Rele
Rele on sähköisesti ohjattava sähkömekaaninen kytkin, jonka toiminta perustuu sähkömagneettiin. Releen keksi Joseph Henry vuonna 1835. Releellä ohjataan erillisen ohjausvirran avulla suurempia jännitteitä ja sähkövirtoja. Suuria päävirtapiirin ohjaukseen tarkoitettuja releitä kutsutaan usein kontaktoreiksi.
DynaRig
Modernin purjetekniikan kehitti saksalainen insinööri Wilhelm Prölss jo 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Prölss oli öljy-yhtiö Shellin palveluksessa 30 vuotta, ja 1970-luvun öljykriisin aikana hän kehitti työnantajalleen rahtilaivaa, joka hyödyntäisi vapaasti seisovia pyöriviä purjeita. Prölssin idea jäi toteutumatta muun muassa silloisen kehittymättömän teknologian vuoksi. Mastot olivat liian painavia, ja sen ajan tekniikalla hydrauliikka oli vielä liian epäluotettavaa. Kun öljykriisi hellitti, pienet polttoainekustannukset eivät suosineet purjerahtilaivan kehitystyötä. Levyke
Ensimmäiset levykkeet kehitti IBM:n tutkimuskeskus San Joséssa 1960-luvun lopussa. Ne oli tarkoitettu IBM Series/370 -keskustietokoneiden käyttöjärjestelmäpäivitysten siirtoon ja syrjäyttämään suuret ja hitaat nauha-asemat. IBM myös osti japanilaiselta Yoshirō NakaMatsilta patentin levyketeknologiaan, jonka hän väitti kehittäneensä jo 1950-luvulla. Kahdeksantuumainen levy tuli markkinoille 1971. Louis Renault (teollisuusmies)
Louis Renault juhli jouluaattona vuonna 1898 yhdessä veljiensä ja ystäviensä kanssa, sillä hänellä oli taskussaan kahdentoista ensimmäisen automobiilin varmat tilaukset ja hintakin oli kohtuullisen hyvä. Hän päätti ryhtyä automobiilien rakentajaksi. Muutaman kuukauden kuluttua hän jätti patenttianomuksen suoravaihteisesta vaihdelaatikosta, joka tuli olemaan hänen vaurautensa perusta, sillä vaihteiston käyttö omaksuttiin nopeasti kaikissa aikakauden – ja myöhempienkin aikojen – ajoneuvoissa käytettäväksi. Telaketju
Brittiläinen James Boydell kehitti myös erään telaketjun edeltäjän. Hänen keksinnössään pyöriin liitettiin litteitä kääntyviä levyjä, jotka jakavat painoa. 
Boydellin mallin vaunuja käytettiin Krimin sodassa. Alessandro Volta
Alessandro Giuseppe Antonio Anastasio Volta (18. helmikuuta 1745 Como – 5. maaliskuuta 1827 Como) oli italialainen fyysikko, joka kehitti teorian staattista sähköä varastoivasta laitteesta. Volta tutki sähköstatiikkaa, pneumatiikkaa ja meteorologiaa. Vuonna 1799 hän kehitti sinkki- ja kuparilevyistä muodostuvan ensimmäisen pariston, Voltan patsaan, jonka hän esitteli vuonna 1800. Volta löysi metaanin ja pystyi ensimmäisenä eristämään sitä. SI-järjestelmän jännitteen yksikkö voltti on nimetty Voltan muistoksi. Kontaktori
Releellä ja kontaktorilla on eroa yleensä vain kokoluokassa; kontaktorilla ohjattavat virrat ovat suurempia ja jännitteet korkeampia eli kontaktori on tarkoitettu kytkinlaitteeksi sähkölaitteen päävirtapiiriin, mutta rele ohjausvirtapiiriin. Yleisradio
Toukokuussa 1990 Yle otti käyttöön Herbie Kastemaan suunnitteleman tunnuksen, ”Renkaat”, jotka eri värisinä muodostivat sisäänsä ympyrän tai pallon, jonka alapuolella oli teksti YLE. Tunnuksen pohjana Kastemaa käytti vuoden 1965 tunnusta. Renkaat kuvastivat uutisia, urheilua, musiikkia, viihdettä ja draamaa. Tästä logosta tehtiin myös ruututunnus, jota esitettiin vuosina 1992-1999 TV1:ssä ja 1992-1997 TV2:ssa ennen aamun ensimmäistä ohjelmaa ja illan viimeisen ohjelman jälkeen. Tunnus korvasi vanhan E. Rädyn suunnitteleman joutsentunnuksen vuodenvaihteessa 1991–1992. Tunnuksen musiikin sävelsi Jukka Tiensuu. TV2:ssa tunnusta näytettiin 10. elokuuta 1997 ja TV1:ssä 1. lokakuuta 1999 asti. Philipp Reis
Reis kehitti toimivan puhelimen esiversion vuonna 1861, jolloin hän esitteli Frankfurtissa saksalaisille tiedemiehille kehittämäänsä sähkömagnetismiin perustuvaa laitetta, jolla ääntä pystyi siirtämään lankaa pitkin. Laitteessa oli lähetyspäässä puinen laatikko, missä oli korvaa matkiva torvi ja platinakalvo, joka toimi tärykalvona. Sähköjohto oli ikään kuin kuulohermo. Kun korvan aukosta tuli ääntä laatikkoon, platinakalvo tärisi ja kalvoon nojannut vasara katkoi sähkövirtaa ääniaaltojen mukaan. Virta ohjattiin sähköjohtoa pitkin vastaanottopäässä olleen releen kelaan, jolloin sen sisässä ollut rautapuikko toisti äänen. Rautapuikko oli kaikulaatikossa, joka hieman vahvisti ääntä. Joseph Henry
Käytännön sovelluksiin Henryn magneetit pääsivät, kun hän myi niitä rautakaivoksille malminerotteluun. Hän keksi sähköisen soittokellon ja heilurimaisen sähkömoottorin. Yhtenä merkittävimmistä keksinnöistään hän keksi releen, sähköisen kytkimen, jolla hän saattoi kytkeä heikolla sähkövirralla voimakkaan pariston käyttämään haluttua laitetta. Näin hän pystyi kytkemään soittokellon toimimaan mailin matkan päästä. Henryn soittokello oli näin ensimmäisiä sähköisiä lennättimiä. Hänellä oli lennätin kotinsa ja yliopiston välillä ja pystyi sen avulla vaihtamaan viestejä vaimonsa kanssa. Samuel Morse hyödynsi Henryn kehittämää tekniikkaa myöhemmin, kun hän vuonna 1840 patentoi lennättimen. Rahapeliautomaatti
Ensimmäiset klassisen rahapeliautomaatin, ns. yksikätisen rosvon, mallit kehitettiin Kaliforniassa 1890-luvun lopulla. Varsinaisen yksikätisen keksijänä pidetään Charles Fey -nimistä keksijää, joka rakensi ensimmäisen modernin rahapeliautomaatin, jossa kolme rullaa lähtee pyörimään kahvasta vetämällä.
Suomessa Veikkaus (ennen vuotta 2017 Raha-automaattiyhdistys) omistaa monopolin rahapelitoimintaan. Suomessa tunnettuja entisen RAY:n pelejä ovat esimerkiksi Pokeri ja Keno. Laitteet antavat rahaa siten, että ne palauttavat pitkällä aikavälillä nähtynä aina jonkin tietyn prosentin syötetystä rahasta takaisin. Internetissä toimivat nettikasinot tarjoavat myös rahapeliautomaattien kaltaisia pelejä. Näitä pelejä voi nykyään pelata myös älypuhelimella tai tablettilaitteella. Usein näiden nettikasinojen pelien palautusprosentti on parempi kuin Veikkauksen tarjoamilla peleillä. Pistoke
Harvey Hubbell keksi ja patentoi Yhdysvalloissa nykyisin käytössä olevan pistokkeen ja pistorasian vuonna 1904. Hubbelin ensimmäinen luonnos oli pistorasia joka ruuvattiin lampunkantaan ja siinä oli erikseen pistoke pinneineen. Muut valmistajat omaksuivat Hubbelin pistokkeen ja vuoteen 1915 ne olivat levinneet laajalle. Myöhemmin seinään kytkettävät pistorasiat suunniteltiin täydentämään näitä lampunkantaan kytkettäviä pistorasioita. Kuminauha
Kuminauha eli kumilenkki on tyypillinen kotitaloustarvike. Se on elastinen ja sitä käytetään usein pitämään yhdessä kahta esinettä. Stephen Perry patentoi tuotteen englannissa vuonna 1845. Telaketju
Keksijä Richard Lovell Edgeworth julkaisi ensimmäisen kuvauksen telaketjuista.
Edgeworth ei 40 vuoden ponnistuksista ja rakentamastaan yli sadasta mallikappaleesta huolimatta saanut keksintöään toimivaksi. Joseph Henry
Englantilainen William Sturgeon oli 1824 rakentanut magneetin, jossa oli eristämätön kuparijohto kierrettynä eristetyn rautasydämen ympärillä. Magneettikenttä luotiin sähkövirralla, ja vaikutus loppui kun virta lakkasi. Henry osallistui luentoon, jossa kerrottiin Sturgeonin magneetista. Henry keksi eristää kuparilangan, jolloin kierroksia oli mahdollista asettaa tiheämmin toistensa päälle ja näin magneetista saatiin voimakkaampi. Eristeet olivat usein silkkikangasta, jotka olivat peräisin hänen vaimonsa alushameista. Henry kirjoitti vuonna 1828 ensimmäisen teoksensa, joka käsitteli maan magnetismin vaikutusta silkillä eristetystä langasta tehtyyn kelaan. Henry tuli tunnetuksi voimakkaiden magneettien rakentajana, ja hän demonstroi magnetismia suurille joukoille. Myöhemmin hänen rakentamansa magneetit pystyivät nostamaan 3 000 paunaa. Kehruu
James Hargreavesin vuonna 1767 keksimä kehruukone, Kehruu-Jenny, on teollisen vallankumouksen vertauskuvia, ja se mullisti tekstiiliteollisuuden. Ensimmäiset kehruukoneet toimivat vielä käsikäyttöisesti mutta olivat silti kymmeniä kertoja nopeampia kuin rukki. 1700-luvulla keksittiin myös vesivoimalla toimiva kehruukone. Ilmailun historia
Historiasta löytyy useita kertomuksia ihmisistä, jotka ovat yrittäneet lentää. Tyypillisesti lentokykyä on ajateltu saatavan linnuilta pukeutumalla näiden sulkiin ja rakentamalla siivet ja pyrstö. Tämän jälkeen on sitten hypätty korkealta paikalta kuten kirkon tornista. Kun ei ole ymmärretty nostetta, ja tasapainon hallintaa, niin yleisesti näissä hypyissä kävi huonosti. Varhainen tunnettu lentämistä käsittelevä kreikkalainen legenda kertoo Daidaloksesta ja Ikaroksesta. Tällaisiä tarinoita tunnetaan myös Intiasta, Kiinasta ja Euroopan varhaishistoriasta. Ensimmäinen kirjallinen kertomus hypystä on vuodelta 852 Cordobasta, kun Armen Firman hyppäsi sulkii pukeutuneena. Häntä seurasi vuosisatojen aikana useita yrittäjiä, kuten Eilmer of Malmesbury. Niinkin myöhään kuin 1811 Ulmissa Albrecht Berblinger rakensi ornitopterin ja hyppäsi Tonavaan. 
Leija on ehkä ollut ensimmäinen ihmisen rakentama lentolaite. Se keksittiin Kiinassa todennäköisesti niinkin varhain kuin 400-luvulla eaa. ja keksijöinä mainitaan Mozi (Mo Di) ja Lu Ban (Gongshu Ban). Myöhemmät leijat usein jäljittelivät lentäviä hyönteisiä, lintuja ja petoja, niin todellisia kuin myyttisiä. Joitakin varustettiin jousilla ja pilleillä tuottamaan musikaalista ääntä lentäessään. Muinaiset ja keskiaikaiset Kiinalaiset kirjalliset lähteet kertovat leijoja käytetyn etäisyyksien mittaamiseen, tuulen testaamiseen, miesten nostamiseen ja viestintään. O-rengas
Ensimmäisenä o-renkaan patentoi vuonna 1896 J.O.Lundberg Ruotsissa. Yhdysvaltain patentti myönnettiin vuonna 1937 tanskalaissyntyiselle koneenrakentajalle Niels Christensenille. Christensen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1891. O-renkaan hän patentoi 72-vuotiaana. Hän ei pystynyt pitämään patenttioikeuksia itsellään, vaikka yritti sitä lakiteitse, vaan oikeudet siirtyivät yrityksiltä toisille ja päätyivät lopulta Westinghouselle. Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain hallitus julisti o-renkaan sodankäynnin kannalta kriittiseksi koneenelimeksi ja antoi valmistusoikeuden useille yrityksille. Yhdysvaltain hallitus maksoi tästä vuonna 1971 100 000 dollarin korvauksen Christensenin perillisille. Taskukello
Taskukello on pieni taskuun mahtuva kello, joka toimii rataksilla. Taskukellon keksijänä pidetään lukkoseppä Peter Henleiniä (noin 1480–1542). Hänen kehittämänsä taskukello tehtiin vuonna 1510. 1900-luvun alkuun asti taskukelloja käytettiin yleisesti, kunnes rannekellot syrjäyttivät ne. Nykyään taskukello kuuluu hienostuneeseen miesten pukeutumiseen, ja perinteisessä arkikäytössä sekä taskukellon että rannekellon ovat paljolti syrjäyttäneet matkapuhelimet, joissa on myös kello. Peili
Metallipinnoitetut lasipeilit on väitetty keksityn Sidonissa, nykyisessä Libanonissa, ajanlaskumme ensimmäisellä vuosisadalla. Takapinnalta lehtikullalla päällystetyt lasipeilit mainitsi jo roomalainen Plinius vuonna 77 kirjoittamassaan teoksessa. Roomalaiset kehittivät myös halvemman tavan valmistaa peilejä: lasi silattiin sulalla lyijyllä. Staattinen sähkö
Keskiajalla magnetismista ja sähköilmiöistä mainitsivat Roger Bacon ja Girolamo Cardano. William Gilbert oli ensimmäinen, joka luetteli systemaattisesti kappaleita, jotka saivat ominaisuuksia hangattaessa. 1650-luvulla Otto von Guericke rakensi rikkipallon, jolla saattoi tehdä hankaussähköön liittyviä kokeita. Myöhemmin Francis Hauksbee rakensi lasipallosta laitteen, jolla sai tehtyä sähköä polkemalla. Leydenin pullo yhdistettynä lasipallogeneraattoriin antoi alun kaikelle sähkön tutkimukselle. Hiram Maxim
Paul Vieille oli keksinyt savuttoman ruudin samana vuonna. Hiram Maximin veli Hudson Maxim kehitti edelleen savuttoman patruunan 1891, joka täydensi Maxim-konekiväärin tehokkuutta. Maxim myi uuden aseensa brittiarmeijalle, vaikka upseeriston keskuudessa riitti arvostelijoita.
Maxim jatkoi myös muiden keksintöjen kehittelyä. 1890-luvulla hän suunnitteli höyryvoimalla toimineen lentokoneen. Tuhansien keksintöjen jälkeen kuningatar Viktoria löi hänet ritariksi 1901. Yksi keksinnöistä oli nykyäänkin käytössä oleva jousiviritteinen hiirenloukku. Purjelauta
Purjelauta kehitettiin Kaliforniassa vuonna 1967. Purjelauden keksijöinä pidetään lähteestä riippuen Hoyle Schweizeria tai Jim Drakea. Suomessa niistä tuli suosittuja 1980-luvulla, jolloin purjelautailu, "surffailu", oli osa sen aikaista kehittymässä olevaa "juppi" urbaanikulttuuria. Reginald Fessenden
Reginald Aubrey Fessenden (6. lokakuuta 1866 East Bolton, Quebec – 22. heinäkuuta 1932 Bermuda) oli kanadalainen keksijä. Wilhelm Lenz
Wilhelm Lenz oli saksalainen fyysikko, joka keksi Ising-mallin . Hänet tunnetaan myös Laplace-Runge-Lenzin vektorista. Wilhelm Hellesen
Frederik Louis Wilhelm Hellesen (s. 2. helmikuuta 1836 Kalundborg, Tanska – 22. joulukuuta 1892) oli tanskalainen keksijä ja teollinen suunnittelija. Vuonna 1887 hän suunnitteli ensimmäisen alkalipariston, mikä sai alkunsa Leclanchén parin tutkimisesta. Samana vuonna hän perusti Hellesens-paristotehtaan Valdemar Ludvigsenin (1861–1939) kanssa, joka auttoi paristojen jatkokehittämisessä. Vuonna 1889 hän myi ensimmäiset paristot Tanskan puhelinyritykselle. Wilhelm Hellesen kuoli vuonna 1892. Hänen leskensä jatkoi tehdastoimintaa vuoteen 1906, jolloin Ludvigsenista tuli tehtaan ainoa omistaja. Kytkin (sähkötekniikka)
Sähköisesti ohjattua kytkintä kutsutaan releeksi tai kontaktoriksi. Freestylerullaluistelu
Ensimmäiset inline-tyyppiset rullaluistimet patentoi John Joseph Merlin englannissa 1760-luvulla. Italialainen urheiluvälinevalmistaja Roces julkaisi vuonna 1981 ensimmäisen kaupallisen inline-rullaluistimen, missä renkaat olivat peräkkäin. 1980-luvun alussa yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat halusivat harrastaa lajiaan kesäisin, joten he perustivat oman yrityksen ja lisensoivat Rocesilta inline-rullaluistimen. Uudenlaista rullaluistinta markkinoidakseen Scott and Brennan Olson perustivat yhtiön nimeltä Ole's Innovative Sports, minkä nimeksi vaihtui yrityksen myymisen jälkeen Rollerblade. Vuonna 1988 julkaistiin maailmanlaajuisesti ensimmäisen kaupallinen freestylerullaluistin nimeltä Rollerblade Lightning TRS. Lajin kehitys jatkui voimakkaasti 1990-luvulla, jolloin alettiin järjestää ensimmäisiä virallisia tuomaroituja urheilukisoja. Freestylerullaluistelu oli mukana ensimmäisissä X-Games-kilpailuissa vuonna 1995 vertti- ja parkkiluistelun muodossa. Suomessa järjestetään lajin SM-kisat vuosittain. Molekyylimies
Eräänä päivänä Reece käynnisti vahingossa yhden koeluonteisen reaktorin väsymyksissään.
Samalla hän sai suuren annoksen outoa säteilyä, joka takasi hänelle epäorgaanisten molekyylien hallinnan. Reece huomasi kykenevänsä hallitsemaan kaikkea energiaa ja erilaista materiaa psionisesti. Hän nimesi itsensä Molekyylimieheksi ja kun yhtiön johtaja päätti erottaa Reecen, tämä jähmetti miehen elottomaksi patsaaksi sauvalla, jonka hän uskoi kanavoivan omia voimiaan. Tosiasiassa epäluulojen ja itsetunto-ongelmien kanssa painiskeleva Reece asetti alitajuisesti itselleen sulkuja, jotka estivät häntä käyttämään voimiaan kaikella tehollaan. Heijastin
Jalankulkijaheijastin on suomalainen keksintö. Sen keksi pertteliläinen maanviljelijä Arvi Lehti 1940- ja 1950-lukujen taitteessa. Hänen poikansa toimitusjohtaja Taisto Lehti mallisuojasi suosituksi tulleen lumihiutaleen muotoisen heijastimen, jonka oli suunnitellut tuotesuunnittelija Kalervo Suomela. Taistosta tuli ajoneuvoheijastimia valmistavan Talmun toimitusjohtaja 1970. Talmu toimii nyt osana kansainvälistä ajovalokonsernia nimellä Hella Lighting Finland Oy. Vesisänky
Ensimmäisen vesisängyn patentoi brittilääkäri William Hooper vuonna 1883 vähentämään vuodepotilaiden makuuhaavoja. 1900-luvun alussa tieteiskirjailija Robert Heinlein kuvaili veden päällä nukkumista romaaneissaan. Suosio lähti todelliseen nousuun, kun vuonna 1968 Charles Prior Hall suunnitteli vedellä täytetyn, vinyylimuovista valmistetun sängyn opinnäytetyönä San Franciscon valtionyliopiston muotoilutiedekunnassa. Kitara
Leo Fender ja Les Paul keksivät 1940-luvulla itsenäisesti lankkusähkökitaran. Molemmat huomasivat, että jos mikrofonit kiinnitetään kiinteään lankkuun eikä kaikukoppaan, saadaan äänen kiertoilmiö eliminoitua. Leo Fender suunnitteli Fender Telecasterin ja Fender Stratocasterin, kun taas Gibson Les Paul on Les Paulin suunnittelema. Kaikki kolme ovat sähkökitaran klassikkomalleja. Madonreikä
Lorentzin madonreikä, joka tunnetaan myös Schwarzschildin madonreikänä ja Einsteinin-Rosenin siltana, on tietynlainen tunneli valkoisen aukon ja mustan aukon välillä. Tunnelin löysivät Albert Einstein ja Nathan Rosen. Tulokset julkaistiin vuonna 1935. Robert Fuller ja John Wheeler osoittivat vuonna 1962 tämäntyyppisten madonreikien olevan epävakaita, eivätkä ne kestäisi kauan syntymisensä jälkeen. Louis Réard
Louis Réard (1897 – 16. syyskuuta 1984) oli ranskalainen autoinsinööri ja muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten bikinien keksijänä. Hän keksi bikinit vuonna 1946. Tarranauha
Tarranauhassa on kaksi puolta: kova koukkupuoli ja pehmeä silmukkapuoli. Yleisen kaupunkitarinan mukaan tarranauha keksittiin Yhdysvaltojen avaruusohjelmassa. Tosiasiassa nauhan keksi vuonna 1941 sveitsiläinen insinööri George de Mestral tarkkaillessaan takiaisia. Pistooli
Samuel Colt kehitti rullarevolverin 1800-luvun alkupuolella, saaden idean kertomansa mukaan laivan ruorirattaasta. Colt sai keksinnölleen patentin Euroopassa vuonna 1835 ja Yhdysvalloissa vuotta myöhemmin. Revolveri tuli tuotantoon ja yksi ensimmäisistä oli Yhdysvaltain laivaston tilaama Colt 1851 Navy Revolver. Raitioliikenne
Amerikkalainen Thomas Davenport valmisti noin vuonna 1835 muutamia mallivaunuja, joissa käytettiin akkuja voimanlähteenä. Englantilainen Davinson rakensi vuonna 1842 kaksiakselisen vaunun, jota käytettiin Edinburghin ja Glasgow’n radalla. Vaunun nopeudeksi on arvioitu noin 6 km/h. Amerikkalainen Page rakensi vuonna 1851 hiukan nopeampia vaunuja. 1860-luvulla kokeiltiin sähkökoneita vaunujen käyttövoimana. Saksalainen Siemens & Halske kehitti vuonna 1879 veturin, jossa oli kolmen hevosvoiman moottori ja kaksi vaunua, ja esitteli sen Berliinissä. Seuraavina vuosina yhtiö rakensi useita raitioteitä. Amerikkalainen Daft rakensi vuonna 1884 kahden mailin pituisen sähköradan Baltimoren ja Hampdenin välille. Radalla kulkivat kolmen tonnin moottorivaunut. Amerikkalainen J. C. Henry rakensi radan vuonna 1885 Kansas Cityyn. C. J. van Depole rakensi useita raitioteitä. Vasta vuonna 1888 raitioteiden rakennus pääsi vauhtiin Frank J. Spraguen rakennettua Virginian Richmondissa 18 kilometrin pituisen radan. Tämän radan päällä käytettiin ensimmäisen kerran radan yläpuolelle sijoitettua kosketinjohdinta ja moottorivaunussa olevaa kosketinrullaa. Leidenin pullo
Kokeissaan Kleist oli laittanut naulan alkoholilla täytettyyn pulloon ja liittänyt sen alkeelliseen sähköistäjäkoneeseen. Ottaessaan naulaa myöhemmin pois sai hän voimakkaan iskun. Alankomaalainen Musschenbroek teki samantapaisen kokeen yhtäläisin tuloksin. Lukuisat oppineet uusivat näitä kokeita ja muuttelivat osien asetteluja. Johann Heinrich Winckler asetti johtimen kulkemaan keskeltä pullon sisäpintaan, ympäröi sen metallivaipalla ja kokeili kaikenlaisilla nesteillä kuten vedellä, sulalla voilla ja viinillä. Lopullisen muodon Leidenin pullolle antoivat 1748 lontoolaiset lääkärit William Watson ja John Bevis. He luopuivat nesteistä ja päällystivät pullon sisältä ja ulkoa metallisella foliolla. Danzigilainen fyysikko Daniel Gralath kytki ensimmäisenä useita Leidenin pulloja rinnkkain ja sai näin korotettua tehoa. Yksinkertainen kone
Koneissa esiintyvän liukukitkan klassiset lait keksi Leonardo da Vinci (1452–1519), mutta hän ei julkaissut tutkimuksiaan, vaan ne säilyivät vain hänen muisti­kirjoissaan. Ne keksi uudestaan Guillaume Amontons vuonna 1699, ja niitä kehitti edelleen Charles Augustin de Coulomb vuonna 1785. Neulaviulu
Neulaviulu on baijerilaisen Johann Wilden keksimä kitkaidiofoninen soitin. Soittimen synnyinvuodeksi mainitaan 1740 tai 1744. Neulaviulussa on puoliympyrän muotoinen kaikupohja, jonka laidassa on pystysuoria neuloja. Neulat voivat olla metallisia, lasisia tai puisia. Neulaviulua soitetaan hartsatulla jousella, jolla neuloja hangataan voimakkaasti. Sävelkorkeus riippuu neulan pituudesta: lyhyemmästä neulasta syntyy korkeampi ääni. Pringles
Patentin mukaan Pringles-lastut kehitti Ohion Montgomerystä kotoisin ollut Alexander Liepa. Paistomenetelmän kehitti tieteiskirjailijanakin tunnettu Gene Wolfe ja taikinanvalmistusmenetelmän Len Hooper. Ruuvi
Antiikin aikana käytettiin Arkhimedeen ruuvia veden nostamiseen. Täyttä varmuutta ei ole siitä, keksikö sen Arkhimedes. Diodoroksen mukaan Arkhimedes keksi vesiruuvin asuessaan nuorena miehenä Aleksandriassa. Vesiruuvi levisi Egyptistä koko välimeren alueelle. Vitruvius mainitsee kirjoissaan ruuvipuristimen keksijäksi Heronin (10-70). Heron itse kuvaa omassa Mekhaniká teoksessaan niin ruuvipuristinta kuin kierukkavaihdetta. Ruuvipuristinta varten Heron kehitti menetelmän valmistaa mutteri. Jos ruuville halutaan nimetä isä, niin tämä kunnia kuuluu ehkä eniten Heronille. S. P. J. Keinänen
Keinänen teki myös monia lähinnä autotekniikkaan liittyviä keksintöjä. Hän keksi 1940-luvulla Monorator-nimisen häkäpöntön, jossa saattoi käyttää polttoaineena märkää puuta. Keinänen kehitti myös autojen pyörissä käytettyjä lumiketjuja ja 1960-luvulla hän kehitti metallinastoin varustetut Keinäs-nastarenkaat. Näitä renkaitaan Keinänen mainosti televisiossa ajamalla Studebaker-autollaan teatterin lavalle. Keinänen rakensi myös Chrysler-kilpa-autoonsa erityisen ”koveron”, johon ajaja saattoi suojautua onnettomuuden uhatessa ja hypätä sitten pois autosta sopivalla hetkellä. Nokian Renkaat
Kelirenkaan pohjalta kehitettiin Nokialla ensimmäinen henkilöauton talvirengas vuonna 1936, jonka nimeksi tuli Lumi-Hakkapeliitta. Renkaan pintamallissa oli portaittainen poikittaiskuvio varustettuna niin sanotuilla "imukupeilla". Kuviointi loi hammasmaisen pidon pehmeään alustaan niin lumessa kuin liejussa. Innovaatio mahdollisti henkilöautojen käytön myös talvella. Hakkapeliitta on pysynyt Nokian Renkaiden talvirengasmalliston tuotenimenä ensimmäisestä renkaasta lähtien. Nallilukko
Nallilukon kehitti metsästystä harrastanut skotlantilainen pastori Alexander Forsyth. Hän huomasi, että liipasimen vedon ja aseen laukeamisen välinen viive (lukkoaika) antoi riistalle aikaa paeta, etenkin, kun ruuti piilukon sankkipannussa syttyy välähtäen ja pölläyttäen sankan savun hetkeä ennen panoksen syttymistä. Forsyth kehitti noin vuonna 1805 uudenlaisen lukon, jossa iskuvasara iski pieneen räjähdyselohopeaa sisältävään säiliöön. Nokian Renkaat
Suomen Gummitehdas Oy kehitti ja toi markkinoille vuonna 1934 maailman ensimmäisen talvirenkaan, jonka nimeksi tuli Kelirengas. Talvirenkaan kehitystyön tekivät yhteistyössä turkulainen rengaskauppias August Kelhu, Suomen Gummitehdas Osakeyhtiön myyntipäällikkö Erik Sundqvist ja Gummitehtaan insinöörit. Karuselli
Karuselleja alkoi ilmestyä eri puolille Eurooppaa, ja Yhdysvaltoihinkin keksintö rantautui viimeistään 1800-luvulla. Laite oli pian etenkin Ranskassa yleinen huvitteluväline ja esimerkiksi poliittisten pilapiirrosten aihe. Hevosten lisäksi mukaan alettiin ottaa muitakin hahmoja. Renkaansieppaus oli – ja on edelleen – toisinaan vielä mukana: karusellimatkustaja saattoi halutessaan keihästää renkaita pienellä peitsellä tai pyydystää niitä käsin ja ansaita siten ilmaisen uuden kierroksen. Reki
Vanhimmat Suomesta löydetyt ajoneuvojen jäännökset ovat muinaisreet. Ne olivat usein kivikirveellä veistettyjä muinaisjalaksia, joihin rakennettiin kuorman sitomiseksi reen ylärakenteet. Tällaisten rekien uskotaan olleen ihmisten työntämiä tai vetämiä sekä mahdollisesti myös koirien ja porojen vetämiä. Vesihiihto
Nykyaikaisen kaapeliradan keksijä on saksalainen Bruno Rixen, joka rakensi ensimmäiset kaapeliradat Saksaan 1960-luvulla. Helsingissä vesihiihtoa harrastettiin kaapelissa kuitenkin jo 1950-luvun alussa. Hietaniemen kaapeli oli toiminnassa ainakin vuoteen 1958 asti, ja sen sanottiin olevan maailman ensimmäinen. Keksijä oli rakennusmestari ja vesihiihdon edelläkävijä Kauko Kolma. Hietaniemessä nykyisin toimiva, pääosin wakeboard-harrastajien käyttämä Wakestation-kaapelirata on rakennettu kesällä 2013. Rakettiase
Ensimmäisessä maailmansodassa Lontoon ja Pariisin asukkaiden pelkona olivat korkealla taivaalla liikkuvat saksalaiset ilmalaivat. Niitä pyrittiin ampumaan alas lentokoneiden konekivääritulella, mikä oli tehotonta. Ranskalainen Yves de Prieur kehitti 1916 lentokoneisiin rakettiaseen. Se ei toiminut, koska ilmalaivaan ei saatu osumia edes lähietäisyydeltä, eikä yhtään pudotusta onnistuttu tekemään. Langattoman tiedonsiirron historia
Radion patentti kuuluu nykyään Nikola Teslalle (1856–1943), joka patentoi Marconin kanssa samana vuonna omia radioon liittyviä keksintöjään. US Patent Office peruutti Teslan patentit 1904, mutta Yhdysvaltojen korkein oikeus palautti ne hänelle vuonna 1943. Eli pian Teslan kuoleman jälkeen. Joidenkin mukaan molemmat päätökset olisi tehty taloudellisista syistä, jotta Yhdysvaltojen hallituksen ei olisi tarvinnut maksaa korvauksia, ensin Teslalle, sitten Marconi Companylle. Sana ”radio” on keksitty paljon itse laitteen kehittämisen jälkeen, ehkä vasta vuonna 1909. Sitä ennen kutsumanimenä toimi langaton lennätin. Paul Vieille
Paul Marie Eugène Vieille (2. syyskuuta 1854 – 14. tammikuuta 1934) oli ranskalainen kemisti, joka kehitti savuttoman ruudin vuonna 1886. Se tunnettiin nimellä la Poudre B tai Poudre Blanche (valkoinen ruuti). Soxhlet-laite
Soxhlet-laite on kemiassa käytettävä erotuslaite, jolla kiinteän aineen sisältämät kemialliset yhdisteet uutetaan käytettävään liuottimeen. Laitteen kehitti 1800-luvulla saksalainen kemisti Franz von Soxhlet. Alun perin hän kehitti laitteen rasvojen erotukseen kiinteistä maitonäytteistä, mutta nykyään sitä käytetään monilla kemian ja kemianteollisuuden aloilla. Ilmapuntari
Evangelista Torricelli nimetään yleisesti ilmapuntarin keksijäksi,mutta historialliset dokumentit osoittavat että Gasparo Berti, italialainen matemaatikko ja astronomi, olisi rakentanut tahattomasti vesi-ilmapuntarin vuosien 1640–1643 välillä.Ranskalainen filosofi ja tiedemies René Descartes suunnitteli ilmapuntarin jo vuonna 1631, mutta ei ole todisteita että hän olisi kyennyt rakentamaan sen. Denderan lamppu
Reliefistä on kehitelty myös näennäistieteellisiä teorioita joiden mukaan se kuvaa muinaisten egyptiläisten sähköteknistä taitoa. Teoriat perustuvat reliefin esittämän kuvan vastaavuuksiin useiden modernien laitteiden, kuten Geisslerin putken, Crookesin putken ja kaarilampun kanssa. Teorian kannattajat ovat usein perustelleet teoriaa kuparilevyillä, jotka reliefeissä peittävät pylväiden ylempiä napoja. Tiedeyhteisö ei ole kuitenkaan vakuuttunut näistä väitteistä. Tohtori Bolko Stern on kirjoittanut yksityiskohtaisen selostuksen, jonka mukaan kuparilevyjen suojaamat pylväiden päät eivät liity sähköön tai valaistukseen vaan kyseessä on maaginen sovellus. Ilotulitus
Kunniaa ruudin keksimisestä ei varmuudella voitane antaa kenellekään. Ruudin keksijä saattoi olla 600-luvulla elänyt kiinalainen alkemisti "Li Tian", joka etsiessään ikuisen elämän eliksiiriä tuli vahingossa sekoittaneeksi ruutia. Pian ruuti syrjäyttikin bambut juhlien ilotulituksissa. Marco Polon kerrotaan usein tuoneen ruudin Kiinasta 1270-luvulla, mutta maininta salpietaripohjaisesta, ääntä ja valoa palaessaan tuottavasta aineesta löytyy jo englantilaisen munkki Roger Baconin teoksesta Opus Majus, jonka hän kirjoitti vuonna 1267. Ruudin sotilaallisia käyttömahdollisuuksia alettiin tutkia Euroopassa hetimiten. 1400-luvulla ilotulitukset olivat jo tavallinen näky Euroopan taivaalla, kun yläluokka vietti juhliaan. 1830-luvulla pyrotekniikka otti seuraavat suuret harppaukset, kun italialaiset pyroteknikot alkoivat tuottaa erivärisinä palavia raketteja. Nykyään suurin osa maailman ilotulitteista valmistetaan Aasiassa. Siellä järjestetään vuosittain erittäin näyttäviä ilotulituksia. Myös katolisissa maissa, kuten Espanjassa on näyttäviä ilotulituksia.Suomessa ilotulituksia järjestetään eniten uutenavuotena ja pelkästään uudenvuoden tulitteiden myynnin on arvioitu olevan noin 10 miljoonaa euron luokkaa. Suomen ja EU:n lainsäädäntö tekee eron kuluttajille ja ammattilaisille tarkoitettujen ilotulitteiden välillä. Ammattimaisia ilotulittajia ovat yritykset joilla on TUKES:in lupa järjestää ilotulitusnäytöksiä. Myös kuluttaja saa lain mukaan ampua kuluttajatuotteita käyttäen ilotulituksia mihin vuodenaikaan tahansa, mutta siihen tarvitaan pelastusviranomaisen kirjallinen lupa. Lain mukaan ilotulitus on kuluttajille sallittua ilman erillislupaa uudenvuodenaaton iltakuudesta uudenvuodenpäivän aamukahteen saakka sekä pelastuslaitoksen erityispäätöksellä Venetsialaisissa klo 21.00–02.00 asti. Vuodesta 2009 lähtien kaikkien ilotulitteiden myynti, luovutus ja hallussapito on sallittua vain 18 vuotta täyttäneille.
Jotkin kaupungit ja yhteisöt järjestävät katsojille avoimen ilotulituksen keskeisellä paikalla. Muita ilotulituksia järjestetään esimerkiksi talviurheilulajien päätteeksi. Lahdessa Salpausselän kisojen lauantaipäivän huipennuksena toimivan joukkuemäkikisan yhteyteen on järjestetty perinteisesti myös ilotulitus. Ammattimaisia näytöksiä ammutaankin Suomessa tuhansia vuodessa mm. häissä, merkkipäivinä, yritysjuhlissa, kauppakeskusten avajaisissa, joulunkauden avajaisissa, uutenavuotena jne. Nokian Renkaat
Maailman ensimmäinen talvirengas valmistui 1934 Suomen Gummitehdas Oy:n tehtaalla. Kyseessä oli kuorma-autoille suunniteltu Kelirengas, jonka uurrettu pintakuvio sopi lumiselle tielle tehden lumiketjut tarpeettomiksi. Ensimmäiset henkilöautojen talvirenkaat Suomen Gummitehdas Oy suunnitteli Kelirenkaan pohjalta. Ne tulivat myyntiin vuonna 1936. Henkilöauton talvirenkaan nimeksi tuli Lumi-Hakkapeliitta 1600-luvun suomalaisten sotaratsumiesten Hakkapeliittojen mukaan. Röntgentutkimus
Röntgentutkimuksen aloitti saksalainen Wilhelm Röntgen keksiessään röntgensäteilyn. Röntgensäteet saivat poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa. Uudesta säteilystä kehitettiin nopeasti lääketieteellisiä sovelluksia. Myös röntgendiffraktio keksittiin pian röntgensäteiden löytymisen jälkeen. Sähkö
Sähkön vanha nimi "elektrisiteetti" tulee kreikan meripihkaa tarkoittavasta sanasta "ἤλεκτρον" ("ḗlektron"). Sanan "sähkö" keksi 1840-luvulla suomen kielen kehittäjä, lääketieteen ja kirurgian tohtori Samuel Roos. Hän sanoi, että kyseessä on "sähähtämällä säkenöiminen." Samoihin aikoihin Elias Lönnrot ehdotti elektrisiteetin suomenkieliseksi vastineeksi sanaa "lieke", joka ei kuitenkaan vakiintunut käyttöön. Vesileima
Englantilaista William Henry Smithiä pidetään ensimmäisenä sekä vaaleita että tummia alueita sisältävän vesileiman kehittäjänä. Vuonna 1848 hän oivalsi, että mikäli verkkoon puristettava muoto on kolmiulotteinen reliefi, on lopputuloksena reliefin mukainen monisävyinen vesileima. Reliefin syvimmät kohdat keräävät enemmän kuituja ja toistuvat näin ollen tummempina. Puristukseen käytettävät kappaleet valmistettiin aluksi kaivertamalla reliefi vahaan ja kopioimalla aihe galvanoplastisesti metalliseksi laataksi. Ernst Gräfenberg
Ernst Gräfenberg (26. syyskuuta 1881 – 28. lokakuuta 1957) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut lääkäri (erityisesti gynekologi), joka keksi Gräfenbergin renkaana tunnetun kierukan. Gräfenberg myös muun muassa tutki naisen virtsaputken roolia orgasmissa. G-piste eli Gräfenbergin piste on nimetty hänen mukaansa. A. I. Virtanen
Virtanen työskenteli pitkään Valion laboratoriossa. AIV-suolan ja -rehun keksimisen jälkeen hän sai 1929 oman Biokemiallisen tutkimuslaitoksen, jota hän piti käytännössä koko uransa ajan tärkeimpänä työpaikkanaan, vaikka hän toimi pitkään myös Helsingin yliopiston professorina. Virtanen kehitti AIV-suolan ja -rehun lisäksi monia meijeritoimintaan liittyviä keksintöjä ja tutki muun muassa kansanterveyttä. Rake
Rake on erityisesti tietokoneohjelmistojen kääntämiseen ja asentamiseen suunniteltu työkalu hieman samaan tapaan kuin
Make ja SCons. Se on kirjoitetu Ruby-kielellä, ja sen Makefile-tiedostoa vastaava Rakefile käyttää Ruby-syntaksia. Raken alkuperäinen kehittäjä on Jim Weirich. Kisko-Kalle
Raidetraktorin kehitti alun perin saksalainen Hermann Josef Breuer 1910-luvun alussa. Raidetraktorissa oli ideana käyttää siirrettävien vaunujen painoa veturin kitkapainon lisäämiseksi. Yhtiö nimeltä Maschinen- und Armaturenfabrik vorm. H. Breuer & Co aloitti Breuer-raidetraktoreiden valmistuksen vuonna 1914. Vasta vuonna 1923 yhtiön omistajanvaihdoksen jälkeen tuotanto pääsi kunnolla vauhtiin. Vuonna 1929 yhtiöstä tuli osakeyhtiö ja se muutti nimensä Breuer-Werk AG:ksi. Raidetraktoreita valmistettiin yhtiön toiminnan loppumiseen 1957 asti. Anemometri
Levyanemometrit olivat varhaisimmat anemometrit, jotka koostuvat ainoastaan litteästä levystä, joka on yläpäästään kiinni siten, että tuuli kääntää levyä. Levyanemometrejä kehittivät italialainen Leon Battista Alberti noin vuonna 1450 ja Robert Hooke vuonna 1664. Myöhemmät versiot levyanemometristä koostuivat litteästä nelikulmaisesta tai pyöreästä levystä, joka kääntyi kohtisuoraan tuulta päin tuuliviirin avulla. Tuulen painetta levyn pinnalla tasapainottaa jousi. Jousen puristustila määrittää voiman, jonka tuuli kohdistaa levyyn, ja tämä voidaan lukea asteikolta tai rekisteröintilaitteesta. Tämänkaltaiset laitteet eivät reagoi kevyeen tuuleen, ovat epätarkkoja voimakkaassa tuulessa ja reagoivat hitaasti vaihtelevaan tuuleen. Levyanemometrejä on käytetty laukaisemaan kovan tuulen hälytyksiä silloilla. Fahrenheit-asteikko
Fahrenheit vieraili tanskalaisen lämpömittarin kehittäjän Ole Rømerin luona Kööpenhaminassa vuonna 1708. Rømer näytti hänelle kotonaan erikoisen lämpömittarin, josta ei ole säilynyt Rømerin omia muistiinpanoja. Mittarilla oli kaksi referenssipistettä: jään sulamispiste ja ruumiinlämpö. Näiden välin Rømer jakoi kahtia ja sijoitti asteikon nollapisteen yhden tällaisen välin verran kylmemmäksi. Jään sulamispisteeksi tuli 7,5 °Rø ja ruumiinlämmöksi 22,5 °Rø. Fahrenheit käytti ilmeisesti Rømerin ideaa hyväkseen, mutta on jäänyt arvoitukseksi, miten hän päätyi tunnettuihin astelukuihin. Erään selityksen mukaan hän otti käyttöön Rømerin asteikon jakaen sen asteet neljään osaan saaden vastaavuudet 7,5 °Rø = 30 °F ja 22,5 °Rø = 90 °F. Myöhemmin hän muutti asteikon referenssipisteiden asteluvuiksi 32 °F ja 96 °F helpomman asteikon vuoksi. Näille Fahrenheitin valitsemille asteluvuille on muitakin arvailuja. Lämpöpatteri
Lämpöpatterin keksijänä pidetään Pietarissa asunutta venäläistä yrittäjää Franz San Gallia, joka vuonna 1843 keksi lämmittää huoneita kuuman veden avulla. Vuonna 1857 tuote oli valmis markkinoille. Siitä tuli heti alusta alkaen suuri kaupallinen menestys. Hiirenloukku
Tavanomaisimman hiirenloukun kehitti Hiram Maxim (Maxim-konekiväärin kehittäjä). Tavanomaisin hiirenloukku on rakenteeltaan yksinkertainen laite, jossa on voimakkaasti jousitettu tanko, joka laukeaa hiiren päälle murskaten sen niskan tai selkärangan, kun hiiri tarttuu kiinni ansassa olevaan syöttiin. Hiiri jää kiinni pyydykseen eikä vaella kuolemaan piiloonsa. Useimmiten syöttinä käytetään tuoretta juustoa, lihan palasta tai leivänpalaa. Uusissa loukuissa on usein muovinen jäljitelmä, jonka maun ja hajunpuutteen takia ansaan laitetaan usein normaali syötti lisäksi. Joissain moderneissa muovista valmistetuissa versioissa ansa laukaistaan ilman syöttiä (esimerkiksi paineen kohdistuessa loukun lattiaan). Lisäksi raadon poistaminen laitteesta voi olla mahdollista koskematta itse hiireen. Kondensaattori
Kondensaattoreita voidaan tämän kapasitanssin vuoksi käyttää elektronisissa piireissä jännitevaihteluiden tasaamisessa. Kondensaattorin kyky tasata jännitevaihtelua on suoraan verrannollinen sen kapasitanssiin.
Ensimmäisen kondensaattorin keksi Ewald Georg von Kleist Camminissa Pommerissa 11. lokakuuta 1745, yrittäessään varastoida sähköä elohopeaa täynnä olevaan pulloon. Maailmalle tieto uudesta keksinnöstä levisi kuitenkin Pieter van Musschenbroekin kautta. Hän teki kokeen vedellä täytetyllä astialla Leydenin (Leidenin) yliopistossa Hollannissa tammikuussa 1746. Tästä sai nimensä "Leydenin pullo". Heelys
Heelys on yhdysvaltalaisen Roger Adamsin 1998 kehittämä ja patentoima rullakenkä, joissa kengän kantaan on upotettu yksi tai kaksi rullaa. Heelys-kengillä ei kuitenkaan luistella, vaan rullataan. Kantapäillä rullailu eli hiilailu vaati hyvää tasapainoa ja on vaikeampaa kuin rullaluistelu, koska paino on vain kantapäillä. Rullaillessa tulisi käyttää ranne-, kyynär-, polvisuojia ja kypärää kuten rullaluistellessakin. Vetoketju
Vetoketjulla on kolme keksijää. Ensi yritys oli vuonna 1851, jolloin yhdysvaltalainen Elias Howe kehitti "vaatteisiin tarkoitetun automaattisen liukuvan lukkomekanismin", jonka kehittely kuitenkin jäi häneltä vähiin. Yhdysvaltalainen Whitcomb Judson kehitti seuraavan version vuonna 1891, mutta ei suinkaan vaatteita vaan saappaita varten. Hänen tarkoituksensa oli saada sellaiset kengännauhojen korvikkeet, jotka saisi kiinni yhdellä kädellä. Nykyaikaisen varmatoimisen vetoketjun kehitti ruotsalaissyntyinen Gideon Sundbäck Judsonin keksinnön pohjalta ja hänen yrityksensä palkalistoilla vuonna 1913. Sitä kutsuttiin "clasp-locker-mekanismiksi". Kulkuaaltoputki
Kulkuaaltoputken ja klystronin kehityksellä on yhteistä 1930-luvulla Leningradin yliopiston fyysikko, Agnessa Arsenejevan, ja hänen tulevan aviomiehensä, saksalaisen Oskar Heilin tekemät tutkimukset elektronien nopeusmodulaatiosta. Oskar Heil kirjoitti 1935 Berliinissä sanomalehtikirjoituksen kehittämästään Heilin putkesta, joka on esiaste, sekä klystronille, että kulkuaaltoputkelle.
Kulkuaaltoputken keksivät englantilaiset toisen maailmansodan aikana. Pääperiaatteen selvitti Rudolf Kompfner British radar research laboratory:ssa. Kompfner ja John Pierce jatkoivat rauhan tultua kehitystyötä Bell Labsissa USA:ssa. Telaketju
Ensimmäisen toimivan telaketjun kehitti yhdysvaltalainen Alvin Orlando Lombard Mainesta vuonna 1901. Lombard Log Hauler muistutti telaketjuilla varustettua höyryveturia ja toimintaperiaatteeltaan moottorikelkkaa. Siitä käytettiin vetämään tukeilla lastattuja rekiä. Lombardin laitteita valmistettiin kaikkiaan 83. Myöhemmät olivat dieselmoottorilla varustettuja. Röntgendiffraktio
Wilhelm Röntgenin löydettyä röntgensäteilyn 1895 ei kestänyt kauan, että se jo löysi sovellutuksia, jotka perustuivat röntgensäteilyn absorptioon. Vuonna 1912 keksittiin uusi tapa käyttää röntgensäteilyä, kun Max von Lauen idean perusteella röntgensäteiden diffraktio kiteestä todennettiin kokeellisesti. Pian löydön jälkeen vuosina 1913 ja 1914 William Henry Bragg ja William Lawrence Bragg omalta osaltaan edistivät havainnon kehittämistä menetelmäksi. Laue sai löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon 1914 ja Braggit 1915. Laue-kuva tarkoittaa nykyään polykromaattisella röntgensäteilyllä otettua diffraktiokuviota yksittäiskiteestä. Braggien nimi taas jäi elämään Braggin laissa, johon röntgendiffraktion käyttö menetelmänä tänäkin päivänä suurelta osin perustuu. Resiina (lehti)
Resiina on talkootyönä tehtävä raideliikenneharrastajien tieteellinen ja sitoutumaton aikakausjulkaisu, joka ilmestyy neljästi vuodessa. Lehteä julkaisevat yhteistyössä Museorautatieyhdistys sekä Suomen Rautatiehistoriallinen Seura. Lehti on myös julkaisijayhdistysten jäsenlehti. Lehden perustaja raideliikenneharrastaja Eljas Pölhö julkaisi ensimmäinen Resiina-lehden 23. kesäkuuta 1969. Lehden päätoimittajana on toiminut myös Pölhön isä, Seppo Pölhö. Lehden nykyinen päätoimittaja on Jonne Seppänen. James Hargreaves
James Hargreaves (n. 1720 – 22. huhtikuuta 1778) oli kankaankutoja, puuseppä ja keksijä Lancashiressä Englannissa. Hargreavesin keksintönä pidetään Kehruu-Jennyä vuodelta 1764, josta Richard Arkwright patentoi vuonna 1769 ”vesi-rukkina” tunnetun kehruukoneen. Näiden pohjalta Samuel Crompton loi myöhemmin ”spinning mule” -nimellä tunnetun kehruukoneen. Kehruu-Jenny oli yksinkertainen puusta rakennettu kone, jossa yhdistyi useita värttinöitä. Se teki kahdeksan ihmisen työt. Kohereeri
Ensimmäisiä toimivan kohereerin kehittäjiä oli ranskalainen Edouard Branly. Hän tutki metallijauheen sähköjohtavuusominaisuuksia. Vuonna 1890 teki havainnon lasiputkessa olevan metallijauheen erityispiirteestä. Jauheen vastus pieneni pysyvästi, jos lähistöllä tapahtui voimakas sähkön purkaus. Kun lasiputkea tämän jälkeen täräytettiin, vastus palautui ennalleen. Hän rakensi ensimmäisen kohereerin käyttämällä metallihiukkasilla täytettyä lasiputkea, jossa oli päissä elektrodit ja paristo antamassa jännitettä elektrodeille. Hän täydensi laitetta langattoman lennättimen vastaanottimeksi käyttämiseen lisäämällä releen ja soittokellon. Morsen aakkosten pistettä ja viivaa vastasi eripituinen kilahdusten väli. Lumiskeitti
Lumiskeitin keksijänä pidetään entistä ammattilaislumilautailijaa Andy Wolfia, joka esitteli keksimänsä lumiskeitin 1990-luvun loppupuolella. Tunnetuimpia lumiskeittaajia ovat nykyään Phil Smage ja Alan Gerlach. Karl Drais
Drais lähti vuonna 1822 Brasiliaan, jossa hän työskenteli maanmittarina. Hän palasi Saksaan vuonna 1827 ja jatkoi keksintöjen tekoa. Drais kehitti 16-kirjaimisen pikakirjoituskoneen vuonna 1827 ja teki kokeita jaloilla toimivasta rautatiekiskoilla liikkuvasta kulkuvälineestä. Resiinan nimi juontuukin Draisin nimestä (ranskaksi, englanniksi ja saksaksi "draisine"). Energia-ase
Myyttien mukaan "palavan peilin" tai "kuolemansäteen" käsitteen keksi Arkhimedes, joka kehitti Syrakusan puolustukseen peilijärjestelmän, jolla heijastettiin auringonvaloa hyökkääviin roomalaislaivoihin, jotka syttyivät tuleen. Historiankirjoittajat ovat panneet merkille, että ensimmäisissä kirjoituksissa taistelusta ei mainittu peileistä; vain Arkhimedeksen nerous ja tapa heittää tulta mainittiin. Eräs bysanttilainen kirjoittaja saattoi kuvitella aseen satoja vuosia myöhemmin. Jotkut yrityksen tehdä tällainen ase ovat onnistuneet jossain määrin (vaikkakaan ei MythBusters-ohjelma), esimerkiksi MIT:n opiskelijoiden tekemä koe osoitti laitteen olevan mahdollinen, joskaan ei käytännöllinen. Rele
Suurille tehoille tarkoitettuja releitä kutsutaan kontaktoreiksi. Niitä käytetään sähkömoottorien ja isojen valaisinryhmien ohjauksessa. Rumpujarru
Modernin auton rumpujarrun keksi Louis Renault vuonna 1902, vaikka vähemmän hienostunutta rumpujarrua käytettiin Maybachissa vuotta aiemmin. Ensimmäisissä rumpujarruissa jarrukenkiä käytettiin mekaanisesti vivuilla ja tangoilla tai vaijereilla. 1930-luvun puolivälistä lähtien kenkiä käytettiin öljyllä ja pienellä männällä, joka oli sylinterissä. Joissakin autoissa käytettiin kuitenkin puhtaasti mekaanisia järjestelmiä vielä vuosikymmeniä. Joissakin malleissa on kaksi mäntää. Sulake
Lattasulakkeita käytetään ajoneuvoissa ja muissa pienoisjännitejärjestelmissä. Lattasulakkeen kehitti ja patentoi Littelfuse vuonna 1976, ja se syrjäytti autoissa aikaisemmin yleiset lasiputki- ja Bosch-sulakkeet 1980-luvun alkupuolella.
Thomas Edison patentoi sulakkeen osana sähkönsiirtojärjestelmäänsä.
Sulakkeen koko (nimellisvirta) määrää, kuinka suuren kuormituksen sulake jatkuvasti kestää. Jos nimellisvirta ylitetään, sulake palaa. Plasmapallo
Plasmapallon keksi Nikola Tesla kokeillessaan suuritaajuisen suurjännitteen käyttäytymistä tyhjiöidyllä lasiputkella. Liekinheitin
Ensimmäisen nykyaikaisen liekinheittimen katsotaan olleen saksalaisen Richard Fiedlerin kehittämä. Hän lähetti suunnitelmansa "Flammenwerfer"-laitteesta Saksan armeijalle 1901. Hänen malleistaan merkittävin oli yksittäisen sotilaan kantama malli, jossa oli yksittäinen n. 1,2 metrin korkuinen sylinteri, joka oli jaettu pystysuunnassa siten, että ylemmässä kammiossa oli polttonestettä ja alemmassa paineistettua kaasua. Painamalla vivusta kaasu pakotti nesteen kumiletkuun ja sytytinlaitteen ylitse teräksiseen suuttimeen. Laite syöksi palavan nestesuihkun ja runsaasti savua noin 18 metrin päähän kahden minuutin ajan. Laitteella voitiin ampua vain kerran, sytytinyksikkö piti vaihtaa uuteen käytön jälkeen. Karuselli
Karusellin kehityshistorian aikana laitteeseen on yhdistetty miltei kaikki mahdolliset kulkuneuvot. Euroopassa kehitettiin esimerkiksi matkustajien itse poljettavia versioita ("velocipède carrousel") ja vedessä kelluvia, purjeiden, soutajien tai höyrykoneen avulla pyöriviä karuselleja. Rautatiet tulivat huvipuistolaitteisiinkin: karusellitekniikkaa kehitellyt britti Frederick Savage esitteli noin vuonna 1880 uudenlaisen karusellityypin, "switchbackin", josta myös tuli hyvin suosittu. Se koostui vaunuista, jotka liikkuivat ympyränmuotoisella, kahdelta sivulta kohotetulla radalla vuoroin ylä- ja vuoroin alamäkeen. Ennen vuosisadan vaihdetta saksalainen Johann Eckert oli jo patentoinut "ilmapallokarusellin" ("Luftballon-Caroussel"), ja myös muut yrittäjät alkoivat valmistaa karuselleja, jotka lennättivät matkustajia pienissä lentokoneissa tai ilmalaivoissa. Galvaaninen kenno
Galvaaninen kenno on nimetty keksijänsä Luigi Galvanin (1737–1798) mukaan. Vuonna 1791 hän toi sammakon jalan hermon kontaktiin sähköstaattisen laitteen kanssa, jolloin hän havaitsi sammakon jalan lihaksissa äkillisen kouristuksen. Myöhemmin Galvani havaitsi, että lihasten nykiminen voitiin saada aikaiseksi myös yksinkertaisemmin tuomalla hermopääte ja jalkaterä kontaktiin metallikaistaleen avulla. Galvani kuitenkin uskoi, että tämän kaltainen vaikutus voitiin tuottaa vain elävien kudosten avulla. Myöhemmin vuonna 1794 italialainen fyysikko Alessandro Volta (1745–1827) sai selville, että samantyyppinen sähköisyys voitiin tuottaa myös elottomien kappaleiden avulla. Vuonna 1800 hän rakensi kuuluisan “Voltan parinsa”, joka koostui monista perättäisistä hopea- ja sinkkilevyistä, jotka oli eroteltu suolaliuoksessa kyllästetyllä kankaan palalla. Galvanin ja erityisesti Voltan koetuloksien ansiosta sähkövirta nousi tärkeään asemaan. Rengastus
Tanskalainen Hans Christian Cornelius Mortensen rengasti 5. kesäkuuta 1899 alumiinirenkailla ensimmäiset kottaraiset. Tuosta päivästä alkaen maailmassa on merkitty renkailla satoja miljoonia lintuja. Suomessa rengastuksen aloitti vuonna 1913 professori Johan Axel Palmén. Vuodesta 1926 lähtien toimintaa on johtanut ja organisoinut Helsingin yliopiston Luonnontieteellinen museo, joka on nykyään osa Luonnontieteellistä keskusmuseota. Siellä erityisesti rengastusta varten aikoinaan perustettu Rengastustoimisto. Heiluri
Heilurin keksi alun perin Ibn Yunus 1000-luvulla. Hän tutki ja dokumentoi sen oskilloivaa (edestakaista) liikettä. 1600-luvulla Galileo Galilei havaitsi kokeiden perusteella, että heilurin heilahdusaika ei riipu heilahduksen laajuudesta. Vaikka Galilei uskoi tämän verrannollisuuden olevan eksakti, se on vain pienille amplitudeille pätevä approksimaatio. Siihen kuitenkin perustuu heilurin käyttö kellojen käyntinopeuden vakioimiseen. Kaukoputki
Kaukoputken keksijäksi väitetään usein Galileo Galileita, mutta näitä laitteita tehtiin jo ennen häntä. Galilei teki ensimmäiset merkittävät havainnot muun muassa Jupiterin kuista. Englantilaisen Leonard Diggesin sanotaan aikalaiskirjeissä keksineen linssikaukoputken 1570, mutta keksintö ei levinnyt laajalle. Vuonna 1608 saman viikon aikana yritti jopa kolme henkilöä patentoida keksimänsä kaukoputken.
Tavallisemmin ensimmäisen kaukoputken valmistajana pidetään hollantilaista silmälasintekijää, joka rakensi ensimmäisen putkensa 1608.
Jotkut väittävät täksi kaukoputken keksijäksi Hans Lipperheytä, joka eli noin 1570 – noin 1619 ja levitti kaukoputken ajatuksen julkiseen tietoisuuteen. Muita kaukoputken keksijöiksi sanottuja ovat Jacob Metius Alkmaarin kaupungista ja Zacharias Janssen Middelburgista, ja myös Jacob Adriaanszoon. Lipperhey, Metius ja Janssen kaikki hakivat patenttia kaukoputkilleen samoihin aikoihin parin viikon aikana, mutta Nick Pellingin tutkimusten mukaan kukaan heistä ei ollut sen oikea keksijä. Alkuperäisissä hollantilaisissa kaukoputkissa oli kupera ja kovera linssi. Pellingin mukaan Janssen oli ostanut kaukoputkensa sen keksineeltä espanjalaiselta Jaime Galvanylta. Galilei teki kaukoputkensa vasta maaliskuussa 1609 kuultuaan hollantilaisesta keksinnöstä. Laivakronometri
Suunnilleen samoihin aikoihin, vuonna 1748 ranskalainen Pierre Le Roy keksi nykyaikaisille kronometreille tyypillisen pidätetyn johtorattaan. Vuonna 1766 Pierre Le Roy rakensi uudenlaisen kronometrin, jossa oli pidätetty johtoratas, lämpötilakompensoitu liipotin ja isokroninen liipotinjousi. Harrison oli tosin jo osoittanut, että merellä luotettava kronometri on mahdollinen, mutta Rupert Gouldin mukaan nykyaikainen kronometri perustuu nimenomaan näihin Le Royn keksintöihin. Le Royn keksinnöt tekivät kronometrin tarkemmaksi kuin ennalta oli osattu odottaakaan. Viritysjärjestelmä
Tasavireisen virityksen keksijäksi mainitaan aina silloin tällöin virheellisesti Andreas Werckmeister. Tasavireisyyden periaate on kuitenkin peräisin ilmeisesti jo 1400-luvulta, ja aivan varmasti sen on esittänyt hollantilainen Simon Stevin vuonna 1585. Musiikki ei kuitenkaan tarvinnut tasavireisyyttä ennen romantiikan aikaa. Reginald Lee
Reginald Robinson Lee (19. toukokuuta 1870 – 6. elokuuta 1913) oli
toinen RMS Titanicin tähystäjistä Frederick Fleetin soittaessa komentosillalle ja sanoessa "Iceberg, right ahead!" (Jäävuori suoraan edessä!). Lee selvisi onnettomuudesta, mutta hän kuoli keuhkokuumeeseen runsas vuosi myöhemmin. Ruuvi
Peter Robertson patentoi 1907 kylmäkarkaisulla tehdyn kestävän kolokantaruuvin. Hän halusi valmistaa ruuvinsa itse, joten sopimus Henry Fordin kanssa meni oregonilaiselle kulkukauppiaalle Henry F. Phillipsille, joka oli kehittänyt ristipääruuvin. Phillips salli muiden valmistaa ruuviaan lisenssillä. Autoteollisuudelle oli hyvä, että meisseli nousee ristipään kaltevista urista ylös, koska koneruuvitaltoissa ei ollut vääntövoiman rajoitinta. Seuraava kantamalli oli Torx, jonka Camcar-nimisen yrityksen tutkimusryhmä kehitti 1965 ja patentoi 1971. Pozidriv-ruuvi on Phillips-ruuvin kehittyneempi versio, mutta lipsuminen on yhä sen ominaisuus. AIV-rehu
AIV-rehun kehitti 1928 suomalainen Artturi Ilmari Virtanen apunaan Henning Karström. Virtanen sai keksinnöstään Nobelin kemianpalkinnon 1945. Alun perin tarkoituksena oli taata se, että lehmät lypsäisivät runsaasti maitoa myös talvella. Ennen AIV-rehua ne olivat joutuneet tyytymään talvioloissa kuivaan heinään, jolloin maidontuotanto aleni suhteessa kesäkauteen lehmien syödessä tuoretta ruohoa. Tämä oli vähentänyt maidontuotantoa siten, että Suomen voin vienti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan oli kärsinyt. Suomi sai joksikin aikaa kilpailuetua virolaisiin meijereihin nähden keksinnöllään, kunnes nämä huomasivat saman asian. Gramofonilevy
Gramofonilevy tai sellakkalevy, epävirallisesti savikiekko, on Emil Berlinerin 1887 gramofoniaan varten kehittämä ja patentoima äänilevy, jota käytettiin 1880-luvulta 1960-luvulle saakka, kunnes sen korvasi suuremman tallennuskapasiteetin tarjoava ja kestävämmästä PVC-muovista valmistettu vinyylilevy. Savikiekkojen pyörintänopeus oli yleisimmin 78 kierrosta minuutissa, mutta myös muita nopeuksia käytettiin. Ensimmäisten, vuonna 1889 markkinoille tulleiden gramofonilevyjen halkaisija oli 13 senttimetriä, mutta vuonna 1894 Yhdysvalloissa tulivat käyttöön halkaisijaltaan 17,5-senttimetriset yksipuoliset levyt. Kaksipuolisia levyjä alettiin tehdä vuonna 1904. Valmistusaineena käytettiin sellakan ja puuvillan tai muun kuidun seosta. Sellakkalevyt ovat LP-levyjä paksumpia ja painavampia, ja ne ovat herkkiä särkymään pudotettaessa, mistä tulee äänilevytyypin kansanomainen nimitys "savikiekko". Levytyyppi vaatii vinyylilevyä leveämmän uransa takia oman neulansa ja äänirasiansa. Kiilahihna
Kiilahihna ("V-belt") on John Gatesin 1917 kehittämä poikkileikkaukseltaan kiilamainen (tasasivuinen puolisuunnikas), tehonsiirtoon käytettävä hihnalenkki. Kiilahihnoja käytetään yleisesti teollisuudessa, erilaisissa koneissa ja autoissa. Paroni Zemo
Ensimmäinen paroni Zemo oli natsi-Saksan nerokas tiedemies, joka keksi useita aseita mukaan lukien superliiman, jonka liimaamia esineitä ei pystytty irrottamaan mitenkään (myöhemmin superroisto Ansamies keksi vasta-aineen superliiman vaikutukselle.) Hän piti huppua taistellessaan kapteeni Amerikkaa vastaan. Eräässä kohtaamisessa Zemo oli kehittänyt superliiman,mutta kapteeni Amerikka sai sen selville ja hajotti koeputket. Huppu jäi paroni Zemolle päähän superliiman vaikutuksesta. Paroni Zemo taisteli kapteeni Amerikkaa vastaan useita kertoja tapahtuman jälkeen raivoissaan kasvojensa menetyksestä. Ollie
Ollie (alun perin "ollie pop") on yleisimpiä rullalautailutemppuja. Nykyiseen muotoonsa ollien kehitti Rodney Mullen vuonna 1981. Tempun vaikutus rullalautailuun on ollut suuri, sillä se mahdollisti hyppäämisen tasamaalta. Galvaaninen erotus
Rele on sähkömekaaninen kytkin, jonka avulla heikkovirtasignaalilla voidaan ohjata suuria virtoja niin, että ohjaavan ja ohjattavan piirin välillä ei ole galvaanista kytkentää. Kontaktori
Esimerkiksi muutaman ampeerin virran kestävää piirilevylle kiinnitettävää 12 voltin relettä kutsutaan nimenomaan releeksi, mutta sadan kilowatin sähkömoottoria ohjaavaa relettä kutsutaan kontaktoriksi.