text: Kevern oli istunut käsi kädessä Ailinnin kanssa rikkinäisillä terassituolilla pitkän heinän keskellä, nauttien yllättävän lämpimästä keväisestä iltapäivästä, molemmat kuunnellen hajamielisesti vastaanotinta, jonka kautta koko maa kuuli tyynnyttävää musiikkia ja rauhoittavia uutisia, kun Ailinnin ristityt, auringon ruskettamat jalat toivat Kevernin mieleen laulun, jota oli laulanut kauan sitten unohdettu mustaihoinen esiintyjä ja jota hänen isänsä oli usein kuunnellut mökin sälekaihtimet alhaalla.