Televizija i nezaboravne serije: Porodica Soprano - zašto toliko volimo da gledamo priču o gangsteru iz predgrađa
Dejvid Čejs je želeo da bude avangardni evropski filmadžija, novi Felini, ili makar američki autorski režiser sedamdesetih, novi Skorseze.
Umesto, toga, tokom čitavih sedamdesetih, osamdesetih i devedesetih godina 20. veka, dirinčio je po televizijskim epizodnim rudnicima na serijama kao što su Rokfordovi dosijei i Život na severu. Prezirao je taj medijum, ali činilo se da mu ne polazi za rukom da se prebaci na snimanje filmova. Kad mu se javila ideja za scenario za Porodicu Soprano - šef mafije ide na terapiju da bi izašao na kraj sa dominantnom majkom - želeo je da to bude film. Zaplet je trebalo da se vrti oko prigradskog gangstera iz Nju Džersija Tonija Soprana i komplikovanih odnosa između njegovog profesionalnog života i porodice, kao sina, muža i oca. Ponekad će biti osećajan, ponekad brutalan, vrlo savremena verzija mafijaških filmova kao što su Dobri momci i Kum. Nemoguće je dovoljno naglasiti uticaj Porodice Soprano na televiziju širom planete Ali Čejsov menadžer je insistirao da uzme u razmatranje televiziju, pogotovo HBO, koji se još nije pretvorio u globalnu moćnu kuću kakvu poznajemo danas. U ono vreme, krajem devedesetih, HBO je bio kablovska mreža sa pretplatom poznata po puštanju filmova, boks mečeva i kultnog šoua Larija Sandersa. Uprava mreže je želela probojni, kvalitetni televizijski program - upravo onakav kakve je filmove Čejs sanjao da snima. Toni Soprano je mafijaški bos koji ide na terapiju da bi izašao na kraj sa dominantnom majkom Hvalospevi kraj aparata za vodu Kada je Porodica Soprano premijerno emitovana na ovoj mreži, 10. januara 1999. godine, kritičari su kolektivno pali u trans. HBO je privukao rekordnu publiku i uživao u talasu hvalospeva u štampi i zažarene priče kraj aparata za vodu. Trebalo je da prođe svega nekoliko meseci da evropske zemlje počnu da kupuju prava za emitovanje serije. Samo je italijanska publika - možda ironično, možda razumljivo - bila suzdržana povodom serije sa neurotičnim italo-američkim gangsterom u glavnoj ulozi. Danas, 20 godina posle američke premijere ove serije, nemoguće je dovoljno naglasiti uticaj Porodice Soprano na televiziju širom planete. Iako je HBO-ova epska Igra prestola u međuvremenu oborila njen rekord u gledanosti, Porodica Soprano je prokrčila put za filmski raspon ove serije, masovni budžet i svetsku popularnost. Može se reći da je svaka serija koja je imala premijeru posle nje na neki način nosila njen znak: zapleti su momentalno postali mračniji, heroji su momentalno postali anti-heroji, ulozi su momentalno postali viši. Čak su i komedije usvojile neke od njenih karakteristika, uključujući duboko falične glavne likove i izuvijane, krajnje serijalizovane linije zapleta. Ovaj domino efekat počeo je od istinske majstorije Porodice Soprano i legendarnih rola Džejmsa Gandolfinija kao Tonija i Edi Falko kao njegove žene Karmele, između ostalih. Ali televizijski pejzaž onog vremena i promenljiva tehnologija u ogromnoj meri su pojačali taj efekat. „Može se reći da je svaka serija koja je imala premijeru posle nje na neki način nosila njen trag" Porodica Soprano bila je Veliki prasak naše ere vrhunske televizije. Bila je to prava serija na pravom mestu u pravo vreme. Kad je prvi put emitovana Porodica Soprano, nije ličila ni na šta ikad viđeno na televiziji. TV hitovi su bili Prijatelji, Dodir anđela, Frejžer i Svi vole Rejmonda. Bolnička serija ER - Urgentni centar, u kojoj se pojavio i tada ne toliko poznati Džordž Kluni - bila je zlatni standard za drame, revolucionarna u upotrebi dokumentarističkih uglova kamere i relativno realističnog pripovedanja, oslobođena uredno zaokruženih krajeva po kojima je televizija bila poznata. Porodica Soprano je uništila ER-ovu tapiju na to kako jedna cenjena serija treba da izgleda. Saga o Toniju bila je suptilna studija karaktera i traktat o modernom maskulinitetu, ispričana sa romanesknim detaljima i književnim metaforama, naglašena povremenim naletima brutalnog nasilja i urnebesnog humora. To, međutim, ne bi funkcionisalo pre 1999. godine. U to vreme, kablovska televizija je počela da bude standardnija u američkim domovima, a kablovske mreže su stoga počinjale da istražuju stvaranje originalnog sadržaja da bi ispunile programske šeme prepune sindikalizovanih repriza i filmova. Sa iznajmljivanjem videa koje se otelo kontroli, mreži sa pretplatom poput HBO-a posebno je bio potreban način da privuče gledaoce nečim jedinstvenim i vrednim plaćanja. Jedini način da se to postigne bio je sa serijom koja bi im pružila nešto što ljudi ne mogu da dobiju na tradicionalnim emiterskim mrežama: seriju koja je izgledala kao film, sa sve elementima klasifikacije R kao što su golotinja, psovanje i nasilje. Univerzum Porodice Soprano je to prirodno pružao; da je serija završila na nekoj od tradicionalnih američkih mreža, koje moraju da se pridržavaju standarda Federalne komisije za komunikacije, delovala bi smešno pročišćeno. Njen kapacitet da šokira naveo je ljude da pričaju o njoj, što je navelo one koji su čuli hvalospeve o Porodici Soprano kraj aparata za vodu na poslu da trče kući i pretplate se na HBO da bi videli oko čega se digla tolika prašina. Džejms Gandolfini kao Toni Soprano i Edi Falko kao njegova žena Karmela ostvarili su „legendarne role Da li mi je upravo nestala kablovska? I kako je serija nastavljala emitovanje, upotreba interneta postala je sve rasprostranjenija, omogućivši obožavaocima da se povežu onlajn i debatuju i analiziraju zaplet, dekonstruišu simbolizam i nabrajaju sve detalje sveta Sopranovih. To je bilo najočiglednije posle legendarnog finala serije iz 2007. godine, koja se završila naglim rezom i crnim ekranom dok Toni i njegova porodica jedu u restoranu, a on doživi ili ne doživi atentat koji očekuje. - Prva reakcija većine gledalaca: „Da li mi je upravo nestala kablovska u najgorem mogućem trenutku?" Jedan obožavalac pokrenuo je blog samo da bi postavio epski esej objašnjavajući zašto nema nikakve sumnje da je Toni mrtav - post koji je postao viralan mnogo puta do sada. Od tada, to finale je analizirano svuda na internetu. Seks i grad su HBO-u podarili glamur, ali mu je Porodica Soprano podarila ozbiljnost Porodica Soprano je postavila obrazac za životni ciklus velike TV serije u narednih 20 godina. Serija dobija dobre kritike, a onda se gledaoci uključe da bi postali deo te diskusije. Tako postaje fenomen, svaki njen detalj se opsesivno analizira na internetu, u analizi za analizom, razgovor koji nikad ne mora da zamre u eri bindžovanog striminga. I svaka kablovska mreža, plaćena ili osnovna, naučila je jednu lekciju koja će uticaj Porodice Soprano učiniti večnim: ukoliko načinite kritički prihvaćenu seriju sa komplikovanim likovima i skupom produkcijom, gledaoci će doći - a prava serija može da izgradi imidž mreže od nule. Prljava značka, Svemirska krstarica Galaktika, Čista hemija, Sinovi anarhije i Momci iz Medisona - sve ove serije su donele svojim osnovnim kablovskim mrežama novonastalo poštovanje. Ovaj model preselio se pravo u eru striminga: Narandžasta je nova crna je izgradila Netfliks, Transparent Amazon, a Sluškinjina priča Hulu. Porodica Soprano je postavila obrazac za životni ciklus velike TV serije u narednih 20 godina otkako je imala premijeru Porodica Soprano je bila temelj na kojem je HBO postao kulturološka sila. Seks i grad su imali premijeru na HBO-u šest meseci ranije, prokrčivši put ženama na televiziji i u komediji, postavši uticajna fabrika trendova. Ali usredsređenost te serije na žene i njen neozbiljni ton sprečili su je da stekne poštovanje koje je Porodica Soprano momentalno osvojila na osnovu vlastitih kvaliteta. Seks i grad su podarili HBO-u glamur, ali mu je Porodica Soprano podarili ozbiljnost. Mreža je postala sinonim za kvalitetnu dramu, žig odobrenja kvalitetne TV serije. HBO-ov učinak narednih decenija nije bio savršen, ali je zato impresivan: Žica, Dva metra pod zemljom, Dedvud, Igra prestola, Nevine laži, Nesigurna. Ovaj uticaj osetio se i širom sveta, a model Porodice Soprano postao je de fakto standard za kvalitetnu televiziju. Danska politička drama Borgen, britanska distopijska antologija Crno ogledalo i australijska ženska zatvorska drama Ventvort neke su od mnogih koje su pošle umetničkim stopama Porodice Soprano. Verovatno ćemo raspravljati o tome da li je Toni mrtav i narednih decenija. Ali jedna stvar je sigurna: nasleđe Porodice Soprano na televiziji živeće još mnogo duže od toga. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk