Šah, Fišer i Spaski: Legendarna partija i Hladni rat
Kad je Amerikanac Bobi Fišer izazvao Rusa Borisa Spaskog na Svetskom šahovskom prvenstvu 1972. godine, mediji su ih fascinirano pratili. Izgledalo je kao da se na šahovskoj tabli na Islandu vodi pravi mali Hladni rat.
Boris Spaski i Bobi Fišer odigrali su nezvanični revanš 1992. godine Bilo je to u vreme pre interneta, pre mobilnih telefona, pre onlajn komentara, pre kanala sa vestima, pre striminga. Partije su se igrale na mestu koje nije odgovaralo svetskim medijima. Televizijski satelitski prostor bio je izuzetno skup: na američkim TV mrežama najnovije vesti nekad su se prenosile samo putem telefonskog razgovora sa novinarem u Rejkjaviku. Niko pre nije ozbiljno mislio da bi šah mogao da bude materijal za udarni termin televizijskog programa. Ali onda se pojavio jedinstveni i krajnje problematični Bobi Fišer. Fišer je rođen 1943. godine i odrastao je u Njujorku. Od rane mladosti je bio opsednut šahom. Sa 14 godina je postao najmlađi američki šahovski šampion svih vremena. Ali posle Drugog svetskog rata, prvenstvima je gotovo isključivo dominirao Sovjetski Savez. Da li bi Fišer mogao da bude taj koji će vratiti pehar nazad u Bruklin? Predstava Gavranovi: Spaski protiv Fišera, premijerno odigrana u decembru, pokušaj je da se prodre u samu psihu ova dva izuzetna čoveka. Spaski, koji danas ima 82 godine, važio je za uravnoteženijeg šahistu. Fišer je umro 2008. Godinama se ponašao bizarno i davao šokantne izjave - pohvalio je napade od 11. septembra, na primer. Robert Ems (levo) koji igra Fišera i Ronan Raferti kao njegov rival Spaski Robert Ems se proslavio kao glumac u TV serijama, uključujući u Atlantidi i Černobilju. On sada mora da pronađe neku unutrašnju logiku kako bi tumačio Fišera. „Bobi je prepun oprečnosti. Bio je Jevrejin, ali je imao antisemitske ispade. Bio je Amerikanac, ali izgleda da nije posedovao nikakav osećaj pravog patriotizma. Bio je nesumnjivo neuravnotežen i mislim da morate da se vratite na pitanja očinstva i porodice u kojoj je odrastao. Njegov odnos sa majkom bio je napet. „Kako god da je do toga došlo, razvila se ranjivost koja ga je oblikovala. Bobi Fišer je bio briljantan lik, ali sklon samouništenju - mada se to uglavnom odnosilo na životni period koji nije bio tema pozorišnog komada - i na kraju je potpuno izgubio kontrolu. Ovde imate jednu pravu tragediju", kaže Ems. Glumac kaže da mu je Fišerov život „pružio ogroman materijal za poigravanje, ali uvek morate da radite s onim što se nalazi u tekstu". „Tom Morton Smit (dramaturg) stalno usmerava publiku u određenom pravcu. Bobi verovatno nikad nije bio srećan i nisam siguran da je imao prave prijatelje. Ali bio je veći od života, što je za jednog glumca pravi dar", kaže on. Irski glumac Ronan Raferti, koji se trenutno pojavljuje u mini-seriji The Rook, igra Spaskog. Rediteljka Anabela Komin ima zadatak da šahovsku partiju učini zanimljivom za posetioce pozorišta „Na površini je uvek delovao kao mnogo smireniji i mnogo usredsređeniji šahista. Ali mislim da sada znamo više o tome koliko je uzdrman i uznemiren bio Fišerovim ponašanjem, i to onda i koristimo. „Boris je iskreno mrzeo činjenicu da je igra koju je toliko voleo nekako postala aspekt politike supersila. Kao aktuelni svetski šampion, samo je želeo da odigra tu partiju i pobedi." Ems smatra da je i Fišer 1972. godine bio suštinski apolitičan. „Zanimljivo je da nijedan od njih dvojice nije osećao veliku bliskost sa vlastitom zemljom - bili su strastveni povodom igranja šaha i tu poruku prenosimo na sceni", objašnjava Raferti. Što dovodi do pitanja kako tačno postaviti šah za pozorište? Dvojica ljudi koji se naginju nad stolićem držeći se za čela dok aktivno razmišljaju u tišini ne obećava veliku dramu. Rediteljka Anabel Komin kaže da kad se upoznala sa Mortonom-Smitom, pitanje dramatizacije partija bilo je visoko na spisku prioriteta. „U tekstu Tom ih predstavlja u standardnom obliku, tako da ljubitelji šaha mogu da vagaju poteze ukoliko to žele. Ali namerno nisu postojale smernice kako i do koje mere to da predstavimo na sceni. „Partije vrlo brzo poprimaju značenje koje prevazilazi samu igru. Partije koriste i Sovjeti i Amerikanci za određene ciljeve. Dakle, započinjemo sa bukvalnim značenjem poteza, ali to uskoro prerasta u jezik paranoje i politike, i rečnik kontrole. To je veliki deo onoga o čemu govori sam komad", kaže Komin. Ronan Raferti se priprema za ulogu Borisa Spaskog „Dakle, bilo da to radimo uz pomoć muzike ili fizičkih pokreta, partije smo postavili tako da dramatizuju ono što se dešava u pozadini. To su veoma koreografisane tačke - ne morate jasno da razumete svaki potez da biste razumeli o čemu govori priča." Rediteljka kaže da je komad istovremeno studija karaktera. „Jedna od fantastičnih scena jeste ona kad vidimo Bobija sa majkom. Taj odnos je možda bio dominantan, nestabilan i nebezbedan. „Mi vidimo nepoverenje koje Bobi gaji prema svetu oko sebe i mislim da nam komad pomaže da razumemo kako se to pretočilo u njegov strah od sovjetskog kontrolisanja uma tokom vremena provedenog na Islandu." „Bobijev suštinski mentalni sklop bio je da je sve što je postigao u životu postigao sam i bez ičije pomoći. On se definitivno osećao kao da se bori protiv Sovjeta - ali mislim da se duboko u sebi borio protiv čitavog sveta", kaže Komin. Kao izazivač, Fišer nije dobro prolazio u ranim stadijumima igre i tek je kasnije uspeo da stekne prednost. Među njegovim pritužbama organizatoru bila je i ona da TV kamere proizvode buku koja ga dekoncentriše u igri (ali koju niko drugi nije čuo). Boris Spaski (levo) i Bobi Fišer odmeravaju snage Komin kaže da je jedna od tema predstave kako se razvijao odnos između Fišera i Spaskog. „Bilo bi pogrešno reći da su oni postali veliki drugari. Jer nisu. I možda bi to u svakom slučaju bilo izvan Bobijevih mogućnosti. Ali oni su dva meseca bili blizu jedan drugog i tu se nešto neizbežno razvilo." Posle partije, Fišer je praktično nestao na 20 godina. U Jugoslaviji je 1992. godine odigrao i dobio nezvanični revanš protiv Spaskog, čija je ukupna nagrada iznosila pet miliona dolara. Živeo je u Mađarskoj i na kraju na Islandu, gde je umro i bio sahranjen. Ems misli da je za Fišera najvažnija bila mogućnost da osvoji titulu svetskog šampiona. „Bila je to jedina stvar za kojom je žudeo, mada se pitam da li je istinski verovao u to da će mu ona doneti mir. Posle Rejkjavika, Bobi bukvalno godinama nije igrao. „Mogli biste da kažete da ga je čitavo to iskustvo definisalo, ali ga je istovremeno i uništilo. On je bio veoma zatvorena osoba i sve što je želeo da postigne bilo je preko šahovske table. „Bobi je smatrao da mu pobeda po pravu pripada. Ali da li je ona mogla da ga kompletira kao ljudsko biće? Mislim da ne." Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk