Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Suomen kirkkorakennuksia alettiin rakentaa kristinuskon levittyä Suomeen. 1100-luvun kirkkorakennuksen jäännökset löytyivät Kaarinan Ravattulasta 2013. Suomen vanhimmat säilyneet rakennukset ovat Ahvenanmaan kirkkoja 1200-luvun lopulta. Samoihin aikoihin tehtiin manner-Suomen varhaisimmat nykypäiviin säilynnet kivikirkot: Nousiainen, Turun tuomiokirkko (suurennettu myöhemmin) ja Mynämäki.[2] Muualla Suomessa kivikirkkoja alettiin rakentaa pääasiassa 1400-luvun alussa.[3] Viimeiset keskiajalta peräisin olleet puurakenteiset kirkot paloivat 1900-luvun aikana, esimerkiksi Saloisten kirkko paloi 1930.[4][5]
Kirkkoarkkitehtuuri
Alkukirkon aikoina ei ollut erillisiä kirkkorakennuksia, vaan kristityt kokoontuivat kodeissa tai juutalaisten synagogissa. Kristillinen kirkkoarkkitehtuuri onkin saanut paljon vaikutteita synagogista. Vanhin kristiliseksi kirkoksi tunnistettu rakennus on löytynyt Syyriasta, Duran kaupungista. Sen sijaan roomalaisten temppeleissä ei ollut tilaa seurakunnan kokoontumiselle, joten roomalaisesta arkkitehtuurista vaikutteet tulivat maalliselta puolelta: basilikan esikuvana ovat olleet Rooman valtakunnan julkiset tilat kuten oikeustalot ja kokoustilat. Basilikan suuri päätila on jaettu pylväsriveillä kolmeen tai viiteen laivaan, joista keskimmäinen on yleensä korkeampi ja saa näin valoa klerestorioikkunoista. Matarengin kirkko
Ylitornion ensimmäinen kirkko oli nykyistä kirkkoa hiukan pohjoisempana Tornionjoen rannalla sijainnut Särkilahden kappeli, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1482 asiakirjoissa. Vuonna 1615 lähtivät jäät Tornionjoesta sellaisella voimalla, että ne ja tulvavesi veivät koko kirkon mennessään. Uusi kirkko rakennettiin turvallisemmalle paikalle Särkivaaran alarinteelle, nykyisen kirkon paikalle. Kirkko oli yksinkertainen, hirsinen salvottu pohjaltaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jossa itäpäässä oli kuori ja alttari, länsipäässä oli pieni asehuone. Kuorin vierressä pohjoissivulla oli pieni sakaristo. Kirkko valmistui vuonna 1617. Särkilahden kappelin mukana olivat jokeen joutuneet myös kirkon arvokkaat puuveistokset. Veistokset olivat onneksi säilyneet ehjinä ja huuhtoutuneet rannalle, joten ne saatiin uuteen kirkkoon. Karjalan kirkko (Mynämäki)
Siitä, sijaitsiko ensimmäinen saarnahuone tarkalleen ottaen missä, ei ole selkeää näkemystä. Joidenkin mielestä saarnahuone sijaitsi Salavaisissa, toisten mielestä Karjalankylässä. Saarnahuoneita on voinut olla myös useampia. Vuonna 1640 Karjalankylään rakennettiin Mynämäen kirkon alainen puinen saarnahuone. Vaikka kylällä ei ollut kappelioikeuksia aloitettiin hautaaminen saarnahuoneen lähelle jo 1600-luvulla. 1700-luvulla rakennuksen todettiin olevan ränsistynyt, mutta silti osittain käytössä. Vuonna 1731 saarnahuone uusittiin. Vuonna 1797 Karjalaan myönnettiin kappelioikeudet. Vanha saarnahuone purettiin vuonna 1801 ja vuoteen 1803 mennessä se oli korvattu uusklassisella, länsitornillisella kirkkorakennuksella. Kirkko rakennettiin puusta ja se oli kuoriosaltaan särmikäs pitkäkirkko, johon vastakkain kirkon pitkillä puolilla liittyivät kylkirakennukset (sakaristo ja eteinen). Tornin huipulla oli ristiin päättyvä lyhty. Kansanperinteen mukaan karjalalaisten ja vehmalaisten välillä kirkon sijainnista tuli riitaa ja sitä alettiin ensin rakentaa Suojoen kylään vehmalaisten toimesta. Yön aikana päivällä rakennettu kuitenkin purettiin ja rakennustarpeet kuljetettiin paikkaan jonne karjalalaiset sen halusivat. Sinne ensimmäinen kirkko myös pystytettiinkin lopulta. Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Suomeen rakennettiin ensimmäisiä kirkkoja jo 1100-luvulla, mahdollisesti jo 1000-luvun jälkipuoliskolla.[7] Aluksi kirkkojen rakennusmateriaalina käytettiin puuta. Varhaisimmat kirkot saattoivat olla valtamiesten taloryhmiensä piiriin rakennuttamia yksityisiä kirkkoja, mutta niistä ei ole säilynyt jälkiä missään.[7] Kirkkorakentamisessa tapahtui murros vuosien 1220 ja 1250 välisenä aikana, jolloin perustettiin seurakuntia. Puisia seurakuntakirkkoja rakennettiin todennäköisesti noin 40 paikkakunnalle. Vanhimmat tunnetut jäljet seurakuntakirkoista ovat Nousiaisten Sontamalasta 1200-luvun alusta ajalta, jolloin Nousiaisten piispankirkko siirrettiin Koroisiin. Muut puukirkkojäännökset on ajoitettu aikaisintaan 1300-luvulle.[7] Uuraisten kirkko
Uuraisten kirkko on Keski-Suomessa sijaitsevan Uuraisten seurakunnan ristikirkkomuotoinen puukirkko. Kirkko valmistui seurakunnan ensimmäisen kirkon paikalle vuonna 1905. Sen suunnittelija on rakennusmestari J. Wigren ja rakennusvaiheessa oli mukana myös arkkitehti Yrjö Blomstedt.  Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Myöhemmin keskiajalla tärkeimmäksi kirkkojen rakennusmateriaaliksi nousi kivi. Kivikirkkojen perusmalli oli suorakaiteen muotoinen. Kirkon pohjoispuolella, lähellä itäpäätyä oli sakaristo ja kirkon eteläpuolella, lähellä länsipäätyä asehuone. Alttari sijaitsi kirkon itäosassa. Kirkon pohjoispuolella ei ollut ikkunoita, sillä silloin uskottiin pahan tulevan sieltä. Kirkoissa oli yleisesti teräväharjainen paanukatto ja päätykolmiot koristeltiin tiilillä ja ristikomeroilla. Ahvenanmaalla vanhimpiin kirkkoihin rakennettiin länsitorneja. Muualla niiden sijasta tavallisesti rakennettiin kellotapuli kirkkomaan aidan yhteyteen.[12] Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Vaikka puukirkot olivat yleisiä 1600-luvulla, joitakin kivikirkkoja rakennettiin. Ensimmäinen keskiajan jälkeen rakennettu kivikirkko muurattiin Uuteenkaupunkiin 1623–29. Samalla vuosisadalla muurattiin myös Askaisten, Mietoisten, Paimion ja Tammisaaren kivikirkot.[10] Keskiaikaiseen tapaan kirkko oli edelleen suorakaiteen muotoinen ja varsinkin pohjalaisiin puukirkkoihin lisättiin länsitorni, jotka olivat hyödyllisiä merimerkkeinä. Puukirkoista tukipilarikirkolla oli vahva asema. Pitkäkirkkojen rinnalle tuli ristikirkko, joiden vanhimmat toteutukset ovat 1660-luvulta. Uusi ristikirkkomuoti ei syntynyt Suomessa spontaanisti, vaan suurvallan johtava kirkkoarkkitehtuuri vaikutti siihen.[16] Viialan kirkko
Viialan kirkko sijaitsee Akaan Viialassa. Vuonna 1927 perustetun Viialan seurakunnan ensimmäinen varsinainen kirkko valmistui 1950 ja sen on suunnitellut arkkitehti Jaakko Tähtinen. Kirkon rakentamisessa avustivat taloudellisesti Viialan nahkatehtaan omistaja vuorineuvos Emil Aaltonen, Viialan vaneritehtaan omistanut Viiala Oy ja Amerikan luterilaiset seurakunnat. Kirkkoa on laajennettu 1982 pohjoispuolisella siipirakennuksella. Jyrkkälappeisen harjakaton omaava suorakaiteen muotoinen kirkko on saanut vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista. Sisäänkäyntipäädyssä olevat kapeat pystyikkunat jäljittelevät keskiaikaisten kivikirkkojen päätykoristeluja. Kirkkoon liittyy korkea campanile-tyyppinen kellotorni. Köyliön kirkko
Köyliö perustettiin Kokemäen kappeliseurakunnaksi vuonna 1445 ja itsenäiseksi seurakunnaksi se erotettiin 1587. Jo 1500-luvun alussa Kirkkosaareen oli tarkoitus rakentaa kivikirkko, mutta hankkeesta totetutui vain sakaristo. Tämän ns. Köyliön kivisakariston jäänteiden arvellaan sijaitsevan nykyisen kirkon pohjoispuolella Köyliönkartanon puistossa. Ensimmäinen varmasti tunnettu puukirkko saareen valmistui vuonna 1640. Se tuhoutui salamaniskusta syttyneessä tulipalossa 1751, jonka jälkeen rakennettiin Köyliön nykyinen kirkko. Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta
Vuonna 1860 Helsinkiin tuli ensimmäinen pysyvä katolinen kirkko. Tällöin otettiin käyttöön Kaivopuiston kallioille rakennettu Pyhän Henrikin kirkko. Kaupungin katolisen siviiliväestönkin sielunhoitajana vuodesta 1856 toiminut sotilaskappalainen Ignatius Gorbacki oli tehnyt aloitteen kirkon rakentamisesta. Tässä hän sai taloudellista tukea kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm Bergin italialaissyntyiseltä vaimolta kreivitär Leopoldina Cicognalta. Myös Venäjän tsaari avusti kirkon rakentamista. Kirkon siunasi monsignore Lubinsky Tallinnasta 16. syyskuuta 1860, mutta sen vihki vasta 14. syyskuuta 1904 Mohilevin arkkipiispa Jerzy Szembek. Kun Suomesta tuli vuonna 1920 apostolinen vikaarikunta tuli seurakunnan kirkosta piispankirkko eli katedraali. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 4 379 jäsentä. Hämeenlinnan kirkko
Hämeenlinnan nykyistä kirkkoa on edeltänyt kaksi yksinkertaista puurakenteista kirkkoa Hämeenlinnan vanhassakaupungissa, nykyisellä Linnan kasarmien alueella. Vuonna 1639 tapahtuneen kaupungin perustamisen jälkeen jumalanpalveluksia vietettiin aluksi Hämeen linnan Kukkotornin kirkkosalissa. Linnan tuhouduttua pahoin tulipalossa 1659 ryhdyttiin Linnanniemen pohjoiskärkeen rakentamaan kaupungin ensimmäistä omaa kirkkoa, joka valmistui todennäköisesti 1666. Kirkolle valittu paikka osoittautui kuitenkin erittäin huonoksi vetisen maaperän vuoksi. Isonvihan jälkeen kirkko oli jo osin maan sisään vajonnut ja muutenkin niin rappiolla, että uuden rakentaminen oli välttämätöntä. Uusi, hieman edellistä suurempi kirkko valmistui 1739 vanhan lähelle, vähän edellistä korkeammalle ja kuivemmalle paikalle. Tämä ristikirkko säilyi käytössä vielä kaupungin siirron (1778) jälkeenkin aina nykyisen kirkon valmistumiseen asti. Vanhojen kirkkojen paikan lähellä on muistomerkki. Suomen keskiaikaiset kivikirkot
Suomen keskiaikaiset kivikirkot ovat luonnonkivestä rakennettuja keskiaikaisia kirkkoja, joiden pohjakaava on useimmiten suorakaiteen muotoinen. Rakennusaineena on yleensä ollut graniitti. Suomen vanhimmat kivikirkot on rakennettu Ahvenanmaalle 1200-luvun lopussa. Vanhin niistä on 1275–1285 rakennettu Jomalan kirkko, joka on samalla koko Suomen vanhin kivirakennus.[1] Manner-Suomessa ryhdyttiin rakentamaan kivikirkkoja 1400-luvun alussa, aluksi Varsinais-Suomeen ja Uudellemaalle. Rovaniemi
Hallinnon järjestämisestä alkaen Rovaniemi kuului Kemin seurakuntaan. Alueella ei kuitenkaan ollut pitkään aikaan ainuttakaan kirkonmiestä, vaan rovaniemeläisten piti vielä 1500-luvulla käydä muutaman kerran vuodessa pakollisella kirkkomatkalla Kemissä. Suomalainen muinaisusko jumalineen, haltioineen, henkineen, kummituksineen ja vainajineen kukoisti kristinuskon rinnalla pitkään; vielä 1803 Jakob Fellman kertoi nähneensä Muurolan lohipadon luona seidan, jolle uhrattiin ruokaa ja tupakkaa. 1600-luvun alussa Rovaniemestä muodostettiin Kemin alainen kappeliseurakunta, ja ensimmäinen kirkko rakennettiin 1605-1611. Vienankarjalaiset hävittivät sen 1611. Uusi kirkko rakennettiin 1622 mennessä, se korvattiin uudella kirkolla 1688, ja tämä puolestaan korvattiin sittemmin Lapin sodassa poltetulla kirkolla 1817. Aluksi Kemin kirkkoherra kävi pitämässä jumalanpalveluksen näissä kirkoissa muutaman kerran vuodessa, mutta 1630-luvun lopulla Rovaniemi sai ensimmäisen kappalaisensa Christer Ericin.[9] Henrikinkirkko
Henrikinkirkko on yksi Turun kirkoista. Se vihittiin käyttöön vuonna 1980. Kirkko on nimetty Suomen ensimmäisen piispan Henrikin mukaan. Kirkko sijaitsee Luolavuoren kaupunginosassa. Baptismi
Baptismi tuli Suomeen ensimmäisen kerran Föglön saarelle Ahvenanmaalle vuonna 1856. Sittemmin oppi levisi alkuun etenkin Pohjanmaalla; tuloreitteinä toimivat Luvia ja Närpiö. Ensimmäinen baptistiseurakunta perustettiin Luvialle 1870 ja ensimmäinen yhä toimiva baptistiseurakunta Jurvaan 1879.[2][3] Helsingin tuomiokirkko
Helsingin tuomiokirkko (alun perin Nikolainkirkko, 1917–1959 Suurkirkko) on Helsingin Tuomiokirkkoseurakunnan ja Helsingin hiippakunnan pääkirkko. Carl Ludvig Engelin suunnittelema kirkko sijaitsee Senaatintorin laidalla Kruununhaassa. Valkoiselta näyttävä, mutta todellisuudessa kolmella eri vaaleanharmaan sävyllä maalattu[1][2] tuomiokirkko apostolipatsaineen on Helsingin tunnetuimpia symboleja.[3] Vuosittain kirkossa vierailee yli 500000 ihmistä, joista noin puolet on ulkomaalaisia turisteja.[4] Längelmäki
Längelmäki muodostettiin Oriveden kappeliseurakunnaksi vuonna 1593, ja siitä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1640. Kuorevesi erosi Längelmäestä vuonna 1873. Längelmäen ensimmäinen kirkko sijaitsi Solalan kylässä, jossa on vieläkin Kivikirkonmäki. Toinen kirkko rakennettiin Kylänojalle Länkipohjan länsipuolelle ja tänne pystytettiin vanhan kirkon muistokivi vuonna 1959. Nykyinen kirkko valmistui sijaintipaikasta käytyjen sitkeiden kiistojen jälkeen vuonna 1772. Pyhän Andreaksen kirkko (Käkisalmi)
Vuonna 1611 perustetun Käkisalmen luterilaisen seurakunnan ensimmäinen kirkko sijaitsi aluksi Käkisalmen linnan pihalla, josta se sittemmin siirrettiin kaupungin puolelle. Tämä ensimmäinen kirkko tuhoutui Käkisalmen palossa vuonna 1634. Tämän jälkeen suunniteltiin kivikirkkoa, mutta kirkko rakennettiin kuitenkin puusta 1638. Käkisalmessa oli tuohon aikaan myös toinen luterilainen kirkko. Tämä suomalaisen seurakunnan puukirkko sijaitsi esikaupunkialueella ja se tuhoutui 1656 käydyissä taisteluissa. Kaupungin kirkko tuhoutui puolestaan tulipalossa 1662. Uusi Jooseppi Kaarelaisen rakentama valmistui kaupunkiin 1660-luvulla. Mutta tämäkään kirkko ei säilynyt kauan, sillä se tuhoutui kaupungin palossa 1679. Tämän jälkeen luterilaiset jumalanpalvelukset pidettiin linnansalissa. Uusi kirkko rakennettiin Kalliosaarelle kivestä vuonna 1684-1692. Luterilainen seurakunta ei kuitenkaan ehtinyt nauttia kivikirkostaan sillä se muutettiin ortodoksiseksi 1710. Tämän jälkeen seurakunta oli jonkin aikaa ilman kirkkoa, kunnes Pyhän Andreaan kirkko valmistui 1759. Vanhankaupungin kirkkorauniot
Kustaa Vaasa perusti Helsingin vuonna 1550, ja uuden kaupungin ensimmäinen kirkko ja hautausmaa rakennettiin Vantaanjoen suulle nykyiseen Vanhankaupungin kaupunginosaan. Ensimmäinen kirjallinen maininta kirkosta on vuodelta 1553, ja se koskee pyyntöä saada kuninkaalta rahaa kirkon rakentamiseen. Hietaniemen kirkko
Ensimmäinen kirkko Hietaniemeen oli rakennettu vuonna 1617. Vuonna 1744 se todettiin niin ränsistyneeksi, että päätettiin uuden kirkon rakentamisesta. Hietaniemen ensimmäinen ja toinen kirkko palvelivat vuoteen 1809 saakka joen molemmilla puolilla asuvia ylitorniolaisia. Karjalan kirkko (Mynämäki)
Vakka-Suomen seurakunnissa kristinusko levisi asteittain. Sen merkkinä olivat pienet kyläkirkot ja paikallisväestön rakentamat yksinkertaiset rakennukset joissa kristittyä sanomaa julistettiin, saarnahuoneet. Yksi vanhimmista löytyy juuri Karjalasta. Antti Lizelius kirjoittaa 1780-luvun alkupuolella kirjoitetussa Tiedustuskirjassaan: Kauhajoki
Suomen sodan jälkeen Kauhajoki oli pitkään ilman kirkkoa, mikä johtui toisaalta pitäjän köyhtymisestä sodan vuoksi, toisaalta kirkon sijaintipaikasta käydyistä riidoista. Lopulta vuosina 1818–1820 entisen kirkon paikalle rakennettiin uusi, tunnetun jalasjärveläissyntyisen kirkonrakentajan Salomon Köykkä-Köhlströmin suunnittelema kirkko, ja rakennusmestarina toimi hänen poikansa Juha. Kauhajoen kappeliseurakunnasta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1858, mutta ensimmäinen oma kirkkoherra saatiin vasta vuonna 1891. Kirkko korjattiin perusteellisesti vuosina 1902–1903 ja 1955, mutta se tuhoutui tulipalossa perustuksiaan myöten vuonna 1956.[14] Pyhäjärvi
Maakirjojen mukaan Pyhäjärvellä oli vuonna 1553 jo kuusi taloa. 1600-luvulta lähtien asutus eteni nopeasti. Vuonna 1749 asukkaita oli 740, 1805 3670 ja 1920 6424. Pyhäjärven seutu kuului Salon kirkkopitäjään vuoteen 1563 asti, jolloin Pyhäjokilaakso erotettiin Pyhäjoen seurakunnaksi. Pyhäjärvestä tuli Pyhäjoen kappeliseurakunta 1650. Kun Kärsämäki erotettiin 1856 omaksi kirkkopitäjäksi, Pyhäjärvi liitettiin siihen. Pyhäjärven seurakunta itsenäistyi kuitenkin jo 1861. Pyhäjärven ensimmäinen kirkko oli vuonna 1647 rakennettu vaatimaton puukirkko Rauhalahden talon lähellä. Uusi kirkko valmistui 1739 Väisälänmäelle. Kirkko paloi salaman sytyttämänä 1895 ja seuraava vuonna paloi myös lähes valmis kirkko. Sebastian Grinpenbergin suunnittelema kirkko valmistui 1897.[4] Kajaanin kirkko
Kirkko sijaitsee samalla paikalla, jonne jo vuonna 1656 rakennettiin Kajaanin ensimmäinen kirkko. Ensimmäisen kirkon tuhosivat venäläiset vuonna 1716 samassa yhteydessä kun Kajaanin linna tuhottiin. Toisen kirkon rakensi 1734-35 Grels Norling, ja se palveli seurakuntalaisia 160 vuoden ajan. Vanha kirkko purettiin huonokuntoisena vuonna 1895, mutta sen alttaritaulu sijoitettiin nykyiseen kirkkoon. Suomen ortodoksinen kirkko
Turun rauhassa ortodoksiset alueet siirtyivät Venäjän hallintaan ja ortodoksisen kirkon asema parani. Haminan rauhan jälkeen ortodoksisia seurakuntia perustettiin myös Länsi-Suomeen, muun muassa Vaasaan, Turkuun, Tampereelle ja Helsinkiin.[4] Vuodesta 1865 jumalanpalveluksia ryhdyttiin toimittamaan kirkkoslaavin sijaan kansankielellä suomeksi[5]. Suomen ortodoksisista seurakunnista muodostettiin 1892 oma hiippakuntansa, joka aloitti toimintansa 1895. Venäjä pyrki sortokausien aikana käyttämään kirkkoa venäläistämisen välineenä, mitä suomenkielinen ortodoksinen papisto vastusti.[4] Panelian kirkko
Panelian kirkko on Kiukaisten Paneliassa Eurassa sijaitseva entinen rukoushuone, joka vihittiin kirkoksi 1950. Toisin kuin suurimman osan Suomen kirkoista, kirkkoa ei omista seurakunta vaan rukoushuoneyhdistys. Ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1692, mutta se tuhoutui 1714 isonvihan aikaan koko kylän hävittäneessä tulipalossa. Kirkoksi rukoushuone vihittiin vuonna 1950 kellotornin rakentamisen jälkeen. Ajatus kellotornin rakentamisesta syntyi, kun sodan jälkeen Räisälän kirkon kelloa tarjottiin Paneliaan. Vaikka kirkko onkin rukoushuoneyhdistyksen omistuksessa, se toimii silti läheisessä yhteistyössä seurakunnan kanssa. Koiviston kirkko
Koiviston ensimmäinen kirkko on rakennettu 1500-luvun puolivälissä, jolloin Koivistosta tuli Viipurin kappeliseurakunta, mutta tämän kirkon paikasta ei ole tarkempaa tietoa. Isonvihan aikana Koivistoa hävitettiin ja silloinen kirkko paloi vuonna 1706. Tästä kirkosta saatiin pelastettua vain yksi kello. Tämä kirkko sijaitsi todennäköisesti Kirkkosaaressa. Uutta kirkkoa alettiin rakentaa heti edellisen tuhoutumisen jälkeen ja se rakennettiin mantereelle. Vaikka kirkko oli tarkoitettu väliaikaiseksi, palveli se seurakuntaa aina vuoteen 1763 asti, jolloin rakennettiin uusi kirkko. Tämä kirkko jäi käyttämättömäksi Koiviston nykyisen kirkon valmistuttua 1904 ja se myytiin Viipurin sisälähetysseuralle, joka siirsi sen Viipuriin, jossa se tunnettiin Mikaelin kirkkona. Turun tuomiokirkko
Turun tuomiokirkko on Suomen Turussa I kaupunginosassa Aurajoen rannalla sijaitseva, monessa vaiheessa rakennettu kivikirkko, joka on suurimmaksi osaksi keskiajalta. Turun tuomiokirkkoa kutsutaan Suomen kansallispyhäköksi. Vaikka nimitys ei olekaan virallinen,[1] Turun tuomiokirkko kuuluu maan merkittävimpiin historiallisiin rakennuksiin[2] ja on Suomen ainoa keskiaikainen basilika.[3][4] Pitkän rakennusajan vuoksi tuomiokirkko edustaa useaa eri tyylisuuntaa,[huomio 1] muun muassa romaanista, goottilaista ja uusgoottilaista tyyliä. Suomalainen kirkko (Tukholma)
1500-luvulla Tukholmassa asuvat suomalaiset saivat käyttöönsä dominikaaniluostarin kirkon. Siellä pidettiin ensimmäinen suomenkielinen jumalanpalvelus vuonna 1533. Köyliön kirkko
Piispa Henrikin surmavirren mukaan talonpoika Lalli tappoi Piispa Henrikin Köyliönjärven jäällä vuonna 1156 niin sanotun ensimmäisen ristiretken jälkeen. Sen muistoksi järvessä sijaitsevalle Kirkkokarille rakennettiin luultavasti jo 1300-luvulla kappeli, joka perimätiedon mukaan jäi käytöstä nykyisen kirkon valmistuttua. Varmuudella Köyliössä on sijainnut kirkko vuonna 1378, jolloin sinne haudattiin tuntemattomaksi jäänyt pappi. Kangasalan kirkko
Kangasalan seurakunnan alueella on nykyisin neljä kirkkoa: Kangasalla, Sahalahdella, Kuhmalahdella ja Vehkajärvellä. Kangasalan nykyinen kivikirkko on kolmas (tunnettu) kirkko Kangasalla.[1] Ensimmäinen sijaitsi Liuksialassa, mistä se siirrettiin 1640-luvulla lähelle nykyisen kirkon paikkaa. Perimätiedon mukaan yhtenä syynä siirtoon oli se, että väki talloi pellot kulkiessaan kirkkoon. Nykyisin Liuksialan kirkon paikalla on vuonna 1932 valmistunut, Liuksialan kartanon silloisen isännän Jalmari Meurmanin rakennuttama Liuksialan kappeli. Toinen, Herttualan kirkko, rakennettiin 1650-luvulla ja sen rapistuessa ja jäädessä ahtaaksi päätettiin rakentaa tilalle uusi, kivinen kirkko. Uuden kirkon rakentamisesta keskusteltiin jo 1730-luvulla, mutta rakentamistyöt saatiin alkuun vasta vuonna 1764. Rakennusmestarina toimi Anders Piimänen ja muurausmestarina Gust. Rosenberg. Kirkko vihittiin ilman tornia marraskuussa 1767 ja nimettiin prinssi Kustaan kirkoksi (Kustaa III oli Ruotsin hallitsijana vuosina 1771−1793). Kempeleen vanha kirkko
Kempeleen vanha kirkko on Kempeleen evankelisluterilaisen seurakunnan ensimmäinen kirkko. Se sijaitsee Kirkonmäellä, joka on yksi valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä..  Kuopion tuomiokirkko
Nykyinen kirkko on Kuopion viides, Kuopion ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1552. Vuonna 1815 purettiin puinen Kuopion vanha kirkko Maaherrankadun eteläpäästä. Näiden toimenpiteiden seurauksena kaupan keskus Kustaantori (nykyinen Snellmaninpuisto) vahvisti asemansa kaupungin keskipisteenä. Kirkko sai tuomiokirkon aseman 1851. Tosin vuosina 1900–1939 Oulun kirkko toimi hiippakunnan tuomiokirkkona. Tornion ensimmäinen kirkko
Kirkolle kehiteltiin Torniossa pitkään muistomerkkiä, ja vuonna 2001 se toteutettiin. Muistomerkin suunnitteli Martti Porkka, ja sen toteutti Länsi-Lapin Ammatti-instituutin Tervolan käsi- ja taideteollisuusosasto. Muistomerkin rahoittajissa oli mukana myös yksityisiä, kuten vanhan perinteen mukaan aina kirkkojenkin rakentamisessa ja kaunistamisessa.  Sievin kirkko
Sievin seurakunta erotettiin vuonna 1650 Kalajoen emäseurakunnasta omaksi kappeliseurakunnaksi nimeltään Evijärvi. Ensimmäinen kirkko rakennettiin nykyisen Vanhakirkon kylän läheisyyteen vuonna 1654. Kirkko osoittautui kuitenkin liian pieneksi, niinpä samalle paikalle rakennettiin uusi isompi kirkko jo vuonna 1690. 
Tämä kirkko korvattiin Simon Silvénin rakentamalla kirkolla, joka valmistui 1775. Ensimmäinen ristiretki Suomeen
Piispa Henrikin kohtalosta kertovat puolestaan Pyhän Henrikin legenda Turusta vuoden 1300 paikkeilta[1] sekä Piispa Henrikin surmavirsi. Edellinen on laadittu muokkaamaan piispa Henrikin hautakirkosta ja Köyliöstä maineikasta palvontapiiriä.[6] Jälkimmäinen puolestaan on suomenkielinen, kalevalamittainen kansanruno, joka kirjoitettiin muistiin vasta 1600-luvulla, vaikka luultavasti syntyikin jo keskiajalla. Surmavirren mukaan kieron vaimonsa valheiden yllyttämä talonpoika Lalli tappoi Henrikin Köyliönjärven jäällä kirveellä. Piispa Henrik
Surmavirren mukaan Kaalimaassa (mahdollisesti Englannissa) syntynyt piispa oli käynyt pyytämässä ruokatarpeita Lalli-nimisen talonpojan talosta. Lallin vaimo Kerttu suhtautui kuitenkin ynseästi matkalaisiin. He saivat silti ruokatarpeita ja hevosellekin hiukan purtavaa. Piispa maksoi kaiken yltäkylläisesti. Kun Lalli palasi kotiin, kertoi Kerttu hänelle matkalaisten ottaneen ruokatarpeet ilmaiseksi. Lalli kiivastui tästä ja lähti ajamaan heitä takaa kirveen, keihään tai laakarin eli kahden käden lyömämiekan kanssa. Henrik aavisti kuolevansa pian ja pyysi palvelijaansa piiloutumaan ja kuljettamaan Henrikin ruumiin pois. Hän pyysi myös, että sinne minne härät jaksavat vetää rekeä, piti rakentaa Suomen ensimmäinen kirkko. Tämä toive toteutettiin ja kirkko rakennettiin Nousiaisiin. Nastola
Nastola muodostettiin Hollolan kappeliseurakunnaksi vuonna 1555 ja siitä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1860. Nastolan kirkko on rakennettu Matti Åkergrenin johdolla vuosina 1802–1804 ja se uusittiin arkkitehti Alfred Cavénin piirustusten mukaan vuonna 1891. Sen edeltäjä, Nastolan ensimmäinen, vuonna 1660 rakennettu ja tulipalossa tuhoutunut kirkko sijaitsi hautausmaan sankarihauta-alueen kohdalla. Kellotapuli siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1803.[3] Eišiškės
Eišiškėsin ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti Vytautas Suuren rakennuttamana vuonna 1398. Se oli yksi ensimmäisistä kirkoista kristinuskon levittyä Liettuaan. Erään teorian mukaan kirkko paloi Liettuan sisällissodan (1431-1435) aikana. Kirkko rakennettiin uudelleen eri paikalle. Noin vuonna 1500 rakennettiin toinen kirkko kaupungin eteläpuolelle. Todennäköisesti molemmat kirkot paloivat ja tuhoutuivat Venäjän-Puolan sodassa. Uusi pienikokoinen ja kehnosti rakennettu kirkko rakennettiin, mutta ennen korjaus- ja parantelutöitä ruotsalaiset polttivat sen. Vuonna 1707 rakennettiin puinen kirkko, joka koostui kaksikerroksisesta tornista ja kolmikerroksisesta kellotapulista. 1770-luvulla kirkko oli hajoamassa ja se tarvitsi korjaustöitä. Korjaustöiden yhteydessä rakennettiin myös uusi pappila ja seurakuntakoulu.  Halikon kirkko
Vanhin tieto kirkkorakennuksesta Halikossa on vuodelta 1352. Kyseessä oli puukirkko, jonka sijainnista ei ole varmaa tietoa. Se sijaitsi joko Rikalanmäellä tai nykyisen kirkon paikalla. Naissaari
Vuonna 1856 käyttöön vihitty Naissaaren ensimmäinen kirkko rakennettiin Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisen Tallinnan kauppa-asiamiehen Gustaf Fredrik von Böninghin aloitteesta ja hänen keräämillään varoilla. Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Helsinki)
Kirkon vihki Tallinnan piispa Nikanor Helsingin seurakunnan ja sotilaspapiston avustamana; hän olikin kautta aikojen ensimmäinen Suomessa nähty ortodoksinen piispa. Virrat
Ensimmäiset uudisasukkaat asettuivat 1500-luvun puolivälin jälkeen Virtainkylään, Vaskivedelle, Liedenpohjaan ja Hauhuuseen. Vuonna 1570 Virroilla oli 25 veroa maksanutta taloa ja 1700-luvun alkuun mennessä taloluku oli kasvanut 47:ään. Virrat kuului alun perin Suur-Pirkkalasta erotettuun Ruoveden pitäjään, kunnes se liitettiin vuonna 1776 vasta perustettuun Vaasan lääniin. Virtain ensimmäinen kirkko rakennettiin 1650-luvulla.[4] Haapajärven kirkko (Kirkkonummi)
Kirkkonummen pohjoisosissa asui jo 1600-luvulla paljon suomalaisia, joilla ei kuitenkaan ollut omaa kirkkoa. Parantaakseen jumalanpalvelusolojaan kyläläiset tekivät aloitteen, jonka seurauksena 1700-luvulla määrättiin, että Kirkkonummen pappien oli matkustettava pitämään pohjoisosien suomalaisille jumalanpalvelus suomen kielellä. Asukkaiden oli huolehdittava papin majoituksesta ja muusta ylöspidosta sekä osittain kuljetuksesta, liikenneyhteydet olivat tuolloin vaikeat. Vuonna 1749 kyläläiset saivat luvan rakentaa oman kirkon ja jo samana vuonna valmistui ensimmäinen kirkko Haapajärven rantaan. Ajan kuluessa tulviva järvivesi vaurioitti kirkkoa. Tulipalo aiheutti lisää vahinkoa ja uusi kirkko rakennettiinkin kuivemmalle maalle talkoovoimin pääosin lähiseudun asukkaiden lahjoittamista rakennustarpeista. Jumalanpalvelukset nykyisessä kirkossa alkoivat 1823. Mäntsälä
Keskiajalla Mäntsälä oli hämäläisten erämaata. Mustijoki ja Mäntsälänjoki muodostivat tärkeän kulkuväylän Hämeen ja Suomenlahden välillä ja ensimmäinen vakituinen asutus Mäntsälään saapuikin jokia pitkin, mahdollisesti keskiajalla. Mäntsälästä tehtiin Porvoon alainen kappeliseurakunta vuonna 1585. Tällöin Mäntsälään rakennettiin paikkakunnan ensimmäinen kirkko. Vuonna 1616 Mäntsälä itsenäistyi omaksi seurakunnakseen. Mäntsälän kaikki kirkot ovat sijainneet nykyisellä kirkonmäellä. Nykyinen kirkko on kolmas tai mahdollisesti neljäs. Sen suunnitteli arkkitehti Jean Wik ja se vihittiin käyttöön vuonna 1866. Suomen esihistoria
Noin 3300-1300 eaa. Perämeren rantaviivan tuntumaan ilmestyivät ns. jätinkirkot, joiden tekijöistä on vain hatara kuva. Nämä vallimaiset rakenteet pohjautuivat luultavasti Keski-Euroopan ja Etelä-Skandinavian megaliittiperinteeseen. Parhaiten säilyneet ja suurimmat jätinkirkot portteineen on tuoreen tutkimuksen mukaan suunnattu päivänseisausten ja -tasausten auringonnousuihin ja -laskuihin[28]Läpimitaltaan 60-metrinen Pattijoen Kastelli on maan suurin jätinkirkko.[29][30] Kiteen kirkko
Kiteen ensimmäinen kirkko on ollut Suorlahdella ja rakentamisajan arvellaan olleen 1640-luvulla. Vanhassa noin vuodelta 1650 olevassa kartassa on kirkko myös nykyisen kirkon paikalla kirkonkylässä, joten arvellaan pitäjässä olleen silloin kaksi kirkkoa, molemmat ilmeisesti tuhoutuivat ruptuurisodassa. Uusi puukirkko valmistui vuoden 1670 tienoilla ja kellotapuli 1690. Isovihan ja pikkuvihan hävityksessä kirkko rappeutui pahoin, samoin kellotapuli. Seuraavan kirkon rakentaminen alkoi 1757 ja kesti neljä vuotta. Tämä Ulriika Eleonooran mukaan nimetty ristikirkko sai vierelleen uuden erillisen kellotapulin 1819. Vuonna 1842 salama iski tapuliin, joka korjattiin perusteellisesti ja purettiin vasta 1897 tarpeettomana. Ulrika Eleonoran kirkko paloi kesällä 1876, sen syttymissyy jäi tuntemattomaksi. Suomen arkkitehtuuri
Suomen keskiajan arkkitehtuurin tärkeimpiä rakennuksia olivat kirkot ja linnat. Vanhimmat kirkkorakennukset olivat puuta, ja niissä oli usein kivinen sakaristo. Suomessa on jäljellä 73 keskiaikaista kirkkoa ja toistakymmentä alkuaan puukirkon yhteyteen rakennettua kivisakaristoa. 
Vanhimmat kivikirkot rakennettiin Ahvenanmaalle. Niiden rakennusajankohdasta on ollut kiistoja, mutta todennäköisesti yli puolessa Ahvenanmaan 12 keskiaikaisesta kivikirkosta oli jo 1200-luvun lopulla valmis runkohuone. Ahvenanmaalle kulkeutui runsaasti eri tyylivaikutteita, sillä se sijaitsi keskiajan tärkeimpien vesireittien risteyksessä. Kivikirkot ovatkin huomattavan yksilöllisiä. Yhteisiä tekijöitä ovat muun muassa punainen rapakivi sekä ikkunoiden ja ovien puitteissa käytetty ahvenanmaalainen ordoviikkinen kalkkikivi. Vanhin kirkoista on Jomalan kirkko. Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Perinteisesti kirkkorakennukset Suomessa ovat pitkäkirkkoja tai ristikirkkoja, joiden esikuva on renessanssin keskeisrakennus. Pitkäkirkoissa pohjapiirroksessa on pituussuunta vallitseva. Pitkäkirkon pääosat ovat runkohuone, sakaristo, asehuone ja usein torni. Ristikirkko saapui Suomeen 1660-luvulla. Ristikirkkomuodin aikana pitkäkirkolla oli väheksytty asema ja seurakunnat saivat usein ristikirkon, kun taas kappelikunnat saivat tyytyä pitkäkirkkoon. Pitkäkirkkoja ryhdyttiin rakentamaan enemmän 1800-luvun puolivälistä lähtien, kun varhaiskristillistä kirkkoperinnettä alettiin arvostaa uudestaan.[10] Ii
Iin kirkkojen historia on ollut kova. Ensimmäinen Illinsaaressa ollut kirkko paloi 1582 venäläisten hävitysretken aikana. Kirkon ehtoolliskalkki löydettiin vuonna 1894 saaren koillisosasta. Toinen kirkko valmistui Kirkkosaareen 1588, mutta venäläiset polttivat sen jo seuraavana vuonna. Seuraava samoin Kirkkosaareen 1621 valmistunut kirkko puolestaan paloi tapuleineen salamaniskusta 1693. Israel Simonpoika Annalan vuosina 1693–1694 rakentama kirkko tuhoutui samoin tulipalossa 1942. Seurakunnan uusi kirkko valmistui 1950. Kuivaniemen Ensimmäisenä kirkkona pidettiin Miettulan taloa, kunnes Heikki Väänäsen johdolla rakennettu puukirkko valmistui 1762. Kirkko purettiin, kun seurakunnan kolmas kirkko valmistui 1874.[5] Kristinuskon historia Suomessa
Kristinuskon historia Suomessa ulottuu ristiretkiajalta nykypäivään. Ensimmäiset kristilliset vaikutukset saapuivat Suomeen viikinkiaikana pääosin idästä. Kirjallisia lähteitä suomalaisten varhaisimmista kosketuksista läntiseen katolilaisuuteen ei ole juurikaan säilynyt, ja historioitsijat ovat myöhemmin kyseenalaistaneet varhaiset tarinat katolilaisuuden leviämisestä Suomeen. Esimerkiksi piispa Henrikin Suomeen suuntautuneen ristiretken todenperäisyydestä kiistellään tutkijoiden keskuudessa. Alavieskan kirkko
Alavieskan ensimmäinen kirkko, joka sijaitsi Kalajoen rannalla Tikkakosken partaalla rakennettiin jo 1651. Nykyisen kirkon vieressä seisova pohjalainen renessanssitapuli rakennettiin 1730-luvulla ensimmäisen kirkon peruskorjauksen yhteydessä. Viinikan kirkko
Viinikan kirkko oli ensimmäinen suomalainen kirkkorakennus, jossa samaan rakennukseen kirkkosalin kanssa kuuluivat myös pappila ja kerhotilat. Katolinen kirkko Suomessa
Vuonna 1799 perustettiin Viipuriin katolinen seurakunta. Kaikki Viipurin papit olivat 1860-luvulle asti liettualaisia dominikaaneja. Vuonna 1801 seurakunta osti Vesiportinkadulta oman kirkkorakennuksen, joka omistettiin Pyhälle Hyacinthukselle. Vuoden 1812 jälkeen Viipurin seurakunnan alue laajeni käsittämään koko Suomen Laatokalta ja Vienanmereltä aina Ahvenanmaalle ja Pohjoiselle jäämerelle saakka. Vuonna 1830 Viipurin seurakunnan alueella arvellaan asuneen noin 3 000 katolilaista. Saloisten historia
Salon ensimmäisen kirkon tuhosivat venäläiset vanhan vihan aikana 1490-luvulla. Kirkosta onnistuttiin kuitenkin pelastamaan Neitsyt Marian sekä kirkon suojelus­pyhimyksen Pyhän Olavin alttari­kaapit veistoksineen, jotka ovat nykyisin nähtävillä Saloisten nykyisessä kirkossa. Myös kirkonkello piilotettiin venäläisiltä. Se upotettiin Pitkäjärveen, mutta sitä ei enää myöhemmin löydetty sieltä. Nykyisin ei varmuudella tiedetä, mitä järveä Pitkäjärvellä tarkoitettiin. Uusi kirkko rakennettiin samalle paikalle Kirkkoluodolle ilmeisesti 1490-luvun lopulla. Se oli tyypillinen keskiaikainen puurakenteinen tukipilarikirkko, jonka päädyssä oli korkea terävähuippuinen torni. Keskiajalla Salon seurakunnalla oli vain yksi pappi kerrallaan. Kaksi heistä tunnetaan nimeltä, Pietari Jaakonpoika 1430-luvulta ja Hans Nicolai 1470-luvulta.[1][5] Keminmaan vanha kirkko
Keminmaan vanha kirkko eli Pyhän Mikaelin kirkko rakennettiin todennäköisesti vuosina 1520–1553 Kemin emäseurakunnan kolmanneksi kirkoksi. Kirkko on toiseksi pohjoisin keskiaikainen kivikirkko Suomessa, pohjoisin sellaisenaan säilynyt keskiaikainen kivikirkko ja viimeisiä katolisen ajan kirkkorakennuksia. Kuusiston kirkko
Ensimmäinen kirkko Kuusistoon rakennettiin vuonna 1653 tai pian sen jälkeen, sillä tuona vuonna kuusistolaiset saivat tuomiokapitulilta luvan kappelin eli saarnahuoneen pystyttämiseksi saarelleen. Tämä kappeli oli kuitenkin 1700-luvun alussa niin huonossa kunnossa, että se purettiin ja nykyinen kirkko rakennettiin tilalle. Vanhasta kirkosta on säilynyt saarnastuoli katoksineen. Suomen Vapaakirkon historia
Suomen ensimmäisen diakonissalaitoksen perustaja Aurora Karamzin (1808–1902) osallistui seurueineen kokouksiin. Hän oli tutustunut Radstockiin Pariisissa, hänen luonaan Radstock piti ensimmäisen salonkikokouksen tulopäivänsä iltana 19. syyskuuta 1879 tai seuraavana päivänä lauantaina. Karamzinin kodista tuli yksi vapaakirkollisten ja muiden uskovien kokoontumispaikka. Paraisten kirkko
Paraisten kirkko on keskiaikainen kivikirkko, joka sijaitsee Paraisilla. Kivikirkon ensimmäinen osa Agricola-kappeli rakennettiin tiedettävästi 1240-1300-luvulla. Kappelin käydessä pieneksi päätettiin kappelin yhteyteen rakentaa varsinainen nykyinen harmaakivikirkko. Kirkko on oletettavasti rakennettu 1300- luvun aikana. Ensimmäiset kirjalliset merkinnät kirkon rakentamisesta ja olemassa olosta ovat ajoitettu 1300- luvun puolivälin paikkeille. Kirkkoon on tehty useaan otteeseen laajennuksia ja muutoksia. Näistä huolimatta kirkon alkuperäinen ilme on säilynyt pitkälti. Keskiaikaisista kivikirkoista väitellyt Markus Hiekkanen toteaa: "Sisätila on Suomen vaikuttavimpia, ja erityisesti huomio kiinnittyy huolitellun tyylikkääseen holvaukseen kaikkine yksityiskohtineen." Kirkkosalin suurimmat muutokset liittyvät runsasta kirkkokansaa varten rakennettuihin lehtereihin. Vuosina 1685–1686 turkulainen Mårten Henriksson teki pohjoisseinälle naistenlehterin tilanahtautta helpottamaan. Viisi vuotta tämän jälkeen laajennettiin eteläseinän miestenlehteriä ja 1750–1752 rakennettiin koko länsipäädyn mittainen miestenlehteri, joka 1862 muokattiin urkuparveksi. Valon määrä suurehkojen lehterien alla kävi kuitenkin niin vähäiseksi, että seurakuntalaiset alkoivat vaatia valaistuksen parantamista. Kahden uuden ikkuna-aukon pohjoisseinälle tekemisestä oltiin yksimielisiä. Kuitenkin vasta vuonna 1819 kirkon lattiaa korjannut halikkolainen kirkkopuuseppä Israel Cairenius sai tehtäväkseen tehdä myös ikkuna-aukot ja suurentaa vanhoja ikkuna-aukkoja. Sauvon kirkko
Ensimmäinen kirjallinen maininta Sauvon kirkosta on Turun tuomiokirkon rekistereissä vuodelta 1346. Sauvossa on kuitenkin ollut kirkko jo kauan ennen sitä. Nykyisen kivikirkon paikalla on sijainnut puukirkkoja, joista ensimmäinen on rakennettu ehkä 1200-luvun alussa.  Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko
Suomen ensimmäinen mormonikirkkorakennus vihittiin vuonna 1948 Luodossa. 1960-luvulla alettiin rakentaa seurakuntakeskuksia ympäri Suomea, ja nykyisin niitä on 23. Ensimmäinen Suomessa sijaitseva mormonitemppeli, Helsingin temppeli vihittiin käyttöön 22. lokakuuta 2006 Espoon Karakalliossa. Koko maailmassa temppeleitä on 125, joista Pohjoismaissa kolme: Kööpenhaminassa, Tukholmassa ja Espoossa. Piikkiön kirkko
Piikkiö tunnetaan kirkkopitäjänä jo 1100-1200-luvulla. Piikkiön seurakunta perustettiin vuonna 1331. Ensimmäinen kirkkorakennus sijaitsi todennäköisesti viitisen kilometriä länteen nykyisestä kirkosta. Tuolloinen kirkko oli luultavasti hirsinen saarnahuone. Lähelle nykyistä sijaintiaan kirkko pappiloineen rakennettiin 1400-luvulla. Tuolloin kirkko sijaitsi luultavasti nykyisen kirkon luoteispuolella vaikka sen tarkkaa sijaintia ei tiedetäkään. Se voi olla nykyisen kirkon alla tai eteläpuolella. Sen perustukset saattavat myös olla osa nykyisen kivikirkon perustusta. Myöhemmin vuosien 1500 ja 1560 välillä puisen kirkkorakennuksen viereen rakennettiin kivisakaristo, joka oli ensimmäinen osa kivikirkkohanketta. Keskiaikainen kivikirkkohanke ei kuitenkaan toteutunut lukuun ottamatta sakaristoa, joka myöhemmin myös purettiin. Kirkkorakennus nimittäin vaurioitui myrskyssä ja vuonna 1580 Ruotsin kuningas myönsi avustuksen kirkon korjaustöihin. Uuteen hirsistä salvottuun kirkkoon yhdistettiin keskiaikainen kivisakaristo ja puinen asehuone.  Tikkurilan kirkko
Tikkurilan kirkko rakennettiin alun perin Helsingin pitäjän seurakuntalaisten, erityisesti nuorison kokoontumistiloiksi. Se on arkkitehti Leena Niukkasen mukaan Suomen ensimmäisiä seurakunnallisia monitoimitiloja. Rakennusta kutsuttiin aluksi työkeskukseksi, sen jälkeen seurakuntakeskukseksi ja lopulta kirkoksi. Rakentamistahti oli nopea: suunnittelutoimikunta asetettiin maaliskuussa 1954 ja tontti ostettiin kesäkuussa. Arkkitehti esitteli ensimmäiset luonnokset lokakuussa 1954, lopullinen rakentamispäätös tehtiin tammikuussa 1955. Kirkon peruskivi muurattiin 19. marraskuuta 1955 ja harjakaisia vietettiin huhtikuun 1956 lopussa. Yleislakko talvella 1956 viivästytti rakentamista. Rakennus valmistui marraskuun 1956 alkupuolella, ja työkeskuksen tupaantuliaiset pidettiin joulukuun alussa. Työkeskuksen kahdet vihkiäiset pidettiin 30. joulukuuta 1956. Suomenkielinen Helsingin pitäjän seurakunta ja ruotsinkielinen Helsinge församlingen pitivät erikseen omat juhlat. Vihkimisen toimittivat Tampereen piispa Eelis Gulin ja Porvoon piispa G.O. Rosenqvist. Pyhän Panteleimonin kirkko (Hanko)
Hanko oli tärkeä linnoitus- ja merivartiopaikka, jonne venäläinen sotaväki saapui 21. maaliskuuta 1808 Suomen sodan aikana ja otti hallintaansa tyhjän Hangon linnoituksen. Sotilasosaston mukana tuotiin kenttäkirkko pastoreineen. Ensimmäinen asiakirjamaininta kirkosta ja satunnaisista jumalanpalveluksista on vuodelta 1810. Aluksi uskonnolliset toimitukset järjestettiin linnoituksen tiloissa, mutta myöhemmin kirkoksi muutettiin keskellä linnoitusta sijainneella kalliolla ollut kalastajien käyttöön tehty rakennus. Venäjän ortodoksinen kirkko Suomessa
Vanhimmat Suomessa toimivista Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunnista ovat vuonna 1926 perustettu Ortodoksinen Pokrovan seurakunta, joka alun perin toimi Viipurissa nimellä "Yksityinen kreikkalais-katolinen yhdyskunta" sekä vuotta myöhemmin Suomen ortodoksisesta kirkosta eronnut Pyhän Nikolauksen seurakunta Helsingissä. Helsingin lisäksi seurakuntia toimii Porissa, Sastamalassa, Tampereella ja Turussa. Tampereen Spaso-Preobrazenskaja -yhteisöä lukuun ottamatta jokaisella seurakunnalla on myös oma kirkko tai rukoushuone. Suomen ortodoksinen kirkko
Toisessa maailmansodassa kirkko menetti suuren osan omaisuudestaan ja kaikki luostarinsa ja suurin osa sen jäsenistöstä lähti evakkoon luovutetusta Karjalasta ja Petsamosta. Pariisin rauhansopimuksen mukaisen rajan taakse jäi yhteensä 18 seurakuntaa, joiden tilalle perustettiin 14 seurakuntaa. Valamon munkkiluostari ja Lintulan nunnaluostari uudelleen sijoitettiin Heinävedelle.[4] Valtion varoin pystytettiin 13 kirkkoa ja 44 rukoushuonetta eli tsasounaa.[7] Ensimmäisenä niin sanottuna jälleenrakennuskirkkona valmistui Jyväskylään Kristuksen ylösnousemuksen kirkko vuonna 1954.[8] Kirkon keskuspaikaksi tuli Kuopio. Siellä sijaitsevat arkkipiispanistuin, kirkollishallituksen virasto ja pappisseminaari sekä ortodoksinen kirkkomuseo.[7] Asikkalan kirkko
Asikkalan nykyinen tiilikirkko on Asikkalassa järjestyksessä toinen. Nykyistä kirkko edeltänyt puukirkko oli rakennettu todennäköisesti 1660-luvulla. Se oli puinen ristikirkko ja ensimmäisiä Suomessa rakennettuja ristikirkkoja. Kirkko purettiin 1892 uuden kirkon valmistuttua. On arveltu, että läheisellä Vähän-Äiniön niemellä olisi sijainnut pieni puukappeli jo 1500-luvulla, mutta siitä ei ole löydetty varmoja kirjallisia tai arkeologisia todisteita. Ulvilan kirkko
Ulvilan ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti 1200-luvun alkupuolella Liikistöön, jossa tuolloin sijaitsi kauppapaikka. Ulvilan kirkon iästä on esitetty useita arvioita. 1930–1990-luvuilla arvioitiin, että Ulvilan kirkkoa olisi alettu rakentaa nykyiselle paikalleen vuonna 1332, jolloin Suomen piispa Pentti määräsi kivisen kirkon rakennettavaksi Ulvilaan. Toisaalta tiedetään, että kirkko vaurioitui erittäin pahasti vuoden 1429 tulipalossa, minkä jälkeen kunnostettuun kirkkoon hankittiin vieläkin käytössä olevaa esineistöä, kuten krusifiksi ja Pyhää Olavia esittävä veistos. Sisäholvit kirkkoon rakennettiin 1480–1490-luvuilla. Varmana tietona on pidetty, että kirkon ympärillä oleva hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1347. Siikajoen kirkko
Siikajoen seurakunta perustettiin Salon seurakunnan kappeliksi 1590. Ensimmäinen kirkko oli mahdollisesti rakennettu vuotta aiemmin. Venäläiset polttivat kirkon vuonna 1591. Toinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon paikalle vuonna 1600. Nykyinen kirkko eli Siikajoen seurakunnan kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1701. Vanha kirkko oli purettu uuden tieltä. Nousiaisten kirkko
Nousiaisten kirkko on keskiaikainen harmaakivikirkko Nousiaisissa. Kirkon tilalla tai aivan sen vieressä Nousiaisissa Hirvijoen rannalla Nousmäellä on luultavasti ollut useita puukirkkosukupolvia 1100-luvulta lähtien. Puukirkko oli Suomen piispanistuimen paikka varhaiselta keskiajalta lähtien. Ensimmäinen maininta Nousiaisten kirkosta löytyy aikalaislähteistä vuodelta 1232. Alueelta tiedetään kuitenkin vanhoja kalmistoja, jotka on ajoitettu jopa aivan toisen vuosituhannen alkuun. Piispa Henrikin jäännökset siirrettiin Nousiaisten kirkosta Turun tuomiokirkkoon 1290-luvulla. Oulunsalon kirkko
Nykyinen kirkko on kolmas kirkko Oulunsalossa. Ensimmäinen kirkko, niin sanottu uhrikirkko, oli rakennettu vuonna 1655. Kirkko sijaitsi nykyisen kirkon vieressä sijaitsevalla hautausmaalla, jossa on muistokivi uhrikirkon sijaintipaikalla. Uhrikirkko purettiin uuden kirkon valmistuttua vuonna 1855. Uhrikirkosta säilyneitä esineitä on näytteillä Oulunsalon kotiseutumuseossa.  Suomen kirkkoarkkitehtuuri
Suomessa on käytetty aina eniten puuta talojen rakennusmateriaalina. Luultavasti jo 800-luvulla venäläis-bysanttilaisesta vaikutuksesta vakiintui rakennustavaksi vaaka- eli lamasalvostekniikka. Suurimmat hongat käytettiin kirkkoihin.[6] Niin kutsuttuja sauvakirkkoja ei Suomeen ole rakennettu tai ainakaan niistä ei ole säilynyt luotettavia tietoja.[7] Tärkein työkalu oli pitkään kirves, jolla puut salvottiin, eikä sahaa hirsirakentamisessa tarvittukaan. Vasta sahateollisuuden kehittyessä 1700-luvulla kirkkoja alettiin verhoilla laudoituksella.[6] Suomen Vapaakirkon historia
Tammisaaressa, Luterilaisessa kirkossa, Jumalan sanaa saarnasi Hjalmar Braxén vuonna 1882. Tämä oli hänen ensimmäinen saarnamatkansa. Samana vuonna Waldemar Lönnbeck piti paikkakunnalla raittiusesitelmän, sellaista siellä ei oltu vielä tätä ennen kuultu. Lönnbeck piti myös hengellisiä puheita. Syksyllä Lönnbeck palasi takaisin Englantiin ja J. A. Falk jatkoi hänen työtään. Yli-Iin kirkko
Yli-Iin kirkko on Yli-Iin seurakunnan vuonna 1932 valmistunut kirkkorakennus. Yli-Iin seurakunta on perustettu vuonna 1917. Aiemmin seurakunnan kylät Pirttitörmä (Jakkukylä), Tannila ja Karjalankylä olivat kuuluneet Iin jo keskiajalla perustettuun emäseurakuntaan. Ensimmäinen oma kirkko oli läheisestä maalaistalosta vuokrattu pirtti, Niemelän pirttikirkko, joka oli käytössä vuosina 1923–32. Niemelän talo on edelleen olemassa, mutta talon päädyssä sijainnut pirttiosa on purettu. Paikalle on pystytetty muistomerkki. Taivalkosken kirkko
Taivalkoskesta muodostettiin vuonna 1843 Jokijärven rukoushuonekunta, joka oli osa isompaa Pudasjärven seurakuntaa. Arkkitehti Anders Fredrik Granstedtin suunnittelema kirkko valmistui 1848 Jokijärven kylään, joka sijaitsee nykyisestä kirkonkylästä parikymmentä kilometriä itään päin. Kuitenkin vain lähes kolmenkymmenen vuoden jälkeen kirkko päätettiin siirtää Taivalkosken kylään, josta siis tuli näin kunnan kirkonkylä. Kirkko siirrettiin uittamalla Iijokea pitkin kesällä 1877. Kirkko vihittiin rakennustöiden jälkeen uudelleen käyttöön uudella paikallaan juhannuksena 1880. Taivalkosken ensimmäinen kirkko paloi kivijalkaan saakka salamaniskun sytyttämänä 27. heinäkuuta 1925. Lumijoki
Lumijoelle rakennettiin ensimmäinen kirkko noin 1620-luvulla, mutta varmaa ja tarkempaa tietoa siitä ei ole. Kirkko oli noin 27 metriä pitkä ja yhdeksän metriä leveä. Kirkon käytyä pieneksi ja huonokuntoiseksi sen tilalle rakennettiin uusi kirkko, joka valmistui vähän vuoden 1816 jälkeen. Uusi kirkko oli ristinmuotoinen. 
Vuonna 1882 Lumijoen kirkko ja vanha kellotapuli paloivat ukkosmyrkyssä. Sama ukkosmyrsky poltti myös Liminganlahden toisella rannalla sijaitsevan Oulunsalon kirkon. Lumijoen nykyinen kirkko, johon piti mahtua yli tuhat henkeä, rakennettiin 1886–1889. Ravattulan keskiaikainen kirkko
Ravattulan keskiaikainen kirkko oli Kaarinassa Ravattulan kylän Ristimäessä sijainnut varhaiskeskiaikainen kirkko, josta nykyään on jäljellä enää kivinen perustus. Kyseessä on Suomen vanhin tunnettu kirkko, joka rakennettiin 1100–1200-lukujen vaihteessa. Sen jäännökset löydettiin vuonna 2013, mutta kaivauksia oli paikalla tehty jo vuodesta 2010 lähtien. Peltoaukean keskeltä sijaitsevasta metsäsaarekkeesta on kirkon kivijalan lisäksi löydetty kalmisto sekä sitä kiertäneen kiviaidan perustukset. Sastamalan kirkko
Sastamalan kirkon syntyhistorioita on ollut yhtä monta kuin kertojiakin. Viimeisetkään tutkimukset eivät vieläkään ole avanneet kirkon varhaisvaiheita aukottomasti, mutta joitakin aiempia väitteitä on voitu kumota. Seurakunta on suomalaisittain vanha, sillä varhaisin asiakirjamerkintä seurakunnasta on vuodelta 1328, ja verotusjärjestelmästä voi päätellä sen syntyneen joskus 1200-luvun lopulla. Sastamala mainitaan 1200-luvun Pyhän Henrikin legendassa, joka kertoo 1150-luvun tapahtumista. Suomen Baptistikirkko
Suomen Baptistikirkko (aik. "Suomen Baptistiyhdyskunta") on rekisteröitynyt uskonnollinen yhdyskunta, joka toimii Suomen suomenkielisten baptistiseurakuntien kattojärjestönä. Ensimmäinen baptistiseurakunta perustettiin Suomeen vuonna 1856. Suomen Vapaakirkon historia
Vapaan Lähetyksen jäsenmäärä vuonna 1921 oli 1 202, seurakuntia oli 43, saarnaajia oli 16 ja CE-yhdistykseen kuului 1030 jäsentä.
Jokisten veljekset kävivät Virossa 1920 ja Amerikassa 1922.Vuonna 1923 voimaan tulleen uskonnonvapauslain nojalla rekisteröitiin 1.2.1923 Suomen Vapaakirkko, ensimmäisenä uskonnollisena yhdyskuntana Suomessa. Suomen Vapaakirkon ensimmäiseksi esimieheksi valittiin Sulo Santeri Salmensaari. Rekisteröimisvuotena Vapaakirkon jäsenmäärä oli melko pieni, varsinaisia jäseniä oli 46, alaikäisiä 163, ulkojäseniä 11 ja kannattavia jäseniä 954, yhteensä 1474 jäsentä. Lempäälän kirkko
Kun Lempäälän ja Vesilahden yhteisen kirkkopitäjän kirkko paloi Aimalassa 1400-luvun alussa, rakennettiin Lempäälään Lempäälän seurakunnan ensimmäinen oma kirkko vuosina 1418–1419. Tämän kirkon on täytynyt olla puusta tehty, ja se on todennäköisesti sijainnut samalla paikalla kuin nykyinen kirkko. Suomen historia
Suomen historia on ajanjakso, jolta on käytössä Suomea koskevia kirjallisia lähteitä. Ensimmäiset Suomea koskevat kirjalliset lähteet ovat 1100-luvulta. Vanhin tunnettu Suomea koskeva kirjallinen lähde on Gravis admodum -nimellä kutsuttu paavi Aleksanteri III:n kirje vuodelta 1171 tai 1172. Tätä edeltävää aikaa kutsutaan Suomen esihistoriaksi. Suomen historia alkaa kristinuskon saavuttua eteläiseen Suomeen, jolloin ensimmäiset kirjalliset lähteet ovat syntyneet. Suomen historian alkaminen aloitti myös Suomen keskiajan. Varhaisimmat historialliset lähteet painottuvat yhteiskunnan ylimpiin kerroksiin ja niistä on mahdotonta luoda kokonaiskuvaa Suomen menneisyydestä ennen 1540-lukua.[1] Kuopion kirkko
Kuopion laajan kirkkopitäjän, joka ulottui Vieremältä Leppävirralle ja Rautalammilta Kaaville, ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1552 nykyisen Piispanpuiston alueelle. Kirkko tuhoutui sodassa 1558. Kirkkokari
Perimätiedon mukaan talonpoika Lalli surmasi Piispa Henrikin tammikuussa 1156 Köyliönjärven jäällä. Läheisestä saaresta muodostui myöhemmin keskiajalla pyhiinvaelluspaikka, jonne viimeistään 1400-luvun alussa rakennettiin Köyliön ensimmäinen kirkko tai kappeli. Se oli käytössä ainakin sadan vuoden ajan. Kirkkokari oli Pyhän Henrikin tienä tunnetun pyhiinvaellusreitin alkuperäinen lähtöpaikka, josta suunnattiin kohti piispa Henrikin hautapaikkaa Nousiaisten kirkkoa. Myöhemmin reitiksi vakiintui Turun tuomiokirkosta Kokemäellä sijaitsevaan Pyhän Henrikin saarnahuoneeseen johtava kulkureittien yhdistelmä, joka kulki myös Kirkkokarin kautta. Pyhiinvaellusperinne jatkui uskonpuhdistuksesta huolimatta ainakin 1600-luvulle saakka, jolloin Kirkkokarin tuntumassa mantereen puolella järjestettiin myös vilkkaita markkinoita. Niiden yhteydessä saarella pidettiin säännöllisesti jumalanpalveluksia. Pyhiinvaellukset ja uhrilahjojen tuonti Kirkkokarille hiipuivat lopullisesti vasta 1700-luvun aikana. Vampulan kirkko
Vampulan kaksi ensimmäistä kirkkoa sijaitsivat Loimijoen itäpuolella, nykyisen voimalaitoksen yläpuolisen Kiltajärven rannalla. Ensimmäinen kirkko oli neljän talonpojan tekemä vaatimaton rakennus, joka on valmistunut ilmeisesti 1590. Sen paikalle rakennettiin uusi kirkko, kun seurakunta sai kappelioikeudet vuonna 1650. Näiden kahden kirkon paikka ympäröity hirsiaidalla. Ensimmäisen kirkon ympärillä sijaitsi hautausmaa. Huopalahden kirkko
Huopalahden kirkko sijaitsee Helsingin Etelä-Haagassa, ja se kuuluu Haagan seurakuntaan. Kirkko aloitti toimintansa vuonna 1917 rakennuksessa, joka oli aiemmin toiminut kouluna ja sitä ennen suomenkielisten kokouspaikkana. Sen käytön kirkkona piti olla tilapäistä, sillä Eliel Saarinen oli suunnitellut alueelle uuden kirkon, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Hakavuoren kirkosta luopumisen myötä Huopalahden kirkko on tätä nykyä Haagan seurakunnan ainoa kirkko. Porin ensimmäinen kirkko
Porin ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti kaupungin perustamisen yhteydessä vuonna 1558, ja se tuhoutui vuonna 1698 kaupunkipalossa. Puukirkko sijaitsi nykyisen Hallituskadun kohdalla, Satakunnan Museon pääsisäänkäynnin edustalla. Sääminki
Sääminkiläisten ensimmäisenä pyhäkkönä toimi Olavinlinnan kappeli. Säämingin seurakunnan ensimmäinen oma suorakaiteen muotoinen hirsinen kirkkorakennus, valmistui vuonna 1509 Pihlajaveden rannalle Kirkkoniemeen. Säämingin ensimmäisen kirkon poltti salama vuonna 1716. Salaman polttaneen pitkäkirkon paikalle rakennettiin, vuonna 1722-1728 tasavartinen ristikirkko. Kirkko purettiin vuoden 1783 jälkeen, Säämingin kolmannen kirkon valmistuttua. Kolmas kirkko sai väistyä vuonna 1882, kun nykyinen Savonlinnan tuomiokirkko valmistui vuonna 1878. Kolmannen kirkon hirsistä rakennettiin arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnittelema Sääminkitalo, Savonlinnan tuomiokirkon lähelle Savonniemeen. Kirkkoniemeen on jäänyt nähtävyydeksi leppävirtalaisen rakennusmestari Olli Rautiaisen 1773 rakentama kellotapuli. Kirkkonimessä vanhalla hautausmaalla on nähtävissä kaksi vanhaa hautakammiota, viimeisin hautaaminen Kirkkoniemessä on tapahtunut 1936. Säämingin seurakunnan kirkkoherran pappilat, ovat sijainneet Poukkusalmen eteläpuolella Pihlajaniemellä. Viimeisimmässä vuonna 1886 rakennetussa pappilassa, toimii nykyisin Savonlinnan kristillinen opisto. Pihlajaniemen kansakoulu toimi vuodesta 1932–1970 kappalaisen pappilassa, kunnes se siirrettiin Pihlajaniemen taajamaan. Lindesbergin kirkko
Lindesbergin kirkko () on kirkkorakennus Lindesbergin kunnan keskustaajama Lindesbergissä Ruotsissa. Se on rakennettu soraharjulle Lindesjön-järven rannalle. Kirkon historia alkaa 1300-luvulta, jolloin sistersiläismunkit rakensivat paikalle ensimmäisen kirkon. 1600-luvulla Lindesberg sai kaupunginoikeudet ja paikkakunta alkoi kasvaa, jolloin kirkko alkoi vähitellen käydä pieneksi. Vuonna 1658 rakennettiin sivulaivat ja pidennettiin keskiosaa järven suuntaan. Nivalan kirkko
Nykyinen kirkko on Nivalan kolmas kirkko, ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1682 noin puolen kilometrin päähän nykyisen kirkon paikasta lounaaseen Sarparannalle Malisjoen törmälle. Paikalle on pystytetty muistokivi, ensimmäinen kirkkorakennus oli olemassa vuoteen 1802 asti. Toinen kirkko valmistui vuonna 1761 suurin piirtein nykyisen kirkon paikalle. Kirkon käyttöikä jäi lyhyeksi, sillä isompaa kirkkoa tarvittiin pian. Kiimingin kirkko
Kiimingin kirkko on Kiimingin seurakunnan ensimmäinen ja ainoa kirkkorakennus. Kirkko sijaitsee Oulussa Kiimingin kaupunginosassa, seututie 848:n lähettyvillä Kiiminkijoen etelärannalla lähellä entisen Kiimingin kunnan keskustaajamaa. Kirkon suunnittelijana pidetään Matti Honkaa, ja rakennus valmistui 1760. Siihen on tehty sen jälkeen korjaustöitä kahteen otteeseen. Kirkon lähettyville on rakennettu lisäksi kirkonseudun seurakuntakeskus. Kiimingin kirkko ympäristöineen kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon. Ilmajoen kirkko
Ilmajoen ensimmäinen kirkko oli Ilmolan kappeli, joka rakennettiin noin vuonna 1516. Seuraava kirkko rakennettiin samalle paikalle vuonna 1638 ja se oli länsitornillinen tukipilarikirkko. Tämä kirkko purettiin nykyisen tieltä vuonna 1766. Taivassalon kirkko
Pyhän Ristin kirkko on varsinaissuomalaisen Taivassalon kunnan Kirkkosaaressa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on uusimman tutkimuksen mukaan rakennettu todennäköisesti vuosien 1425 ja 1440 välillä. Kirkko on säilynyt melko hyvin keskiaikaisessa asussaan. Seurakunnan ensimmäinen puukirkko rakennettu melko varmasti jo 1200-luvulla, vaikka ensimmäinen tieto seurakunnasta on vuodelta 1350. Keskiaikaisesta sisustuksesta on säilynyt alttarikaappi ja viisi puuveistosta, jotka on lahjoitettu Kansallismuseolle krusifiksia lukuun ottamatta. 1300-luvun alkuun ajoitettu krusifiksi on arvioitu Liedon mestarin koulukunnan työksi tekotavan ja laadun perusteella. Kirkon seinillä on kalkkimaalauksia, joista varhaisimmat on tehty kirkon valmistuttua. Kuoriholvin piirteiden vuoksi pidetään mahdollisena, että kirkon rakennustöissä on ollut mukana sama Pernajan mestari, joka suunnitteli useita Uudenmaan ja Kymenlaakson kirkkoja. Saaristomeri
Koska kristinusko levisi saaristoon ennen mannermaata, saariston kirkot ovat melko vanhoja, vanhimmat 1200–1400-luvuilta. Jomalan kirkko on Suomen vanhin kivinen kirkko, se rakennettiin todennäköisesti vuosien 1260 ja 1280 välillä.[33] Viitasaaren kirkko
Viitasaaren seurakunnan ensimmäinen kirkko sijaitsi Viitasaaressa, kuten kaksi seuraavaa kirkkoa. Ensimmäinen kirkko oli rakennettu noin vuonna 1600. Saarta kutsutaan Vanhaksi Kirkkosaareksi. Siellä sijaitsee myös Viitasaaren vanhin hautausmaa, joka on perustettu 1590-luvulla. Saaressa sijaitsee myös Viitasaaren vanha mestauspaikka. Seuraavat kirkot rakennettiin samaan paikkaan vuosina 1653 ja 1777. Maaherra Anders Ramsay oli määrännyt vuonna 1775, että uusi kirkko olisi rakennettava Ristiharjunmäelle (nykyisen Suihkosenmutkan paikkaan), mutta seurakuntalaiset pitivät paikkaa sopimattomana, ja kirkko rakennettiin entiselle paikalle Viitasaareen. Raision kirkko
Kirkossa on näkyvillä: mahdollisesti Suomen vanhimmat hauta­kivet, Missale Aboense sekä ensimmäinen suomenkielinen Raamattu vuodelta 1642. Kirkkohistoria
Ensimmäinen suomalainen kirkkohistoria ja samalla Suomen ensimmäinen historiateos oli Paavali Juustenin 1570-luvulla kirjoittama "Suomen piispainkronikka" ("Chronicon episcoporum Finlandensium" ), joka julkaistiin vasta vuosina 1784–1800 . Se käsitteli kaikkia Turun piispoja piispa Henrikistä Juusteniin itseensä. Kenttäkirkko
Suomessa varhaisimmat tiedot venäläisistä ortodoksisista sotilaskirkoista ovat Suuren Pohjan sodan ajalta. Vuosina 1700–1721 käydyn sodan aikoihin niitä oli Käkisalmessa jo vuosina 1695–1710 sekä Viipurissa ja Savonlinnassa vuoden 1710 jälkeisenä aikana. Niihin aikoihin venäläiset eivät perustaneet vallattuun maahan pysyviä sotilaskirkkoja muualle paitsi rajalinnoituksiin, vaan kirkollinen toiminta järjestettiin joukkojen mukana siirtyneissä kenttäkirkoissa. Sellainen pystytettiin sotaväen pysähdyspaikalle joko valmiiseen rakennukseen tai ulos telttakatokseen. Vasta 1808–1809 käydyn Suomen sodan jälkeen Venäjän keisarikunnan alaiseen Suomen suuriruhtinaskuntaan tuli armeijan mukana sotilaskirkkoja lähes jokaiseen kolkkaan. Sotilaiden mukana tuli ortodoksinen uskonto ja heitä seurasivat virkamiehet palvelusväkensä kanssa sekä kauppiaat. Sotilaiden mukana ortodoksisen kirkon toiminta ulottui aina Ahvenanmaalle ja Tornioon saakka. Venäläisjoukkojen asemapaikat vakiintuivat kaupunkeihin ja linnoituksiin vuoteen 1830 mennessä, mikä mahdollisti kenttäkirkkojen toiminnan vakiintumisen. Suomen ensimmäinen venäläinen siviiliseurakunta perustettiin Helsinkiin ja seurakunnan käyttöön valmistui Pyhän Kolminaisuuden kirkko 1827. Vuoden 1686 kirkkolaki
Vuoden 1686 kirkkolaki oli Ruotsin ja Suomen ensimmäinen protestanttinen kirkkolaki. Laki antoi itsevaltiuden ajan hengen mukaisesti kuninkaalle laajat oikeudet kirkkoon nähden. Se oli voimassa Suomessa vuoteen 1870 mutta Ruotsissa nykyaikaan saakka. Laki ilmestyi Henrik Florinuksen käännöksenä suomeksi vuonna 1688. Alajärven kirkko
Kirkon paikalla sijaitsi 1749 kirkonrakentaja Antti Hakolan rakentama vanha, ensimmäinen kirkko. Siitä on jäljellä enää tapuli, joka on nyt nykyisen tapulin sisällä.