Penzija i radni vek do 70 godina: „Ne osećam se kao penzionerka, dani su mi ispunjeni”
Radni vek u Srbiji mogao bi da bude produžen do navršenih 70 godina života za one koji to žele, ako se usvoji inicijativa za izmenu Zakona o radu.
Doktorka Živana Vitorović radi otkako je otišla u penziju U tom slučaju, zaposleni bi mogao da ostane u radnom odnosu još pet godina posle ispunjenja uslova za starosnu penziju, ako je voljan i ako postoji potreba poslodavca za njegovim radom. „Počela sam da radim u privatnom domu zdravlja četiri meseca pre nego šta sam otišla u penziju. To mi mnogo znači", kaže za BBC doktorka Živana Jovanović Vitorović. Kao primarijus i specijalista pulmologije, lako je našla posao i posle odlaska u penziju pre tri i po godine. Procenjuje se da oko 35.000 penzionera obavlja neke povremene poslove, prema pisanju dnevnika Blic. U Srbiji je registrovano 1.713.123 penzionera, sa prosečnom penzijom od 26.335 dinara, podaci su Republičkog fonda za penziono i invalidsko osiguranje za februar 2019. „I da nisam plaćena, radila bih" Najava o odlaganju odlaska u penziju i dalje je u formi inicijative, koja će biti upućena nadležnim ministarstvima na odlučivanje, a konačnu reč daće Skupština Srbije, objavila je Politika. Ako se i usvoji, time se ne bi menjao Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju koji utvrđuje da se starosna penzija može ostvariti sa navršenih 65 godina života i 15 godina radnog staža. Doktorka Vitorović ima 68 godina, a svaki dan radi po četiri sata, uz dve radne subote u mesecu. „Prija mi, jer svakog dana izađem iz kuće, imam obavezu da se upristojim, a vidim i narod na putu do posla, te sam informisana, nekad bolje i od medija", kaže kroz osmeh Vitorović. Posao joj omogućuje da bude u kontaktu sa pacijentima, ali i kolegama, te da se redovno obrazuje. Nije joj bio presudan finansijski momenat, mada, kaže, i pare dobro dođu. „I da nisam plaćena, radila bih. Ne osećam se kao penzionerka, dani su mi ispunjeni. Svi koji se osećaju sposobnim, treba da rade", poručuje ona. „Iskusni, a najžilaviji" Lazar Anđelković, vlasnik auto-škole, ima 66 godina - u starosnoj je penziji, a i dalje radi, ali ne puno radno vreme. Kao saobraćajni inženjer ima licence za instruktora, ispitivača i predavača i rad sa kandidatima mu predstavlja dodatni izvor prihoda. „To mi mnogo pomaže, jer mi je penzija manja od 20.000", ističe Anđelković. I dok se nije sam našao u toj ulozi, često je zapošljavao penzionere. Poslodavcima se to, kaže, isplati, jer su doprinosi duplo manji. „To su iskusni ljudi, a najžilaviji. Ako nam penzioneri zakažu, propade država", navodi Anđelković. Nisu samo visokoobrazovani stariji sugrađani, poput univerzitetskih profesora ili advokata oni koji u penziji traže dodatni posao - tu su i noćni čuvari ili sezonski radnici, gotovo sve delatnosti u kojima ima slobodnih mesta. Miroslav Zdravković, ekonomista, za BBC na srpskom Sredinom 1980-tih godina, kada sam još bio dečak i sticao prva interesovanja za ekonomiju, pokojni Bora Pekić je na BBC radiju pričao o Englezima i o nama, o radnim navikama i o drugim temama. To je bilo vreme Tačerizma i Reganomike, kada su lomljena prava radnika i uvođen ultraliberalni kapitalizam. Bora je pisao kako Nemci ujutru u osam svi ozbiljni prilaze radnim mestima, dok u Londonu tek oko devet sati na ulice izlaze raznosač novina i čistač ulice. Da nije turista, ulice bi tada bile puste do dvanaest sati. Odrastao sam uz radni moral i etiku tipa „igram kolo specijalno, jer me plaća socijalno". Anegdota je zborila da su iz socijalnog išli da provere da li je neko stvarno na bolovanju, a zatekli su ga na svadbi kako peva citirane stihove. Mi smo dobili Tačerizam sa zaostatkom od 15 godina, davne 2000, a baš ultraliberalni kapitalizam anglosaksonskog tipa. Nismo se mnogo ugledali na Nemce, već na one zemlje koje su uzor za programe i modele MMF-a. Suštinska je tu greška u rasuđivanju i u implementaciji da mi, na žalost, nismo ni Amerikanci, ni Englezi, pa ono što bi njima donelo boljitak, nama je još jedna nesreća više o vratu. Od te 2000. do danas, stotine hiljada radnika je ostalo bez posla, kako zbog likvidacije, tako i zbog privatizacija preduzeća u kojima su radili. Ovaj liberalni kapitalizam važi za kapital, ali ne i za radnike, pa su se radna mesta pretvorila u radne logore i tu nema mnogo razlike između privatnog i javnog sektora. Sada je sa odlaskom bejbi-bumera u penziju postalo aktuelno pitanje nedostatka radne snage, koje se trenutno rešava produžavanjem radnog staža, a predlaže se da se radi i do 70. godine, na dobrovoljnoj osnovi, a biće i osamdesete u igri. Srbija u Evropi ima najbrži porast broja ljudi koji obavljaju dva posla. Indirektno to smanjuje verovatnoću da se uopšte i doživi ta sedamdeseta. Meni ovaj odlazak u penziju liči na naše članstvo u EU - kuče koje juri pokretnog zeca i nikako da ga stigne. Šetnja je nekad dovoljna razonoda starijim sugrađanima Bacih pogled na Evrostat, da vidim koliko već naših staraca radi, ali unapred znajući da većina poljoprivrednika radi do smrti, a većina ih i jeste u tom dobu, više od 65 godina. Prosečan radni vek u EU iznosio je 36,2 godine u 2018, u tome muškaraca 38,6 godina, a žena 33,7 godina. Srbija je pri dnu liste sa 33,3 godine, u proseku, u tome muškarci 36,4 godine a žene 30 godina. Manje od nas rade u: Belgiji, Bugarskoj, Grčkoj, Hrvatskoj, Crnoj Gori, Italiji, Severnoj Makedoniji i u Turskoj. Nezgodaciju nam pravi jedan izveden pokazatelj, a to je promena dužine radnog veka od 2010, od kada ima Srbije u bazi. U proseku je u EU produžen radni vek za 1,6 godina, i to više kod žena (2,1) nego kod muškaraca (1,2). Ni u jednoj zemlji nije smanjen radni vek, a najviše je povećan na Malti, čak za 5,6 godina. Slede još Mađarska, Crna Gora, Litvanija i Turska pre Srbije, koja je u ovoj trci tek na šestom mestu. Kod nas je za osam godina povećan radni vek za 3,4 godine, i to za 3 muškarcima a za 3,8 godina ženama. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk