Kubanski vojni pilot oslobođen posle najduže zatvorske kazne zbog marihuane u Americi
Kad se kapija federalnog zatvora u Majamiju zatvorila za njim, okončavši 39-godišnje zatočeništvo, kubanski izbeglica i bivši antikomunistički pilot Antonio Baskaro izašao je na slobodu držeći neslavan rekord.
Mala Havana je jedno od najlegendarnijih kubanskih kvartova u Majamiju Baskaro (84) je odslužio najdužu poznatu zatvorsku kaznu u Sjedinjenim Američkim Državama za nenasilno krivično delo u vezi sa marihuanom. Grad u kom se obreo nimalo nije ličio na mesto koje je ostavio za sobom krajem sedamdesetih, kad je osuđen za učešće u kriminalnoj organizaciji koja je krijumčarila više od 270.000 kilograma kolumbijske marihuane u SAD. Neboderi sada dominiraju krajolikom južne Floride, a mnoge stare kućice pod pločom u Maloj Havani, kvartu kubanskih izbeglica u kom je provodio većinu vremena pre zatvora, više ne postoji ili je pretvoreno u barove i restorane. U gradu postoje čak i neke legalne apoteke za prodaju medicinske marihuane, što ne može biti veća ironija za osamdesetogodišnjeg bivšeg krijumčara kanabisa. Baskarov izlazak na slobodu posle skoro četiri decenije unosi i izvesnu neizvesnost u njegovu budućnost. Baskaro je po izlasku iz zatvora pojeo kompletan kubanski doručak sa porodicom Noseći kapu veterana Zaliva svinja, pije kubansku kafu prvi put posle 39 godina Kao neamerički državljanin osuđen za težak zločin, saznaće narednog meseca da li će biti deportovan. Njegova ćerka Majra Baskaro zahvalna je što je sada slobodan da ide. „Samo kuda?", zapitala se ona u intervjuu za BBC Mundo. „Na Kubu, gde može ponovo da bude uhapšen zato što se borio protiv Fidela Kastra? U Gvatemalu, gde je upoznao moju majku, ali gde nema nikoga i ništa... u zemlju koja ga je deportovala u SAD pre skoro 40 godina?" Ali, u međuvremenu, može ponovo da uživa u kubanskoj kafi sa svojom decom. Njegov prvi obrok izvan zidina federalnog zatvora posle 39 godina bila su četiri jaja, dvostruka porcija šunke, slanina, guava i pecivo sa sirom. Kad je vezao salvetu, iščuđavao se srebrnini, govoreći porodici da mu decenijama nije bilo dozvoljeno da koristi metalni escajg. Sedeći sa sinom i unukom, koji su takođe postali piloti, zahvalio se njima i njegovim pobornicima van zatvora, ali je dodao da je „trajalo predugo". 'Moja velika greška' Florida je 1977. godine bila kapija za ulazak droga u SAD. Majami je bio glavni grad trgovine drogom, a Mala Havana bila je skriveni ulaz u razvijeno podzemlje. Savezna država, grad i kvart Mala Havana rasli su vrtoglavom brzinom kojom se prodavala droga, dok su ulice postajale bojno polje na kom su kubanske i kolumbijske mafijaške grupe koristile metke da bi razrešile poslovne razmirice. Do kraja sedamdesetih, Kokainski kauboji kartela već su preobratili tržište, zamenivši beli prah za travu. Ali u Maloj Havani marihuana je i dalje bila glavni izvor priliva gotovine. Jednog dana 1977. godine, Baskarov prijatelj Giljermo Tabrau, vlasnik lokalne draguljarnice, pozvao ga je na ručak. Baskaro je bio vojni pilot za vladu Fulgensija Batiste na Kubi „Tu sam upoznao šefa i jedinog vlasnika čitavog združenog poduhvata", napisao je Baskaro u mejlovima razmenjenim za BBC-jem pre izlaska iz zatvora. „Nakon ukusnog obroka i nekoliko pića, pozvao mu je da mu se pridružim u transportu droge", rekao je on. „Prihvatio sam poziv i prijalo mi je to osećanje uzbuđenja", rekao je ovaj bivši kubanski ratni zarobljenik. „Nisam to osetio godinama, tako da sam na kraju odlučio da učestvujem u čitavoj priči." Ali 39 godina kasnije, veteran kog je obučavala CIA kaže da „žali zbog mnogih stvari koje je radio". On se sada nada da će preostale godine života provesti „u miru" kraj svoje porodice i da će se usredsrediti na pokušaje da „popravi narušeno fizičko i mentalno zdravlje, reorganizuje život i bude produktivan za vlastitu porodicu i društvo". Vojni pilot koji se borio protiv Kastra Majra Baskaro je imala 12 godina kad je njen otac osuđen u SAD. Nije ga ponovo videla dok nije imala 24 godine, za vreme posete u jednom zatvoru u Pensilvaniji. „On je za mene oduvek bio heroj: vojni pilot koji se borio protiv režima Fidela Kastra", kaže ona, opisujući ga kao divljenja vrednog čoveka s ubeđenjem. Majra Baskaro je imala 12 godina kad je njen otac osuđen na zatvorsku kaznu u SAD Majra je rekla da je oduvek verovala da je njen otac počeo da se bavi trgovinom drogama zato što se razveo od njene majke i bio pod pritiskom da zaradi novac kako bi pružio pomoć njoj i njenoj braći. Ona kaže za BBC Mundo da se decenijama borila da prošlost njenog oca ne ostavi traga na njenom životu. Ali kad je on napunio 80 godina, odlučila je da da otkaz na poslu i pokrene kampanju na društvenim mrežama u pokušaju da ubedi američku vladu da mu umanji zatvorsku kaznu. „Učinila sam sve što sam mogla, ali ništa nisam postigla. Iako je više američkih administracija u Beloj kući pomilovalo na stotine zatvorenika, moj otac je uvek bio odbijen", rekla je ona Tokom 39 godina koliko je proveo u zatvoru, doneseno je nekoliko zakona koji su smanjivali kazne ljudima osuđenim zbog zločina u vezi sa drogama. Ali Baskaro nije imao koristi ni od jednog. „Nakon njegove presude 1980. godine, izglasani su mnogi novi zakoni koji su pomogli su zatvorenicima uhapšenim u međuvremenu. Zato što je proveo u zatvoru toliko dugo, ta smanjenja važila su samo za ljude osuđene posle njega", rekla je ona. „Čini se da su mislili da bi svako ko je osuđen tako davno već bio mrtav." Nikad nisam izneverio vojničku čast Baskaro je napustio medicinsku školu da bi se 1952. godine pridružio Kubanskoj mornaričkoj akademiji, a kasnije je 1954. godine studirao avijaciju u Pensakoli, na Floridi. Na Kubu se vratio 1956. godine i pridružio vazduhoplovnim snagama svoje zemlje. „Služio sam kao mornarički pilot u Vazduhoplovnoj bazi Mariel sve dok Fidel Kastro nije stigao na Kubu. Dobrovoljno sam se prijavio da predvodim vazdušne patrole kako bih sprečio invaziju ili unošenje oružja u oblast koju su držale gerilske grupe", priseća se on. „Bio sam najmlađi mornarički poručnik koji je ikad služio u kubanskoj mornarici. Dobio sam unapređenje na taj položaj 1958. pre nego što sam napunio 24 godine." Baskaro se borio kao pilot protiv gerile Fidela Kastra u Sijera Maestri „Te godine sam morao prinudno da sletim avionom Marin 50", rekao je on, opisujući avion koji se danas čuva u Muzeju kubanske revolucije u Havani. „Sleteo sam u planine, u oblast koju je držao Raul Kastro." Nakon što su ga zarobili gerilci, odveden je u bolnicu, gde ga je posetio brat vođe revolucije Fidela Kastra. „Pokušao je da me ubedi da se pridružim njegovoj grupi, a ja sam odbio ponudu zato što nikad ne bih izdao principe ili vojničku čast", kaže on. Antonio, četvrti zdesna, kao kadet avijacije Nakon što je odbio tu ponudu, u zatvoru je proveo vreme od 11. novembra 1958. do 2. januara 1959. godine (jedan dan nakon što je Batistin režim svrgnut Kubanskom revolucijom). Kasnije je poslat brodom u zatvor Kastiljo del Moro u Havani, gde je ostao do sredine marta, kada je pušten i nekoliko dana kasnije dobio otkaz u mornarici. Tvrđavu La Kabana je režim Fidela Kastra posle izbijanja revolucije koristio kao zatvor „U zatvoru Moro čuo bih mitraljeske rafale svake noći", kaže on, dodajući da je dvaput bio izložen lažnom pogubljenju. „I dalje ne znam zašto me nisu ubili. Kad se danas osvrnem, shvatam da imam više života od mačke." Istorijski eksponat Stari kedrovi Havane tokom većeg dela godine prave hlad za mali trg na kom gori večna vatra. Pod celodnevnom stražom, vatra tinja nad „relikvijama" revolucije. Vot-Kingfišer, za kog Baksaro tvrdi da je leteo njim, izložen u kubanskom Muzeju revolucije. U dvorištu Kubanskog muzeja revolucije parkiran je crveni kamionet za dostavu koji je grupa mladih ljudi iskoristila za napad na predsedničku palatu u martu 1957. godine, sa namerom da ubiju kubanskog predsednika Fulgensija Batistu, što im nije pošlo za rukom. Tu je i Grenma, jahta kojom su Fidel Kastro i njegovi sledbenici doplovili na Kubu da bi započeli svoju pobunu. A ispred svega toga, u zaboravljenom ćošku, stoji jedan avion - Vot-Kingfišer, koji je postao prva letilica u službi pobunjenika. U Muzeju revolucije, na ploči je izložena priča o avionu za koji Baskaro tvrdi da je upravljao njim Natpis pored njega opisuje kako je otet posle prinudnog sletanja u oblasti Il Oriental Fronta pod kontrolom Raula Kastra. Bila je to jedna od retkih prilika u kojoj se neka gerilska grupa u Latinskoj Americi dokopala aviona i to je zapravo bila prva letilica u rukama Revolucije. Propast Zaliva svinja U mejlovima poslatim BBC-u, opisao je kako je iz revolucionarnog zatvora pušten greškom, zbog čega je morao dva meseca da se skriva na Kubi u kući svoje bake. Potom je zatražio azil od Urugvaja, pre nego što je pobegao iz Kube za Gvatemalu da bi se pridružio misiji CIA-e za obuku kubanskih izbeglica radi invazije na rođenu domovinu preko Zaliva svinja. Vazdušna eskadrila kojom je komandovao nikad nije dobila priliku da uzleti kao podrška agentima koje je obučila CIA, jer se misija raspala ubrzo nakon početka invazije. Invaziju u Zalivu svinja organizovala je CIA „Toga dana brigada je trebalo da se rasprši po močvarama, a većina oficira koji su zaostali bili su zarobljeni", kaže Baskaro. „U tom času bio sam spreman da letim bilo čim što je imalo motor ili krila da bih pomogao drugovima ostavljenim na toj zabitoj plaži bez mogućnosti bega", rekao je on. „To je nešto što je dugo mučilo mene i mnoge moje drugove. Znam da su mnogi od njih odlučili da više nikad ne lete i na kraju su počeli da se bave nekim sasvim drugim aktivnostima." „Ne zbog manjka odvažnosti, već zbog osećanja da su iznevereni, kad je brigada napuštena i poslata u sigurnu smrt." Odbijanje sporazuma Skačemo na 1987. godinu i kriminalna organizacija kojoj je Baskaro pripadao - pod vođstvom Kubanaca 20 godina mlađih od njega - ima razvijenu mrežu kolumbijskih dobavljača, advokata, brodova, aviona i potplaćenih policajaca na Floridi. Ali mešavina loših vremenskih uslova - i verovatno zle sreće - okončala je njihov poduhvat kad se ribolovački brod koji su koristili za prebacivanje droge preko Meksičkog zaliva nasukao, nakon čega ga je otkrio FBI. Baskaro je uhapšen 21. februara 1980. godine u Gvatemali. Poslat je u Majami i predat američkoj Upravi za suzbijanje narkotika. Posle suđenja u Džordžiji, proglašen je krivim za „združeni poduhvat da se uveze i rastura marihuana". Baskaro je odbio ponude američkih vlasti da mu se smanji kazna u zamenu za saradnju na drugim istragama, što je dovelo do izricanja kazne od 60 godina zatvora. „Odbio sam da sarađujem zato što mi moje moralne načela i etika, kao i moja vojna obuka, ne dozvoljavaju da iskoristim nekog drugog ili svedočim protiv nekoga da bih rešio vlastite probleme." „Niko me nije terao da se pridružim poduhvatu. Zato nisam sarađivao niti pokušao da iskoristim nekog trećeg da spasem glavu." Baskaro danas ima 84 godine Budući da su svi članovi kriminalne organizacije na kraju završili na sudu, bili osuđeni i u međuvremenu pušteni, Baskaro je ostao poslednji u njegovoj grupi koji nije završio na slobodi. On se nekad pita postoji li neki tajni razlog zašto je svaki njegov zahtev za prevremeno puštanje ignorisan, pre nego što mu je 2019. godine kazna konačno smanjena za 20 godina zbog dobrog vladanja. Sudska začkoljica Ejmi Pova, predsednica fondacije Ken Du, američke grupe koja radi na smanjenju kazni za ljude uhapšene zbog zločina u vezi sa drogama, veruje da će presuda Baskaru ostati zabeležena u istoriji. „Antonio je optužen za združeni poduhvat, što je jedan od najprefriganijih poteza u arsenalu Ministarstva pravde, jer optužuje nekoga za dela drugih sem ukoliko taj neko ne sarađuje", rekla je ona za BBC Mundo. Rekla je i da je zato što je Baskaro odbio da sarađuje sa tužiocima bio optužen za sve zločine koje su počinili njegovi saučesnici. Začkoljica sudskog sistema, kaže Pova, jeste da oni koji postignu sporazume s američkim tužiocima dobijaju smanjene kazne zato što su im pomogli da osude nekoga ko je odbio da sarađuje. Da bi iskoristio pogodnosti sporazumnog priznanja krivice, nije dovoljno da neko samo prizna krivicu, kaže ona. „Saradnja znači da morate da pružite pozamašnu pomoć, što se, u pravnom smislu, definiše kao pomoć 'usmerena ka istrazi i krivičnom gonjenju kriminalnih aktivnosti osoba koje nisu optužene.'" Prema Povi, većina optuženih prihvati sporazum, ali oni koji ga odbiju često završe sa „drakonskom kaznom".