„Budi muško“ - poruka koja se plaća životom
Posle skoro 20 godina patnje zbog stalnih napada depresije - bukvalno u tišini - Džejms je sa 39 godina stigao do kraja puta.
Džejms sa porodicom Ovaj sportski nastrojen, muževan, vickasti direktor je smislio samoubilački plan koji je uključivao automobil, drvo, brdo i veliku brzinu. „Jasnoća razmišljanja o ovome potpuno je zamaglila ono što ću time uraditi ljudima oko sebe", kaže on. „Da li sam mislio da će im biti bolje bez mene? Jesam. „Ali na kraju me je zaustavilo razmišljanje o mojoj deci i ženi, o tome šta će im to napraviti." Oko 800.000 osoba godišnje oduzme sebi život, pokazuju podaci Svetske zdravstvene organizacije. Samoubistvo je na trećem mestu najčešćih uzroka smrti mladih između 15 i 19 godina. U Srbiji, 35.187 ljudi je izvršilo samoubistvo između 1990. i 2014. godine, podaci su istraživanja u Srbiji. U tom periodu, život je sebi oduzelo 24.862 muškaraca i 10.325 žena. U Velikoj Britaniji, samoubistvo je najčešći način smrti muškaraca uzrasta do 50 godina. Kao i mnogi drugi muškarci, Džejms je osećao da ne može da otkrije drugima kako se oseća. Skrivao je sve ispod uvežbane vickaste fasade i nije se poverio čak ni supruzi. A onda se desilo nešto sitno na poslu. Danas ne može ni da se seti šta je to bilo - ali, zbog toga kako se osećao u to vreme, to je bilo za njega dovoljno da odluči da se ubije. Frajersko razmetanje Dok je iznova preispitivao plan, Džejms se zatvorio u toalet na poslu, plačući. Nešto ga je nateralo da pozove prijateljicu. Priseća se kako je jecao u telefon sat i po vremena, govoreći prijateljici Kler da „mu ne ide baš najbolje u životu" - u ogromnoj meri umanjujući kako se stvarno oseća. Ona je ostala na vezi slušajući ga kako jeca. Nije joj rekao da planira sebi da oduzme život. „Ona me je praktično odgovorila. To je bilo prvo probijanje brane", kaže on. Život mu je spasilo to što se na ovaj način prvi put obratio nekom i ubrzo je primljen u centar za intenzivnu negu. Depresija je prvi put pogodila Džejmsa tokom prve godine fakulteta, kad je imao 20 godina, ali je osećao da nije u stanju da ispriča prijateljima kroz šta prolazi. Član fudbalskog i kriket tima, izlazio je sa drugarima u klubove da se opija, a ostalima je izgledalo kao da se provodi kao nikad u životu. „Osećao sam da moram da budem deo te priče, da se uklopim u tim. A da bih to postigao, morao sam da furam fazon frajerskog razmetanja - mislim da zbog toga muškarci umeju toliko da se muče", kaže Džejms. „A onda sam upao u vrtlog očajanja - zar treba da se ponašam frajerski čak i ako ne uživam u tome? „Pokušavao sam da se uklopim u ono kako društvo misli da mladi muškarci treba da se ponašaju." Kad je konačno zatražio pomoć od lekara opšte prakse, nije mu ponuđeno savetovalište, samo anti-depresivi. Prozak je tada tek stigao u Veliku Britaniju. Da li bi mu neka vrsta terapije razgovorom, opcija koja se preferira danas, pomogla? Nije siguran da bi on to dozvolio. „Muškarci se ne osećaju prijatno u situaciji u kojoj su primorani da izražavaju osećanja", kaže Džejms. „Kad je u pitanju terapija, moraš da sedneš u tu prostoriju i nemaš kud. „Da budem iskren, terapija je i dalje za većinu muškaraca praktično ružna reč." „Samo stisni zube" I u profesiji kojom u ogromnoj meri dominiraju terapeutkinje, ne iznenađuje što su žene dve-trećine ljudi koji zatraže pomoć. „Postoji percepcija o muškarcima da moraju da 'budu muško' i da 'samo stisnu zube', da treba da budu jaki pred tom nedaćom, a to im veoma otežava da se otvore i potraže pomoć", rekao je stručnjak za mentalno zdravlje Li Kambule nedavno je odboru britanskih poslanika. „Kad ste muškarac ili mladić u toj situaciji, mnogo toga vam veoma otežava da se nekom obratite i potražite pomoć koja vam je preko potrebna." Sajmon Ganing, generalni direktor Kampanje protiv nesrećnog života (CALM), rekao je poslanicima da se muškost često izjednačava sa donošenjem hrane na trpezu. „Ona je definisana kao neobična mešavina stoicizma i snage, što će reći morate da budete snažan, ćutljivi tip", rekao je on. Ali mnogim muškarcima zapravo je teže da počnu da razgovaraju o problemima, nego da nastave da ćute. Kampanja CALM Martin Robinson, urednik internet stranice Muška knjiga, kaže da muškarci mogu da potonu dublje u očajanje od žena - pre nego što se odluče da zatraže pomoć. Za to je najviše kriva poruka društva koja se upućuje mladićima i muškarcima, da moraju da budu čvrsti, kaže on. „Zaista mislim da je to zbog toga što im je čitavog života govoreno da ne smeju da imaju te probleme i zato mnogi ljudi to skrivaju sve dok se ne nađu u tački dubokog rastrojstva", kaže on. „Istrpi bol" „Uporno sam ih potiskivao u glavi, iznova i iznova", kaže Adam Afgan, kog su pre nekoliko godina ozbiljno mučile suicidalne misli. „A te misli su postepeno postajale sve gore, do tačke kada sam mislio da je jedini način da ih se oslobodim da počinim samoubistvo." Na sreću, pronašao je hrabrost da prekine ćutnju i zatraži pomoć od majke koja mu je pronašla terapeuta. Neki aktivisti smatraju da je neophodan potpuno drugačiji pristup - onaj koji će muškarcima omogućiti da se otvore i pričaju, a da njihovi mentalni problemi ne budu eksplicitno u žiži. Dobrotvorna organizacija za muško zdravlje Movember organizuje tematske događaje i okuplja muškarce kako bi zajedno trčali ali i imali mogućnost da pričaju o ličnim mentalnim problemima. Džejms koji kao neko ko je omiljen u zajednici priča o sebi tokom tih događaja, otkrio je da drugim trkačima olakšava da se otvore o vlastitim iskustvima i osećanjima kada se nađu rame uz rame sa drugima. Istinska hrabrost Adam kaže da je krajnje vreme da muškarci prestanu da kriju probleme i depresiju duboko u sebi i negiraju vlastita osećanja. „Osećam da se muškarci povode maksimom da moraju da budu muško. Mi mislimo da moramo hrabro to da primimo, pravo u facu. „A zapravo je suprotno - uopšte nije hrabro patiti u tišini. „Istinski hrabra stvar je suočiti se sa vlastitim problemima, suočiti se sa bolom koji trpiš. „Pokušati da se izlečiš, to je ono što je zaista hrabro", kaže Adam. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk