Naisten äänioikeus
Uusi-Seelanti antoi ensimmäisenä naisille äänioikeuden vuonna 1893. Australiassa myönnettiin vuonna 1902 rajoitettu äänioikeus ja vaalikelpoisuus, jotka kuitenkin koskivat vain valkoista väestöä.
Fidži
Vuosina 1879–1916 Fidžille tuotiin 60 000 intialaista tekemään töitä eurooppalaisten omistamilla sokeriviljelmillä, mistä juontaa juurensa saaren hindinkielisyys. Äänioikeus oli vain alkuperäisasukkailla vuoteen 1904 asti, jolloin eurooppalaisille myönnettiin oikeus asettua vaaliehdokkaaksi. Intialaiset saivat vastaavan oikeuden vuonna 1929. Perinteinen hierarkia murtui lopullisesti vuonna 1963, jolloin naiset saivat oikeuden asettua ehdokkaaksi. Naisasialiike Suomessa
Suomessa naiset saivat ensimmäisenä Euroopassa sekä äänioikeuden että vaalikelpoisuuden 1906. Poliittinen innostus sukupuolten tasa-arvon puolesta jäi laimeaksi äänioikeudesta huolimatta. Poliittisiin puolueisiin perustetut naisosastot ja -järjestöt toimivat kuitenkin sosiaali- ja kulttuurivalistustyön kautta. Ruotsin historia
Vuonna 1907 miehet saivat yleisen äänioikeuden, naiset vuonna 1919. Äänioikeus
Ensimmäisenä maailmassa koko kansa pois lukien tummaihoiset sai yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden Uudessa-Seelannissa vuonna 1893. Australiassa valkoinen väestö sai äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden (siis myös oikeuden asettua ehdolle; tätä oikeutta Uuden-Seelannin naisilla ei ollut) vuonna 1903, joskaan sielläkään ei ollut naisparlamentaarikkoja vielä puoleen vuosisataan. Suomi oli kuitenkin maailman ensimmäinen maa, jossa lähes koko kansa sai ääni- ja vaalioikeuden (1906). Suomen äänioikeuden historia
Porvoon valtiopäivillä 1809 ja vuodesta 1863 alkaen kokoontuneilla Suomen säätyvaltiopäivillä noudatettiin aluksi Ruotsin aikaista lainsäädäntöä, jonka pohjalle myös vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys muotoiltiin. Siihen sisällytettiin muodollisesti myös kansanedustuksen periaate, sillä ensimmäisen pykälän mukaan valtiopäiville kokoontuneet säädyt edustivat Suomen kansaa. Äänioikeusikäraja oli kaikissa säädyissä 21 vuotta, joka oli myös täysi-ikäisyyden raja. Andorra
Kaikki yli 25-vuotiaat miehet saivat Andorrassa äänioikeuden 1933 ja naiset 1970. Hallitsijaruhtinaat uudistivat muutenkin poliittista ilmapiiriä 1900-luvun lopulla. Lainsäädäntävalta ja toimeenpanovalta päätettiin erottaa 1981. Andorran uudistettu parlamentti kokoontui ensimmäisen kerran tammikuussa 1982. Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2006
Ensimmäistä kertaa republikaanisen puolueen historiassa se ei pystynyt missään vaalipiirissä viemään demokraateilta paikkaa edustajainhuoneeseen. Nancy Pelosista tuli ensimmäinen naispuolinen puhemies. Edustajainhuoneeseen valittiin myös sen ensimmäinen muslimijäsen (Keith Ellison) ja ensimmäiset buddhalaisjäsenet (Mazie Hirono ja Hank Johnson). Hjalmar Branting
Brantingin tavoitteiden mukainen äänioikeusuudistus toteutui Ruotsissa vuosina 1918–1921, jolloin mm. Ruotsin naiset saivat äänioikeuden. Tämä uudistus mahdollisti sosiaalidemokraattisen puolueen äänisaaliin suuren kasvun, ja nosti sen Ruotsin suurimmaksi puolueeksi. Brantingista tuli Ruotsin pääministeri vuonna 1920, mikä merkitsi samalla sitä, että hänestä tuli maailman ensimmäinen demokraattisesti valtaan päässyt vasemmistolainen. (Suomessa oli ollut sosialisti Oskari Tokoin johtama senaatti vuonna 1917, mutta tällä senaatilla ei ollut Venäjän vallan alla samanlaisia valtaoikeuksia kuin Ruotsin hallituksella.) Eurovision laulukilpailu 1997
Tässä kilpailussa kokeiltiin ensimmäistä kertaa puhelinäänestystä viidessä maassa, jotka olivat Itävalta, Sveitsi, Saksa, Ruotsi ja Iso-Britannia. Muissa maissa noudatettiin edelleen vanhaa tuomaristokäytäntöä, mutta seuraavana vuonna puhelinäänestys olikin käytössä jo lähes jokaisessa osallistujamaassa. Edusmiehyys
Edusmiehyys periytyi keskiajan yhteiskuntajärjestyksestä, jossa mies oli yleensä kaikissa oikeustoimissa vaimonsa ja lastensa edusmies. Suomessa naimisissa olevan naisen itsenäisyyden puuttuminen oikeudellisissa asioissa jatkui vuoden 1930 alkuun saakka, jolloin aviomiehen edusmiehyys päättyi nykyisen avioliittolain tullessa voimaan. Naimattoman naisen oikeudellinen täysivaltaisuus alkoi 1864, jolloin naittajanvalta poistettiin. Vuonna 1889 annettiin laki aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista, ja 1906 naiset saivat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden. Kanadan politiikka
Parlamentti valitaan viiden vuoden välein, ja kaikilla 18-vuotiailla Kanadan kansalaisilla on oikeus äänestää parlamenttivaaleissa. Kanadassa äänestysprosentti on yleensä melko korkea, ja noin kaksi kolmasosaa kansasta käy äänestämässä. Aktiivisuus on tosin laskenut 1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa, kuten monissa muissakin länsimaissa. Naisilla on ollut äänioikeus vuodesta 1918. Suomen äänioikeuden historia
Yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuttaminen myös kunnallisella tasolla kuitenkin lykkääntyi vielä vuosikymmenellä. Eduskunta hyväksyi asiaa koskevan lain jo vuonna 1908 pääasiassa vanhasuomalaisten ja sosiaalidemokraattien äänin 146–41, mutta amiraalisenaatti viivytteli sen esittelyä keisarin vahvistettavaksi vuoteen 1914 saakka. Lopulta antamassaan lausunnossa senaatti totesi yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden ”epäoikeudenmukaiseksi” ja hallitsija jätti lain vahvistamatta. Vasemmistoenemmistöinen eduskunta hyväksyi heinäkuussa 1917 uudet yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvat kunnallislait, joissa lisäksi oli äänioikeusikärajana 20 vuotta ja mahdollisuus kunnallisiin kansanäänestyksiin. Venäjän väliaikainen hallitus ei vahvistanut näitäkään lakeja, vaan hajotti eduskunnan valtalain vuoksi. Kahdeksan tunnin työaikalain ohella kunnallislakien toimeenpano oli samana syksynä yhtenä päävaatimuksista sosiaalidemokraattien ”Me vaadimme” -ohjelmassa, jonka toteuttamiseksi järjestettiin marraskuussa uusi yleislakko. Julistauduttuaan 15. marraskuuta korkeimman vallan haltijaksi Suomessa uusi eduskunta vahvisti välittömästi nämä lait. Ensimmäiset yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvat kunnallisvaalit päästiin sisällissodan vuoksi järjestämään vasta joulukuussa 1918, mutta tuolloisen käytännön mukaisesti niissäkin valittiin vasta kolmannes valtuutetuista. Kokonaisuudessaan yleisellä äänioikeudella valitut valtuustot saatiin siis vasta vuoden 1920 kunnallisvaalien myötä. Lisäksi porvarienemmistöinen eduskunta poisti vuoden 1919 aikana kunnallisvaalilaeista niiden radikaaleimmat piirteet: äänioikeusikäraja nostettiin ensin 24:een ja tasattiin sitten 21:een vuoteen, minkä lisäksi kansanäänestysten mahdollisuus poistettiin. On arveltu, että kunnallisen demokratian puuttumisella oli merkittävä vaikutus sisällissotaan johtaneeseen kehitykseen, sillä varsinkin syksyllä 1917 harvainvaltaisten valtuustojen ja järjestäytyneen työväestön välit kiristyivät monilla paikkakunnilla hyvin jyrkiksi. Naisten äänioikeus
Suomi antoi kolmantena maailmassa ja ensimmäisenä Euroopassa naisille äänioikeuden vuonna 1906 osana yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Samalla sallittiin naisille myös oikeus asettua ehdolle vaaleissa ja vuonna 1907 eduskuntaan valittiin maailman ensimmäiset naisparlamentaarikot. Japanin historia
Miehityshallinnon merkittävin yksittäinen uudistustoimi oli kuitenkin uusi perustuslaki, joka astui voimaan vuonna 1947. Se toteutti ensimmäistä kertaa yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden kaikille japanilaisille. Perustuslain ensimmäisessä kappaleessa keisari julistettiin ”valtion ja kansan yhtenäisyyden symboliksi, joka saa valtansa kansan tahdosta” ja täysin alisteiseksi hallitukselle. Perustuslain kolmas artikla käsitteli yksilönoikeuksia ja takasi tasa-arvon lain edessä. Vanha aatelisto lakkautettiin. Perustuslaki kutsui koolle vaaleilla valittavan kaksikamarisen parlamentin, jonka vaikutusvaltaisemmaksi osaksi tehtiin alahuone. Erityisen merkittävä oli yhdeksäs, toisen kappaleen ainoa artikla, jossa ”sota kansankunnan suvereenina oikeutena ja voimankäyttö tai sen uhka kansainvälisten kiistojen ratkaisun keinona hylätään ikuisiksi ajoiksi” ja jossa armeijan ylläpito kiellettiin. Perustuslaista tuli erittäin suosittu. Mikään poliittinen ryhmä ei ole saanut taakseen tarvittavaa kahden kolmasosan tukea perustuslain muuttamiseksi sen käyttöönoton jälkeen. Yhdeksännen artiklan tulkinta kuitenkin muuttui ja maahan perustettiin itsepuolustusvoimat eli käytännössä asevoimat vuonna 1954. Jalkapallon historia
1991 järjestettiin ensimmäiset naisten MM-kilpailut. Yhdysvallat voitti kilpailut 1991 sekä 1999 ja Norja 1995. Japanin parlamentti
Sodan jälkeen vuonna 1947 hyväksytty uusi Japanin perustuslaki loi aiempaa demokraattisemman järjestelmän ja sen mukaan parlamentti nimettiin "Valtionkokoukseksi". Äänioikeus laajennettiin ensimmäistä kertaa koskemaan naisia, Kizoku-in lakkautettiin ja sen tilalle perustettiin suorilla vaaleilla valittava ylähuone. Keisarin valtaoikeuksia supistettiin ja hänelle jäi vain nykyinen seremoniallinen rooli. Parlamentti julistettiin "valtiovallan korkeimmaksi elimeksi" (artikla 41). Kaikki parlamentin vaalit järjestettiin siirtämättömän yhden äänen vaalitavalla. Liechtensteinin historia
Vuonna 1984 ruhtinas Franz Josef II luovutti toimeenpanovallan pojalleen Hans-Adam II:lle. Kansanäänestyksen jälkeen naiset saivat äänioikeuden. Franz Josef II kuoli vuonna 1989. Vuonna 2005 ruhtinas Hans-Adam puolestaan luovutti toimieenpanovallan pojalleen, mutta jatkoi muodollisena valtionpäämiehenä. Kuwait
Kuwait oli ensimmäinen Persianlahden arabimaa, joka järjesti parlamenttivaalit, ja se myönsi naisille äänioikeuden 2005. Vuodesta 2010 alkaen maassa on ollut ajoittain väkivaltaisuuksia ääri-islamistien ja sotilasjoukkojen välillä. Itsenäisen Kirgisian historia
Kesäkuun 10. päivä maan eteläosassa, varsinkin Ošin ja Žalal-Abadin alueella puhkesi laajenevia väkivaltaisuuksia uzbekkien ja kirgiisien välille. Väliaikaishallitus pyysi sotilaallista apua, mihin Venäjä ei suostunut..
Väliaikaishallitus järjesti kesäkuun lopussa väkivaltaisuuksista huolimatta kansanäänestyksen uudesta perustuslaista, joka hyväksyttiin selvästi. Uusi perustuslaki vähentää presidentin oikeuksia ja muuttaa valtion parlamentaariseksi tasavallaksi. Heinäkuun alussa Otunbajeva vannoi virkavalansa, ja hänestä tuli Kirgisian ensimmäinen naispresidentti. Otunbajevan valtakausi määriteltiin vuoden 2011 vaaliin saakka, eli korkeintaan vuoden 2011 loppuun. Sama perustuslain muutos määräsi ettei hän voi itse asettua ehdokkaaksi 2011. Naispappeus kristillisissä kirkoissa
Tanskan luterilaisessa kirkossa ensimmäinen nainen vihittiin papiksi vuonna 1948 ja Ruotsin luterilaisessa kirkossa naispappeus mahdollistui vuonna 1958.
Viron evankelis-luterilainen kirkko alkoi vihkiä naisia papeiksi 1967.
Latvian evankelis-luterilaisessa kirkossa naisia alettiin vihkiä papeiksi neuvostoaikana vuonna 1976, mutta jälleenitsenäistymisen jälkeen 1990-luvulla siirryttiin käytäntöön jossa papiksi vihitään vain miehiä. Kirkolliskokous rajasi pappeuden Latviassa jälleen vain miehille 2016. Monissa valtioissa naispappeus on nykyään varsin yleistä. Ida Husted Harper
Vuonna 1887 Harper auttoi organisoimaan indianalaisen naisten äänioikeusyhdistyksen. Hänestä tuli uuden yhdistyksen sihteeri. Vuonna 1896 Harper liittyi National American Woman Suffrage Associationiin, kansalliseen naisten äänioikeuden yhdistykseen, eli NAWSA:an. Yhdessä Susan B. Anthonyn, Elizabeth Cady Stantonin ja Matilda Joslyn Gagen kanssa Harper kirjoitti neliosaisen teossarjan "History of Woman Suffrage", joka kertoi nimensä mukaisesti naisten äänioikeuden historiasta. Myöhemmin Harper myös kirjoitti elämäkerran Anthonysta. "The Life and Work of Susan B. Anthony" julkaistiin kolmena osana vuosien 1898–1908 välisenä aikana. Vuonna 1922 naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa, ja Harper päivitti teosta "History of Woman Suffrage" kahdella uudella osalla, jotka julkaistiin molemmat vuonna 1922. Nancy Astor
Nancy Witcher Astor (o.s. Langhorne; 19. toukokuuta 1879 Danville, Virginia, Yhdysvallat – 2. toukokuuta 1964 Grimsthorpe Castle, Lincolnshire, Yhdistynyt kuningaskunta) oli Britannian ensimmäinen kansanedustajana toiminut nainen. Susan B. Anthony
Yhdysvaltain vuoden 1872 presidentinvaalien aikaan naisilla ei maassa vielä ollut äänioikeutta, mutta tästä huolimatta 1. lokakuuta, neljä päivää ennen vaaleja, Anthony ja 49 muuta naista marssivat kotikaupunkinsa Rochesterin äänestyspaikalle ja vaativat, että heidät rekisteröitäisiin äänestäjiksi. He vetosivat Yhdysvaltain perustuslain 14. lisäykseen, joka oli vasta äskettäin astunut voimaan. Lisäyksessä julistettiin, että kaikki Yhdysvalloissa syntyneet olivat maan kansalaisia ja että kansalaisille kuului tiettyjä oikeuksia. Anthonyn mukaan noihin oikeuksiin sisältyi äänioikeus ja naisilla Yhdysvaltain kansalaisina oli siis oikeus antaa äänensä vaaleissa. Suomen äänioikeuden historia
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntavaaleissa äänioikeus määräytyi vuoden 1869 kirkkolain mukaisesti perheittäin ja perheenpää äänesti koko perheen puolesta. Äänimäärä oli sidottu siihen osuuteen, jolla perhe osallistui papin palkkaukseen, mutta kenelläkään ei saanut olla enempää kuin 1/6 seurakunnan äänistä. Yleinen äänioikeus tuli seurakuntavaaleihin kirkolliskokouksen päätöksellä 1913. Äänioikeus oli muutoin yhtäläinen, paitsi että yli 40-vuotiaat saivat yhden lisä-äänen ja yli 10 vuotta naimisissa olleet toisen. Naiset hyväksyttiin vaalikelpoisiksi muihin kirkon luottamustehtäviin paitsi kirkolliskokousedustajiksi vuonna 1923. Järjestelmä korvattiin täysin yhtäläisellä äänioikeudella 1953. Vuonna 2008 säädetyllä lailla äänioikeusikäraja alennettiin kirkollisissa vaaleissa kirkkoherranvaalia lukuun ottamatta 16 vuoteen. Kasimir Felix von Badeni
Badeni syntyi rikkaaseen galitsialaiseen maanomistajasukuun. Hän opiskeli lakia Krakovan yliopistossa ja aloitti virkauransa Itävallan sisäministeriössä vuonna 1866. Hän toimi vuodesta 1879 ja vuodesta 1888 Galitsian kuvernöörinä, jolloin saavutti maineen ankarana vallankäyttäjänä. Badeni nimitettiin vuonna 1895 Itävalta-Unkarin itävaltalaisen puoliskon pää- ja sisäministeriksi armeijan tukemana. Hänen hallituksensa sai selvitettäväkseen vaikeat kiistat äänioikeuden laajentamisesta sekä tšekin ja saksan kielten aseman määrittelystä Böömissä. Toukokuussa 1896 Badenin hallitus sai vietyä läpi äänioikeusuudistuksen, joka toi äänioikeuden kaikille vähintään viiden guldenin verran veroa maksaville yli 24-vuotiaille miehille. Äänioikeuden laajentaminen hyödytti vaaleissa varsinkin kansallismielisiä nuortšekkiläisiä, kroaatteja ja sosialisteja. Venstre (Tanska)
Ennen ensimmäistä demokraattisesti valittua parlamenttia vuonna 1901 Venstren politiikka keskittyi kahteen pääasiaan: puolue ajoi parlamentaarista demokratiaa ja yleistä äänioikeutta. Parlamentaarinen demokratia otettiinkin Tanskassa käyttöön vuonna 1901 ja naisille myönnettiin äänioikeus vuonna 1915. Uusi-Seelanti
1860-luvulla kärjistyneet maorien ja uudisasukkaiden väliset maakiistat, etenkin Pohjoissaarella, saivat kuitenkin aikaan Maorisodiksi kutsutut sodat, jotka päättyivät vuonna 1872. Taistelujen tuloksena maorit menettivät suuren osan maistaan. 1890-luvulla säädettiin edistyksellisiä lakeja, ja naiset saivat äänioikeuden ensimmäisinä maailmassa. 1930-luvulla Uusi-Seelanti oli maailman ensimmäinen hyvinvointivaltio. Eurovision laulukilpailu 1969
Kilpailusta tuli historiallinen, koska ensimmäisen ja ainoan kerran euroviisujen historiassa voittajia oli useita, peräti neljä: Alankomaat, Espanja, Iso-Britannia ja Ranska saivat kaikki saman pistemäärän. Koska säännöissä ei kerrottu mitään tasapisteistä, edellä mainitut maat jakoivat voiton keskenään. Niinpä EBU:ssa ratkaistiin näistä neljästä maasta arvalla seuraavan vuoden viisujen isäntämaa, ja isännyyden sai Alankomaat. Jalkapallon historia
Barcelonan olympialaisissa 1992 isäntämaa Espanja otti voiton ennen Puolaa. Ghana otti ensimmäisenä afrikkalaisena maana arvokisamitalin, joka oli pronssi. 1996 Atlantassa Nigeria vei ensimmäisen kultamitalin Afrikkaan ennen Argentiinaa ja Brasiliaa. Atlantassa jalkapallo oli ensimmäisen kerran myös naisten olympialajina. Isäntämaa Yhdysvallat voitti kultaa, Kiina hopeaa ja Norja pronssia. Suomen äänioikeuden historia
Porvarissääty edusti vuoteen 1879 asti kaupunkien veroa maksavia porvareita ja muita privilegioituja ammatinharjoittajia. Vanhan ammattikuntajärjestelmän lakkauttamisen jälkeen säädyn vaaliin saivat osallistua kaikki kaupunkien muihin säätyihin kuulumattomat miespuoliset veroa maksavat asukkaat, lukuun ottamatta erikseen laissa nimettyjä ryhmiä. Alemmat sosiaaliryhmät pyrittiin rajaamaan valitsijakunnan ulkopuolelle, koska esimerkiksi palkkatyöläiset eivät olleet ”itsenäisessä asemassa”. Väljä lainsäädäntö kuitenkin mahdollisti sen, että vaalikäytännöt muodostuivat eri kaupungeissa voimakkaasti toisistaan poikkeaviksi, varsinkin rajatapauksiksi jäävien ammattiryhmien kohdalla. Monissa kaupungeissa jopa osa työväestöä saattoi päästä äänestämään esimerkiksi talon omistamisen perusteella. Vuonna 1881 äänioikeutettujen osuus henkikirjoitetusta täysi-ikäisestä miesväestöstä vaihteli eri kaupungeissa 15 ja 48 prosentin välillä. Äänimäärä määräytyi veroäyrien mukaan, mutta vuodesta 1869 alkaen kaupungeilla oli halutessaan oikeus asettaa enimmäisäänimäärä eli äänikatto, usein jotain 10 ja 25 äänen väliltä. Viipurissa ennen äänikaton asettamista eräällä yksittäisellä äänestäjällä oli 1830 ääntä. Käytännössä enin osa äänistä kasaantui suurituloisimmille. Käytössä oli yleensä myös sensus eli äänioikeuteen oikeuttava vähimmäistulomäärä. Vuoden 1883 kunnallisasetuksen mukaan alarajana olivat vähintään kahden veroäyrin eli 400–800 markan tulot. Vuoden 1905 suurlakko
Lopulta Suomen suuriruhtinaskunnan säädyt hyväksyivät uuden valtiopäiväjärjestyksen 29. toukokuuta 1906. Työväestö ja muut äänioikeuden ulkopuolella olleet väestöryhmät seurasivat tilannetta tarkoin ja painostivat tarvittaessa päättäjiä. Tsaari Nikolai II vahvisti suuriruhtinaskunnan uuden vaalilain ja valtiopäiväjärjestyksen 20. heinäkuuta 1906. Suomeen oli siten luotu moderni yksikamarinen eduskuntalaitos ja maan historian ensimmäiset yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuneet eduskuntavaalit järjestettiin 15-16. maaliskuuta vuonna 1907. Säätyjärjestelmään verrattuna äänioikeutettujen määrä kohosi uudessa järjestelmässä 126 000 suomalaisesta miehestä 1 273 000 yli 24-vuotiaaseen suomalaiseen naiseen ja mieheen. Suomessa naiset saivat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden ensimmäisinä Euroopassa. Ensimmäisissä vaaleissa eduskuntaan valittiin 19 naista. Aikajana naisten äänioikeuden historiasta
Tämä on aikanajana naisten äänioikeuden historiasta. Naisasialiitto Unioni
Unioni naisasialiitto vastusti aluksi Suomen naisyhdistyksen tapaan yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta, mutta vuonna 1904 Ylioppilastalon juhlasalissa pidetyn kokouksen jälkeen päätyi tekemään Miina Sillanpään alustuksen pohjalta ponsia naisten äänioikeuden puolesta. Simone Veil
Kesä-heinäkuussa 1979 Veil siirtyi Valéry Giscard d’Estaingin pyynnöstä hallituksesta johtamaan Union pour la démocratie française (UDF) -puolueen listaa, kun Euroopan parlamentti valittiin ensimmäisen kerran yleisillä vaaleilla. Myöhemmin hänestä tuli Euroopan parlamentin ensimmäinen naispuhemies. Naisten äänioikeus Ruotsissa
Papinvaaleissa oli kaikilla naisilla, joiden aviomiehet olivat äänioikeutettuja, yhtäläinen äänioikeus kuin heidän aviomiehillään, mikä poikkesi äänioikeudesta muissa Ruotsin yhteiskunnan osissa. Oikeus äänestää papinvaaleissa tuli myös varhain niille naisille, jotka omistivat talon. Papinvaaleista tuli sitten myös ensimmäiset vaalit Ruotsissa, joihin tuli sekä yleinen ja yhtäläinen äänioikeus sekä miehille että naisille. Naiset ja lapset ensin
Periaatteen kerrotaan saaneen alkunsa brittiläisen joukkojenkuljetusaluksen HMS "Birkenheadin" uppoamisesta Etelä-Afrikan rannikolla helmikuussa 1852. "Birkenheadilla" ei ollut tarpeeksi pelastusveneitä, joten matkustajina olleet 26 naista ja lasta saatettiin ensimmäisinä pelastusveneisiin, kun taas 480 miessotilaasta suurin osa hukkui tai joutui haiden syömäksi. Englannissa käytettiin tämän jälkeen myös nimitystä "Birkenhead drill" (”Birkenhead-sulkeiset”) tilanteesta, jossa merimiehet ja sotilaat seisoivat kannella odottamassa naisten ja lasten nousemista pelastusveneisiin. Ilmaus ”naiset ja lapset ensin” esiintyi tiettävästi ensimmäisen kerran eräässä vuonna 1860 julkaistussa englantilaisessa romaanissa. Naisten äänioikeus Ruotsissa
"Förslag till valordning för borgarståndet vid riksdagen 1771-1772 ("ks. Brusewitz). Andorran historia
Alkujaan äänystyksiin sai osallistua vain johtavien sukujen miespuoliset perheenpäät, mutta demokratisoituminen eteni uudestaan 1866, kun äänestysoikeus annettiin kaikille yli 25-vuotiaille perheenpäille. Yliopisto
Naisten yliopistokoulutus tuli yleisesti mahdolliseksi huomattavasti myöhemmin kuin miesten. Suomessa 1850-luvun lopulta naisilla oli vapaa kuunteluoikeus Venäjän yliopistoissa. Helsingissä naisilla oli 1870-luvulta alkaen oikeus anoa erillisoikeutta suorittaa yliopisto-opintoja. Vuonna 1897 he saivat oikeuden liittyä osakuntiin. Oikeuden yliopistossa opiskeluun naiset saivat vasta 1901 ja 1910-luvulla he muodostivat jo 40 % ylioppilaista. Demokratia
Vuonna 1789 vallankumouksellinen Ranska laati ihmisoikeuksien julistuksen, jonka mukaan kaikilla miespuolisilla oli mahdollisuus äänestää kansallis­kokouksen vaaleissa, joskin tämä jäi lyhyt­ikäiseksi. Maria Tschetschulin
Maria Tschetschulin pääsi perheen varakkuuden vuoksi opiskelemaan ja haki Helsingin yliopiston kanslerilta sukupuolensa vuoksi erikoislupaa suorittaa ylioppilastutkinto. Hän sai luvan ja suoritti tutkinnon toukokuussa 1870, ensimmäisenä naisena Pohjoismaissa. Tosin samana vuonna Ruotsissa naiset saivat oikeuden suorittaa ylioppilastutkinnon, mutta ensimmäiset naisylioppilaat valmistuivat siellä vasta kaksi vuotta Tschetschulinin jälkeen. Demokratian historia
Vaikka perustajaisät eivät kuvailleetkaan Yhdysvaltoja demokratiaksi, sitä on kuvattu ensimmäiseksi liberaaliksi demokratiaksi sillä perusteella, että sen perustajia yhdisti päättäväisyys rakentaa amerikkalaisuus vapauden ja tasa-arvon periaatteiden varaan. Vuonna 1788 hyväksytty Yhdysvaltain perustuslaki sääti vaaleilla valitun hallituksen ja turvasi kansalaisoikeudet ja -vapaudet. Kuitenkin siirtomaakaudella ennen vuotta 1776 vain aikuiset valkoiset miespuoliset varallisuuden omistajat pystyivät äänestämään; äänioikeutta ei ollut Afrikasta tuoduilla orjilla, vapaillakaan mustilla eikä naisilla. Läntisillä raja­seuduilla demokratiasta tuli elämäntapa laajoin sosiaalisin, taloudellisin sekä poliittisin tasa-arvoin. Sen sijaan raja­seudullakaan ei demokratiaa saavutettu esi­merkiksi Kanadassa, Australiassa tai Venäjällä. Ennen 1840-lukua kaikki varallisuuteen perustuvat ehdot oli poistettu, ja melkein kaikki valkoiset aikuiset miespuoliset kansalaiset saivat ääni­oikeuden. Äänestys­aktiivisuus liittovaltio-, osavaltio- ja paikallistason vaaleissa vaihteli 60 ja 80 prosentin välillä. Järjestelmä asteittaisesti kehittyi jeffersonilaisesta demokratiasta jacksonilaiseen demokratiaan ja pitemmälle. Sisällissodan jälleenrakentamisen (1860-luvun lopulla) aikana vastavapautetuista orjista tuli äänioikeutettuja kansalaisia (koskien miehiä). Aleksandra Gripenberg
Vuodesta 1904 alkaen Gripenberg omistautui muutamaksi vuodeksi puoluepolitiikalle. Hän toimi 1905–1908 Suomalaisen puolueen puoluevaltuuskunnan jäsenenä ja 1906–1908 puolueen naisvaliokunnan puheenjohtajana. Vaikka Naisyhdistyksen tavoitteisiin kuuluikin naisten äänioikeuden saaminen Suomeen, Gripenberg piti 1900-luvun alussa naisten yleistä äänioikeutta ja varsinkin vaalioikeutta ennenaikaisena, sillä kansa ei ollut hänen mielestään vielä siihen valmis. Kun naisten yleinen äänioikeus kaikesta huolimatta pian toteutui, hän suostui vastahakoisesti, velvollisuudentunnostaan puolueensa ehdokkaaksi ensimmäisiin eduskuntavaaleihin 1907. Hän korosti, että eduskuntaan tarvittiin ensisijaisesti päteviä ja isänmaallisia edustajia; valituksi tulevien naisten lukumäärä ei ollut oleellinen. Gripenberg valittiin itse Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä piirin suurimmalla henkilökohtaisella äänimäärällä. Hänestä tuli näin yksi niistä 19 naisesta, jotka nousivat ensimmäiseen eduskuntaan. Suomalaisen puolueen listoilta valittiin myös viisi muuta naisedustajaa.
Eduskunnassa Gripenberg keskittyi muiden puolueensa naisedustajien tavoin ensisijaisesti naisten ja lasten aseman ja oikeuksien parantamiseen, siveellisyyskysymyksiin sekä kieltolain ajamiseen. Hän halusi saada myös kumottua aviomiesten edusmiehyyden suhteessa vaimoihinsa, mutta asiaa koskeva laki hyväksyttiin Suomessa vasta vuonna 1929. Gripenberg oli aktiivinen valiokuntatyössä, mutta melko hiljainen ja ujo täysistunnoissa. Kömpelöstä suomen kielen taidostaan huolimatta hän piti puheenvuoronsa eduskunnassa aina suomeksi. Eduskuntatyö muodostui Gripenbergille pettymykseksi, ja hän koki toimintakulttuurin epämieluisan patriarkaalisena. Ruotsinkieliseen yläluokkaan kuuluvana – ja suomenkieliseen rahvaaseen usein ennakkoluuloisesti suhtautuvana – hän oli hankalassa asemassa omassa puolueessaan ja monesti sosialistien pilkan kohteena. Oman puolueen miesedustajienkin kanssa oli välillä vaikeuksia tulla toimeen. Varsinkin vasemmiston edustajien mielestä hän ei ymmärtänyt tasa-arvokysymykseen liittyneitä sosiaalisia näkökohtia eikä työläisnaisten ongelmia. Gripenberg tunsikin ilmeisesti suoranaista vastenmielisyyttä työläisnaisia kohtaan ja panetteli ulkomaanmatkoilla työläistaustaisia edustajatovereitaan, jotka olivat hänen mielestään sopimattomia tehtäviinsä. Hän kannatti naisten ja miesten tasa-arvoa kunkin säädyn sisällä, mutta ei yhteiskuntaluokkien tasa-arvoa. Eduskuntavaalit 1945
Vaalit olivat merkittävät myös vaaliteknisesti, sillä niissä käytettiin ensimmäisen kerran ennakkoäänestystä ulkomailla, kun Ruotsiin kokonaisuudessaan evakuoitu Lapin väestö äänesti väliaikaisilla sijoituspaikkakunnillaan. Nyt saivat ensimmäistä kertaa äänestää myös 21-vuotiaat, kun aiempi äänioikeusikäraja oli ollut 24 vuotta. Selma Lagerlöf
Selma Lagerlöf osallistui taisteluun naisten äänioikeuden puolesta, muun muassa toimimalla puhujana kansainvälisessä äänioikeuskongressissa Tukholmassa 1911 ja voitonjuhlissa 1919. Hänestä tuli vapaamielisen maayhdistyksen jäsen 1916 ja hän pysyi siitä lähtien järjestäytyneenä liberaalina elämänsä loppuun saakka. Vuonna 1934 Lagerlöf oli mukana allekirjoittamassa vetoomusta kansanpuolueen perustamisesta. Hän oli jopa aktiivinen kunnallispolitiikassa Östra Ämtervikissä, jossa hänet valittiin 1919 vapaamielisten listalta kunnanvaltuuston jäseneksi neljäksi vuodeksi. Äänioikeus
Naisasianaiset toimivat ehdotuksen puolesta mm. keräämällä 25 000 allekirjoituksen vetoomuksen. Venäläiset pitivät asiaa paikallisena, ja siksi keisari ei torjunut esitystä. Kerrotaan tosin Ståhlbergin aiemmassa vaiheessa laskelmoineen, että kannattaisi ensin ajaa läpi miesten yleinen äänioikeus, koska se olisi helpompaa ja sitten sen turvin olisi helpompi saada enemmistö myös naisten äänioikeuden taakse. Nyrkkeilyn historia
Naisten nyrkkeily oli jo 1904 Saint Louisin olympialaisissa näytöslajina, mutta 1900-luvun aikana se kiellettiin monissa maissa. Naisnyrkkeilyn elvytyksen edelläkävijänä olivat ruotsalaiset, jotka vuonna 1988 järjestivät ensimmäisiä naisten otteluita. Britannian amatöörinyrkkeilyjärjestö järjesti ensimmäisen naisten nyrkkeilykilpailut vuonna 1997. 1990-luvulla AIBA vahvisti naisnyrkkeilyn uudet säännöt, ja järjesti vuonna 1999 ensimmäiset EM- ja 2001 MM-kilpailut. Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta
Azerbaidžanin kansalliskomissio lopetti työnsä 7. joulukuuta 1918, kun uusi parlamentti aloitti istuntonsa. Uusi valtio takasi ensimmäisenä islamilaisena maana maailmassa täydet poliittiset oikeudet myös naisille. Ensimmäisenä pääministerinä toimi Fatali Khan Khoyski. Merkittävä uudistus oli myös Bakun yliopiston perustaminen. Kemal Atatürk
Kemal kannatti naisten vapauttamista ja näytti esimerkkiä naimalla länsimaissa koulunsa käyneen Latife Hanımin – he tosin erosivat 1925. Joulukuussa 1934 naisille annettiin äänioikeus, ja he saivat mahdollisuuden päästä parlamenttiin. Demokratian historia
Vuoden 1688 mainion vallankumouksen jälkeen vuonna 1689 säädettiin Englannin Bill of Rights, joka vahvisti tietyt kansalaisten perus­oikeudet ja lisäsi parlamentin vaikutusvaltaa. Äänioikeus pysyi vieläkin yläluokkaisen vähemmistön erioikeutena, minkä vuoksi vielä vuonna 1780 alle kolme prosenttia väestöstä saattoi äänestää parlamentin vaaleissa. Vaali­oikeus­järjestelmään liittyi historiallisista syistä epä­johdon­mukaisuuksia. Niinpä joillakin vanhoilla, aikojen kuluessa melkein autioituneilla asutuskeskuksilla (ns. lahonneilla kauppaloilla) oli yhä oikeus valita edustaja parlamenttiin, kun taas monilla suuriksikaan kasvaneilla uudemmilla kaupungeilla ei ollut. Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät
Toiset ylimääräiset valtiopäivät järjestettiin 1905–1906. Niiden tarkoituksena oli säätyvaltiopäivien lakkauttaminen ja eduskuntajärjestelmään siirtyminen eduskuntavaaleista 1907 alkaen. Uudistus toteutettiin ja säätyvaltiopäivät lakkasivat olemasta. Poikkeukseksi naisten ja vähän veroa maksavien tai veroa maksamattomien äänioikeudesta jäi kunnallinen äänioikeus, joka päätettiin muutettavaksi 1917 ja toteutui 1919 kunnallisvaaleissa ensimmäistä kertaa. Kansainvälinen naistenpäivä
Kansainvälistä naistenpäivää vietettiin ensimmäisen kerran 19. maaliskuuta 1911, jolloin Itävallassa, Tanskassa, Saksassa ja Sveitsissä järjestettyihin kokoontumisiin osallistui yli miljoona naista ja miestä. He vaativat naisille äänioikeutta, työoikeutta, oikeutta ammattikoulutukseen ja työsyrjinnän lopettamista. Ensimmäisen maailmansodan aikaan naistenpäivä liittyi rauhanliikkeeseen. Sen seurauksena päivän vietto levisi vuonna 1913 myös Venäjän keisarikuntaan. Muualla Euroopassa naiset protestoivat myös sotaa vastaan. Lucy Webb Hayes
Puolisonsa päästessä ensin Yhdysvaltain kongressiin ja myöhemmin Ohion kuvernööriksi Lucy Hayes osallistui itsekin aktiivisesti kongressin debatteihin ja teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hyväntekeväisyystyönsä ansiosta Lucy Hayes nautti ohiolaisten suosiota. Rutherford Hayesin presidentinvaalivoiton myötä Lucysta tuli vuonna 1877 Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Valkoisessa talossa Lucy Hayes muistetaan päätöksestään tarjoilla Valkoisen talon vieraille vain alkoholittomia juomia, mistä hän sai liikanimen ”Limonadi-Lucy” (). Lucy Hayes ei kuitenkaan kannattanut alkoholin kieltolakia eikä vastustanut muiden alkoholinkäyttöä, vaan Valkoisen talon alkoholikielto otettiin käyttöön poliittisista syistä: kansalaiset kannattivat alkoholikieltoa ja kielto toi Rutherfordille uusia äänestäjiä. Alkoholikiellon lisäksi Lucy Hayes muistetaan lapsille vuosittain Valkoisen talon takapihalla järjestettävän munanvierityskilpailun aloittajana. Irlanti
Irlanti on ensimmäinen maailman maa jossa sukupuolineutraali avioliitto on hyväksytty kansanäänestyksen kautta. Homo- ja lesboparit saavat lainmuutoksen jälkeen solmia siviiliavioliiton. Äänestys järjestettiin 22. toukokuuta 2015. Suomen poliittinen historia
Suomessa säädettiin 1906 yleinen ja yhtäläinen äänioikeus – sekä naisille että miehille. Naiset käyttivät äänioikeuttaan ensimmäisenä maailmassa 1907 valtiopäivän vaaleissa. Tuolloin oli vielä "Suomen Suuriruhtinaan Valtiopäiväjärjestyksessä" rajattu äänioikeuden ulkopuolelle esimerkiksi vaivaisapua saavat henkilöt. Nykyisessä perustuslaissa äänioikeus on yleinen ja yhtäläinen kaikille 18 vuotta täyttäneille. Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah
Jabir al-Ahmad al-Sabah sai keväällä 2005 läpi lain naisten äänioikeudesta. Laki antaa naisille myös oikeuden asettua ehdolle parlamenttivaaleissa. Emiiri sai aivoverenvuodon vuonna 2001 ja sairasteli viimeiset vuotensa. Hänen seuraajakseen Kuwaitin hallitus nimitti kruununprinssi Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabahin. Susan B. Anthony
Vuonna 1869 Anthony ja Stanton perustivat yhdessä kansallisen naisten äänioikeuden yhdistyksen National Woman Suffrage Associationin eli NWSA:n. Sen pääasiallinen tarkoitus oli nimensä mukaisesti ajaa naisten äänioikeutta. Anthony ryhtyi yhdistyksen varapuheenjohtajaksi. Tehtävässä hän toimi vuoteen 1892, jolloin hänet valittiin yhdistyksen puheenjohtajaksi. Yhdistyksen toiminnan alkuvuosina Anthony yritti houkutella Kansallisen työväenliikkeen naisia liittymään NWSA:han, mutta ilman mainittavaa menestystä. Naisten äänioikeuden puutteen mielsivät ongelmaksi lähinnä keskiluokkaiset naiset, ja lisäksi Anthony oli onnistunut vieraannuttamaan itsensä Kansallisen työväenliikkeen naisista kannustamalla heitä töihin kirjapainoalalle. Houkuttelu koettiin ongelmaksi, koska alan miestyöntekijät olivat tuolloin lakossa. Kannustamalla naisia ottamaan miesten paikan Anthony aiheutti erimielisyyksiä liikkeen sisällä, ja lopulta hänet erotettiin työväenliikkeestä. Naisten äänioikeus Ruotsissa
Stjernquist, Nils, 1996, "Sveriges riksdag 1867-1970", utgivare Sveriges riksdag, Stockholm. Demokratia
Liberaalit demokratiat olivat harvassa ja usein lyhytikäisiä ennen 1800-luvun jälkipuoliskoa. Monet eri kansakunnat ja alueet ovat väittäneet olleensa ensimmäisiä yleisine äänioikeuksineen. Weimarin kansalliskokous
Weimarin kansalliskokous oli Saksan kansalliskokous, joka kokoontui Weimarissa ja myöhemmin Berliinissä 6. helmikuuta 1919 – 21. toukokuuta 1920. Se oli Saksan ensimmäinen valtakunnallinen yleisellä ja yhtäläisellä äänioikeudella valittu kansanedustuslaitos. Weimarin kansalliskokous sääti Saksalle uuden perustuslain, jolla luotua tasavaltaa alettiin kutsua Weimarin tasavallaksi. Kirgisia
Kesäkuun 10. päivä maan eteläosassa, varsinkin Ošin ja Žalal-Abadin alueella puhkesi laajenevia väkivaltaisuuksia uzbekkien ja kirgiisien välille. Väliaikaishallitus pyysi sotilaallista apua, mihin Venäjä ei suostunut..
Väliaikaishallitus järjesti kesäkuun lopussa väkivaltaisuuksista huolimatta kansanäänestyksen uudesta perustuslaista, joka hyväksyttiin selvästi. Uusi perustuslaki vähentää presidentin oikeuksia ja muuttaa valtion entistä parlamentaarisemmaksi. Heinäkuun alussa Otunbajeva vannoi virkavalansa, ja hänestä tuli Kirgisian ensimmäinen naispresidentti. Eduskuntavaalit 1987
Suomen 30. eduskuntavaalit järjestettiin 15.–16. maaliskuuta 1987. Naiset äänestivät näissä vaaleissa ensimmäistä kertaa aktiivisemmin kuin miehet. Tästä huolimatta naiskansanedustajien määrä lisääntyi vuoden 1983 vaaleista vain yhdellä. Äänestysaktiivisuus jäi kokonaisuudessaan alhaiseksi; vastaavalla tasolla se oli ollut edellisen kerran vuoden 1958 vaaleissa. Isala Van Diest
Van Diest opiskeli lääkäriksi Sveitsissä Bernin yliopistossa, koska Belgiassa hänelle ei annettu mahdollisuutta siihen. Valmistuttuaan vuonna 1879 hän muutti Englantiin, jossa naisille oli myönnetty oikeus harjoittaa lääkärin ammattia vuodesta 1866. Palattuaan takaisin Belgiaan Van Diest sai lääkärin oikeudet vuonna 1884. Hän perusti Belgian ensimmäisen naisten oikeuksia puolustavan järjestön yhdessä Marie Popelinin kanssa. Portugalin historia
Hallituksen vastainen tyytymättömyys lisääntyi vuoden 1890 nöyryytyksen jälkeen ja tasavaltalainen puolue lisäsi kannatustaan. Kuningas Kaarle pyrki aluksi hillitsemään tyytymättömyyttä uudistuksilla. Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön vuonna 1901. Kun levottomuudet eivät laantuneet, kuningas antoi pääministeri João Francolle yhä enemmän valtaa, lopulta vuonna 1908 diktaattorin valtuudet. Naisten äänioikeus Ruotsissa
Kun naisten äänioikeus lakkautettiin 1772, se poistettiin ensimmäisenä veroja maksavilta naimattomilta naisilta, joilla oli omaisuutta, ja sitten leskiltä.
Asenne naisten äänioikeuteen vaihteli paikallisesti: Eskilstunassa ja Landskronassa äänesti 90 prosenttia kaikista äänioikeutetuista naisista, ja Kalmarissa, Växjössä, Västervikissä, Simrishamnissa, Ystadissa, Åmålissa, Karlstadissa, Bergslagenissa, Taalainmaalla ja Pohjois-Ruotsissa paikalliset viranomaiset hyväksyivät edelleen sen, että naiset äänestivät valtiopäivävaaleissa vuoden 1772 kiellosta huolimatta, mikä johtui erilaisista paikallisista kansalaisuuden tulkinnoista. Lundissa, Upsalassa, Skarassa, Turussa, Göteborgissa ja Marstrandissa noudatettiin kuitenkin vuoden 1772 naisten äänioikeuskieltoa tiukasti. Suomen äänioikeuden historia
Keisarikunnan huono menestys sodassa Japania vastaan laukaisi Venäjällä vallankumouksen vuoden 1905 aikana ja lokakuun lopussa tsaari Nikolai II myöntyi antamaan lokakuun manifestin, jossa luvattiin perustaa laajalla äänioikeudella valittava lakia säätävä parlamentti eli duuma. Myös Suomessa puhkesi suurlakko, jonka aikana työväenliike sai ajettua läpi vaatimuksensa äänioikeusuudistuksesta. Asiaa ei osin työväen toiveiden mukaisesti saanut ratkaista kansalliskokous, vaan sen hyväksyminen jäi vanhan järjestelmän käsiin. Tsaarin 4. marraskuuta Suomelle antamaan marraskuun manifestiin sisältyi toimeksianto uudelle senaatille valmistella yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva valtiopäiväjärjestys, mikä oli perustuslaillisten ja venäläisen esivallan myönnytys työväenliikkeelle ja kansanjoukoille. Poikkeuksellinen kumouksellinen tilanne mahdollisti vain hieman aiemmin mahdottomina pidettyjen uudistusten toteuttamisen ja toisaalta konservatiiviset tahot katsoivat välttämättömäksi taipua radikaalien vaatimuksiin.
Uusi Mechelinin senaatti nimitti 4. joulukuuta 1905 eduskuntauudistusta valmistelemaan 14-henkisen komitean, jonka puheenjohtajaksi tuli professori Robert Hermanson ja jäseniksi ruotsalaisista Emil Schybergson, Felix Heikel ja T. J. Boisman, nuorsuomalaisista P. E. Svinhufvud, Th. Rein, E. N. Setälä ja Santeri Alkio, vanhasuomalaisista J. R. Danielson-Kalmari, J. K. Paasikivi ja Juho Torppa sekä sosiaalidemokraateista Edvard Valpas, Heikki Lindroos ja Yrjö Sirola. Naisten vaalioikeus hyväksyttiin komiteassa lähes keskusteluitta, mutta naisten vaalikelpoisuudesta jouduttiin äänestämään lähinnä ruotsalaisten vastustaessa sitä. Vain puheenjohtaja Hermanson vastusti molempia ja jätti yksinään komiteamietintöön vastalauseensa naisten äänioikeudesta. Miesten osalta yleinen vaalioikeus ja -kelpoisuus oli jo etukäteen selvä komitean toimeksiannon johdosta. Vaalioikeuden alaikärajaksi komitea esitti vanhaa 21 vuotta, mutta vaalikelpoisuuteen 24 vuotta. Pitkän kiistelyn jälkeen komitea pääti myös, että eduskunnasta tulisi yksikamarinen ja vaalitavasta suhteellinen. Se jätti mietintönsä 28. helmikuuta 1906. Lopullisessa laissa äänioikeus toteutui komitean esittämässä muodossa, tosin senaatin esityksestä myös vaalioikeuden ikäraja korotettiin 24 vuoteen – äänioikeutetun tuli olla täyttänyt 24 vuotta ennen vaalivuotta. Viimeiset säätyvaltiopäivät hyväksyivät lopulta uuden valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain 1. kesäkuuta 1906 oleellisilta osiltaan muuttumattomina ja keisari vahvisti ne 20. heinäkuuta. Venäjä hyväksyi radikaalin uudistuksen, sillä se ei kuitenkaan kaventanut hallitsijan valtaoikeuksia Suomessa.
Ensimmäiset eduskuntavaalit pidettiin 15.–16. maaliskuuta 1907. Siihen asti muita Euroopan maita demokratian suhteen jäljessä ollut Suomi siirtyi niiden edelle. Suomessa naiset saivat ensimmäisinä Euroopassa sekä vaalioikeuden että -kelpoisuuden ja uuteen eduskuntaan valitut 19 naisedustajaa olivat maailman ensimmäiset naispuoliset kansanedustajat. Säätyvaltiopäivien ajan lopulla äänioikeutettuja oli Suomessa noin 126 000, mutta ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1 272 873, eli eduskuntauudistus kymmenkertaisti valitsijakunnan. Myös moderni puoluelaitos syntyi Suomessa yleisen äänioikeuden myötä vuoden 1906 aikana. Eurovision laulukilpailu 1957
Eurovision laulukilpailu 1957 järjestettiin 3. maaliskuuta 1957 Saksan liittotasavallassa Frankfurtissa "Großer Sendesaal des Hessischen Rundfunks" -nimisessä salissa. Laulukilpailu oli historian toinen. Illan emäntänä toimi Anaid Plikjan. Tästä vuodesta lähtien jokainen kilpailijamaa lähetti laulukilpailuun vain yhden laulun. Myös äänestykset ovat olleet aina vuodesta 1957 lähtien julkisia. Tästä vuodesta lähtien on myös seuraavan vuoden kilpailu pidetty edellisen vuoden voittajamaassa poikkeuksia lukuun ottamatta. Jokaisen maan tuomaristot ovat kokoontuneet omassa maassa, ja ne antoivat pisteet suorassa lähetyksessä puhelimitse. Oman maan edustussävelmää ei saanut äänestää. Vuonna 1957 Eurovision laulukilpailuihin osallistuivat ensimmäistä kertaa Iso-Britannia, Tanska ja Itävalta. Naisten äänioikeus Ruotsissa
Nälänhädän seurauksena oikeisto hävisi toisen kamarin vaalissa 1917, ja niinpä syntyi liberaalien ja sosiaalidemokraattien enemmistö, joka oli naisten äänioikeuden puolesta, ja jopa yhtäläisen äänioikeuden puolesta, joka ei olisi riippunut palkasta. Oikeistovaltainen ensimmäinen kamari kuitenkin kaatoi  tällaisen ehdotuksen keväällä 1917. Mutta koska se ei halunnut ottaa yleislakon, vallankumouksen ja tasavallan tulemisen riskiä, se muutti kantaansa ja äänesti 17. joulukuuta 1918,  jolloin liberaali Nils Edén oli pääministerinä, yhtäläisen ja yleisen äänioikeuden, myös naisille, alkaen  Ruotsin kunnallisvaaleista. Lisäpäätöksen kautta 24. toukokuuta 1919 ja  perustuslain muutoksen kautta 1921 voitiin ottaa käyttöön yhtäläinen ja yleinen äänioikeus naisille myös valtiopäivien toisen kamarin vaaleissa. Toisen kamarin vaalit 1921 olivat siten ensimmäiset toisen kamarin vaalit, joihin naiset osallistuivat. Äänioikeus toisen kamarin vaaleissa oli sillä Ruotsin kansalaisella, joka oli täyttänyt 23 vuotta vaalivuotta edeltävänä vuonna. Äänioikeutta ei ollut sillä, joka ei ollut suorittanut asevelvollisuutta, jota ei ollut julistettu täysivaltaiseksi, joka oli asetettu konkurssiin, joka oli pysyvästi köyhäinhoidon huoltama tai joka oli tuomittu rikoslain nojalla menettämään äänioikeutensa. Luettelo vaalikauden 1907–1908 kansanedustajista
Tämä on luettelo vaalikauden 1907–1908 kansanedustajista eli ensimmäisistä kansanedustajista. Edustajat valittiin ensimmäisissä eduskuntavaaleissa vuonna 1907. Eduskunta oli vallassa valtiopäivät 1907 – 1908 I eli 22. toukokuuta 1907 alkaen aina 6. huhtikuuta 1908 asti, jolloin se hajotettiin. Avajaisistunto oli 25. toukokuuta 1907 Helsingin Vapaapalokunnan talon juhlasalissa osoitteessa Hakasalmenkatu 3 (nykyään Keskuskatu 3). Eduskunnasta toivottiin lehdistössä yhteiskunnan uudistajaa ja kansan yhdistäjää. Valitut 19 naiskansanedustajaa olivat maailman ensimmäiset naiset parlamentaarikkoina. Eduskunta
Eduskuntauudistuksessa korvattiin tuolloin Euroopan vanhanaikaisimmat, 1600-luvulta periytyvät säätyvaltiopäivät aikansa uudenaikaisimmalla yksikamarisella eduskunnalla. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus sekä suhteellinen vaalitapa olivat vielä varsin harvinaisia ja naisten äänioikeus valtiollisissa vaaleissa toteutui ensimmäisenä maana Euroopassa juuri Suomen eduskuntauudistuksessa. Samalla naiset saivat myös vaalikelpoisuuden ensimmäisenä maailmassa. Äänioikeutettujen suomalaisten määrä kymmenkertaistui 1 272 873 äänioikeutettuun, kun kaikki naiset ja säätyihin kuulumattomat miehet saivat äänioikeutensa. Äänioikeus- ja vaalikelpoisuusikärajaksi asetettiin 24 vuotta. Suomen äänioikeuden historia
Suomen äänioikeuden historia alkaa jo sääty-yhteiskunnan ajalta. Varsinkin 1900-luvun aikana äänioikeutta on Suomessa merkittävästi laajennettu. Ruotsin vallan ja autonomian aikana Suomen kansanedustuslaitoksena toimivat nelisäätyiset säätyvaltiopäivät. Porvarissäädyssä äänioikeus määräytyi veronmaksukyvyn, talonpoikaissäädyssä maaomistuksen ja pappissäädyssä virka-aseman perusteella. Aatelissäädyn edustajia ei valittu lainkaan vaaleilla. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus toteutettiin Suomessa valtiollisella tasolla vuonna 1906 samassa yhteydessä kun säätyvaltiopäivät korvattiin eduskunnalla. Tuolloin naiset ja myös suurin osa miespuolista väestöä saivat ensi kertaa äänioikeuden ja äänioikeutettujen määrä kymmenkertaistui. Kunnallisella tasolla vastaava uudistus toteutettiin 1917. Myöhemmin äänioikeudesta on vielä poistettu eräitä rajoituksia sekä äänioikeusikärajaa alennettu. Baudouin I
Belgiassa oli suoritettu osittainen perustuslaillinen reformi ja naiset saivat äänioikeuden 1940-luvun loppuun mennessä. Tämä nosti valtaan oikeisto- ja keskustakoalition, joka päätti järjestää kansanäänestyksen kuninkaan paluusta. Belgiassa maaliskuussa 1950 suoritettu kansanäänestys osoitti kansalaisten enemmistön kannattavan kuninkaan paluuta takaisin Belgiaan. Äänestys kuitenkin jakoi maan selkeästi kuninkaalle vihamieliseen eteläiseen, ranskankieliseen Valloniaan ja kuninkaalle myötämieliseen pohjoiseen flaamin- eli hollanninkieliseen osaan. Suomen äänioikeuden historia
Vuosien 1904–1905 valtiopäiville annettiin lakiesitys ääniasteikkojen poistamisesta, mikä olisi tuonut yhtäläisen äänioikeuden aatelittomiin säätyihin. Säätyjen perustuslakivaliokunnan mietinnössä olisi lisäksi annettu myös palkollisille äänioikeus ja naisillekin vaalioikeus, mutta ei vaalikelpoisuutta. Mietintö hyväksyttiin eräin muutoksin talonpoikais- ja pappissäädyssä, mutta aatelis- ja porvarissäädyt eivät ottaneet sitä käsiteltäväkseen, sillä varsinkin ruotsinkieliset perustuslailliset halusivat ”valtiopäivälakkoa” kunnes lailliset olot olisi palautettu. Tämän seurauksena työväenliike otti vuoden 1905 aikana äänioikeustaistelun johdon käsiinsä ja sai mobilisoitua kansanjoukot suuriin mielenosoituksiin vaatimaan yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Tasavalta
Aivan ensimmäiseksi kannattaa huomata, että periaate yhdestä tasaveroisesta äänestä yhtä aikuista kohti ei saanut yleistä hyväksyntää demokratioissa ennen 1900-luvun puoliväliä. Sitä ennen äänestysoikeus perustui yksilön taloudelliseen maksukykyyn, sukupuoleen, rotuun, tai näiden ja muiden tekijöiden yhteisvaikutukseen. Monet aikaisemmat demokratioiksi kutsutut hallitusmuodot, Ateenan demokratia mukaan lukien, nimettäisiin nyky-yhteiskuntaan suhteutettuna äänenlaskujärjestelmiensä vuoksi plutokratiaksi tai laajaksi oligarkiaksi. Hubertine Auclert
Vuonna 1900 perustettiin Conseil national des Françaises kattojärjestöksi naisjärjestöille, jotka kaikki pian kannattivat naisten äänioikeutta. Naimisissa olevat naiset saivat 1908 oikeuden määrätä omasta palkastaan, mutta Auclert jatkoi kohti täyttä tasa-arvoa. Yhdessä Marguerite Durandin kanssa hän uhmasi viranomaisia ja he ilmoittautuivat ehdokkaiksi lakia säätävän kokouksen vaaleihin. Lucina Hagman
Naisten äänioikeutta aktiivisesti ajanut Hagman valittiin vuonna 1907 yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuduttua yhtenä ensimmäisistä naisista eduskuntaan. Hän oli Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajana kaksi lyhyttä kautta, ensin 1907–1908 ja uudelleen 1917. Vuonna 1907 hän toimi anomusvaliokunnan ja 1917 sivistysvaliokunnan puheenjohtajana. Hagmanin ensimmäinen lakialoite koski aviovaimon oikeutta hallita omaisuuttaan. Sen ohella hän ajoi eduskunnassa myös kieltolakia, naisten mahdollisuutta päästä valtion virkoihin, sukupuolten samapalkkaisuutta ja aviottomien lasten oikeudellisen aseman parantamista. Hagman ei ollut kuitenkaan innokas puoluepoliitikko ja kannatti naisten yhteistyötä yli puoluerajojen. Pettyneenä naiskansanedustajien vähäiseen määrään hän ehdotti 1923 naisille omia erillisiä ehdokaslistoja, mikä ei kuitenkaan saanut kannatusta. Naisten äänioikeus
Neuvosto-Venäjällä naisten äänioikeus annettiin lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917. Islam ja naiset
Varhaiskeskiajalla islaminuskon alueella naisilla oli parempi asema kuin eurooppalaisilla sisarillaan. Muslimimaissa naisilla oli yhteisöllisiä oikeuksia kuten perintöoikeus. 1700-luvulta lähtien länsimaiden kuvaa muokkasi arabiasta ranskaksi käännetty "Tuhannen ja yhden yön tarinat", jonka kuvaukset haaremeista loivat seksuaalisävytteisiä näkemyksiä naisten asemasta. Samalla käynnistyi erilaisten orientalishenkisten teatteriesitysten ja oopperoiden esiinmarssi. 1800-luvulla Egypti ja Algeria innostivat taidemaalareita ja runoilijoita. 1900-luvun alun naisten aseman parantuminen länsimaissa sai naisliikkeet arvostelemaan myös muslimimaiden naisten asemaa. 1920-luku
Naisten lisääntynyt työssäkäyminen mahdollisti poikamiestyttöelämän, joka miellettiin modernin naisen elämäntavaksi. Syntyi "flapper", poikamiestyttö tai jazz-tyttö. Maailmansodan jälkeisessä Euroopassa miesten vähyys ja heistä käyty taistelu teki naisista rohkeampia ja aktiivisempia. Useissa maissa naiset olivat saaneet äänioikeuden jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Vuonna 1920 loputkin Yhdysvaltojen osavaltiot myönsivät naisille äänioikeuden, Turkissa yleinen äänioikeus myönnettiin 1926 ja Isossa-Britanniassa sitä laajennettiin vuonna 1928 koskemaan kaikkia naisia. Äänioikeus
Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 15.–16.3.1907 valittiin 19 maailman ensimmäistä naiskansanedustajaa (eduskunnan ensimmäinen täysistunto oli 23.5.1907). Heistä tunnetuimpia olivat kenties kolme naisasianaista: Nuorsuomalaisen puolueen Lucina Hagman (1853–1946), Sosialidemokraattisen puolueen Miina Sillanpää (1866–1952) ja Suomalaisen puolueen Aleksandra Gripenberg (1857–1913). Naisten rauha
Naisten rauha oli 3. elokuuta 1529 Cambrain kaupungissa solmittu rauhansopimus Ranskan kuningas Frans I:n ja Kaarle V:n välillä. Kaarle oli Espanjan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija. Nimensä sopimus sai siitä, että Ranskan puolelta neuvottelijana oli Fransin äiti, Savoijin Louise, ja Kaarlen puolelta tämän täti, Alankomaiden käskynhaltija Margareeta Itävaltalainen. Margareeta oli lisäksi ollut aikaisemmin naimisissa Louisen veljen, Savoijin herttua Philibert II:n kanssa. Argentiinan historia
Sodan jälkeen Juan Perón voitti presidentinvaalit 1946. Hän lupasi työläisille korkeammat palkat ja sosiaaliturvaa. Perónin politiikassa ensisijalla oli työllisyyden ylläpito, ja ammattiyhdistysten laajentaminen. Vuoden 1947 ensimmäinen viisivuotissuunnitelma perustui kansallistetun teollisuuden tuomaan kasvuun. Perónia on arvosteltu siitä, että hän laiminlöi maataloutta ja käynnisti palkankorotuksilla inflaation. Perónin vaimo, "Evitaksi" kutsuttu Eva Perón pantiin vastuuseen suhteista työväkeen. Evitasta tuli miltei pyhimys Argentiinassa. Hän perusti useita köyhien avustusohjelmia ja työskenteli ahkerasti myös naisten aseman parantamiseksi. Argentiinan naiset saivat äänioikeuden vuonna 1947. Useat natsit pakenivat sodan päätyttyä Perónin Argentiinaan. Vuonna 1949 säädettiin uusi perustuslaki, joka vahvisti presidentin valtaa. Perónin tukijoiden hallitsema kongressi sääti lain, joka kielsi presidentin arvostelemisen. Vuonna 1951 Perón valittiin uudelleen presidentiksi suurella enemmistöllä. Hänen vaimonsa kuoli syöpään 1952, jonka jälkeen Perónin suosio alkoi hiipua.
Kesäkuussa 1955 laivasto yritti vallankaappausta, mutta uskolliseksi jäänyt armeija kukisti sen. Syyskuussa kaikki puolustushaarat nousivat kuitenkin yhdessä kapinaan ja kolmipäiväisissä taisteluissa kuoli tuhansia. Perón pakeni paraguaylaisella sotalaivalla maasta ja asettui Espanjaan. Vuoden 1853 Yhdysvaltain malliin perustuva perustuslaki palautettiin voimaan. Kutsumuskohtalo
Termin esitti ensimmäisenä journalisti John O'Sullivan vuonna 1845 "The United States Magazine and Democratic Review’n" julkaisemassa anonyymissa artikkelissa, jossa hän puolusti "sallimuksen" Yhdysvalloille antamaa kohtaloa laajentua yli mantereen ja mahdollistaa kasvavan kansakunnan vapaa kehittyminen. Kyseisessä artikkelissa kutsumuskohtalo mainitaan ensimmäistä kertaa. Nykyään historioitsijat pitävät mahdollisena, että artikkelin todellinen kirjoittaja oli yksi ensimmäisistä amerikkalaisista poliittisista naiskirjoittajista, Jane Eliza McManus. Uxbridge (Massachusetts)
Uxbridge on kunta Massachusettsissa Yhdysvalloissa. Väkiluku oli 13 247 vuonna 2009. Lydia Taft, joka oli ensimmäinen amerikkalainen nainen, joka äänesti vaaleissa, äänesti siellä vuonna 1756. Uxbridge oli yksi ensimmäisistä tekstiilikeskuksista. Se sijaitsee Blackstonejoen laaksossa. Feminismi
Vuonna 1903 Emmeline Pankhurst oli aloittamassa Isossa-Britanniassa suffragettien liikettä. Eräs brittiläinen sanomalehti käytti vuonna 1905 sanaa suffragetti (englannin sanasta "suffrage") pilkatakseen naisia, jotka vaativat äänioikeutta. Pian suffragetit alkoivat itsekin käyttää tätä nimeä. Vähitellen suffragettien keinot äänioikeustaisteluissa muuttuivat rajuiksi. He saattoivat muun muassa kahlehtia itsensä julkisiin rakennuksiin ja lakiakin rikottiin. Monet joutuivat vankilaan. Suffragetit ryhtyivät nälkälakkoon vuonna 1909, ja heitä pakkoruokittiin nieluun työnnetyn letkun avulla. Toimenpide aiheutti naisille pysyviä vammoja, ja pakkoruokinta kiellettiin vuonna 1913. Tunnetuin suffragetin tempaus on brittiläisen Emily Davisonin heittäytyminen vuonna 1913 hevoskilpailuissa kuninkaan hevosen alle. Davison kuoli, mutta teko toi paljon huomiota naisten äänioikeustaistelulle. Kun miehet ensimmäisessä maailmansodassa olivat rintamalla, naiset tekivät töitä. Britannian naiset saivat rajatun äänioikeuden vuonna 1918 ja täyden äänioikeuden 1928. Yhdysvalloissa vuonna 1920 annettiin äänioikeus 30 vuotta täyttäneille naisille. Naisten aseman historia
Naiset toimivat usein kulisseissa, eikä kaikesta toiminnasta ole näyttöä. On arveltu esimerkiksi, että Ludvig XIV:tä saattoi ohjata hänen suosikkinsa Mme. de Maintenon. Ranskassa naiset saattoivat olla mukana valitsemassa edustajia säätypäiville, tosin vain vähemmän tärkeiden säätyjen. Englannissa puolestaan oli muutamia päärinarvoisia naisia, mutta he eivät päässeet ylähuoneeseen. Alahuoneeseen ei ollut edes ehdolla naisia. 1600-luvulla alkoi naisten joukkoliikehdintä Ranskassa ja Englannissa. Samaan aikaan Cromwellin vastustajat vaativat laajempaa äänioikeutta miehille. Ajatus oli, että kansalla olisi vahva sidos hallitukseen, johon he itse olivat olleet vaikuttamassa. Naisille ei kuitenkaan haluttu myöntää äänioikeutta: v. 1690 Englannin laki sanoi suoraan, että naisilla ei ollut äänioikeutta. Jeremy Bentham
Benthamia on sanottu "ensimmäiseksi feministiksi". Yli kymmenen vuotta ennen kuin Mary Wollstonecraft julkaisi uraauurtavan teoksensa "Vindication of the Rights of Women" (1792), naisille tasa-arvoa vaatinut Bentham oli kirjoittanut naisten "orjamaisesta" asemasta lähes kaikkialla maailmassa. Bentham vaati naisille myös oikeutta äänestää ja olla ehdokkaina vaaleissa sekä oikeutta avioeroon. Hän kritisoi sitä, että naisilta vaadittiin paljon tiukempaa seksuaalimoraalia kuin miehiltä. Myös hänen oppilaansa J. S. Mill on yhä tunnustettu feminismin uranuurtaja. Iso-Britannia ensimmäisessä maailmansodassa
Sanomalehdillä oli tärkeä rooli pitää yllä kannatusta sodalle. Valtio tuotti suuria määriä propagandaa journalistien kuten Charles Masterman ja sanomalehtien omistajien kuten lordi Beaverbrook johdolla. Sopeutumalla työväen muuttuvaan väestöryhmään (tai ”työväen laimentumiseen” kuten sitä nimitettiin), sotaan liittyvät teollisuudenalat kasvoivat nopeasti ja tuotanto lisääntyi, kun ammattiliitoille annettiin nopeasti toimilupia. Siinä mielessä osa katsoo sodan vetäneen naisia mukaan valtavirran työhön ensimmäistä kertaa. Väittelyt sodan vaikutuksesta naisten emansipaatioon jatkuvat ottaen huomioon, että suurelle osalle naisista annettiin äänioikeus ensi kertaa vuonna 1918. Yksittäisten naisten kokemukset sodan aikana vaihtelivat; paljon riippui ympäristöstä, iästä, siviilisäädystä ja ammatista. Naisten äänioikeus
Yhdysvalloissa naisten äänioikeus oli New Jerseyn osavaltion perustuslaissa jo vuonna 1776, mutta se kumottiin 1807. Myöhemmin naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa vuonna 1920. Nyrkkeily
Naisten nyrkkeily oli jo 1904 Saint Louisin olympialaisissa näytöslajina, mutta 1900-luvun aikana se kiellettiin monissa maissa. Britannian amatöörinyrkkeilyjärjestö järjesti ensimmäisen naisten nyrkkeilykilpailut vuonna 1997. 1990-luvulla AIBA vahvisti naisnyrkkeilyn uudet säännöt, ja järjesti vuonna 1999 ensimmäiset EM- ja 2001 MM-kilpailut. Vigdís Finnbogadóttir
Voittaessaan vuoden 1980 vaaleissa hän oli ensimmäinen demokraattisilla vaaleilla valittu naispuolinen valtionpäämies maailmassa. Hänet valittiin uudestaan vuosina 1984 ja 1992 ilman vastaehdokasta. Vuoden 1988 vaalit hän voitti ylivoimaisesti.
Haastattelussa vuonna 1982 Vigdís kertoi, että hänen virkansa on täysin epäpoliittinen ja että presidentin tehtävä on olla kansakunnan yhtenäisyyden ja identiteetin symboli. Vigdis toimi aktiivisesti kulttuurilähettiläänä parantamassa maansa julkisuuskuvaa. Hän on kertonut olevansa ylpeä siitä, että oli Islannin ensimmäinen naispuolinen presidentti, joka sai vierailukutsuja ympäri maailmaa. Hän markkinoi islantilaisia tuotteita virallisilla ulkomaanvierailuilla, muun muassa pukeutumalla islantilaiseen lampaannahkaan ja villaan valtiovierailulla Tanskaan helmikuussa 1982. Hän pitää Islannin luonnosta huolehtimista tärkeänä ja oli presidenttinä mukana ympäristönsuojelutyössä. Hän korosti myös henkisiä arvoja, kuten kulttuuria ja islannin kieltä. Naisten äänioikeus
Naisten äänioikeus on taloudellinen ja poliittinen uudistus, joka antaa naisille oikeuden äänestää. Äänioikeus ei kuitenkaan aina merkinnyt vaalikelpoisuutta eli naisten mahdollisuutta asettua ehdolle vaaleissa. Kansainvälinen naistenpäivä
Sosialistisen internationaalin naisten toisessa, Kööpenhaminassa 26.–27. elokuuta 1910 Nørrebron työväentalossa pidetyssä konferenssissa saksalaisen sosialistin Clara Zetkinin ehdotuksesta yli sata naista 17 maasta yksimielisesti hyväksyi kansainvälisen naistenpäivän. Konferenssi ei määritellyt tarkkaa päivämäärää. Kokouksessa olivat keskeisellä sijalla saksalainen Clara Zetkin, venäläinen Aleksandra Kollontai ja italianukrainalainen Anželika Balabanova. Kokoukseen osallistuneesta tanskalaisesta Nina Bangista tuli maailman ensimmäinen naisministeri Tanskan ensimmäiseen sosialidemokraattiseen hallitukseen 1924. Kokouksessa oli läsnä viisi suomalaisnaista, jotka olivat Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisen eduskunnan jäseniä. Virallinen suomalaisedustaja oli Ida Aalle-Teljo. Neljä muuta olivat Hilda Herrala, Aura Kiiskinen, Hilja Pärssinen ja Miina Sillanpää. Brasilian puolustusvoimat
Naisille on ollut mahdollista suorittaa asepalvelus jo 1980-luvun alusta lähtien. Brasilian armeija oli ensimmäinen Latinalaisen Amerikan armeija, joka salli naisten asepalveluksen. Meri- ja ilmavoimissa naiset palvelevat erillisissä joukkoyksiköissä. Ensimmäiset ilmavoimien naispilotit valmistuivat vuonna 2006. Naisten aseman historia
Vuonna 1960 Sirimavo Bandaranaikea Sri Lankassa oli maailman ensimmäinen nainen, josta tuli pääministeri.Hakusana Naisliike teoksessa Hamad ibn Khalifa al-Thani
Hamad järjesti 1999 yhdet ensimmäisistä Persianlahden alueen vaaleista, joihin saivat osallistua myös naiset. Vuonna 2003 äänestettiin perustuslaista, joka tuli voimaan 9. kesäkuuta 2005. Marie Curie
Marie Curie oli ensimmäinen nainen joka sai Nobelin, ja toistaiseksi ainoa nainen joka on saanut kaksi Nobelia. Tuohon aikaan naisten äänioikeudesta keskusteltiin paljon, ja vaikka Curie ei aktiivisesti osallistunut kampanjointiin sen puolesta, hänen saavutuksensa ja palkintonsa rohkaisivat monia. Naisten äänioikeus Ruotsissa
Vuosien 1726 ja 1742 välillä naiset osallistuivat 17 pormestarinvaaliin 31 tutkitusta. Pormestarinvaalien äänioikeus oli vuoteen 1734 saakka liitetty porvarioikeuksiin, jolloin se, joka omisti porvarioikeuden, oli määritelty porvariksi ja siksi omisti äänioikeuden. 
1734 äänioikeudesta tuli asteittainen, mikä tarkoitti, että jokaisella veroa maksavalla ja täysi-ikäisellä kansalaisella, joka hallitsi omaisuutta, oli äänioikeus. Tämä uudistus lisäsi naispuolisten valitsijoiden äänestämistä 55 prosentista 71 prosenttiin. Vuosien 1743 ja 1758 välillä äänestivät naiset 32 pormestarinvaalissa 45 tutkitusta. Vuoden 1758 asetuksella kumottiin naisten äänioikeus pormestarinvaaleissa, kun naisia ei asetuksen mukaan määritelty enää porvareiksi. Kuwait
Naiset saivat äänioikeuden 16. toukokuuta 2005 kansalliskokouksen hyväksyttyä uuden lain, joka sallii naisten asettua ehdolle ja äänestää vaaleissa. Punainen julistus
Punaisen julistus oli aikanaan ensimmäinen Suomessa julkisesti esitetty kansalaisvapauksia, demokratiaa ja työväen oikeuksia vaatinut puheenvuoro. Sen hyväksyi sosialidemokraattisen työväenliikkeen ohella myös perustuslaillinen porvaristo. Vaikka julistuksen vaatimukset jäivät suurlakon päättyessä saavuttamatta, vaikutti se suuresti vuoden 1906 eduskuntauudistukseen ja vuotta myöhemmin pidettyihin eduskuntavaaleihin, joissa myös naisilla oli ensimmäistä kertaa äänioikeus. Vuonna 1906 Suomeen saatiin myös yhdistymisvapaus, minkä jälkeen maahan perustettiin sadoittain erilaisia yhdistyksiä ja järjestöjä.