Firma čiji su zaposleni isključivo autistični
Piter, Evan i Brajan rade za malu tehnološku firmu sa sedištem na plaži u Santa Moniki, koja se bavi testiranjem softvera i popravljanjem bagova.
Kancelarijsko okruženje ume da bude veoma zastrašujuće mesto po zaposlene koji su autistični Na prvi pogled, izgleda kao i bilo koja losanđeleska kompanija, s belim zidovima ispunjenim umetničkim delima po ukusu i pravilno postavljenim difjuzerima zbog kojih se osećate opušteno. Piter radnu atmosferu opisuje kao „mirnu, ali zabavnu", a posebno mu se dopada činjenica da ne postoji pritisak da se zaposleni druže među sobom, dok Evan za poslodavce kaže da se „trude da ugode i puni su razumevanja". Brajan njegovu kancelariju opisuje kao „jedinstvenu". Autikon (Auticon) je samo jedna od malobrojnih kompanija koje zapošljavaju isključivo autistične osobe. Nekada poznata kao MajndSpark (MindSpark), pre nego što ju je kupila nemačka kompanija Autikon, to je firma osnivača Greja Benoista, koji, kao otac dva autistična sina, nije nalazio mnogo opcija za radno mesto koje bi udovoljilo njihovim potrebama. „Obojica su izuzetno sposobni i pametni, i zaslužuju priliku da to i iskažu", rekao je on za BBC tokom nedavne posete kompaniji. Grej Benoist je osnovao MajndSpark (danas Autikon) da bi pomogao vlastitim autističnim sinovima „Smatrao sam da ta rupa mora da se popuni i da nema drugog načina da se to učini nego da lično preduzmem nešto." Firmu je osnovao 2013. godine i ona danas ima više od 150 zaposlenih. Njegov stariji sin, koji se takođe zove Grej, danas radi u finansijskom sektoru. „Naša misija je da osnažimo grupu koja je obespravljena. Ima mnogo segmenata društva koji su neiskorišćeni, a ljudi sa sprektra autizma su jedni od njih", rekao je on. Evan i Piter vole da rade u firmi, opisavši je kao opuštajuću i punu podrške Piter je ranije radio u „normalnim" kancelarijama, ali mu one nisu delovale previše normalno. Štaviše, svoj pređašnje radno iskustvo je uporedio sa epizodom Preživelih (Survivors), BBC-jeve serije o grupi ljudi posle epidemije gripa, koji je izbrisao većinu čovečanstva. „Bilo je veoma teško izboriti se sa svim tim i razumeti to. Nisam uspeo da ostvarim društvene kontakte", rekao je on za BBC. Evan opisuje kako je na prethodnim poslovima „tokom ručka samo sedeo sam i slušao podkaste". Autizam pogađa više od jedne osobe na svakih sto, prema podacima britanskog Nacionalnog društva autističnih osoba, ali će stalno zaposlenje dobiti jedva četvrtina njih. Mnogi padnu već na prvoj prepreci, jer zbog anksioznosti, koja često ume da bude povišena kod onih na spektru autizma, sama pomisao na intervju za posao deluje zastrašujuće. „Ljudi imaju običaj da zapošljavaju osobe slične njima, a autistični ljudi nisu kao vi, oni su osobe za sebe", kaže Stiv Silberman, autor knjige Neuroplemena, koja se bavi evolucijom autizma. „Spisak stvari koje ne smeš da radiš na intervjuu za posao praktično je definicija autizma. Ne skreći pogled, gledaj poslodavca u oči, pokušaj da prodaš sebe. Sve to veoma teško pada autističnim osobama." Brajan je radio na uslužnim poslovima pre nego što je došao na Autikon Brajan je očajnički želeo da iskoristi svoje kompjuterske veštine na radnom mestu, ali ga je odbijalo prijavljivanje za posao u žestoko konkurentnom svetu tehnologije. „Pritisak je velik. Morate da se takmičite sa drugima", rekao je on. Očigledno obeshrabren, Brajan se radije prihvatao fizičkih poslova - uključujući radno mesto u piljarnici i perionici automobila - na kojima nije mogao da iskaže pun potencijal i, prema njegovim rečima, ti poslovi „nisu vodili nikuda". Neke firme su našle načine da zaobiđu tradicionalni proces intervjuisanja za posao. Nemačka softverska firma SAP, koja takođe zapošljava osobe sa spektra autizma, kandidatima umesto formalnog intervjua nudi da naprave robota od Lego kockica. Stiv Silberman je napisao članak „Sindrom štrebera" koji se bavi istraživanjem eksplozije autizma u Silicijumskoj dolini „To pokazuje umeće rešavanja problema i posvećenost zadatku", rekao je Silberman. A SAP očigledno misli da se i isplati, ističući da autistične ljude ne zapošljava iz „dobrote", već zato što nam to „povećava profit". Pored povišenog nivoa anksioznosti, autistični ljudi često se muče i s interakcijom u društvu. I zato u Autikonu, ako zaposleni žele da nose slušalice zbog osetljivosti na buku, mogu i da ih dobiju. Mogu da odaberu i da rade u zamračenoj sobi ako im to više odgovara, ne moraju da idu na pauzu za ručak ako ne žele i ako misle da neće umeti verbalno da komuniciraju sa kolegama iz tima, mogu umesto toga da koriste aplikacije za razmenjivanje poruka. Ako nekome sve to postane suviše naporno, on ima pravo na „slobodne dane zbog anksioznosti". „Naš prioritet je osetljivost na probleme naših zaposlenih", rekao je Benoist, „ali to znači istovremeno se starati i da klijent i dalje dobija najveći kvalitet, što zahteva osmišljavanje projekata i način preraspodele resursa." A kad je u pitanju famozna ocena rada zaposlenih, naglasak je na tome da se ne bude kritičan. „Suština je u dobrim načelima ljudskih resursa, a to je nešto što druge firme lako mogu da preuzmu od nas", dodao je on. Bil Gejts je veliki filantrop, kaže Silberman Silberman nije uveren da su razdvojene kancelarije dobra ideja, jer misli da i autistični zaposleni i njihove kolege mogu da nauče mnogo jedni od drugih radeći zajedno. „Naučivši kako da vode zaposlene sa različitim osobenostima, poslodavci će naučiti i kako da pomognu svim svojim zaposlenima", rekao je on. „Pogledajte samo Bila Gejtsa, koji definitivno iskazuje neke autistične osobine. On se u društvenom pogledu razvio i veliki je filantrop." Autikon ima program u trajanju od četiri nedelje na osnovu kog odlučuje da li mu kandidati odgovaraju za dugoročno zaposlenje. Neki ne dobiju prolaznu ocenu, naročito oni koje su roditelji nagovorili da se prijave za posao, uprkos tome što ne gaje strast prema programiranju, a važno je istaći i da ima mnogo autističnih osoba koje zanimaju neke druge stvari. Što se tiče onih koji su uspešni u Autikonu, izgleda kao da se članovi tima međusobno jako podržavaju, čak i ako ne idu zajedno na ručak. Kad je nedavno osmišljavan nov kancelarijski prostor, zaposleni su tražili da bude otvorenog tipa umesto u izdeljenim odeljcima. „Firma je sjajna. Opuštena, strpljiva i veoma srdačna", rekao je Piter. „I svi su veoma duhoviti." I Brajan i Evan sada uživaju u pauzama za ručak sa kolegama, iako Piteru i dalje „teško pada da se odvoji od posla". Ali, možda indikativno, sva trojica smatraju da je Autikon mesto na kom bi mogli da ostanu da rade do kraja života. To je lekcija koju bi mnoge druge kompanije mogle da nauče, smatra Silberman. „Što se tiče mnogih autističnih osoba, ako nađu mesto na kom osećaju podršku i da bi njihove veštine mogle da cvetaju, oni postaju veoma posvećeni, lojalni i ne prelaze u drugu firmu. A to kompanijama štedi novac, jer ne moraju iznova da obučavaju nove ljude."