Hon såg på honom, och han mötte hennes blick, men när han aktgaf på, hvilken rörande ömhet och outsäglig kärlek, som strålade honom till mötes ur hennes stora barnaögon, då sänkte han hufvudet skamset mot marken. Otto reste sig upp, bar Greta med sig öfver rummet till dörren, öppnade densamma samt ropade med dånande stämma: Han önskade, att han vore död, eller åtminstone att han kunde sofva, liksom de båda kamraterna. » Cigarrer får du af mig », svarade Otto. Men det hände en gång, för flera år sedan, att jag läste en god engelsk bok, hvars titel jag nu ej erinrar mig, men hvars författare hette Samuel Smiles. Redan på långt håll igenkände man Greta och Gösta, men de tre damerna vid deras sida såg man för första gången. Djupt under honom låg den ständigt grönskande Rivieran samt därutanför, så långt blicken kunde nå, det skimrande Medelhafvet. ’ Hvad i herrans namn säger du ’, ropade jag, ’ skall jag bli landtbrukare, som knappt kan skilja en ko från en oxe! ’ Jag väntar icke telegram från någon människa. Men uppriktigt sagdt, så tycker jag, att denna är allt för gynnsam för honom. » Ja, jag har en favoritplats uppe i skogen. » Hon hade afklädt honom hans egen blygsamhets mask. – För en månad sedan låg jag nämligen ute på en förrättning, mycket, mycket långt härifrån, ja, till den grad långt, att det ej är värdt, att jag ens nämner namnet på köpingen, där jag hade mitt hufvudkvarter, ty ni skulle ändå ej veta, hvar den ligger. » Hvad vill detta säga – hvad är detta för historier? » Detta senare gods låg nämligen på motsatta sidan, det vill säga södra änden af sjön Hallsten, där denna genom några skummande vattenfall afbördade sitt vatten i Hallstaån, som nu var en god del bredare och mäktigare, än då hon störtade sig i sjön däruppe vid Hallstanäs Herre gud, hvarför har du gifvit mig så mycket varmt blod i ådrorna!