall förstå dig. – Men ni har väl ingenting emot, att vi bygga upp husen igen? Jag förstår mig inte på doktori och inte på att amputera, men efter hvad jag håller före, så har han » laborerat » med benet, så att det var en riktig skam. – Från hvem? Denne svarade med en knappt märkbar nickning. Nu kom det lif i karlarna, och de sprungo som om de varit legda, alla tvärs öfver de nyplöjda åkrarna fram till brandstället.