Hladni rat: Najuspešniji ruski špijun umakao Britancima jer nisu verovali njegovoj ženi
Britanska obaveštajna služba ignorisala je poruku koja je mogla da razotkrije Harija Hotona, jednog od najuspešnijih sovjetskih agenata, samo zato što je zanimljive detalje izjave njegove bivše supruge pripisala ljubomori.
Špijunaža Detalji svedočenja Elis Hoton otkriveni su dokumentima koja su ranije bila poverljiva, a objavila ih je britanska kontraobaveštajna služba MI5. Ovi dokumenti pomažu da se više sazna o dugom i uspešnom radu „Portlandske špijunske mreže", kako je bio naziv sovjetske špijunske grupe. Sve KGB arhive koje su iole važne za ovaj slučaj i dalje nose oznaku tajnosti. Rasipanje novcem Hari Hoton i Etel Dži upoznali su se za vreme rada u britanskoj tajnoj mornaričkoj bazi U centru priče je Hari Hoton koji je radio u naučno-istraživačkom centru podvodnog naoružanja kraljevskih vojno-pomorskih snaga na ostrvu Portland. Etel Dži, Hatonova ljubavnica, takođe je radila u toj bazi, kao sekretarica. Prema podacima Spoljne obaveštajne službe Rusije, Haton i Dži dostavili su u Moskvu tajne dokumente na više od 17.000 listova. Tu su bila naređenja viših komandi, crteži najvažnijih istraživanja centra, detalji odbrambenih sistema engleskih luka, detaljni izveštaji o oružju koje se koristilo na vojnim brodovima. Tu su bili i detalji o nuklearnoj podmornici „Drednot", sonarnim stanicama i odbrambenim sistemima podmornica. Elis Haton je prvi put iznela sumnje račun muža 1956. godine. Prema njenim rečima, da nešto nije u redu prvi put je osetila još 1952. godine kada je Hari izneo pred nju svežanj novčanica i razbacao ih po sobi. Sakupivši novčanice koje su se razletele, Elis je shvatila da u rukama ima 150 funti - a to je isto kao da ste u današnje vreme sakupili otprilike 6.000 funti. Elis je takođe na muževljevom stolu primetila nekoliko svežnjeva dokumenata u smeđem omotu. Otvorila je jedan od dokumenata i videla oznaku „strogo poverljivo". „Ti previše znaš!" Haton je u kupatilu napravio mini laboratoriju za kopiranje tajnih dokumenta Potom je Elis našla u kući maleni fotoaparat koji je bio sakriven ispod stepeništa. Kada je Haton saznao za to, on se, prema rečima supruge, pritajio i nije odgovarao na njene pakosne komentare. Kako se saznalo iz do sada objavljenih svedočenja, Hari ju je tukao i nekoliko puta pokušao da je ubije. Tvrdila je i da ju je jednom prilikom muž odvezao na stene u Portlend Bilu i probao da je gurne sa litice. Sledeći put, pošto je bio jako pijan, rekao je: „Moram da te se otarasim. Previše znaš." Elis je pokušala da upozori Harijevo rukovodstvo o njegovom čudnom ponašanju. Ona je 1956. godine rekla radniku kadrovske službe vojne baze da njen muž prenosi poverljive informacije ljudima koji ne smeju da ih dobiju. Njena izjava je došla do MI5. Stvar su zataškali prema savetu rukovodstva vojne baze. Saopštili su da je Haton imao aferu i 1955. se rastao od žene, a godinu dana kasnije supružnici su se razveli. Na kraju su oficiri doneli odluku da je Elis „davala izjave pod uticajem emocija i iz čiste pakosti". Jedan od saradnika je napisao: „Nije isključeno da sve te optužbe mogu da budu ništa više do reakcije ljubomorne i ogorčene žene." Nova generacija podmornica Na osnovu sakupljenog materijala došlo se do zaključka da je Haton predavao poverljive izveštaje sovjetskom špijunu u restoranu „Kod Stiva" Hari Haton je na kraju ipak bio uhvaćen. Razotkrio ga je agent poljske tajne službe Mihal Goljenjevski koji je započeo tajnu saradnju sa CIA i pobegao u Sjedinjene Američke Države. U aprilu 1960. godine Goljenjevski je izjavio da je komunistička Poljska vrbovala čoveka u kancelariji britanskog vojno-pomorskog atašea u Varšavi. Kada se agent vratio u Britaniju, kontakt sa njim su predali sovjetskoj spoljnoj obaveštajnoj službi. Za ovim stolovima su se članovi „Portlandske špijunske grupe" sastajali sa KGB kontaktom Provera je pokazala da je taj čovek, najverovatnije bio Hari Hoton. On je radio u britanskoj ambasadi u Varšavi i pre isteka mandata bio je opozvan da se vrati u otadžbinu zbog prekomerne konzumacije alkohola. Služba MI5 je istragom došla do zaključka da je Hoton, najverovatnije na sopstvenu inicijativu, krenuo u saradnju sa Poljacima 1951. godine. Britanska vojno-pomorska služba došla je do zaključka da su tajna dokumenta koja je Haton predao, omogućili SSSR da projektuje novu generaciju podmornica. One su bile znatno manje vidljive za radare zemalja NATO. Sve u svemu, Haton je sarađivao sa poljskom i sovjetskom tajnom službom skoro 10 godina. Objavljena dokumenta pokazuju i da su iz službe MI5 priznali su da „postoji velika verovatnoća da su Hatona mogli da otkriju i pre četiri godine ranije", da su samo pridavali važnost izjavama njegove žene. Shvativši da je Haton agent neprijateljske tajne službe, MI5 je organizovao da ga prate. I to je kontraobaveštajnoj službi omogućilo uspeh neočekivanih razmera. Bučni rasplet Hatonov kontakt bio je sovjetski prikriveni obaveštajac Konan Molodi MI5 je pošlo za rukom, ne samo da raskrinka Hatona i Etel Dži njegovu ljubavnicu, koja je takođe bila špijun, već i druge članove „Portlandske špijunske mreže", uključujući i prikrivenog obaveštajca sovjetske spoljne službe Konana Molodog koji je živeo u Engleskoj i koristio ime Gordon Lonsdejl. Prisluškivanje Lonsdejlove kuće pokazalo je da je vodio život koji podseća na priču o Džejmsu Bondu. Sovjetski špijun u Engleskoj je postao uspešan biznismen, često je menjao žene i skupe automobile. Lonsdejla su uhapsili u trenutku kada je preuzimao od Etel Dži ceger pun tajnih dokumenata. Tog dana bila su uhapšena još dvoje članova „Portlandske špijunske mreže" - Moris i Leontina Koen koji su u Britaniji koristili prezime Kroger. Oni su omogućavali prenos sakupljenih tajnih podataka u Moskvu. Ispostavilo se da je njihova mala kuća u zabačenom delu Londona bila prepuna špijunske opreme. Tokom pretresa tamo je pronađen skriven u podu radiotransmiter, naprava za izradu i čitanje mikrofilmova, upaljač sa tajnom pregradom, kodovi za šifrovanje i sedam pasoša. Sude je osudio Maladog-Lonsdejla na 25 godina zatvora, Koenove na svakoga po 20 godina, a Hatona i Etel Dži na 15 godina. Razotkrivanje „Portlandske špijunske mreže" u mnogome je promenilo rad MI5. Britanska tajna služba se prvi put susrela sa time da joj neprijatelji nisu samo KGB službenici sa diplomatskim pokrićem, već ljudi koji su se izdavali za građane zapadnih zemalja. Prikriveni obaveštajci su imali izmišljena imena ali prava dokumenta i biografije, koje su savršeno utkali u život u Britaniji i Americi. Takve agente bilo je gotovo nemoguće izbrojati. Pregovaranje sa MI5? Haton i Dži izašli su iz zatvora i venčali se 1970. godine. Živeli su zajedno do smrti Dži 1984. godine, a Hari je preminuo godinu dana kasnije. U trenutku kada su ih uhapsili, Haton je imao 56 godina, a Dži 47. Iz pisama se zaključuje da je Dži nastavila da voli Hatona. Svako njeno pismo upućeno njemu je počinjalo sa „Moj dragi Hari". „Kratko vreme koje sam provela sa tobom je nasrećniji period u mom životu", napisala je u jednom od pisama. Bilo je pritisaka na ljubavnike dok su služili kaznu. Kako sada možemo da vidimo iz prepiske agenata u zatvoru, Hoton je čak predložio Dži da razmisli o pregovorima sa kontraobaveštajnom službom u zamenu za smanjenje kazne. Ali je Dži odgovorila da neće da se „sroza" na to i nazvala je oficire MI5, koji su čitali njihova pisma, nitkovima. Jednom prilikome je Haton čak rešio da poseti Dži. Ona ga je tada ponovo upozorila da mora da ćuti: „Ne pričaj sa njima ni o čemu. Inače ću morati da odležim još jedan kaznu", rekla je Dži, prekorevajući Harija zbog kukavičluka i nedoslednosti. Priča ovog para završila se prilično srećno. Izašli su iz zatvora 1970. godine i ubrzo nakon toga su se venčali. Oficiri sovjetske tajne službe Maladoj i supružnici Koen bili su razmenjeni za britanske tajne agente, a potom su živeli u SSSR-u. Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk