92 dem, så satt anden af häpenhet u ppe i halsen, at jag knapt kom ut med något ord; men nu är det helt annat, så at jag har nästan samma tycke, so m Frun, hwars goda lärdommar jag har at tacka för så förnuftiga tank ar. Derfö re k an man se, huru nyttigt det är för ungt folk, at få god underwisning : ty då kan det med tiden bli något godt af. Elfte Inträdet. Thore, Nils Budkafle. Thore . Å, ja får inte säjat. Du kan s akta säjat för mäj; inte ska ja ränna k ring stan mäat. Jo, ja ska gå på Söder bort te Munkens trapper. Nils. Thore . Thore. Hä, hä, då tör du wäl gå dina egna ärender? Nej, ja ska säja däj rent ut: ja ska gå te en flicka der, som plär under aftensängarne häls a på honom; men nu är h an något sjuk, derföre wil han inte se h enne i moron: för hon brukar s y åt honom, å han orkar inte tala mäna. Ja, j a fö rstår. Thore . Nils . Nils . Thore. Då kan wara lika myck e, hwa en täcken dosmer förstår eller icke. Å, kära Nils , bli inte så ond, ja mente inte mäat. Hör, Thore , ä dä sant, at Gullfresser har res t bo rt? Ja, så sae den, som fölgde trumman, å läs te op Böndags Plac atet . Wa dä BöndagsPlacat? Ja, j a menar, når de fö lja trumThore . Nils . Thore . Nils . Thore . man 94 man, å läsa op nået, så ä då BöndagsPlacat . Din tok! Men når reste han? För en måne s en. Thore. Nils . Nils . Å de truml ade inte förr än nu? Wa inte dä tis nog? Thore. Nils.