Den relativa överlevnaden blir då ett mått på den sjukdomsspecifika överlevnaden utan att man behöver veta dödsorsaken hos den enskilda individen. Då dessa patienter ofta inte har några symtom från sin tumör blir det behandlingsberoende symtom som eventuellt påverkar livskvaliteten. De behandlingstraditioner som finns och är under utveckling är just traditioner och grundar sig i bästa fall på strukturerade jämförelser mellan icke kontrollerade behandlingsstudier. Tabell II. I denna studie har strax under 700 män med lokaliserad prostatacancer randomiserats till symtomstyrd behandling eller radikal prostatektomi. Generellt måste man vara mycket försiktig med att dra några slutsatser av jämförelser mellan icke randomiserade studier, men vissa typer av felkällor går att identifiera och systematisera (confoundings, felrepresentation, felklassificering och kalkyl/ analysfel) [17]. Då användes ofta skalor där de efterfrågade symtomens » värde » summerades till ett totalt livskvalitetsmått. Vi vet inte hur dessa data ska överföras till dagens patienter som ofta hittas på grund av förhöjt PSA med åtföljande systematiska biopsier från en prostata som inte har uppenbara palpabla förändringar. Randomiserade studier har påvisat överlevnadsfördelar för patienter som fått hormonbehandling före och / eller efter (upp till tre år) strålbehandling [6, 7]. * För att få en bättre grund för beslut om behandling för patienter med lokaliserad prostatacancer behövs randomiserade studier av överlevnad och inte minst av livskvalitet vid olika behandlingar. Allt detta kan kallas confounding (effekten av faktorer som stör jämförbarheten) beroende på att avgörande prognostiska faktorer inte är lika fördelade i de olika behandlingsserierna. Man har också i dessa serier i de flesta fall vid ingreppet undersökt förekomsten av metastaser i de regionala lymfkörtlarna och då uteslutit patienter med sådana metastaser från vidare analys [12]. e. De nerver som har betydelse för erektionsförmågan löper precis i anslutning till bakre laterala delarna av körteln och trots att de ofta kan identifieras skadas de vanligen vid ingreppet. Detta blir idag ett val mellan en möjlig men inte säkerställd behandlingseffekt och de bieffekter påverkande livskvaliteten som vi vet kan uppstå. När det gäller prostatacancer så dör många av andra orsaker än tumören och övergripande överlevnad blir då ganska okänsligt särskilt om man skall leta efter mindre skillnader mellan t ex olika behandlingsgrupper. De bestående komplikationer som uppstår efter radikal prostatektomi är i huvudsak impotens och inkontinens.