Ahma
Ahmaa tavataan Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä sekä Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on väriltään tummanruskea ja hartioiden kohdalta vajaat puoli metriä korkea. Naaras painaa keskimäärin noin 10 kg ja uros jopa 28 kg. Ahma on raadonsyöjä ja peto.
Juovahylje
Aikuinen juovahylje on 1,5–1,8 metriä pitkä ja painaa 90–150 kilogrammaa. Koiras on pohjaväriltään naarasta tummempi, tumman ruskea tai musta. Turkissa on neljä leveää valkoista juovaa: yksi rengas kaulan ympärillä, toinen ruumiin takaosan ympäri takaraajojen kohdalla, ja yksi laaja rengaskuvio kummallakin kyljellä. Naaras on vaaleamman ruskea tai harmaa ja valkoiset juovat eivät erotu yhtä hyvin kuin koiraalla. Kuutit ovat syntyessään täysin valkoisia ja vaihtavat turkkinsa viiden viikon ikäisinä. Ahma
Ahmojen sosiaalinen järjestelmä on samanlainen kuin näädällä. Liikkumisalue on laaja, eivätkä ne pysty sitä puolustamaan, mutta se merkitään ulosteilla, virtsalla ja perärauhasten eritteillä. Näin eläimet tietävät missä lajitoverit liikkuvat ja osaavat välttää yhteenottoa. Samaa sukupuolta olevat ahmat eivät siedä toistensa läsnäoloa alueellaan.[1][2][15] Puolilammas
Ulkonäöltään puolilammas muistuttaa enemmän vuohta kuin lammasta. Puolilammasurosten sarvet ovat vahvat ja poikkileikkaukseltaan pyöreät. Sarvet kaartuvat kärkeä kohden ja ne kasvavat yli 80 senttimetrin mittaisiksi. Naarailla sarvet ovat lyhyet ja suorat. Pituudeltaan puolilampaat ovat noin 150 senttimetriä ja säkäkorkeudeltaan noin 90 senttimetriä. Urospuoliset yksilöt voivat painaa jopa 80 kilogrammaa. Aroseepra
Savanniseepra painaa 155–320 kg, on 2,2-2,5 m pitkä ja sen säkäkorkeus on 1,1-1,45 m.. Savanniseeproilla on haaremeita, joissa ori johtaa jopa kuuden tamman laumaa. Toisaalta on poikamieslaumoja, joissa on noin 15 urosta. Orit taistelevat keskenään tammoista. Tammat synnyttävät varsoja parin vuoden välein, melko harvoin, vain silloin kun tuoretta ruohoa on saatavilla. Ahma
Pituudeltaan ahma on 69–83 senttimetriä, josta hännän osuus on 15–25 senttimetriä. Naaras painaa keskimäärin noin 10 kg ja uros jopa 28 kg.[3] Hartiakorkeus on 40–45 senttimetriä.[4] Harmaavalas
Täysikasvuisena uros on noin 15 metriä pitkä ja naaras 13. Harmaavalas painaa noin 20–37 tonnia ja voi elää jopa 77-vuotiaaksi. Lajille tyypillinen harmaa-valkoinen laikukas väri johtuu loiseläinten jättämistä arvista. Vanhasaksanpaimenkoira
Rotu on pitkäkarvainen, hieman tanakka ja jonkin verran korkeuttaan pidempi. Voimakas pää on erittäin pitkän karvan peittämä: se muodostaa kuonoon ”viikset” eikä korvia juuri erota. Korvat voivat olla joko riippuvat, puolipystyt tai pystyt. Pitkä,[2] runsaskarvainen häntä kaartuu sapelimaisesti. Takkuisen karhea, hieman aaltoileva, säänkestävä karvapeite nyöriytyy[2] samaan tapaan kuin bergamascon, pulin ja komondorin karva. Väritys voi olla lähes mikä tahansa, esimerkiksi pinto (laikukas),[2] valkoinen[2] ja roan (siniharmaa mustin laikuin).[2] Säkäkorkeus on 45–60 senttimetriä ja paino 17–25 kiloa. Se toimii yhä ensisijaisesti alkuperäisessä tehtävässään, mutta lammasfarmien vähentyessä moni kasvattaja myy rodun pelastumisen toivossa koiria myös perhekoiriksi. Kotioloissakin se kuitenkin vaatii paimentamisen korvaavaa aktiivista toimintaa, kuten agility, palveluskoiralajit ja muut vastaavat harrastukset. Vanhojen ja uhanalaisten kotieläinrotujen suojelujärjestö on listannut sen punaiselle listalle kategoriaan II eli erittäin uhanalainen. Puuma
Puuma (tieteellinen nimi vuodesta 1993 "Puma concolor", sitä ennen "Felis concolor") on Amerikassa elävä kissaeläin. Sen levinneisyysalueeseen kuuluu periaatteessa koko Keski- ja Etelä-Amerikka lukuun ottamatta niitä melko laajoja alueita, joilta ihminen on sen hävittänyt. Pohjois-Amerikassa sitä esiintyy Kalliovuorten alueella Yukonin territorion etelärajoille saakka, sekä Floridassa, jossa elää erillisenä populaationa uhanalainen floridanpuuma. Puumasta on suomeksi käytetty myös nimityksiä kuguaari (englannin sanasta "cougar"), vuorileijona ("mountain lion"), amerikanleijona, puuleijona ja hopealeijona, mutta nykykielessä puuma on vakiintunut lajin lähes yksinomaiseksi nimeksi. 
Kylmillä seuduilla puuma saattaa kasvaa jopa yli 120 kilogramman painoiseksi, mutta vastaavasti trooppisilla seuduilla se saattaa hyvinkin olla alle 50 kilogramman painoinen. Puuman vartalo on noin 150–200 cm:n pituinen; lisäksi sen häntä on noin 80 cm. Säkäkorkeus on noin 60–100 cm. Turkin väri vaihtelee harmaasta yleisempään punertavaan vaaleanruskeaan. Puuman kasvoissa ja vatsassa on harmaita tai beigejä merkkejä. Juovavaraani
Useimmat aikuiset yksilöt eivät yleensä ylitä 1,5-2 metrin pituutta mutta jotkin yksilöt voivat saavuttaa maksimissaan jopa 3 metrin pituuden. Juovavaraanin pituusennätys mitattiin olevan 321 senttimetriä. Yleensä aikuinen Juovavaraani painaa noin 19,5 kiloa. Joidenkin lajin yksilöiden on raportoitu saavuttavan 75-90 kilon painon, vaikka useimmat tällaiset kertomukset ovat vahvistamattomia ja voivat olla epäluotettavia. Juovavaraani on maailman toiseksi painavin lisko, painavin lisko maailmassa on Komodonvaraani.Juovavaraanit ovat lihansyöjiä. Niiden tiedetään syövän kalaa, sammakoita, jyrsijöitä, lintuja, rapuja ja käärmeitä. Niiden tiedetään syöneen myös kilpikonnia, nuoria krokotiileja ja krokotiilien munia. Kuten Komodonvaraani, Juovavaraanit syövät usein myös raatoja. Monni
Monni voi kasvaa usean metrin mittaan, mutta yleensä saaliiksi saadaan puolen-puolentoista metrin mittaisia alle 40-kiloisia kaloja. Yli kolmimetrisistä ja 150-kiloisia suurmonneja on pyydystetty niin Ruotsista, Virosta kuin muualtakin, ja Venäjällä on saatu pyydystettyä neljämetrisiäkin. Suurimpien ja vanhimpien monnien arvellaan olevan 5–6-metrisiä. Ne voivat painaa jopa 300 kilogrammaa.[1] Monni kasvaa nopeasti ja voi elää kymmeniä vuosia. Kaksivuotiaat monnit ovat toistakiloisia ja kymmenessä vuodessa kalojen pituus on yli metrin. Monni on sukukypsä 3–5-vuotiaana, alle 2-kiloisena. Afrikanhiirihaukka
Aikuisen afrikanhiirihaukan pituus on 55-60 senttimetriä ja paino yksi kilogramma. Sen siipiväli on 125-135 senttimetriä. Punaorava
Punaoravalla on solakka ja jäntevä ruumis, voimakkaat takajalat ja vahvat kynnet, joiden ansiosta se on taitava kiipeilemään puissa. Se painaa tavallisesti 140–250 grammaa. Kokonaispituus kuonosta hännänpäähän on 28–35 senttimetriä, josta hännän osuus on 9,5–15 senttimetriä. Häntä ei ole yhtä tuuhea kuin muilla pohjoisamerikkalaisilla oravalajeilla. Oravasaimiri
Oravasaimiri on kolltaan noin 28-37 senttimetriä pitkä, pois lukien 37-45 senttimetriä pitkä häntä. Oravasaimiri painaa noin 550-1250 grammaa. Sen turkki on kellertävänharmaa, kädet ja jalat oranssit ja naama valkoinen lukuun ottamatta mustaa kuonoa. Oka-ahven
Oka-ahven on pitkä ja ruumiinmuodoltaan solakka ja litteäpäinen kala. Se kasvaa yleensä noin 1,1 metrin mittaiseksi, mutta suurimmillaan oka-ahven voi saavuttaa 1,5–2 metrin pituuden ja lähes 70 kg:n painon. Oka-ahvenen selässä on kuudesta yhdeksään terävää piikkiä ennen pitkää selkäevää ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä kalalla on kuunsirpinmuotoinen. Väriltään oka-ahven on kyljistään ruskea ja kyljissä on myös kaksi tai kolme hopeanharmaata raitaa.  Amerikanmäyrä
Amerikanmäyrä muistuttaa ulkonäöltään Euroopassa tavattavaa mäyrää. Eläin on helposti tunnistettavissa pään mustavalkoisesta kuvioinnista. Amerikanmäyrät kasvavat keskimäärin 60–75 cm pitkiksi. Naaraat painavat enintään noin 7 kg ja koiraat jopa 12 kg. Kuusipeura
Kuusipeura on valkohäntäpeuraa hieman pienempi, mutta kuitenkin metsäkaurista paljon suurempi. Täysikasvuisen uroksen säkäkorkeus on 85–90 cm ja ruumiin pituus 1,3–1,6 metriä.[12][13] Eläimen häntä on 16–25 cm pitkä.[12] Aikuinen kuusipeura voi painaa 100–120 kilogrammaa,[13] mutta useimmiten paino jää alle sadan kilon.[2] Juovabassi
Nuorena juovabassi on solakka ja virtaviivainen mutta muuttuu raskasrakenteisemmaksi saavutettuaan 2–4 kilogramman painon. Täysikasvuisena se on keskimäärin 120 senttimetriä pitkä ja voi painaa jopa 45 kilogrammaa. Suurin koskaan pyydetty juovabassi oli 2 metriä pitkä ja painoi 57 kilogrammaa. Naaraat ovat koiraita suurempia ja painavampia kaikissa ikävaiheissa. Juovabassin selän väritys vaihtelee oliivinvihreästä sinertävän teräksenharmaaseen ja jopa mustaan. Sillä on valkoinen vatsa ja hopeanhohtoiset kyljet, jotka vivahtavat joskus vihreään. Kyljissä on sivusuunnassa seitsemän tai kahdeksan tummaa juovaa, joista kala on saanut nimensä. Nuorilla yksilöillä juovat ovat katkonaiset. Puna-ara
Puna-ara on noin 81–96 cm pitkä, josta pyrstön osuus on vähintään puolet. Keskimäärin puna-ara on noin kilogramman painoinen. Perusväriltään se on kirkkaan punainen ja sen höyhenpukua koristavat sininen, vihreä ja keltainen väri. Eräs yksilö on elänyt vankeudessa 33-vuotiaaksi. Aragonianpaimenkoira
Urosten säkäkorkeus on 42–47 cm ja narttujen 38–43 cm. Urokset painavat 16–20 kg ja nartut 12–16 kg. Vesiagama
Vesiagama on heimonsa suurin laji, ja voi kasvaa jopa 145 senttiä pitkäksi. Kuonosta peräaukkoon mitattuna 42,5-senttisen vesiagaman painoksi on arvioitu noin 2,2 kiloa. Vesiagaman häntä muodostaa kaksi kolmasosaa liskon pituudesta. Häntä on kärjestä litistynyt, mikä auttaa sitä uimisessa. Vesiagaman selkäranka tukee suurta, jäykkää harjaa, joka kulkee sen päästä häntään. Koiraan harja muodostaa takaraajojen taakse, hännän tyveen 12 senttiä korkean ”purjeen”. Harjan tarkkaa merkitystä ei tiedetä, mutta sitä käytetään mahdollisesti kosintamenoissa tai koiraiden välisissä taisteluissa. Naaraan harja on pienempi eikä sillä ole ”purjetta”. Liskon väri vaihtelee tummanvihreän, täplikkään vihertävänruskean ja tummanharmaan välillä, ja sen selässä ja hännässä on ohuita, vaaleita raitoja tai mustia ja tummanvihreitä verkkokuvioita. Aberdeen-Angus
Aberdeen-Anguksen väri voi olla joko yksivärinen musta tai punainen, joista punainen on väistyvä. Lehmät ovat elopainoltaan 600–800 kg ja sonnit 1000–1250 kg, eli rotu luokitellaan keskikokoiseksi. Aberdeen-Angus on periytyvästi nupo rotu. Nieriä
Nieriä muistuttaa ulkomuodoltaan lohta ja taimenta sekä amerikkalaisperäisiä lähisukulaisiaan harmaanieriää ja puronieriää. Sen väritys on kuitenkin huomattavasti tummempi: se on vaaleapilkkuinen, selästä tumma ja vatsasta punertava tai valkoinen. Kutuaikaan koiraan vatsa on voimakkaan punainen. Nieriän vatsapuolen evissä on valkoiset reunukset. Se kasvaa noin 20–60 cm pitkäksi ja painaa tavallisesti 0,3–1,5 kg. Suurin Suomessa 2000-luvulla saatu nieriä painoi 6,51 kilogrammaa. Karuissa olosuhteissa nieriä muodostaa ylitiheitä, vain hieman yli 15 senttimetrin yksilömittaan kasvavia kantoja. Ahven
Ahven ("Perca fluviatilis") on Euraasiassa makeissa ja murtovesissä elävä kalalaji. Se on yleensä vihreäsävyinen tummilla pystyraidoilla. Sen vatsaevät ja pyrstö ovat puna-oranssit. Tyypillisesti ahven on 15–30 sentin pituinen ja 50–350 gramman painoinen ja sen elinikä on noin kuusi vuotta. Tiikeri
Tiikerin ulkonäkö vaihtelee elinalueesta ja alalajista riippuen. Kaikkein suurin alalaji on siperiantiikeri, joka voi saavuttaa 2,4 metrin pituuden (ilman häntää) ja yli 300 kilon painon. Näin ollen se on myös nykymaailman suurin kissaeläin (ellei tiikerin ja leijonan risteytystä, liikeriä lasketa mukaan).[3] Tiikerin keho on vahva ja solakka ja pää pyöreähkö. Normaalisti tiikeriuros painaa 180–270 kiloa ja naaras 100–170 kiloa. Säkäkorkeutta tiikerillä on noin 100-120 senttiä. Tupsuttoman hännän pituus on 60–110 senttiä. Saarilla elävät tiikerit ovat mantereella eläviä pienempiä ja pohjoisessa elävät eteläisiä lajitovereitaan suurempia. Afgaaninvinttikoira
Afgaanin ihannekorkeus on uroksilla 68–74 cm ja nartuilla 63–69 cm. Aikuinen uros painaa koosta riippuen 24–33 kg, narttu 18–25 kg. Kaikki värit ovat sallittuja, ja väriasteikko vaihtelee vitivalkoisesta kerman- ja kullanvärisen eri sävyjen kautta monenlaisiin harmaisiin, eri värien yhdistelmiin ja täysmustaan. Yleisimpiä värejä ovat mustamaskinen kullanvärinen ja musta ruskein merkein. Lammas
Aikuinen lammas painaa 35–180 kilogrammaa. Lampaalla on tuuhea karva. Lampaalla on hajurauhaset kasvoissaan ja takaraajoissaan. Sillä on yleensä lyhyt häntä.[1] Harjalammas
Harjalampaan kaulassa ja molempien etujalkojen sivuilla on hyvin pitkää karvaa. Vanhoilla pässeillä karvat ulottuvat maahan asti. Aikuisen yksilön ruumis on 155–165 senttimetrin pituinen ja se painaa 120–140 kilogrammaa. Sen säkäkorkeus on 90–100 senttimetriä ja hännän pituus 20–25 senttimetriä. Ahma
Ahma on pääasiassa raadonsyöjä.[10] Se myös saalistaa poroja ja metsäkauriita, mutta ei pysty kaatamaan aikuista hirveä. Porojen ja metsäkauriidenkin saalistaminen edellyttää yleensä pehmeää hankea, joka kannattaa ahman mutta ei saaliseläintä. Pienemmät nisäkkäät, linnut ja sammakot, kuten myös marjat kuuluvat sen ravintoon.[2] Avokado
Avokadopuu kasvaa noin 20 metriä korkeaksi ja sen ikivihreät lehdet ovat 12–25 cm pitkiä. Puun varsin huomaamattomat kukat ovat kellanvihreitä ja halkaisijaltaan 5–10 mm. Hedelmä on 7–20 cm pitkä ja painaa 100–1000 grammaa. Siinä on 3–5 cm kokoinen siemen. Maailman suurimman, 2,19 kg painaneen avokadon kasvatti venezuelalainen Gabriel Ramirez Nahim vuonna 2009.[1] Sirkkahaukka
Aikuinen sirkkahaukka painaa 214–388 grammaa ja on 34–38 senttimetriä pitkä. Siipiväli on 94–100 senttimetriä. Naaras on huomattavasti koirasta suurempi. Puuleopardi
Puuleopardi poikkeaa ulkonäkönsä puolesta monella tapaa muista kissaeläimistä. Se onkin luokiteltu milloin isoksi kissaeläimeksi, milloin pieneksi kissaeläimeksi.[2] Puuleopardin ruumiinpituus on 60–95 senttiä ja sillä on poikkeuksellisen pitkä, tasapaksu häntä suhteessa ruumiin kokoon.[2] Hännällä voi olla pituutta jopa 110 senttiä eli se voi olla yli puolet eläimen koko pituudesta.[2] Puuleopardi on huomattavasti tavallista leopardia pienempi: pedon paino vaihtelee 15 ja 24 kilon välillä ja uros on naarasta kookkaampi.[2] Sen kallo on kissaeläimelle lyhyt ja sillä on ruumiin kokoon nähden kaikista kissaeläimistä suurimmat kulmahampaat.[8] Ahma
Ahma (Gulo gulo), joka tunnetaan myös nimillä osma, osmo, kätkä (pohjoissaamen kielestä geatki) ja kamppi, on Euroopan suurin näätäeläin, hieman mäyrää suurempi.[1][2] Koko maailman näätäeläimistäkin vain jättiläissaukko ja merisaukko voivat kasvaa sitä suuremmiksi. Susi
Susi on suurikokoisin nykyisin elävä koiraeläinlaji.[1] Urokset ovat tyypillisesti kookkaampia kuin naaraat. Suden pituus on 100–140 senttimetriä ja paino yleensä 20–50 kilogrammaa.[2] Suurimmat sudet elävät Kanadassa ja Alaskassa, ja siellä on tavattu muutamia yli 77kilogramman painoisia yksilöitä. Suurin punnittu susi oli Alaskassa vuonna 1939 tapettu 80kilogrammaa painanut harmaasusi.[3] Mäyrä
Mäyrä on keskisuuri petoeläin. Sen vartalo on tukeva, jalat vantterat ja lyhyet ja häntä lyhyt. Mäyrän kuono on pitkä ja kaula lyhyt. Koiraat ja naaraat ovat suurin piirten yhtä pitkiä. Vartalon pituus on 56–90 senttimetriä ja hännän pituus 11,5–20 senttimetriä. Naaraat painavat 6,5–14 kilogrammaa ja koiraat 9–17 kilogrammaa. Gorilla
Vastasyntynyt poikanen painaa noin kaksi kiloa[7] ja on syntyessään täysin avuton. Tästä huolimatta poikanen kehittyy kaksi kertaa nopeammin kuin ihmislapsi.[5] Syntyessään poikasta peittää vain harva karvoitus. Poikaset oppivat ryömimään ollessaan noin yhdeksän viikon ikäisiä ja kävelytaidon ne saavuttavat 30–40 viikon kuluttua syntymästä.[7] Härkähai
Härkähai on nimensä mukaisesti ruumiinmuodoltaan tanakka. Uros voi kasvaa kaksimetriseksi ja 90-kiloiseksi, naaras on paljon isompi: 3,5 metriä ja jopa 230 kiloa. Selkäpuoli on harmaa, vatsa valkoinen. Elinikä on alle 14 vuotta. Ahma
Viime vuosikymmeninä ahmakannat ovat kasvaneet Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa ahmoja arvioidaan olevan noin 200–250 yksilöä. Vuonna 2009 Norjassa oli noin 320-400 ja Ruotsissa noin 500 ahmaa. Venäjällä, lähinnä Itä-Siperiassa ja Venäjän Kaukoidässä arvioitiin elävän 20000 ahmaa vuonna 2005.[9][10] Aasianleijona
Aasianleijona on pienempi kuin afrikkalaiset leijonat. Tyypillisesti naaras painaa 110–120 kilogrammaa ja uros 160–190 kilogrammaa. Aasianleijonan harja on keskimäärin pienempi kuin afrikkalaisilla lajitovereilla, joten sen korvat ovat koko ajan näkyvissä. Vatsapuolella on alalajille tyypillinen ihopoimu.  Karhu
Karhu on Euroopan suurin petoeläin. Eurooppalaisen ruskeakarhun pituus on 135–250 senttimetriä[1] ja hännän pituus on 5–15 senttimetriä.[2][3] Naaraskarhun säkäkorkeus on 80–90 senttimetriä ja uroksen 90–125 senttimetriä.[1] Naaraat painavat 60–200 kilogrammaa, urokset 100–300 kilogrammaa.[1] Suurin punnittu luonnossa elänyt suomalainen karhu on painanut 373 kilogrammaa.[4] Kuusamon Suurpetokeskuksessa elävän kesyn Juuso-karhun painoksi on punnittu 483 kilogrammaa.[5] Pohjoisamerikkalaiset alalajit harmaakarhu ja kodiakinkarhu voivat kasvaa huomattavasti suuremmiksi ja painaa jopa 650 kilogrammaa. Kaikkein pienin alalaji on syyriankarhu.[2][6] Huuhkaja
Huuhkaja on 60–75senttimetriä pitkä[3] ja sen siipien kärkiväli on 138–170senttimetriä.[2] Huuhkajakoiras painaa 1,6–3 ja naaras 2–4 kilogrammaa.[4] Huuhkaja on Euroopan suurin pöllö. Paksusarvilammas
Uroksen pituus on 160–195 senttiä, säkäkorkeus 90–105 senttiä ja paino 57–135 kiloa. Naaraan pituus 128–158 senttiä, säkäkorkeus 75–90 senttiä ja paino 34–72 kiloa. Paksusarvilampaan hännän pituus on 7–15 senttiä. Gorilla
Gorillan pituus vaihtelee välillä 150–180 senttimetriä ja paino on yleensä 70–180 kg.[5] Tosin tunnetaan myös huomattavasti suurempia gorilloja, joiden paino on ollut yli 250 kiloa.[6] Gorillat ovat kädellisistä suurimpia ja rotevimpia. Naaraat ovat uroksia paljon pienempiä, mutta kookkaat naaraat saattavat saavuttaa yli sadan kilon painon – painavimmat naaraat painavat noin 140 kilogrammaa.[6] Gorillan ruumis on vankka, lihaksikas sekä massiivinen ja hartiaväli on noin metrin verran.[5] Kirjonaamapöllönen
Se on 22–28 cm pitkä ja painaa 185–220 grammaa. Se on yläpuolelta harmaa mustin juovin, ja hartiahöyhenissä on valkoisia täpliä. Alapuolelta se on vaalea ja siinä on tummia juovia. Valkoista naamaa reunustaa musta reunus, ja suurien oranssien silmien ympärillä on mustaa. Päässä on kaksi korvatupsua. Nuorilla linnuilla naama on harmaa. Amerikanhelmipöllö
Aikuiset yksilöt ovat yleensä 18-21 cm pitkiä ja niiden siipien kärkiväli on noin 42-48 cm. Paino vaihtelee välillä 65-151 g. Pää on kasvopuolelta vaalea, reunoilla ja takana on ruskeita raitoja. Vaalea vartalo on ruskeiden läikkien täplittämä. Silmät ovat keltaiset ja nokka musta. Molemmat sukupuolet ovat saman näköisiä. Maine coon
Maine coon on suuri kesy kissarotu. Naaraat painavat noin 4–7 kilogrammaa ja urokset noin 6–11 kilogrammaa. Isompiakin yksilöitä on, varsinkin uroksia. Kissa on rakenteeltaan korkea ja pitkäselkäinen sekä -häntäinen, mikä lisää vaikutelmaa suuresta koosta. Virtahepo
Virtahevot ovat todella suuria nisäkkäitä, ja niillä on pyöreä tynnyrimäinen vartalo, lyhyet jalat ja leveä pää.[1] Virtahevot ovat 1,5–1,65 metriä korkeita ja painavat 1300–3200 kg. Niiden pituus on 209–505 senttimetriä, ja niillä on noin 35 senttimetriä pitkä häntä.[2] Virtahevot ovat harmahtavasta ruskeisiin päältä ja alta haalean vaaleanpunaisia.[1] Niiden turkki on hyvin harvaa, lukuun ottamatta päässä ja hännässä kasvavia harjasmaisia karvoja.[2] Kinkaju
Kinkajut painavat täysikasvuisina 2–4,6 kiloa. Niillä on paksu hunajanruskea turkki, josta tosin eri alueilla voi olla eri värimuotoja. Karva on lyhyttä. Ruumis on pitkähkö ja jalat ovat lyhyet. Pyöreässä päässä ovat suuret silmät, pyöreät korvat ja pieni kuono. Sukupuolet ovat lähes samannäköiset. Ruumiin pituus on 42–57 cm ja hännän pituus 40–56 cm. Kinkajusta tunnetaan seitsemän alalajia. Partamakaki
Partamakaki on pienempi kuin useimmat makakit. Koiraat ovat naaraita suurempia, ja niiden kulmahampaat ovat näyttävämmät. Koiraiden ruumiinpituus on 51–61 senttiä ja naaraiden 42–46 senttiä. Koiraat painavat 5–10 kiloa, naaraat puolestaan 2–6 kiloa. Hännän pituus on naaraalla 25–38 senttiä ja koiraalla 24–39 senttiä.[1] Häntä on ohut ja paljas, mutta päättyy mustaan karvatupsuun,[2] josta juontuu lajin englanninkielinen nimi lion-tailed macaque (suom. "leijonahäntäinen makaki"). Turkki on kiiltävänmusta, mutta naaman ympäristöä peittää harmaa, pitkäkarvainen röyhelö.[3] Naama itse on paljas ja musta. Partamakakilla on jokaisessa leuanpuoliskossa kaksi etuhammasta, yksi kulmahammas, kolme välihammasta ja kaksi poskihammasta. Makakeilla on poskipussit hedelmien varastoimista varten.[2] Strutsi
Vanhassa suomen kirjakielessä strutsista on käytetty nimityksiä nälkä- ja kamelikurki. Sanan "strutsi" katsotaan olevan ruotsin, alasaksan ja latinan kautta peräisin kreikan sanasta "strouthíōn", jonka arvellaan olevan taustaltaan onomatopoeettinen.Villeistä alalajeista on jalostettu edelleen risteyttämällä uusia rotuja, esimerkiksi:
Strutsi on suurin nykyisin elävä lintu. Vastakuoriutunut poikanen painaa n. 800–900 g. Teuraskypsyyden se saavuttaa n. 11–12 kk ikäisenä, jolloin sen paino on n. 100 kg, mistä hyödynnettävän lihan osuus on n. 40–45 kg. Aikuinen strutsi painaa 90–170 kg. Uros on naarasta kookkaampi, täysikasvuinen strutsi on n. 2,1–2,8 metrin pituinen. Amerikanlehmus
Amerikanlehmus on nopeakasvuinen puu, joka alkaa tuottaa siementä 15 vuoden iässä ja voi elää yli 200 vuoden ikäiseksi. Yleensä se kasvaa 23–40 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 90–120 senttimetriä paksuksi. Suotuisissa olosuhteissa se voi kuitenkin kasvaa jopa 43 metriä korkeaksi ja 140 senttimetriä paksuksi. Nisäkkäät
Maailman suurin nisäkäs on sinivalas, joka voi painaa 220 tonnia ja olla yli 30 metrin pituinen.[8] Maalla elävistä nisäkkäistä suurin on afrikannorsu, jonka korkeus on noin 3,5 metriä ja paino 6,6 tonnia. Jo sukupuuttoon kuollut maalla elänyt Indricotherium painoi afrikannorsua kolme kertaa enemmän. Pienimpiä nisäkkäitä ovat etruskipäästäinen ja siankuonolepakko, jotka painavat kahdesta kolmeen grammaa. Nisäkkäiden elinikä vaihtelee alle vuodesta (päästäiset) lähes 200 vuoteen (grönlanninvalas). Ahma
Ahman vuorokausirytmi ei ole kiinteä, mutta pääsääntöisesti se liikkuu öisin ja hämärässä. Ei ole kuitenkaan mitenkään harvinaista nähdä ahma liikkeellä myös päivällä. Ahma voi ruokaa etsiessään liikkua päivän aikana jopa 20–40 kilometriä.[2][1] Sen liikkuminen on hidasta mutta kestävää laukkaa.[1] Vaikka ahma on suurikokoinen, se on hyvin sopeutunut lumessa liikkumiseen suurten käpäliensä ansiosta.[2] Pehmeässä lumessa ahma hyppii aaltomaisesti kuten pienemmätkin näätäeläimet. Suuri koko ei ole ongelma myöskään kiivetessä, ja ahma onkin varsin ketterä kiipeilijä[1]. Vesikauris
Vesikauriin säkäkorkeus on täysikasvuisella uroksella 52 cm ja naaraalla 48 cm.[1] Uros voi painaa 14 kg, naaras on sitä pari kiloa kevyempi.[1] Suomenlammas
Kooltaan suomenlammas on keskikokoinen. Aikuinen pässi painaa 85–105 kilogrammaa ja uuhi 65–75 kilogrammaa. Väriltään suomenlammas on yleisimmin valkoinen, mutta myös mustaa, ruskeaa ja harmaata tyyppiä esiintyy. Pään ja jalkojen sileät peitinkarvat ovat samanvärisiä kuin villa. Päässä voi esiintyä pieni villainen otsatukka. Villa on pääsääntöisesti keskihienoa. Siinä voi olla jonkin verran peitinkarvoja, mutta ongelmallista ydinvillaa esiintyy vain vähän. Aikuisen lampaan keskimääräinen villantuotos yhdellä kerintäkerralla on noin kolme kilogrammaa. Villamammutti
Villamammuttiuroksen säkäkorkeus oli tavallisimmin 2,7–3,4 metriä, mikä on sama kuin suurimman nykyisin elävän maanisäkkään, afrikannorsun. Näin ollen mammutit painoivat 3–6 tonnia. Eläimen painosta oli pään osuus 12–25 %.. Ampuhaukka
Ampuhaukan pituus on 28–30 cm, paino 150–260 g ja siipien kärkiväli 50–65 cm. Naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi. Naaraiden keskipaino on noin 230 g ja koiraiden noin 165 g. Arktinen susi
Arktiset sudet ovat yleensä susiksi keskikokoisia ja joskus hyvinkin suuria, joskin koossa sen voittavat suden kolme suurinta alalajia. Pituudeltaan ne ovat noin 1–2 metriä häntä mukaan lukien; urokset ovat isompia kuin naaraat. Säkäkorkeus on noin 60–80 senttimetriä. Arktiset sudet painavat keskimäärin 45 kiloa ja ovat painavampia kuin Suomessakin elävät euraasiansudet. Painavin arktinen susi kaadettiin Alaskassa vuonna 1939. Se painoi 79 kg. Suhteessa arktisen suden korvat ovat pienet ja niillä sinisilmäisyys on joillain seuduilla yleistä. Laumakoko on yleensä noin 3–8 sutta. Afrikankääpiöorava
Afrikankääpiöorava kasvaa noin seitsemän senttimetriä pitkäksi, ja sen häntä voi olla kuusisenttinen. Aikuinen yksilö painaa noin 15 grammaa. Se on maailman pienin orava. Vekaluhtakana
Vekaluhtakanakoiraan pituus on 50–60 senttimetriä, naaraan 46–50 senttimetriä. Naarailla on painoa 350–1035 grammaa, koirailla 530–1600 grammaa. Siipiväli on 50–60 senttimetriä. Se on vankkaruumiinen lintu,[2] jolla on voimakas nokka ja jalat.[3] Vekaluhtakanalla on lentokyvyttömäksi linnuksi pitkä pyrstö. Höyhenpeite on ruskea ja sitä kirjovat mustat viirut. Nokka on melko pitkä.[2] Vekaluhtakanan neljä eri alalajia eroavat toisistaan värien yksityiskohtien ja koon perusteella.[3] G. a. australis ja G. a. scotti -alalajeilla on kolme erilaista muotoa. Molempien alalajien värimuodoilla on ruskea höyhenys, jossa on häivähdys kastanjanruskeaa, harmaata tai mustaa. G a. scotti on alalajeista pienempi. G. a. greyi -alalajin selkäpuoli hyvin tummanruskea, vatsapuoli harmaa. G. a. hectori on kellertävänruskea ja on kaikista alalajeista vaalein.[2] Maitohai
Maitohailla on tyypillinen harmaa väritys ja valkoinen väritys alla. Uros voi kasvaa noin 63-71 senttimetrin pituiseksi ja naaraat voivat kasvaa noin 62-74 senttimetrin pituiseksi. Sen paino on noin 5 kilogrammaa. Maitohain raportoitu ikä on noin kahdeksan vuotta. Niillä on pyöristäytynyt kuono ja suuret silmät. Se on suosittu kaupallisessa kalastuksessa. Huolimatta siitä, että se elää matalikoilla, sitä pidetään ihmisille vaarattomana sen koon ja hampaiden vuoksi. Kettu
Punakettu on kettujen suvun (Vulpes) kookkain laji, tosin kettujen koon alueellinen vaihtelu on todella suurta. Täysikasvuisen ketun pituus ilman häntää vaihtelee välillä 45–90 senttimetriä; tuuhea häntä on 30–55 senttimetriä pitkä.[1] Ketun paino vaihtelee muutamasta kilosta jopa yli kymmeneen kiloon. Suomessa ketun keskipaino on hieman yli viisi kiloa.[2] Laama
Laaman säkäkorkeus on 120–130 senttimetriä ja paino 90–160 kilogrammaa. Laama on hevosta pienempi, mutta sen pitkä kaula tekee siitä korkean. Sukulaiseensa alpakkaan verrattuna laama on hevosmaisempi ja lihaksikkaampi. Laamoja on monenvärisiä. Amerikanhömötiainen
Amerikanhömötiainen on 12-15 senttimetriä pitkä ja painaa 9-14 grammaa. Amerikanhömötiaisella on musta pää ja leukalappu, valkoiset posket, harmaa selkä, siivet ja pyrstö sekä valkoinen vatsa ja ruskeat kupeet. Kea
Kea kasvaa noin 50 senttimetrin pituiseksi ja sukupuolesta riippuen noin kilon painoiseksi (urokset 900 - 1100 grammaa, naaraat 700-900 grammaa). Höyhenpeite on oliivinvihreä, joskin siiven alapinta on helakanpunainen. Ylänokka on voimakkaasti kaareutunut, naaraalla hieman vähemmän kuin koiraalla, nokka on harmaa-mustan värinen. Nuorilla yksilöillä nokan tyvi ja silmäluomet ovat keltaiset. Keojen lento on voimakasta ja ne pystyvät lentämään hyvin myös myrskysäällä. Vankeudessa kea voi saavuttaa jopa 50 vuoden iän, luonnossa lintu elää jopa yli 30 vuoden ikään. Myskisorsa
Kooltaan tavallista, sinisorsasta jalostettua ankkaa suurempi. Pituus 65-85 cm, paino 2-3 kg. Kesyt urokset voivat painaa jopa 6 kg. Koiras on huomattavasti naarasta suurempi ja värikkäämpi. Luonnossa myskisorsat ovat hyviä lentäjiä, mutta ankkana sen keho on liian tukeva, ja tarhaoloista johtuen sen lentolihakset eivät ole päässeet kehittymään, joten kesyt yksilöt eivät useinkaan pysty lentämään. Aksishirvi
Aksishirven karvapeite on väriltään punertavan kellanruskea valkoisin täplin ja sen vatsa ja koivet ovat valkoiset. Sen sarvet, jotka uusiutuvat vuosittain, ovat tavallisesti kolmihaaraiset, taipuvat lyyran muotoisiksi ja saattavat kasvaa 75 cm:n mittaisiksi. Aksishirven säkäkorkeus on noin 90 cm ja se painaa noin 85 kg. Italianpaimenkoira
Koiran koko vaihtelee keskikokoisesta suureen. Kookkaudestaan huolimatta se on erittäin ketterä ja voimakas. Urokset ovat 62-70 cm ja nartut 56-65 cm korkeita. Paino on uroksilla 35-45 kg ja nartuilla 25-35 kg. Norsut
Norsut ovat painavimpia maanisäkkäitä. Ne ovat myös toiseksi korkeimpia, vain kirahvit ovat niitä korkeampia. Norsun poikasen sikiönkehitys on pisin maaeläimillä tunnettu, 20–22 kuukautta. Syntyessään norsunpoikanen painaa noin sata kilogrammaa. Norsu elää normaalisti 60–70 vuoden ikäiseksi, jollei sitten kuole ennenaikaisesti esimerkiksi salametsästäjien surmaamana. Suurin koskaan punnittu norsu ammuttiin Angolassa vuonna 1975. Tuo yksilö painoi 10,4 tonnia. Tyypillisesti savanninorsu-uros kasvaa neljä metriä korkeaksi ja 7 500 kilogramman painoiseksi. Naaras painaa noin puolet uroksen painosta. Kalliomarsu
Kalliomarsulla ei ole häntää, ja korvat ovat pienet. Aikuinen painaa noin kilon. Harmaaorava
Harmaaorava on väriltään pääosin harmaa. Turkin selkäpuolella on hajanaisia, ruosteenruskeita karvoja. Vatsa on väriltään vaaleampi. Harmaaorava on pituudeltaan noin 20–31 senttiä, ja sen häntä on lähes ruumiin pituinen, noin 20–25-senttinen. Aikuinen yksilö painaa 510–700 grammaa. Lehmäantiloopit (suku)
Lehmäantiloopit ovat suurikokoisia antilooppeja. Niiden ruumiinpituus on 150–245 senttimetriä, säkäkorkeus 100–150 senttimetriä ja paino 100–225 kiloa. Naaraat ovat uroksia pienempiä. Turkin karva on lyhyttä ja sileää. Väritys on yleensä ruskehtava, mutta vaihtelee eri muodoilla. Lehmäantiloopin eli punalehmäantiloopin väritys on jokseenkin yksivärisen ruskea raajojen ollessa tummemmat. Kaksi muuta lajia ovat kirjavampia. Kontsiantilooppi eroaa lehmäantiloopista muun muassa takamuksen keltaisesta laikun ja raajojen tummien alaosien perusteella. Kaama-antiloopin vatsa ja pakarat ovat valkoiset, muut osat lähinnä tummat. Lajit eroavat lehmäantiloopista myös siinä, että niiden otsa on leveämpi ja sarvet kaartuvat taemmaksi ja alemmaksi kuin sukulaisellaan. Lehmäantilooppien selkä viettää jyrkästi harteilta peräosaa kohti. Pää on kapea ja pitkulainen. Sarvien tyvilevy on korkea, ja niiden muoto vaihtelee eri lajeilla. Sarvet voivat näyttää edestä katsottuna V:n tai U:n muotoisilta tai mutkaisilta, jolloin kärkiosa osoittaa taaksepäin. Ahma
Monet yksityiset järjestöt, kuten vuonna 1996 perustettu The Wolverine Foundation, ovat keskittyneitä ahmojen suojelemiseen ja tutkimiseen.[27] Lisäksi moni eläintarha ja eläinpuisto, kuten Korkeasaari ja Ranuan eläinpuisto, osallistuvat ahmojen suojeluun eurooppalaisten eläintarhojen suojeluohjelman kautta. Aikaisemmin ahmojen lisääntyminen tarhaoloissa oli harvinaista. Esimerkiksi juuri Ranualla syntyi ahman pentu viimeksi vuonna 2014 ja sitä ennen vuonna 2003. Nykyisin tarhoissa on noin 70 ahmaa. Eurooppalaisten eläintarhojen suojeluohjelma pyrkii pitämään tarhakannan pitämään elinvoimaisena.[28][29] Ahma
Ruotsissa ahma rauhoitettiin vuonna 1969. Ruotsissa ovat voimassa myös ahman suojelua säätelevät Bernin sopimus ja luontodirektiivi, jossa ahma kuuluu ensisijaisesti suojeltavana lajina liitteeseen II. Ahman toimenpideohjelmassa tavoitteena on 90 pentuetta vuosittain. Vuonna 2010 myönnettiin ensimmäiset poikkeusluvat ahmojen kaatamiseen.[9] Aurinkoahven
Aurinkoahven on noin 20 cm pitkä korkeaselkäinen kala, jolla mustat täplät kiduskansissa sekä päässä olevat siniset säteittäiset juovat. Tyypillinen paino on 230 grammaa, mutta suurimmat yksilöt ovat painaneet yli 600 g. Antebelluminbulldoggi
Antebelluminbulldoggin pää on suurempi ja vankempi kuin muilla bulldoggeilla, vaikka koira onkin selvästi bulldoggi-tyyppinen. Se on vahva, hyvin kehittynyt ja lihaksikas rotu. Urokset painavat 36-68 kiloa ja ovat 63-76 cm korkeita, nartut vastaavasti 31-45-kiloisina pienempiä. Korvat ja häntä ovat luonnolliset eikä niitä typistetä. Karvapeite on lyhyttä ja sileää. Väritys on valkoinen joko brindlein tai ruskein merkein tai mustin läiskin. Villisika
Aikuinen villisika on väritykseltään talvella ruskeanmusta tai mustanharmaa ja kesällä vaaleanharmaa. Sen tiheässä turkissa on paljon pitkiä harjaskarvoja. Talviturkki on lyhyt- ja tiheäkarvainen. Karjun peitinkarvoitus voi keskikesällä olla hyvin vähäistä, ja eläin saattaa silloin näyttää vaalealta ja lähes kaljulta. Pienet porsaat ovat harmaankeltaisen, vaaleanruskean ja valkoisen kirjavia. Villisikanaaras eli emakko painaa noin 100 kilogrammaa, ja suotuisalla alueella elävä aikuinen uros eli karju voi painaa Euroopassa 300 kiloa ja Aasian länsiosissa jopa noin 400 kiloa. Suomessa elävät yksilöt painavat kuitenkin enintään 230 kilogrammaa, ja Ruotsissa ne saavuttavat harvoin edes 200 kilon painoa. Villisian säkäkorkeus on 70–110 senttimetriä, ja pituutta eläimen vartalolla voi olla 185 senttimetriä. Häntä on 17–26 senttiä, joskus jopa 40 sentin mittainen. Karjuilla on suuret ja voimakkaat kulmahampaat. Emakolla on kuusi paria nisiä. Ahma
Ahmoja esiintyy Suomessa, Norjassa, Ruotsissa ja Venäjällä, Kiinassa (Heilongjiang, Sinkiang, Sisä-Mongolia), Mongoliassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa (Alaska, Wyoming, Idaho, Montana, Washington, Oregon ja Kalifornia), lähinnä 60. leveyspiirin pohjoispuolella. Ahma hävisi 1800-luvulla eurooppalaisen levinneisyysalueensa eteläosista vainoamisen ja ympäristönmuutosten takia.[6] Orava
Täysikasvuisen oravan ruumiin pituus on 19–28 senttimetriä ja hännän 13–25 senttimetriä. Painoa oravalla on 200–480 gramman väliltä. Impala
Impalat kuuluvat keskikokoisiin antilooppeihin.[1] Ne kuuluvat myös antiloopeista siroimpiin.[3] Impalan pään ja ruumiin yhteispituus on 1,1–1,5 metriä, hännän pituus 25–40 senttiä ja säkäkorkeus 77,5–100 senttiä.[4] Koiraat painavat 53–76 kiloa, naaraat 40–53 kiloa.[5] Koirailla on verraten ohuet, lyyramaiset ja uurteiset, 45–92 senttimetriä pitkät spiraalikierteiset sarvet. Naaraat ovat sarvettomia.[3][5] Itäafrikkalaisille impaloille kasvaa selvästi suuremmat sarvet kuin niiden eteläisessä Afrikassa eläville lajitovereille.[5] Kaula ja raajat ovat hoikat[3] ja häntä tuuhea.[5] Sorkat ovat uurteettomat.[4] Impalan hajurauhaset sijaitsevat takajalkojen yläpuolella, samassa kohtaa, jossa on tumma tupsu. Aikuisilla koirailla on hajurauhaset myös otsassa. Naarailla on neljä nisää.[5] Sinivalas
Sinivalaat, niin koiraat kuin naaraatkin, tulevat sukukypsiksi noin 10 vuoden iässä. Ne parittelevat talvella oleskellessaan lauhkean tai trooppisen vyöhykkeen vesissä 2–3 vuoden välein.[10] Naaras on tiineenä 10–12 kuukautta[8]. Poikanen voi olla seitsemän metriä pitkä ja painaa 2–3 tonnia, joka on maailman suurin eläimen jälkeläinen.[7] Emo imettää sitä 7–8 kuukauden ajan. Poikanen tarvitsee vuorokaudessa n. 190 litraa maitoa, jonka rasvapitoisuus on 40-50%.[7] Emon rasvaisen maidon voimalla poikanen kasvaa nopeasti; sen paino saattaa lisääntyä jopa 90 kilogrammaa vuorokaudessa ja vuodessa sen paino kasvaa jopa 32 850kg.[7] Vastavieroitettu poikanen on kaksi kertaa pidempi kuin syntyessään. Naaras parittelee uudelleen vasta lopetettuaan imettämisen. Hevosen rakenne
Yleisrakenteen kuvaus käsittää hevosen ulkonäön kuvauksen ja käsittää yleensä seuraavat osat:
Pään profiili kuvastaa usein myös hevosen vartalon mittasuhteita.
Hevosten korkeus vaihtelee suuresti. Jotkin miniatyyrihevosrodut eivät ylitä edes aikuisina 50 cm korkeutta, kun esimerkiksi shirehevoset voivat olla jopa kaksi metriä korkeita. Hevosen korkeus mitataan sä'än kohdalta. Pienimmillään se on metrin luokkaa, kuten falabellalla ja shetlanninponilla. Kaikkien aikojen kookkain tunnettu hevonen on vuonna 1846 syntynyt shirehevonen Sampson, joka oli 219 cm korkea.
Aikuinen ratsuhevonen painaa keskimäärin 500 kg, mutta raskaat kylmäveriset, erityisesti shirehevoset voivat painaa kg. Hevoseläinten paino on yleensä suhteessa niiden mittasuhteisiin siten, että pitkärunkoiset ovat kevyitä ja lyhytrunkoiset ovat painavia. Painon lisäksi puhutaan rakenteeltaan kevyistä, keskipainoista ja raskaista roduista. Kevytrakenteisen hevosen luusto on siro ja lihaksisto kevyttä, raskasrakenteisen luusto on jykevää ja lihakset suuret. Sinivalas
Sinivalaat ovat yleensä 16,0–30,0 metriä pitkiä, [5] ja sen pyrstö on n. 7,5 metriä leveä. Aikuisen sinivalaan keskipituus on 25,5 metriä, suurimmat pyydystetyt yksilöt ovat olleet 33,6 ja 33,3 metriä pitkiä. Sinivalas painaa 90–150 tonnia, tosin painavimmat yksilöt voivat painaa jopa 200 tonnia.[6][7][8][9] Valaan sydän on noin 680 kilon painoinen, ja sen keuhkoihin mahtuu noin 5000 litraa ilmaa.[7] Naaras on suurempi kuin koiras. Vastasyntyneet poikaset ovat 6,5–8,5 metrin pituisia ja painavat lähes kolme tonnia. Sinivalas elää keskimäärin 80–120-vuotiaaksi. Ikneumoni
Ikneumoni on kissaa vähän isompi, ja sen notkea ruumis tuo mieleen näätäeläimet. Aikuinen painaa noin 3,5 kiloa ja on häntineen noin metrin mittainen. Sen turkki on yleisväriltään kiiltävän harmaa, mutta hännän kärki on musta. Afrikannorsut
Vastasyntynyt naaraspoikanen painaa 90–100 kiloa, urospoikanen parikymmentä kiloa enemmän. Naaras imettää poikasta noin kaksi vuotta, mutta poikaset pysyttelevät emonsa mukana sen jälkeenkin; uros jättää lauman vasta kymmenen-kahdentoista ikävuoden tienoilla. Aavikkoilves
Aavikkoilveksen pituus on noin 60–90 cm ja sen hännän pituus on noin 25–30 cm. Aikuisen aavikkoilveksen korkeus on 40–50 cm ja se painaa 6–19 kg. Jalat sillä ovat pitkät ja solakat. Jättiläismetsäkarju
Jättiläismetsäkarju on luonnonvaraisista sioista suurin, mutta jotkin kesysikarodut voivat kasvaa sitä suuremmiksi. Lajin ruumiin pituus on 130–210 senttimetriä, hännän pituus on 25–45 senttimetriä ja säkäkorkeus 75–110 senttimetriä. Painoa täysikasvuisella yksilöllä on 100–275 kilogrammaa. Karjut ovat emakoita huomattavasti suurempia. Ruumis on tanakka, pitkähkö ja pyöreä, ja sitä tukevat jalat ovat varsin lyhyet. Takaruumis on säkää korkeampi. Pää on leveä ja tukeva, kärsä vahva. Kuono on poikkeuksellisen leveä ja päättyy suureen kärsälevyyn, jota peittää lyhyt, musta karva. Pussiahma
Pussiahma on suurin jäljellä oleva pussipeto. Se painaa noin 8–12 kilogrammaa ja on häntä mukaan luettuna noin 75 senttimetrin pituinen. Pussiahma on tukeva, pää on suuri sekä kaula vankka ja lyhyt. Pussiahma astuu koko jalkapohjallaan ja antaa karhumaisen vaikutelman, lisäksi sillä on rinnassa samanlainen valkoinen rintakuvio kuin esimerkiksi kauluskarhulla, ja sen turkki on muuten kiiltävän musta. Häntä on pitkä ja yläpuolelta karvainen, alhaalta paljas. Sekä etu- että takaraajat ovat hyvin vahvat. Takajaloista puuttuu ensimmäinen varvas. Pussiahman leuat ovat erittäin vahvat ja se murskaa niillä suuriakin luita. Hajuaisti on hyvä, mutta eläin näkee huonosti ja luottaakin hajuaistiinsa etsiessään ruokaa. Kelta-ahven
Kelta-ahven ("Perca flavescens") on pohjoisamerikkalainen ahvenlaji. Sitä tavataan Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Laji muistuttaa suuresti eurooppalaista serkkuaan ahventa. Lajit on joskus luettu yhdeksi ja samaksi, mutta nykyisin ne luetaan eri lajeiksi. Kala on urheilukalastajien suosioissa. Suurin tunnettu kelta-ahven on painanut 1,91 kiloa. Kalan luuranko eroaa euraasialaisesta ahvenesta vain yhden luun perusteella. Evissä on vähemmän punaväriä ja yleisväritys on keltaisempi.  Ahma
Suomen metsästyslainsäädännössä ahma, toisin kuin muut suurpedot, on ollut täysin omassa luokassaan, ja uhanalaisuutensa takia täysin rauhoitettu. Ahman tapporahan maksaminen lopetettiin vuonna 1975, laji rauhoitettiin poronhoitoalueen eteläpuolella 1977 ja koko maassa se sai rauhoituksen 1982.[23] Piisami
Piisami on yleisväriltään ruskea, ja sen vatsapuoli on muuta ruumista vaaleampi. Osa piisameista on väriltään tummempia, niin kutsuttuja mustapiisameita, joiden turkki on erityisen arvokas. Niitä pidettiin aiemmin omana alalajinaan "O. z. macrodon", mutta nykyisin kaikkien piisamien katsotaan kuuluvan samaan alalajiin. Piisami on Suomen suurin myyrä: aikuisella yksilöllä on pituutta 40–68 cm, josta hännän osuus on 19–28 cm, ja eläin painaa 0,7–1,7 kg. Häntä on suomupeitteinen ja sivuilta litteä. Takajalkojen varpaiden välillä on räpylämäistä ihoa. Aarnihokko
Aarnihokko voi kasvaa jopa metrin pituiseksi ja se onkin sukunsa suurin lintu. Se painaa 4,3–4,8 kg, mutta naaras on pienempi painaen puoli kilogrammaa vähemmän. Aarnihokon vartalo on ruskeansävyinen. Yleissävyltään mustassa päässä ja pyrstössä on valkeita pilkkuja ja raitoja. Päälaella on ”irokeesikampausta” muistuttava pörheiden höyhenten muodostama harja. Vanhin vankeudessa elänyt aarnihokko kuoli 24–vuotiaana. Jättiläishirviantilooppi
Jättiläishirviantiloopin ruumiinpituus on 220–290 senttiä, säkäkorkeus 150–175 senttiä ja paino 440–900 kiloa. Urokset ovat yleensä naaraita suurempia. Noin 90 sentin pituinen häntä päättyy mustaan karvatupsuun. Jalat ovat hoikat. Jättiläishirviantiloopin sileän turkin väritys vaihtelee punertavanruskeasta kastanjanväriseen. Aikuisten urosten turkissa voi olla myös sinertävänharmaa sävy. Kyljillä on 9–15 valkoista selvärajaista juovaa. Selässä kulkee musta, matala harja, joka ulottuu niskasta selän keskiosaan. Harja on erityisen silmiinpistävä hartioiden kohdalta. Lisäksi lajilla on leukapielistä rintaan ulottuva iso nahkapoimu eli helluvainen, joka on uroksilla suurempi kuin naarailla. Helluvaista reunustaa selän tavoin harja. Kaulan alaosaa ympäröi huonosti rajattu musta juova, joka ulottuu helluvaiselle asti. Afrikansivettikissa
Naaraat ovat uroksia suurempia, mutta huomattavia kokoeroja ei ole. Paino vaihtelee 7–20 kg välillä, mutta keskimääräinen paino on 12,5 kg. Ruumiin pituus 67–84 cm ja hännän pituus 34–47 cm. Säkäkorkeus on keskimäärin 40 cm. Ketut
Ketut ovat yleensä pienempiä, kuin muut Koiraeläimet, kuten sudet, koirat ja sakaalit. Esimerkiksi suurin laji eli punakettu painaa keskimäärin 4.1-8.7 kg ja pienin laji eli Aavikkokettu vain 0.7-1.6 kg. Suomessa ketun keskipaino on hieman yli viisi kiloa. Ketuille tyypillisiä piirteitä ovat kolmiomaiset kasvot, suipot teräväkärkiset korvat ja tuuhea häntä. Kettu on varvasastuja eli sen kävellessä vain varpaat osuvat maahan. Koiran sukuisista poiketen, ketuilla on osittain sisäänvedettävät kynnet. Ketun kuonosta lähtevät n.100-110mm pitkät mustat viikset, pään muu karvoitus on huomattavasti lyhyempää. Muut kettujen ominaisuudet vaihtelevat suuresti elinympäristön mukaan.
Kettulajien turkin pituus, väri ja tiheys eroavat toisistaan. Kettujen alaturkin värisävy vaihtelee helmenvalkoisesta mustavalkoiseen ja täplikkääseen. Aavikkoketuilla (ja muilla aavikolla elämään sopeutuneilla kettulajeilla kuten Vulpes macrotiksella) on suuret korvat ja lyhyt turkki, jotta keho pysyisi viileänä. Toisaalta naalilla on pienet korvat ja paksu, eristävä turkki, jotta keho pysyisi lämpimänä. Punaketuilla on sen sijaan tyypillisesti punaruskea turkki ja valkopäinen häntä. Kettujen turkin koostumus vaihtelee vuodenajan mukaan. Kylminä kuukausina ketuilla on tuuheampi turkki kuin lämpiminä kuukausina. Päästäkseen eroon talviturkista, ketulla on karvanlähtöaika kerran vuodessa huhtikuun tienoilla. Karvanlähtö alkaa jaloista ylöspäin. Turkin väri voi muuttua kettuyksilön ikääntyessä. Äyriäiset
Pienimmät äyriäiset painavat gramman kymmenesosan, suurimmat yli 20 kiloa. Isomuurahaiskarhu
Isomuurahaiskarhu on muurahaiskarhuista kookkain. Sen ruumiin pituus on 100–130 senttimetriä ja hännän 65–90 cm. Uros painaa 24–39 kilogrammaa ja naaras 22–35 kg. Väriltään laji on harmaa ja ruskea, ja harteilla ja selässä on mustia juovia. Isomuurahaiskarhulla on kummassakin eturaajassaan kaksi jopa 10 cm:n mittaista ja terävää kynttä, joilla se puolustautuu. Isomuurahaiskarhulla on pitkä, putkimainen kuono, jonka avulla se kerää hyönteisiä keoista ja koloista. Afrikannorsut
Urosnorsut ovat keskimäärin 3,2 metriä korkeita, mutta suurin koskaan mitattu norsu saavutti peräti neljän metrin säkäkorkeuden. Afrikannorsunaaras painaa suunnilleen 3 000 kilogrammaa, se on säkäkorkeudeltaan noin 2,7 metriä ja pituudeltaan suunnilleen 5,4–6,9 metriä. Uros taas saattaa painaa kuusi tonnia ja olla pituudeltaan 6–8-metrinen. Aavikkopikkumarsu
Aikuinen aavikkopikkumarsu painaa noin 200–350 grammaa ja on 17–25 senttimetriä pitkä. Se on väriltään harmahtavan ruskea, silmät ovat suuret ja tummat. Poro
Urosporon paino voi olla 70–100 kg ja lapakorkeus jopa 127 cm; naarasporo on jonkin verran pienempi, 60–80 kg.[3] Vastasyntynyt vasa painaa 4–6 kg.[3] Poron pituus on hännästä turvan kärkeen 150–210 cm.[3] Poron elinikä voi olla 18–20 vuotta.[3] Isopanda
Pandan pentu painaa syntyessään vain noin 140 grammaa ja on lähes karvaton ja sokea. Pentu painaa vain yhdeksässadasosan emonsa painosta, ja se onkin istukkanisäkkäiden pennuista pienin suhteessa emon painoon. Pennut avaavat silmänsä 6–8 viikon iässä ja ovat liikuntakykyisiä vasta kolmikuukautisina.[3]