O Lilia, jag ser, att er far, ehuru han, den hederlige mannen, är fullkomligt tacksam mot mig för hvad jag händelsevis kunnat göra för hans son, att han likväl tvekar om sin dotters lycka i min hand. – Förr tolkade du mina suckar icke så obenäget, söta Rosamunda. Rosamunda tryckte varmt och hängifvet hans hand. Deremot kunde ju ingenting farligt hända, om hon talade med honom några ögonblick midt i natten, tröstade och uppmuntrade honom. – Jo, jo, i Herrans namn, rätt skall vara rätt; förhåller icke arbetaren hans lön, heter det. Hvad skall franskan tjena till? Jag har redan gjort allt i ordning. Hon var också onekligen högst förtjusande och älskvärd, ja mera än Erik ansåg behöfva fordras till lycka och trefnad i äktenskapet; hon föreföll honom alltför het för en nordbo, liksom Italiens egen sommar, eller allt för prunkande, liksom dess yppiga växtlighet; – och doldes icke under hennes skönhet liksom bland rosorna och orangerna någon giftig orm, några dödande skorpioner? skrek en pojke; vi ska skrämman! Rosamunda kastade af sig slängkappan och skyndade ur trädgården och upp i våningen. Ännu gick han med stor svårighet, ovan vid den konstgjorda fot, han fått i Danmark, på vägen hit. I det lilla matrummet var ganska hyggligt för att vara på en gästgifvaregård: nya tapeter, rena, klara fönster, mycket varmt, och ett nätt dukadt bord med matsedel. I rummet fanns en smal säng af omålade bräder och med en tunn madrass, en liten kudde, en brun filt, och blott ett lakan. Lilias starka vilja hade segrat, huru förledande han än talte, huru ödmjukt och andäktigt det lät, tyckte hon sig höra en frestares röst och svarade slutligen lugnt och klart: Vår värd är en man af folket, en hedersman, en riktig hedersman (Bra! Herr Gråsten, stel som en stenbild i frack, förde naturligtvis Lilia främst. frågade han åter hviskande. Han behöfde ju icke blifva någon lagbrytare! Man undrar att icke en så skicklig, flitig, ödmjuk, ordentlig och tarflig menniska kommit bättre upp i verlden. Likaså gick det ganska trassligt för notarien; han visste knappt hvad