BRAHE. och lilla Elsa, som jag inte sett ännu! STENBOCK barskt. Nää! Men jag kom att tänka på Margaretha... Du har bara rätt att ha en tanke i dag! En! Slår honom på axeln. Opp med kuraget, Nils, eller äro vi dödens män! BRAHE. reda mig... Bara jag kommer på hästrygg så skall jag nog VAKT I. Hans Majestät, Konungen! KONUNGEN in, dödsblek, hålögd; hans skägg, vått af dimman, hänger ner. Han är följd af Leubelfing och Ridknektarne. BRAHE förskräckt. Åh, Gud i himmelen! FEMTE AKTEN 375 . KONUNGEN till elden; nickar åt Brahe och Stenbock; säger åt Smedsgossen. Lägg på elden! Till Stenbock och Brahe. Fredrik, vi ha ändrat i andra träffen så, att Du tig Wilhelm bakom Dig! Du tycker inte om hertigen, men det får Du finna Dig i! Och så... men vi få reda oss utan dem, ja, jag tror det är nästan bättre, att de äro borta... nästan bättre. ändå... Jag fryser ända in i benen! Blef Du rädd, Nils? får Ysslar, Beckerman, Bulach, Goldstein och Her Torstensson och Banér skulle nog ha varit behöfliga, Gustaf Horn saknar jag mera... men det går nog Till Kvartermästaren och Fältväbeln. i dag, och det hjälper så litet! Den välsignade kulan är ute på vandring igen Leubelfing, ge mig min ret... Tänk om Pappenheim hinner fram... tänk om han hinner fram, innan vi börjat! kappa! Denna hiskliga dimman och detta mörk Tag bort det där... jag kan icke bära harnesk Torkar skägget, sätter sig på en bänk; något gladare. Nåå, ska' vi äta kvällsvard i Leipzig i dag Och middag i Wittenberg i morgon! Det ska' bli roligt få se Wittenberg! Nej, detta är alldeles kommit! rysligt! Solen är borta och det stora mörkret har SMEDEN går fram, faller på knä och kysser Konungens fot. GUSTAF ADOLF 376 . KONUNGEN reser sig vred.