I avvaktan på att ett sådant organ inrättas i Sverige, i likhet med vad som nu sker i Norge och England, får vi hålla oss till vad Vetenskapsrådets expertgrupp uttalar. I bägge fallen hade Karolinska institutet först gjort en egen utredning men sedan hänvisat fallen till Vetenskapsrådet. Dessa krav har ställts av International Committee of Medical Journal Editors (ICMJE), inte av det akademiska samhället. Utredningen av Sudbö har visat att han fuskat under större delen av sin karriär. Vetenskapsrådet tycks ha en mer övergripande syn och definierar inte vad avvikelse från god forskningssed egentligen är; detta ökar vikten av att granska rådets utlåtanden. Borde det inte ligga på något organ - inom eller utom lärosätet - att med stickprov av och till kontrollera att givna regler följs? Har andra institutioner än den nu aktuella också haft undermålig kontroll? Högre myndighet som garant för forskningens kvalitet Det finns de som anser att om sådana haft oturen att stå för en manipulerad artikel är de snarare offer än medskyldiga [10]. Bland det viktigaste vid sådana misstankar är snabba åtgärder, vilket fallen vid Karolinska institutet klart visat. Det enda riktiga är dock att endast de som aktivt bidragit till ett arbete räknas som medförfattare. Vetenskapsrådet avgav i våras sina tre första utlåtanden om misstänkt forskningsfusk. Det fordras ett organ som kontinuerligt kan följa utvecklingen och som kan verka för att fasta definitioner skapas för vad som är bedrägeri i forskningssammanhang. Expertgruppens avvägningar om gåvoförfattarskap utmynnar inte i ett klart ställningstagande. Alla torde vara överens om att fabricerade data (vare sig det gäller experiment eller patientforskning), förändrade eller manipulerade data och plagiat (stöld) av andras data / text är bedrägerier. I föreliggande fall har de tidskrifter som publicerat de anmälda artiklarna uppenbarligen inte följt ICMJEs regler. Karolinska institutets ledning följer tydligen normalvarianten. Den diskussion som förs om plagiat av såväl de sakkunniga som expertgruppen medför att vad som skall betraktas som plagiat i vetenskapliga sammanhang fått en användbar avgränsning. Anders Ekbom, som utrett fallet Sudbö, har kommenterat företeelsen i Läkartidningen [1]. I pappersupplagan och här under anges endast några viktiga delar. De måste ju också ha brutit mot god vetenskaplig sed. Vad handläggningen innebär bestämmer lärosätet självt.