Misteriozna smrt žene koja opseda Norvešku već pola veka
Ova misterija opseda Norvešku već gotovo 50 godina.
Foreznički crtež žene U novembru 1970. telo žene sa teškim opekotinama pronađeno je na udaljenoj lokaciji u norveškoj dolini Isdalen. Neko je isekao etikete na njenoj odeći i izgrebao prepoznatljive oznake na njenim stvarima - kao da je želeo da spreči identifikaciju tela. A kada je policija počela da istražuje njenu smrt, otkrili su niz šifrovanih poruka, maski i lažnih identiteta - ali nisu uspeli da reše slučaj. Četrdeset šest godina kasnije, norveška policija i novinari radio-televizijske kuće NRK odlučili su da ponovo otvore slučaj. Ovo je priča o Ženi iz Isdala - kao i o složenoj mreži tragova ostalih iza nje. UPOZORENjE: članak sadrži jednu uznemirujuću sliku. Prvi trag: telo u „Dolini smrti" Do doline Isdalen automobilom se brzo stiže iz grada Begrena, na zapadnoj obali Muškarac sa dve male ćerke 29. novembra 1970. ujutru ugledao je leš u dolini Isdalen. Leš je ležao ispružen preko stena - ruke su mu bile podignute u pozu „boksera", što je tipično za izgorela tela. Dolinu Isdalen neki lokalci nazivaju Dolina smrti - na tom mestu su ljudi u Srednjem veku izvršavali samoubistva, a tokom 1960-ih, nekoliko planinara je palo i stradalo tokom treninga kroz maglu. Ali čini se da ova žena nije bila obična planinarka. „Bila je izmeštena - to je neobično mesto za pešačenje", priseća se za BBC Karl Halvor As, policijski advokat koji je bio jedan od prvih službenika pozvanih na lice mesta. Seća se da se osećao „jak miris nagorelog mesa". „Telo je bilo skroz izgorelo s prednje strane", zajedno sa „licem i većim delom kose", kaže on - ali, začudo, nije bilo izgorelo s leđne strane. „Delovalo je kao da je odskočila od plamena", kaže on, dodajući da je bila toliko spaljena da nisu mogli da zamisle kako je zapravo izgledala. Veruje se da je telo nađeno na ovom mestu Mesto događaja je već bilo hladno kada je Karl stigao, tako da ne zna koliko je telo tamo već ležalo. A, kako je žena završila u plamenu? Drugi trag: predmeti Policija je pronašla značajan broj predmeta na mestu događaja - između ostalog nakit, jedan ručni sat, polomljeni kišobran i nekoliko flaša. Ali, na Tormoda Bunsa, jednog od forenzičara, najveći utisak je ostavio raspored tih predmeta. Žena nije nosila ni sat ni nakit - oni su bili ostavljeni pokraj nje. „Predmeti su bili neobično postavljeni, i nalazili su se na neobičnom mestu - kao da je posredi bila ceremonija", kaže on. Policija je pronašla i ostatke para gumenih čizama i najlonske čarape. „Nosila je mnogo odeće - od sintetičkih materijala - i sva odeća je dobrim delom spaljena", tvrdi Tormod. Podatak da su etikete proizvođača odsečene s njene odeće i izgrebane na flašama pronađenim na licu mesta samo doprinosi misteriji. Policija na mestu događaja nije zatekla ništa što bi potvrdilo identitet te žene. Pored tela pronađena je odeća i kišobran Poicija je pronašla odeću, flaše, ostatke najlonki i delove nakita na licu mesta Policija je pozvala očevice da se jave. Navedeno je da je žena bila visoka oko 164 centimetara, da je imala „dugu smeđecrnu kosu", malo, okruglo lice, smeđe oči i male uši. Činilo se da je starosti između 25 i 40 godina, i kosa joj je u vreme smrti bila „vezana plavo-belom gumicom u konjski rep". Pošto se nije znalo njeno ime, žena je postala poznata kao Žena iz Isdala. Fotorobot žene Ta priča je žestoko odjeknula Bergenom - mirnim mestom sa niskom stopom kriminala. Nekoliko dana kasnije, policija je pronašla novi trag. Treći trag: koferi Na odeljenju za ostavljeni prtljag na železničkoj stanici u Bergenu, pronađena su dva kofera. U jednom su se nalazile naočari koje se dobijaju bez recepta - otisak prsta na jednom staklu poklapao se sa otiskom prsta žene. U koferima je takođe pronađeno: U početku je policija bila „veoma optimistična, pošto su smatrali da će im koferi pomoći da identifikuju telo", kaže Tormod. Ali ubrzo su uvideli da su „uklonjene sve etikete po kojima bi mogla da se identifikuju žena, njena odeća ili lične stvari". Sve nalepnice na kremu protiv ekcema, na kojima bi se videlo ime lekara i pacijenta, izgrebane su. Policija je dala sve od sebe da uđe u trag poreklu ličnih stvari žene. Čak su kontaktirali sa nekoliko velikih robnih kuća u inostranstvu, među kojima je i Galeriz Lafajet u Parizu, kako bi proverili da li bi prodavnice identifikovale neko od pakovanja ženine šminke. Ni u jednoj od robnih kuća nisu ništa prepoznali. Takođe, u koferu je pronađena tajnovita šifrovana poruka - koju je policija provalila tek kasnije (pogledajte peti trag). U tom koferu se nalazio jedan važan trag - plastična kesa iz radnje Oskar Rurtvets futver - prodavnice cipela u Stavangeru. Sin vlasnika, Rolf Rurtvelt, seća se da je prodao par gumenih čizama „veoma lepo odevenoj tamnokosoj ženi finog izgleda". Čizme koje je prodao odgovarale su čizmama pronađenim na telu u dolini Isdalen. Policija veruje da je kišobran pronađen blizu tela takođe kupljen u toj prodavnici. Čizme pronađene u blizini tela Rolf tvrdi da je žena ostavila utisak na njega zbog toga što je „natenane" birala čizme - mnogo duže od prosečne mušterije. Govorila je engleski, s akcentom, i delovala je „smireno i tiho", izjavio je za BBC. Takođe se seća jakog mirisa koji je dopirao od žene - kasnije je shvatio da bi to mogao da bude beli luk. Služeći se njegovim opisom, policija je uspela da otkrije da je žena boravila u obližnjem hotelu St. Svithun - u kom se prijavila kao Fenela Lorč. U čemu je bio problem? Fenela Lorč nije bilo njeno pravo ime. Četvrti trag: hotelski formulari Ispostavilo se da žena odsela u nekoliko hotela u Norveškoj - služeći se različitim lažnim imenima. A pošto se u većini hotela od gostiju traži pasoš, kao i da popune formular po dolasku, to znači da je sigurno imala nekoliko lažnih pasoša. Na ovaj način je utvrđeno da je došla iz Londona Policija je otkrila da je žena odsela u sledećim hotelima, pod sledećim imenima: Policija je upoređivala rukopise Novinski tekst o smrti Žena je ostavila snažan utisak na Alvhild Rangnes, koja je u to vreme bila dvadesetjednogodišnja konobarica u hotelu Neptun. „Prvo što sam primetila bila je njena elegancija i samouverenost", tvrdi ona za BBC. „Delovala je veoma moderno - poželela sam da mogu da oponašam njen stil. U stvari, sećam se da mi je namignula... Iz mog ugla, to je značilo da smatra da predugo zurim u nju." „Jednom prilikom, dok sam je usluživala, sedela je u sali za ručavanje odmah pored dvojice pripadnika nemačke mornarice, od kojih je jedan bio oficir - mada nije razgovarala s njima." Odsedala je u ovom hostelu Policija je ispitala nekoliko članova hotelskog osoblja koje se susretalo s Ženom iz Isdala - među kojima je i Alvhild. Tako su saznali da se žena, osim što je govorila engleski, služila i nekim nemačkim frazama. Takođe su saznali da je žena često tražila da promeni sobu - jednom prilikom je to tražila tri puta. Peti trag: poruka Do tada se proširilo već nekoliko glasina o tome da je žena bila špijun. U to vreme u Bergenu nije bilo mnogo stranih turista - a to što je delovala imućno i što se činilo da je videla sveta podstaklo je mnoga nagađanja. „Ovo se dešavalo tokom Hladnog rata i u Norveškoj je bez sumnje bilo mnogo špijuna, među kojima su i ruski", tvrdi Gunar Stalsen, pisac kriminalističkih romana koji živi u Bergenu i koji je u to vreme bio na studijama. Bilo je u Norveškoj i izraelskih agenata - što se videlo tri godina kasnije, kada su agenti Mosada ubili čoveka u Lilehameru, zamenivši ga za teroristu, kaže on. Novinski tekst Norveška obaveštajna služba takođe se uključila u istragu - što je priznala tek decenijama kasnije. Prema NRK, službe bezbednosti zanimale su se za izveštaje u kojima se tvrdi da je žena primećena kako posmatra vojne probe novih raketa na severu Norveške - ali u tim izveštajima o istrazi nije bilo jasnih zaključaka. Policija je naposletku uspela da provali deo šifrovane poruke - ali to ni na koji način nije dokazivalo da je žena bila špijun. Naprotiv, čini se da su to bile beleške o mestima koja je posećivala. Na primer, O22 O28 P su dani (22-28 oktobar) koje je provela u Parizu, O29PS je dan kada je putovala iz Pariza za Stavanger, O29S odgovara danu kada je stigla u Stavanger (29. oktobar), a O30BN5 odgovara njenom boravku u Bergenu od 30. oktobra do 5. novembra. Policija je poslala opis žene i skice njenog pretpostavljenog lika na adrese nekoliko policijskih službi u inostranstvu. Ali nijedna nije javila da može da identifikuje ženu. Šesti trag: autopsija U međuvremenu, istražitelji su dovršili pregledanje njenog tela. Otkrili su neobjašnjive modrice na desnoj strani vrata, koje bi mogle da budu posledica udarca ili pada. Nije bilo znakova bolesti. Autopsija je takođe pokazala da nikad nije bila trudna i da nije rađala. Jedan od forezničkih spisa Njena smrt je verovatno bila bolna. „U njenim plućima su nađene čestice dima... što pokazuje da je žena bila živa dok je gorela", tvrdi Tormod. On je pronašao tragove benzina na tlu ispod njenog tela, što znači „da možemo sa sigurnošću da tvrdimo kako je korišćen benzin" ne bi li žena izgorela. U krvi je otkriven visok nivo ugljen-monoksida. Stručnjaci su takođe utvrdili da je u njenom stomaku bilo između 50 i 70 pilula za spavanje, uvoznog sredstva po imenu Fenemal - mada u vreme njene smrti nisu bile dokraja apsorbovane. Policija i Interpol istraživali su otiske prstiju U zaključku sa autopsije stoji da je žena umrla od kombinacije trovanja ugljen-monoksidom i unošenja velike količine pilula za spavanje u organizam. Za uzrok smrti se pretpostavljalo da je samoubistvo - taj zaključak podržao je šef policije iz Bergena. Ali mnogima je bila teško u to da poveruju. „Pričali smo o tome u policiji, ali koliko se ja sećam, malo ko je smatrao da je posredi samoubistvo", tvrdi Karl Halvor As. Njega čudi izolovana lokacija na kojoj je pronađeno telo, kao i način na koji je izvršeno samoubistvo, vatrom. Ne verujem da je reč o samoubistvu Pošto nije bilo nikakvih novih dokaza, slučaj je zatvoren i žena je sahranjena u februaru 1971. Policija je smatrala da je žena mogla biti katolkinja, tako da je organizovana katolička sahrana. Prema policijskom izveštaju sa sahrane, kovčeg je bio ukrašen ljiljanima i lalama, a sveštenik je održao jednostavno opelo za „nepoznatu ženu, koja je upokojena u stranoj zemlji, bez prisustva ikoga bližnjeg". Sahrani je prisustvovala i policija Policija se i dalje nadala da će pronaći porodicu žene - sahranjena je u kovčegu od cinka kako se telo ne bi raspalo - i sačuvala je album sa fotografijama sa sahrane za njenu rodbinu. Harald Olsand je bio jedan od istražitelja koji je oklevao da zaključi taj slučaj. „Moj otac nije mogao da odustane od slučaja", kaže njegov sin, Tore. „Nije se mirio s time da su morali da zatvore slučaj." Grob u kom je sahranjena Njegov otac je zadržao nekoliko policijskih dokumenata i Tore je naposletku napisao knjigu o slučaju iz Isdala. Tokom godina, slučaj je inspirisao i nekoliko pisaca krimi-romana i ilustratora. „Ljude podstiče to što je reč o nerešenoj misteriji - gotovo kao da čitate krimi-roman", kaže Gunar Stalesen. A onda, 2016. godine, opet se pojavila šansa da slučaj bude rešen. Osmi trag: zubi Žena iz Isdala imala je prepoznatljive zube - 14 ih je bilo plombirano - a imala je i nekoliko zlatnih krunica. To je bilo prilično neobično za nekog u njenom opsegu godina - a takva vrsta zubarskih intervencija nije se često viđala u Norveškoj. Gil Bang, profesor stomatologije, zadržao je vilicu žene, u nadi da će drugi stručnjaci uspeti da prepoznaju zubarski rad. Posle njegove smrti, svi su pretpostavili da je vilica uništena. Doktor sudske medicine Inge Morild, koji je nasledio dokumentaciju o Ženi iz Isdala, tvrdi da mu je rečeno kako je vilica „bačena, zbog mirisa". Ali nakon što su istraživački novinari NRK počeli da se raspituju Ženi iz Isdala, profesor Morild je pronašao vilicu - duboko u podrumu univerzitetske bolnice Haukeland, u forenzičkom arhivu. To je norveškoj policiji omogućilo da opet otvori slučaj i, koristeći se najnovijim forenzičkim tehnikama, pokuša da otkrije identitet žene. Izveštaj je poslat međunarondim stomatološkim stručnjacima Norveška služba za istraživanje kriminala (Kripos) i Univerzitet u Berganu započeli su izotopsku analizu njenih zuba - u potrazi za hemijskim „potpisom" koji ostavljaju elementi od kojih su sačinjeni zubi tokom njihovog formiranja. To testiranje uključuje: To je bio prvi put da je norveška policija izvela izotopsku analizu zuba - ali nadali su se da će im nalazi pomoći da otkriju na kom području je žena živela. Deveti trag: uzorci tkiva Analiza DNK danas predstavlja jedno od ključnih sredstava koje policija koristi pri forenzičkim analizama i slučajevima identifikacije. Sedamdesetih godina prošlog veka ona nije postojala. Ali ispostavilo se da se nekoliko uzoraka tkiva ženinih organa, među kojima su pluća, srce, nadbubrežne žlezde i jajnika, čuvaju u univerzitetskoj bolnici Haukeland. Profesor Morild kaže da „je u većem delu Norveške običaj" da se čuvaju uzorci tkiva sa post mortem pregleda. Ti uzorci su „korisni pri ponovljenim pregledima, a i izvor su DNA". Uzorci tkiva organa čuvaju se u parafinskim kockama Profesor Inge Morild pregleda uzorke tkiva Žene iz Isdala NRK i lokalna policija su se složili da uzorke treba poslati na analizu DNK. Nils Jarle Jovog, šef forenzičkog tima Zapadnog policijskog distrikta, tvrdi da je važno otkriti identitet žene zato što „negde možda postoje njeni rođaci koji se pitaju kuda je otišla". „Trudimo se da identifikujemo svako nepoznato telo, kako bi rodbina dobila neki odgovor." Dok su čekali rezultate DNK, medijska kuća NRK je objavila dokumentarac o istrazi - i primila više od 150 dojava ljudi zainteresovanih za slučaj. „U Norveškoj ovaj slučaj predstavlja veliku zagonetku za narod... Ima mnogo onih koji žele da se slučaj nekako zaokruži", tvrdi novinar Stale Hansen. Istraživački tim NRK (sleva nadesno): Marit Higraf, Ejrin Ardal, Ojvind Baj Skile i Stale Hansen Posle više meseci rada, naučnici su razvili DNK profil žene. Najnoviji rezultati pokazuju da je žena evropskog porekla - što dobrim delom osporava teoriju da je posredi agent iz Izraela. Norveška policija namerava da izda Interpolovu crnu poternicu - kojom se traže informacije o neidentifikovanim telima - sa ovim novim informacijama. Od evropskih policijskih službi će se tražiti da provere svoje baze DNK, ne bi li se pronašlo poklapanje. „Ako je neki član njene porodice negde uvršten u kartoteku DNK, dobićemo podudaranje", tvrdi Stale Hansen. „To bi zaista bilo uzbudljivo." Žena iz Isdala ostaje nerešen slučaj već 46 godina. Ali sada, zahvaljujući savremenoj nauci, ponovo postoji šansa da se ova neuhvatljiva norveška misterija konačno razreši. Čitaoci koji prepoznaju Ženu iz Isdala ili žele da daju informacije o slučaju o Ženi iz Isdala mogu da kontaktiraju istraživački tim NRK putem njihove internet stranice. Dodatno istraživanje sprovela Johana Keskitalo. Sve fotografije podležu autorskim pravima. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk