– Men vänta mig! Hans tid skall väl komma! – Den är redan kommen, E. M:t – säger Struensee lugnt – Hans aktier stå nu så lågt, att ett barn skulle kunna blåsa honom omkull. – Verkligen? I så fall önskar jag, att jag hade en vän, som ville göra mig den tjänsten att blåsa till! – Jag tror, att E. M:ts riddare handla klokare, om de icke förifra sig. Den feta katten dör strax af sig själf, om han får vara i fred. Det är förmånligare på alla sätt. Hans lugna röst dämpar hennes vrede. Hon sätter sig åter och stirrar en stund, tigande, rakt ut i luften. Så säger hon sakta: – Ni har gjort mig stora tjänster. När ni kom till mig, hade jag intet hopp om att min tillvaro här skulle kunna bli dräglig, men tack vare er har allt förbättrats. – Hvarför har ni gjort detta för mig? Svara mig ärligt! – En människas handlingar bestämmas ju i allmänhet under påverkan af vissa intressen eller sympatier – Ni kunde icke ha några sympatier för mig. Ni visste, att jag uttalat mig mycket nedsättande – och mycket orättvist – om er person? – Ja. Men det var min öfvertygelse, att det icke fanns mer än en möjlighet till ömsesidig lycka och trefnad för min drottning och min konung: nämligen om det goda förhållandet dem emellan kunde återställas. Jag trodde mig göra båda majestäten en tjänst genom att arbeta därpå. – Men ni hade ingen anledning att göra någonting för mig!