Derpå lemnade han smägnolande rummet. frågade fru Borg. Men hvad hjelpte det? Han gick icke denna dag till Petterssons. – Åh, kära du, det var ingenting! – Åh! – Gnds välsignelse! Boken darrade i hans hand. – Gamla logen hade nog kunnat göra tjenst ännu ett år, lydde fru Karins något trumpna svar. Hon viste att genom lagmannens försorg saken blifvit nedtystad. Men då denne några dagar senare erhöll i uppdrag att utföra en förrättning i en närgränsande stad och han derifrån hvarken återkom på utsatt tid eller vidare hördes af, började man ana rätta förhållandet. En befallning som åtföljdes af en sträng blick. – Amen! En förmiddag under det hon väntade läkaren, hvilken vid sitt senaste besök hos den sjuke betänksamt skakat på hufvudet åt pulsslagens långsamhet, satt hon ensam vid mannens bädd, en bild af den mildaste undergifvenhet. För denna fru hade lagmanskan synbarligen sina djupaste nigningar och sitt blidaste leende, då hon bad henne stiga in. – Vett ja ’! Den bittraste ånger vaknar i hans själ, och han utbrister: – Den Malla! I sin bedröfvelse började han äfven att dricka, troligen för att dermed söka döfva bekymren, och nu gick det alltmera utför år från år. Barnets tillstånd förvärrades dag för dag, men det fans så mycket krafter att tära på, lifstråden var så segt spunnen inom denna lilla menniskoplanta, ämnad till utveckling och full, frisk blomstring, att veckor förgingo, innan döden förmådde afslita tråden. Huru vill du att han eljest skulle ha kommit uppför backen och öfver gården utan att någon af oss märkt det? Sedan hon funnit sig motsagd från alla håll, hade hon endast yrkat på att omkostnaderna för stenen och dennas resande skulle debiteras sterbhuset, hvilket under det spända förhållande, som tills vidare rådde med Landström, denne icke längre bestred. En månstråle bröt fram, och vid dess sken tyckte sig Lovisa förmärka en svart punkt flytande på vattenytan. Nej, gård och grund måste min blifvande man framför allt ha, och ståtlig skall han se ut.