Srbija i Dan državnosti: Sretenje – dan kad se sreću zima i leto, istorija i država, senka i medved
Od 2002. godine, Srbija obeležava Dan državnosti 15. i 16. februara, u znak sećanja na dva važna istorijska datuma.
Jedan je dan kada je na zboru u Orašcu 1804. godine dignut Prvi srpski ustanak protiv Turaka, pod vođstvom Đorđa Petrovića Karađorđa. Drugi - dan kada je u Kragujevcu 1835. godine usvojen i zakletvom potvrđen prvi moderni, i za to vreme, izuzetno liberalni Ustav Kneževine Srbije. Iako se praznuju 15. i 16. februara, oba događaja su se desila na crkveni praznik Sretenje, po julijanskom kalendaru - 2. i 3. februara. Julijanski kalendar je u 19. veku bio važeći kalendar u celoj državi, a danas ga poštuje samo Srpska pravoslavna crkva. Zašto su ti događaji važni? Ustanak je označavao „početak rata i sukob sa ogromnom imperijom, koji je nosio veliki rizik", kaže istoričar Miloš Ković za BBC na srpskom. „Donošenje Sretenjskog ustava je značajno kao početak puta ka stvaranju demokratskog društva i države", kaže Ković. Ako bi morao da se opredeli koji je od dva događaja istorijski važniji, Ković bi rekao - 1804. godina. „Tad su mnogo ozbiljnije stvari bile u igri. To je početak ratova za oslobođenje i ujedinjenje Srba, a i to je prvi takav ustanak na Balkanu", ističe Ković. Mada je to i posledica geografskog položaja - teritorija Srbije nalazila se na obodu Osmanskog carstva. Kakav je njihov uticaj na modernu Srbiju? Od Prvog srpskog ustanka pa tokom narednih 100 godina, Srbi su prošli put koji su neke druge zemlje prolazile vekovima - oslobađanje od strane vlasti, a i izgradnja unutrašnjih institucija - države, vojske, kulture. Kako je sve počelo? Povod za izbijanje Prvog srpskog ustanka bio je janjičarski zulum nametnut u Beogradskom pašaluku i seča knezova - kada su Turci poubijali brojne ugledne građane tadašnje Srbije. Preživele narodne vođe okupile su se u Šumadiji, u Orašcu na Sretenje 1804. godine, na mestu poznatom kao Marićevića jaruga. Posle sloma ustanka i nagodbe novog srpskog kneza Miloša Obrenovića sa turskim vlastima, i samo pominjanje Karađorđevog imena ni pred njim ni pred Turcima nije bilo baš uputno, pisao je novinar Vremena Nebojša Grujičić. Karađorđe je ubijen po naređenju samog Miloša, a njegova glava poslata sultanu u Istanbul. „Zabeleženo je da je Prvi srpski ustanak potcenjivački nazivao 'Karađorđevom razmiricom', a samog Crnog Đorđa 'zveroobraznim vođom'. Na pitanje ko je ubio Karađorđa, Miloš je znao da kaže 'ubila ga suza narodna', aludirajući na činjenicu da je Karađorđe u kritičnom momentu Ustanka 1813. napustio zemlju". piše Grujičić. I, zaista, nije sačuvana pisana istorijska građa o Prvom srpskom ustanku. Prvi pisani dokumenti o početku revolucije u Srbiji objavljuju se tek krajem 19. veka, „i to daleko od Srbije i pod budnim Miloševim okom". „Knez je Vuku Karadžiću pretio da će ga goniti „kod svije evropejskije dvorova" ukoliko bi pohvalno pisao o Crnom Đorđiju", pisao je Grujičić. Moderni liberalni ustav „Stanislav Vinaver je rekao da je ustanak početak borbe za ljudska prava, jer su oni branili živote, imovinu i čast od samovolje dahija", navodi Ković. Dahije su bili odmetnici od turskog sultana koje niko nije kontrolisao. Kao važan doprinos Karađorđa napominje i davanje seljacima vlasništva nad malim posedima. „Karađorđe je podelio zemlju seljacima i to je Miloševom potvrdom postala država slobodnih seljaka. U to vreme, u Americi i dalje postoji ropstvo, a u Rusiji je kmetski sistem", objašnjava Ković. Sva ova prava bila su sadržana u Ustavu koji je donet na Sretenjskoj skupštini 1835. Dimitrije Davidović Tvorac ovog dokumenta bio je novinar, političar i diplomata Dimitrije Davidović. Pisao ga je po uzoru na ustave Francuske i Belgije. Ovo je prvi srpski ustav - u njemu su izražene potrebe srpskog društva: nacionalna emancipacija, razbijanje feudalnih ustanova i autokratske vladavine. Ipak, takozvani Sretenjski ustav izazvao je negodovanje velikih sila - Austrije, Turske i Rusije, zbog čega je ubrzo suspendovan. Ko je bio Dimitrije Davidović? Rođen u Zemunu, tadašnjoj Habrburškoj monarhiji, Davidović je otišao u Beč na studije medicine. Ubrzo je, međutim, odustao i zajedno sa Dimitrijem Frušićem pokrenuo Novine serbske 1813. godine. List je izlazio narednih osam godina i danas se smatra značajnim za razvoj srpskog novinarstva. U Beču je Davidović pokrenuo i književni list Zabavnik. Bista Dimitrija Davidovića u Zemunu Pritisnut finansijskim problemima i umešan u političke razmirice, Davidović se 1821. godine vratio u Srbiju. Imenovan je za sekretara kneza Miloša Obrenovića, a između 1830. i 1835. godine je kao diplomata u Carigradu radio na rešenju pitanja srpske autonomije. Godine 1834. postao je popečitelj - ministar, a godinu dana kasnije piše najviši državni pravni akt. Ali i Davidovića i ustav sačekala je ista sudbina. Ustav je ukinut, a Davidović ubrzo smenjen sa svih državnih položaja. Umro je u Smederevu 1838. godine. Vest o njegovoj smrti nisu objavile „Novine serbske". Tadašnji urednik Dimitrije Isailović je tako odlučio, pretpostavlja se, iz straha od kneza Miloša. Šta je, između ostalog, pisalo u Ustavu? Izvor: Sretenjski ustav Burne okrugle godišnjice Prvi srpski ustanak i Karađorđe vratili su se na pozornicu tek sa povratkom Karađorđevića na vlast - posle Majskog prevrata 1903. godine. Tada je dinastija Obrenović svrgnuta sa vlasti ubistvom kralja Aleksandra i kraljice Drage. To se poklopilo sa proslavom stogodišnjice Prvog srpskog ustanka - koju će obeležiti Karađorđev unuk na čelu države - kralj Petar Karađorđević. I 150. godišnjica ustanka poklopila se sa burnim političkim dešavanjima Obeležena je neposredno nakon smene Milovana Đilasa, prvog disidenta Titove Jugoslavije, u januaru 1954. godine. U to vreme se na Karađorđev ustanak gledalo kroz prizmu komunizma - govorilo se o socijalnoj dimenziji Ustanka, o otporu okupatoru, o događaju koji je bio buržoasko-demokratska revolucija, pisao je Grujičić. Centralnoj svečanoj akademiji su prisustvovali svi najviši partijski i državni funkcioneri predvođeni Josipom Brozom Titom, među kojima i potpredsednici SIV-a Edvard Kardelj i Aleksandar Ranković, kao i članovi generaliteta i predstavnici Crkve. Ta praksa nije u potpunosti izostala ni u 21. veku. Dvestota godišnjica od početka Prvog srpskog ustanka organizovana je 2004. na najvišem državnom nivou, a u Odboru za proslavu sedeli su zajedno, između ostalih, ideološki udaljeni Dobrica Ćosić i Latinka Perović. Imajući u vidu značaj ustava i Karađorđeve bune, Ković smatra da je ovaj datum zgodno odabran za državni praznik. „Sretenje je srećno uzeto za praznik, ali nije jasno zašto je to nazvano Danom državnosti kada je to početak oslobođenja naroda. „Državnost je nejasan pojam, a sloboda - svi znaju šta je. Ključna reč bi tu trebalo da bude sloboda", zaključuje Ković. Državna zastave ispred Narodne Skupštine vijori se na državni praznik i tokom zasedanja Šta je praznik Sretenje? Srpska pravoslavna crkva 15. februara slavi Sretenje Gospodnje. Praznik se obeležava 40 dana posle Božića u znak sećanja na događaj kada je Devica Marija donela Isusa Hrista kao bebu u jerusalimski hram. U narodu postoji verovanje da se na Sretenje sreću zima i leto. Ako tada osvane sunčan dan, a medvedi uplašeni od sopstvene senke vrate se u zimski san, veruje se da će zima potrajati još šest nedelja. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk