Oskar, „Parazit" i stvarni svet: Ljudi koji žive u mračnim podrumima Seula
Siromašna južnokorejska porodica koja živi u mračnom suterenu i bogataši koji uživaju u glamuroznoj kući - lice i naličje Seula - bili su inspiracija za svetski filmski hit.
U bandžiji Oh Ki Čeola praktično nema sunčevog svetla Ali iako je za Oskara nominovani film Parazit samo fikcija, ovi stanovi nisu. Oni se zovu bandžija i u njima žive hiljade ljudi u glavnom gradu Južne Koreje, Seulu. Džuli Jun, iz korejske redakcije BBC-ja, išla je da se sastane sa nekima od njih, da bi saznala kako izgleda život ovih ljudi. U bandžiji Oh Ki Čeola praktično nema sunčevog svetla. On dobija toliko malo svetla da čak ni njegova mala nezahtevna biljka ne bi tu preživela. Ulica ima direktan pogled na stan Oh Ki Čeola Ljudi mogu da zavire u njegov stan kroz prozore. Tinejdžeri povremeno puše ispred njegovog stana ili pljuju na trotoar. On leti pati od neizdržive vlage i bori se s ubrzanim širenjem buđi. Ovo sićušno kupatilo nema lavabo i izdignuto je pola metra od poda. Tavanica kupatila toliko je niska da mora da stoji raširenih nogu da ne bi udario glavu. „Kad sam se prvi put uselio, imao sam modrice od udaranja cevanica o stepenice i ogrebotine od žuljanja ruku o betonske zidove", kaže Oh (31), koji radi u logističkoj industriji. Oh Ki Čeol ne može da stoji sasvim uspravno u kupatilu zbog izdignutog poda Ali sada kaže da se navikao. „Znam gde su svi nezgodni ćoškovi, gde ima svetla." Parazit, neplanirani hit legendarnog režisera Bong Džon Hoa, neočekivana je priča o tome kako izgleda imati i nemati. Ekstremni kontrast između dve porodice - bogatih Parkova i siromašnih Kimova - prikazan je kroz njihova dva doma. Jedan je velelepna vila u brdima iznad Seula; drugi je prljavi stan u suterenu. U Seulu iz stvarnog života, međutim, hiljade mladih ljudi završi u bandžijama, dok naporno rade i nadaju se boljoj budućnosti. Kupatilo Kimovih u Parazitu (levo) veran je prikaz kako živi Oh (desno) Dom Parkovih u filmu je, s druge strane, svetao, prostran i luksuzan Bandžije nisu samo osobenost arhitekture Seula, već i produkt istorije. Ovi skučeni prostori korene zapravo vuku decenijama unazad, od sukoba između Severne i Južne Koreje. Severnokorejski komandosi su se 1968. godine ušunjali u Seul da izvrše atentat na južnokorejskog predsednika Park Čung Hija. Napad je osujećen, ali se napetost između dve Koreje pojačala. Iste godine, Severna Koreja napala je i osvojila brod američke ratne mornarice USS Pueblo. Naoružani severnokorejski agenti infiltrirali su se u Južnu Koreju i dolazilo je do brojnih terorističkih napada. Plašeći se eskalacije sukoba, južnokorejske vlada je 1970. godine ažurirala građevinske propise, zahtevajući da sve novoizgrađene niske stambene zgrade imaju podrume koji bi poslužili kao bunkeri u slučaju vanrednog stanja u državi. Isprva je iznajmljivanje takvih bandžija prostora bilo ilegalno. Ali tokom stambene krize osamdesetih, zbog nestašice slobodnog mesta za stanovanje u glavnom gradu, vlada je bila prisiljena da legalizuje ove podzemne prostore za život. U prenaseljenom Seulu, stambeni prostor je veoma tražen i stanarine su visoke Ujedinjene nacije su 2018. godine zabeležile da uprkos tome što ima 11. najbogatiju ekonomiju na svetu, Južna Koreja ima značajnu prepreku u vidu odsustva pristupačnih stanova - naročito za mlade i siromašne. Za one mlađe od 35 godina, odnos stanarine i plate ostala je tokom protekle decenije na oko 50 odsto. I tako su stanovi u suterenu postali održivi odgovor na sve više cene stanovanja. Mesečne stanarine iznose oko 540.000 korejskih vona (453 dolara), a prosečna mesečna plata ljudi u dvadesetim godinama oko 2 miliona vona (1.679 dolara). Ipak, neki stanovnici bandžija trude se da prevaziđu društvenu stigmu. Ali ne i svi. Oh Ki Čeol kaže da je zavoleo stan u suterenu „Znate, iskreno mi se dopada moj stan", kaže Oh. „Odabrao sam ovo mesto da bih uštedeo novac i zaista uspevam da sačuvam mnogo novca s njim. Ali primetio sam da ne mogu da sprečim ljude da me sažaljevaju." „U Koreji ljudi misle da je važno posedovati lepa kola ili kuću. Mislim da je bandžija simbol siromaštva." „Možda zbog toga mesto gde živim definiše ko sam." Na pola Parazita, kad se siromašna porodica Kim infiltrira među Parkove u pokušaju da iskamči novac od njih, najmlađi Park, Da-Song, primećuje određeni miris među porodicom Kim. Kad Kim Ki Taek, otac, pokuša da se reši tog mirisa, njegova ćerka hladno kaže: „To je miris podruma. Miris neće otići ukoliko ne napustimo ovo mesto." Parka Jung Juna (desno) privukao je prostor i niska stanarina bandžije Park Jung Jun, dvadesetšestogodišnji fotograf, pogledao je film Parazit nedugo nakon što se uselio u bandžija stan. Isprva, Parkov razlog za iznajmljivanje bandžije bio je prilično prost: pristupačnost i prostor. Međutim, nije mogao da ne primeti miris nakon što je pogledao film. „Nisam želeo da mirišem kao porodica Kim", kaže on. Tog leta zapalio je bezbroj mirišljavih štapića i gotovo sve vreme držao uključen isušivač vlage. Na neki način, kaže on, film ga je motivisao da sredi stan i ukrasi ga. „Nisam želeo da me ljudi sažaljevaju samo zato što živim delom pod zemljom", objašnjava on. Park i njegova devojka Šim Min, vodili su vlog o preuređenju svog bandžija stana. Veoma su zadovoljni mestom, ali bili su im potrebni meseci da bi to postigli. Park Jung Jin i Šim Min su zajedno renovirali stan „Kad su moji roditelji prvi put videli stan, bili su očajni. Prethodni stanar bio je strastveni pušač i moja majka nije mogla da podnese taj miris", kaže Park. Šim, dvadesetčetvorogodišnja Jutjuberka, prvo se kategorički nije slagala sa Parkom kad je ovaj odlučio da živi u bandžiji. „Imala sam veoma negativnu predstavu o bandžiji. Nije izgledala bezbedno. Podsećala me je na mračnu stranu grada. Čitav život odrastala sam u visokoj stambenoj zgradi, tako da sam se zabrinula za dečka." Ali njihovi video snimci o preuređenju stana imali su pozitivne reakcije pratilaca. Neki im čak zavide koliko njihov stan ima stila. „Volimo svoj dom i ponosni smo na ono što smo tu uradili", kaže Min. Ali ona ističe da to ne znači da žele da ostanu u bandžiji zauvek. „Napredovaćemo." Oh takođe štedi da kupi sebi stan. Živeći u suterenu, nada se da će taj san ostvariti ranije. „Žalim samo što moja mačka April ne može da uživa u suncu kroz prozor." Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk Svet fotografije Džuli Jun