nom, hänger han sig i fängelset, svunna, de lågo väl i något a v dessa mysdit han insattes på grund av mordtiska gömmen i en järnvägskupé. som man försök på en f. d. vän och revoluinte kan åtkomma utan all hugga sönder vagnen, och jag hade inga verktyg. Därtionskamrat, som blivit minister i uppe låg flickan och rökte. Jag delgav en koalitionsregering och alltså förhenne situationen och hon räknade sina kroppsligar det samhälle han hårnålar. De voro sex. Hon gav mig tre. Det var en vicker handling ut i det ovissa. hatar. uppleva mycket mera än detta. Alla dessa minnen och mänga fler komm o upp f ö r mig härom natten. Jag kunde inte sova för en äldre dam som fått platsen över mig i kupén. Hon skulle stiga av klockan sex på morgonen. Klockan 23 hade hon släckt ljuset. Klockan 24 greps hon av en misstanke alt klockan kunde vara 5. F ö r alt bekräfta den sökte hon tända ljuset, men det var trasigt. Då väckte hon mig för att få veta vad klockan var. Hjälpt av ljuset i korridoren upplyste jag henne därom. Eftersom hon alltså inte sovit över sig, började hon oroa sig för att hon skulle göra del. Stjärnorna växer om våren ... Ja. det kan hända. men hur skulle hon kunna klä sig i mörkret? Skulle inle Stjärnorna växer om våren fröken vilja ta fatt på konduktören, så att stora som darrande droppar, han lagar ljuset? mjuka som levande väsen Jag vägrade alt g a n detta och avslöt omed skimrande vita kroppar, återkalleligen konversationen med att försväller som heliga frukter, klara, att solen går upp vid sextiden. sänker sig nära, nära, Men hon gav sig inte. H o n har väl aldrig varit uppe när solen går upp. I alltför mognande tunga för spröda himlar att bära. stället ägnade hon natten åt alt från sin plats väcka konduktörens uppmärksamhet. Skälvande stjärneväsen, Hela nallen låg jag och tittade på en liten fagert och värnlöst nakna, fet gumhand som bultade på dörrglaset. längtar att lossna och glida, Del var på en gång patetiskt och löjligt. röra vid jorden och vakna, Jag visste J U att den arma som bultade på längtar att fylla sitt öde, ljus skulle få ljus, när tiden var inne.