— .Undra på, att man önskar en änd­ ring. Men skall det reformeras, så skall det. Antingen tages hatten av eller sitter den kvar på alla huvuden — unga och gamla, höga och låga — inga undantag, ty då kan gränsen al­ drig dragas, och det hela går i putten. dagssession kommer att behandlas den för hela vår kvinnovärld så ut­ omordentligt viktiga frågan om " Kvinnors tillträde till ämbeten " och den i samband därmed stående frå­ gan om " Lika lön för lika arbete ". För att få båda dessa frågor sakkun­ nigt belysta hava vi vänt oss till den kända danska kvinnosakskvinnan tra­ fikassistenten Anna Westergaard, vil­ ken i veckans nummer påbörjar en serie artiklar under rubriken " Lika lön ". Båda de ovannämnda frågorna hava på ett för kvinnorna fullt till­ fredsställande sätt lösts i Danmark. I det stora arbete, som legat bakom denna seger har fröken Westergaard deltagit med en entusiasm, en energi och en framgång som tillförsäkrat henne de danska kvinnornas beund­ ran och varmaste tacksamhet. Vi äro övertygade om att våra lä­ sarinnor med intresse skola taga del av fröken W: s värdefulla och in­ struktiva inlägg i den fråga det här gäller. " höger ", " vänster " eller " ingenting ", vågar jag komma med ett förslag till en reform, som, synes mig välbehövlig. Huru länge skola männen behöva fortsätta med att ' betunga sin artighet medelst avtagandet av huvudbonaden? Som varande bosatt i en mindre stad, har jag ofta haft anledning att reflek­ tera över frågan, och alldeles särskilt har jag tänkt på den under dessa blå­ siga vinterdagar, då jag ofta önskat få uppmana herrarne att låta sina hattar sitta på. Det kan ju inte vara annat än skadligt, att i " ur och skur " blotta ofta bara hjässor — och i mitt tycke är det också rätt obehövligt. Skulle vi kvinnor icke kunna föreslå, att männen, liksom vi själva, hälsade med en artig bugning, eller hur vore det om det verkligen vackra militära hälsningssättet användes av alla her­ rar. Tänk, vad vi kvinnor sluppit be­ Jag hoppas att reformen skall häl­ kvämt undan bara med vår lilla sas med glädje, och jag vet att vi " nick ", det skulle väl varit fruktans­ kvinnor kunna genomföra den.