Den vicl lcongresser sB vanliga sndliga ofverniiittnaclen oc11 sloheten, en foljd sf ett onatuwligt llopnllde af foreclrngai~lgsiimnea, forekoln icke. Hvaije talare kuxlde for sitt nnforande pidriiknn den storsta dppinarksamhot och det 1.ifljgaste intresse frBn en stiindigt vaken idhornrkrets, son1 ej heller sparnde 118, bifallsyttringar. Nu i storsta hast en ofverblick nf konfererensp~: ograi~~et. Att genorngl clet~a~mma pnnlrt fijr punkt till5ter ej utrymmet, ej lleller torde det varcz behofljgt, dB vi i ett foregBende hafte 1aninat eu ungefiirlig resnmi: af dess inaehbll. En del a1 foredragen komma dessutorn att blifva tillgiingliga i tryck, visserligen ej i salnlad form,. inserat i vissn af vgra tidskrifter, dar de i foljd czf sitt Bmue b&amp;st hora hemma. Afven Dagny hoppas blifva i tillfalle meddela niigra af dem. Motet iuleddes med en ~8rslrildt for BndarnDlet fijrfattad och komponerad Jzautnt. Frokn.czrna Henrilra Widmark och HBlbne Mnnktell delade harvid firan, dB den form skrifvit testen, den senare omsatt den i toner. i \ !usilren till de varma och enkla ordun, sB val lrorer som solosfing, gjorde sig priilrtigt giillsnde, anford sf tons~lttarinnan sjdf. Den var hBllen i en allvnrlig stil och giclr viil samInen med motets anda och 1ra.rakter. S&amp; bestegs talslrstolen a£ fru Ellen d~zkwrsviird, ordforande for Svenskn Irvinnornas nationalforbuncl.