Godišnjica smrti Hamfrija Bogarta: Zašto je u filmu „Kazablanka" toliko slavnih citata
„Zaživela je svojim životom", izjavila je Ingrid Bergman o filmu Kazablanka . „Ima nečeg mističnog u njoj. Čini se da je zadovoljila određenu potrebu."
Ljubav i prijateljstvo bile su centralne teme Kazablanke. Autorka ovog teksta Natali Buš smatra da su citati iz ovog filma ostali neodoljivi. To je priča o jednoj ženi, Ilsi Lund (Ingrid Bergman), rastrzanoj između dva ljubavnika, kao i između dužnosti i ljubavi u vreme Drugog svetskog rata. Ljubavna priča odigrava se u marokanskom gradu pod kontrolom Višijevskog režima; u mestu za begunce od nacista koji žele da obezbede tranzitna dokumenta za dalje putovanje do Lisabona, i, na kraju, do slobode u Sjedinjenim Američkim Državama. Hoće li Ilsa odabrati muža, češkog lidera pokreta otpora Viktora Lasla (Pol Henrajd) ili ciničnog američkog kafedžije Rika Blejna (Hamfri Bogart), koji neće da „podmeće glavu ni za koga". „Sviraj to, Sem. Sviraj 'As Time Goes By'" Duli Vilson kao Sem i Ingrid Bergman kao Ilsa u filmu „Kazablanka". Nije, kao što mnogi ljudi misle, „Sviraj to ponovo, Sem". To je jedna od najpogrešnije citiranih replika iz nekog filma, delom zahvaljujući samom uspehu Kazablanke. Dva filma su se okoristila njegovom slavom: parodija braće Marks iz 1946. godine Noć u Kazablanci; dok je Sviraj to ponovo, Sem (1972) Vudija Alena možda doprineo tom pogrešnom navođenju. Često se pogrešno smatra da tu rečenicu izgovara Rik, umesto Ilse, koja suznih očiju moli Sema da ponovo odsvira pesmu, iako Rik kasnije u filmu govori Semu: „Sviraj je!". Duli Vilson je potpisao za Paramaunt da igra Sema. Bio je bubnjar , a njegov kolega muzičar Eliot Karpenter odsvirao je klavir na plejbek iza kulisa. Semov klavir iz „Rikovog kafea" prodao se na aukciji u Bonamu za skoro tri i po miliona dolara u novembru 2014. godine. Filmski kompozitor Maks Stajner želeo je da zameni As Time Goes By vlastitom kompozicijom. Ali bi se izbacivanje pesme pokazalo preskupim zbog ponovnog snimanja, jer se Bergman već ošišala da bi igrala Mariju u Za kim zvono zvoni i producent Hal B. Volis je odbacio tu ideju. „Od svih kafana u svim gradovima na čitavom ovom svetu, ona je morala da uđe u moju" Hamfri Bogart kao Rik Blejn utapa tugu u čaši sa Semom (Duli Vilson) Kazablanka je lansirala Bogarta u Holivudu kao glavnog glumca u ljubavnim filmovima. Do tada je bio osuđen isključivo na uloge gangstera, a Kazablanka je bila prilika da igra ciničnog, ali u suštini romantičnog heroja. Ova scena naglašava Rikovu ranjivost i slomljeno srce; aspekt Bogartovog glumačkog umeća koji je malo ko prepoznao do tog trenutka. Sam Bogart nije smatrao da je ponudio bilo šta drugačije i smatrao je Rika suviše samosažaljivim, ali kao što je njegova žena Loren Bekol kasnije istakla, „kad te pogleda Ingrid Bergman, ti moraš da imaš seksepil." „Ova je u tvoje zdravlje, mala" Rik i Ilsa nazdravljaju Parizu i jedno drugom pre nacističke okupacije. Kazablanka je bila proizvod spisateljskog umeća Hauarda I. Koha, koji joj je dao političku težinu, blizanaca Džulijusa i Filipa Epstina, koji su joj dali duhovitost, i nepotpisanog Kejsija Robinsona čija je zasluga bila unapređivanje ljubavne priče. Iako je izraz „Ova je u tvoje zdravlje" zabeležen u upotrebi najmanje od 1880-tih, Hamfri Bogart je bio je taj koji je improvizovao ovu repliku dok su snimali flešbek iz Pariza na setu Vorner Bradersa. To je inspirisalo Epstinove i Koha da u scenario ubace ovaj izraz još tri puta. „Uvek ćemo imati Pariz" Rik podseća Ilsu na dobra stara vremena u Parizu Ova replika pojavljuje se u završnici Kazablanke: jedna je od najumešnije napisanih i potencijalno najcitiranijih scena koje je proizveo holivudski studio sistem. Izgovara je Rik dok žrtvuje ljubav prema Ilsi za viši cilj, a u pozadini se vidi avionski hangar tokom čekanja da avion poleti za Lisabon. Međutim, snimateljska ekipa nije imala pristup aerodromu zbog rata i za scenu je izgrađena mala maketa od šperploče. Postavljena je u pozadini i okružena niskim ljudima da bi prevarila publiku sa perspektivom. Uz dodatu maglu, ko je mogao da prepozna razliku? I sa kim će Ilsa završiti - sa Rikom ili sa Viktorom? Dok su snimali, čak ni Ingrid Bergman nije znala. Pitala je scenariste, a oni su joj rekli da se još nisu odlučili, ali da „ne ulaže sebe previše ni u jednu opciju. Glumi negde između, znaš, da bismo mogli da odlučimo na kraju." Mnogi veruju da je upravo ovaj aspekt tumačenja Bergmanove podario realizam Ilsinoj dilemi. „Okupite dežurne krivce" Policijski prefekt kapetan Lui Reno (Klod Rejns) zauzima stav. Epstinovi su se mučili da za film smisle kraj koji će funkcionisati. Dok su se vozili Bulevarom sumraka, zaustavili su se na crvenom. Uz jezivu subliminalnu vezu između blizanaca, istovremeno su uskliknuli ovu danas slavnu repliku. Njihova naknadna rasprava oko toga zašto bi Reno izgovorio tako nešto dovela je do jednog od najboljih obrta u gradnji nekog karaktera u filmskoj istoriji i „početka jednog divnog prijateljstva". Džulijus se kasnije prisetio: „Kad god se provezem pored tog mesta, podignem ruku u pozdrav." Poput mnogih citata iz ovog filma, i ovaj je ušao u naš svakodnevni govor a da većina ljudi nije svesna njenog porekla. Replika se pokazala kao inspiracija za naslov filma Brajana Singera Dežurni krivci. „Lui, mislim da je ovo početak jednog divnog prijateljstva" Rik (Bogart) i Lui (Rejns) pokušavaju da se probiju do Slobodnih Francuza u Brazavilu To je poslednja replika u filmu. Rik i kapetan Lui Reno (Klod Rejns) hodaju preko piste aerodroma, udaljujući se od kamere, dok Bogart izgovara repliku beskrupuloznom Višijevskom policijskom prefektu „koji igra kako vetar duva". To je replika koja se uopšte nije nalazila u finalnoj verziji scenarija. Producent Hal B. Volis tražio je da se doda optimistična završna rečenica (koja bi ipak zadržala cinizam) nakon što je završeno snimanje. Dao je dva predloga: „Lui, mogao sam da znam da ćeš patriotizam začiniti sa malo pljačke"; ili „Lui, mislim da je ovo početak jednog divnog prijateljstva". Odlučili su se za ovaj drugi, a Bogart je pozvan da pročita repliku koja će biti nasnimljena. Iako Reno predstavlja samoživu Višijevsku vladu koja je sarađivala sa Nemcima, Rejns svoje licemerje predstavlja sa šarmom, iskrom u oku i na kraju, poštenim srcem. U Vorner Bradersu su razmišljali da snime nastavak Kazablanke pod naslovom Brazavil, koji bi pratio dogodovštine Rika i Renoa kod Slobodnih Francuza, ali nikad se za to nije ukazala prava prilika. Za vreme rata, Vorner Braders zauzima stav Kazablanka nije bila samo ljubavna priča. Bila je to oda anti-izolacionizmu, koja je uzela priču o Amerikancu koji se bogati na račun izbegličke migracije, liku koji otvoreno u dve prilike kaže: „Ne podmećem glavu ni za koga" i pretvorila ga u antinacističkog borca za slobodu koji se žrtvuje za stvar. Kao holivudski studio, Vorner Braders je zauzeo stav i stvorio svet pun pravih izbeglica koje beže od rata u Evropi. Prema knjizi Noe Ajzenberga o filmu, „skoro svi od sedamdeset i pet glumaca i glumica koji su angažovani za Kazablanku bili su imigranti." Ova uzbudljiva mešavina glumačkih rola, upečatljive muzike, čvrstog zapleta i inteligentno napisanog scenarija svakako za rezultat ima nešto više od „pišljiva boba". Nije ni čudo da se film redovno nalazi u samom vrhu filmskih lista svih vremena; nije loše za film čiji se scenario još pisao nakon što je snimanje već počelo. Možda će vas zanimati naš intervju sa Mirijam Margolis: Britanska glumica igra u novom filmu srpskog reditelja Stevana Filipovića. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk