Pravila ručavanja za radnim stolom: Bez jaja i ribe u konzervi
„Bez jaja, ribe u konzervi ili hrskavih štapića", samo su neki od odgovora koje sam dobila od korisnika društvene mreže Linkdin, kada sam pitala da li postoje nekakva ograničenja po pitanju ishrane na radnom mestu.
Porcija pileće korme me je naterala da se to zapitam. U pitanju je nedeljni specijalitet BBC kantine i jako popularno jelo u našoj kancelariji. Većina ljudi uživa u ovoj hrani za radnim stolom, dok se opor miris polako širi vazduhom. Sendviči, supe, čips ili samo jedan komad keksa na brzinu... većina nas je ručala za radnim stolom. Ili ste zaista toliko zauzeti da ne možete da odete na pauzu ili želite da ljudi misle da ste toliko bitni da to sebi ne možete da priuštite. Mrvice po tastaturi, glasno žvakanje i jaki mirisi često mogu da izbace iz takta i najopuštenije kolege. Retko postoje zvanična pravila o tome šta smete, a šta ne smete da jedete za radnim stolom. Da li kompanije treba da uvedu stroža pravila po pitanju klopanja za stolom? I da li bi uopšte trebalo da jedemo za radnim stolom? Skoro četvrtina nas ruča za radnim stolom, pokazuje istraživanje kompanije Glasdor. Određena jela garantovano iritiraju ljude. „Sendviči s jajima mirišu širom kancelarije, verovatno jedan od najgorih nedruštvenih obroka na zapadnoj hemisferi", kaže Don Bardžis koji radi za jednu pivaru. Adžaj koji radi u knjigovodstvenoj agenciji, veruje da bi „zlatno pravilo" trebalo da glasi „bez hrane koja jako miriše". Idealno bi bilo kada bi bilo kakva topla hrana bila zabranjena na poslu, smatra Adžaj. Danijel, zaposlen u jednoj tehnološkoj kompaniji, kaže da njegova kancelarija „zaudara na ribu ili kinesku hranu" i smatra da bi hrana trebalo da se konzumira u odvojenim kuhinjskim prostorijama. „Ovo ne samo da tera ljude da se odvoje od ekrana i naprave pauzu, već takođe znači da nećete morati da slušate osobu do vas kako mljacka, dok vi pokušavate da se koncentrišete", kaže Danijel. Ovako izgleda radni sto tokom pauze za ručak u BBC-u Čak je i žvakanje voća preglasno za neke ljude. „Ako već morate da jedete, bez glasnih, hrskavih jabuka", kaže inženjerka Lusi. Zatim su tu slani štapići. Njih bi „trebalo zabraniti u svim kancelarijama - posebno ako je nekoliko kesa istovremeno otvoreno - previše mljackanja, žvakanja, krckanja", kaže Karla koja radi u prodaji. „Drakonske" mere Svakako bi nam svima bilo lakše kada bi firme prosto zabranile obroke za radnim stolom, zar ne? Nikako, kaže Dejvid D-Suza, jedan od direktora organizacije koja se bavi ljudskim resursima i razvojem CIPD. To bi bilo „drakonsko", kaže. Umesto toga, dodaje, firme bi trebalo da ohrabre ljude da jedu van radnog mesta. „Ne radi se o nerviranju kolega, koliko o opštem dobru za kolektiv. Jako je važno za ljude, a samim tim i produktivnost čitave organizacije, da imaju priliku da se mentalno restartuju, kako bi se uverili da razmišljaju bistro i ne donose odluke umorni." Menadžeri bi trebalo da daju primer odlazeći na redovne pauze i tako ohrabre osoblje, kaže. Ali D-Suza predlaže i neformalni sistem nadzora koji bi ohrabrivao zaposlene koji redovno preskaču ručak, da naprave pauzu. Odlazak na pauzu: Koja su prava radnika u Velikoj Britaniji? Instiktivno, svi znamo da odvajanje od posla, makar na deset minuta, čini da se osećamo bolje. Istraživači takođe ističu da nas odlazak na pauzu može učiniti produktivnijima. Zaposleni koji preskoče ručak su po pravilu izmoreniji i manje produktivni - ovo je problem koji bi mogao da dovede do izgaranja na poslu, otkrio je u knjizi o navikama ishrane na poslu novinar Kristofer Vanjek. Ipak, kada imamo mnogo posla, osećamo kao da nas drugi osuđuju ako odemo na pauzu. Sem Abot, šef poslovnog razvoja kompanije Abstrakta koja se bavi testiranjem softvera, kaže da je uvek ručao za radnim stolom i da je ranije osećao glavobolje već oko ranog popodneva. Nedavno se preselio u Urugvaj i sada redovno ruča sa kolegama jer tako svi rade. „Razgovor s ljudima tokom ručka je deo kulture ovde." „Mnogo je društvenije i ljudi se odmore od celodnevnog gledanja u ekran. Kako je vreme ovde često lepo, mahom za ručak sedimo napolju i uživam o tome", kaže. Ovako izgleda ručak za zaposlene u Inosentu Kompanija za proizvodnju bezalkoholnih napitaka Inosent Drinks se trudi da sličan sistem primeni u Velikoj Britaniji. Njihova glavna kancelarija ima zvanično vreme za ručak, između 13 i 14 časova, a takođe ima i veliku trpezariju u kojoj zaposleni ručaju. Opremljena je klupama za piknik, a ljudi se mogu poslužiti besplatnim pićima, hlebom, pahuljicama i tu se često organizuju tribine na različite teme koje se ne tiču posla. Možda podseća na školu, ali Tim Dorset, menadžer za organizaciju, kaže da se više radi o „ponudi" nego o pravilu. Dorset kaže da je cilj da zaposleni shvate da se od njih ne očekuje da rade non-stop. „Znamo da je ovo posao, ali ne očekujemo krv, suze i znoj." Ipak, za mnoge od nas ne postoji ništa gore od ideje da provodimo još više vremena s kolegama. Žena koja radi u odnosima s javnošću mi je rekla da su je okarakterisali kao nedruštvenu zato što ručak provodi sama. „To me svakodnevno nervira. Svaki trenutak koji dobijem tokom posla mi je dragocen. Svi funkcionišemo drugačije. Mislim da je čudno da vreme za ručak provodite s kolegama." Kao osoba koja je napisala ovaj tekst jedući sendvič sa tunjevinom - nepodgrejan, moram da dodam - priznajem da saosećam. Obično iskoristim vreme za ručak, ali vreme provedeno na ručku smatram protraćenim.