Bellman. Baron Löwen och baron Agerhusen kurtiserade båda En fröken Fers. Baron Agerhusen stod högt hos BellMan, ty han bjöd ofta på honom. Han bad Bellman Hjälpa sig. En dag voro de på middag hos konungen. Kungen frågade Bellman, om han ingenting hade att Berätta? Nej, det hade han inte. Ah, han kunde väl Fundera på något. Då sade Bellman: "Ja, jag skall säga Att baron Agerhusen får ta musen, men greve Löwen Får ta i röven på fröken Fers." Löwen blev förbannad Och begärde duell. Kungen försökte göra det gott igen, Men det gick inte. Så bestämdes en dag, då de offentLigen på torget skulle duellera med sabel ­ till häst. Löwen kom på torget med en ståtlig häst. Men BellMan lät vänta på sig. Till sist kom han på en gammal Krake, iklädd en gammal kapprock. Benen voro omlinDade med halm. "Stackars Bellman, nu hugger han Ihjäl honom", sade hovdamerna. Men när Bellman Kom fram till Löwen släppte han en del lerskärvor, Som han haft under armen, i gatan. Då blev Löwens Häst "bångstyrig" och började stegra sig. En "horsaSkärra" som Bellman likaledes haft under armen, Svängde han i luften med den påföljd att Löwen ej Kunde styra sin häst, utan denna for iväg. Bellman Efter och bad honom vänta, men Löwen for åstad Och kom aldrig mer tillbaka. Bellman gick på gatan en dag. I ett av fönstren på Andra våningen av slottet stod en hovdam. "Hur Möed kostar de ad ligga hos jer?", frågade Bellman. "Det kostar så mycket att Bellman inte kan lösa det." "Ja, de e djävelen å inte va ve kassa nu når'en har Horan fal!"