Far derföre och hemta henne i mitt ställe, herr doktor, och res på ångbåt från Norrköping, så skall jag stå nere vid bryggan och vinka ett hjertligt välkommen åt er. – genmälde han sorgligt. Grefve Ehrenbrant reste sig med stolthet, i det han frågade: Jag anser mig nu ha full rättighet att gå. Gå till öfverståthållareembetet, presterskapet, hvart du vill, men underrättelser vill jag hafva. Hvar är hon? Ni tror icke det, ja, icke jag heller, men det kunde dock hända. – tillade jag j tankarne. Mest Ehrenbrant af sina syskon i detta hänseende, var han likväl mindre föremål för den gamle grefvens stolthet, än brodern, och egde i mindre grad hans ömhet, än systern. Jag hörsammade naturligtvis inbjudningen och steg in i kajutan, der en vänlig brasa flammade och thébordet redan stod färdigdukadt. – Jag förmodar, att den ifrågavarande är ett fruntimmer. – yttrade Jesperson, då han kort derefter inträdde i mitt rum. Vid hans sida satt ett ungt fruntimmer, som genom lidelser och strider hade så mognat i förtid, att man knappast i henne kunde igenkänna den Cornelia, som vi nyligen lärde känna såsom ett barn. Skall jag icke der underkasta mig många förödmjukelser, skall man icke se tvätterskans dotter jag talar vid Gud icke af högmod öfver axeln och undra, hvarför hon vill söka intränga i en krets, som icke tillhör henne? För öfrigt skall ert stilla sätt och edra milda blickar förvärfva er mycken magt öfver henne, ty hon är icke elak, utan endast bortskämd på så sätt, att hennes vilja varit ovilkorlig lag för hennes omgifning; nu skall ni hjelpa henne att styra – sig sjelf. Ställ er på alpens spets en skön sommardag! Den olycka, som hade trälTat hans son, förorsakade honom naturligtvis en ännu större smärta, och det sved i fadershjertat vid tanken på, att den äldste sonen, hans namns förhoppning och föremålet för hans stolthet, skulle vid så unga år gå bort.