Ova gladna crna rupa možda predstavlja kosmičku „kariku koja nedostaje“
Tim astronoma pronašao je nešto za šta tvrdi da je najbolji dokaz za postojanje „neprimentnih" crnih rupa.
Pretpostavljena crna rupa otkrivena je kada je rascepila zvezdu koja je letela preblizu Oni navode da pretpostavljena crna rupa „srednje mase" razotkrila je postojanje kada je rascepila jednu osamljenu zvezdu koja je prišla preblizu. Ovakva nebeska tela srednje veličine za proučavanje evolucije kosmosa predstavljaju „kariku koja nedostaje", a za kojom se dugo traga. Istraživači su posmatrali nebo iz dve rendgenske opservatorije, kao i Habl teleskopom, kako bi identifikovali objekat. „Crne rupe srednje mase su takoreći neuočljive i zato je vrlo važno da pažljivo razmotrimo sva alternativna objašnjenja za postojanje svake potencijalne pojave [koja bi mogla da deluje kao crna rupa]", kaže glavni istraživač dr Dačeng Lin sa Univerziteta u Nju Hampširu, u Durhamu, SAD. „To smo uspeli zahvaljujući teleskopu Habl", navodi Lin. Rengendska opservatorija Čandra (Chandra), kojom je upravlja NASA, i satelit Njuton (XXM-Newton) Evropske svemirske agencije su 2006. godine registrovale snažan rengentski plamen pod nazivom 3XMM J215022.4−055108. Prema rečima dr Lin, priroda rendgenskog plamena ukazivala na dva potencijalna scenarija. To je mogla da bude „ili udaljena crna rupa srednje mase (izvan naše galaksije) koja ruši i guta zvezdu, ili neutronska zvezda u našoj galaksiji, koja je u procesu hlađenja", kaže dr Lin za BBC. Neutronske zvezde su ostaci zvezda koje su eksplodirale. Šta je crna rupa? Crne rupe su različitih veličina, ali one srednje veličine su se pokazale takoreći neuočljivim Kako bi utvrdili koji je od dva scenarija po sredi, naučnici su putem svemirskog teleskopa Habl posmatrali izvor rendgenskih zraka, pokušavajući da utvrde njegovu preciznu lokaciju. Teleskop je pružio snažne dokaze da rendgenski zraci ne dolaze iz izolovanog izvora na u našoj galasiji Mlečni put, već od udaljene, guste zvezde koja se nalazi na periferiji druge galaksije. Ispostavilo se da to upravo odgovara vrti lokacije na kojoj su naučnici očekivali da pronađu crnu rupu srednje veličine. Dr Lin, na osnovu podataka dobijenih putem teleskopa Habl, kaže da je ovo „najverovatnije" objašnjenje. Takozvane „supermasivne crne rupe" obično se nalaze u centru galaksije; na primer, Mlečni put je domaćin ogromne crne rupe koja se zove Strelac A * (Sagittarius A*). Crna rupa (okružena) leži na periferiji velike galaksije Rendgenski plamen pronađen je među hiljadama posmatranja KSMM-Nevton opservatorije u orbiti Ali, crne rupe sa srednjom masom su posebno teško pronaći upravo jer su manje po veličini i imaju slabiju aktivnost. Pored toga, oni nemaju toliko kosmičkog materijala u svojoj neposrednoj blizini koji bi mogle da koriste kao gorivo, a nedostaje im i snaga gravitacije da bi mogle da u sebe uvuku zvezde, kako bi proizvele rendgenske zrake. Zbog toga, jedan od retkih načina da astronomi lociraju ovakvu crnu rupu bio je da je „uhvate na delu" - tj. kako guta zvezdu. Dr Lin i njegove kolege morali su da pročešljaju na hiljade podataka prikupljenih preko satelita kako bi pronašli jedan ovakav potencijalni slučaj. Rendgenski sjaj rascepljene zvezde omogućio je astronomima da procene masu crne rupe, koja je 50.000 puta veća od mase Sunca. Svemirski teleskop Habl korišćen je za lociranje izvora rendgenskih zraka Ovo nije prvi potencijalni slučaj crne rupe srednje veličine. Ali, pošto smo videli kako to telo cepa zvezdu, otkriće deluje još ubedljivije, tvrdi tim doktora Lina. Crne rupe srednje mase ključ su odgovora na mnoga pitanja o evoluciji crnih rupa. Na primer, da li se iz masivne crne rupe nastaju od rupa srednje veličine? Astronomi takođe žele da razumeju kako nastaju crne rupe srednjih dimenzija i da li imaju tendenciju da borave u gustim klasterima zvezda, kao što je slučaj sa ovom potencijalnom crnom rupom. „Proučavanje porekla i evolucije crnih rupa srednje veličine konačno će dati odgovor na pitanje kako nastaju supermasivne crne rupe na koje nailazimo u centrima galaksija", kaže članica tima, dr Natali Veb sa Univerziteta u Tuluzu, u Francuskoj. Rezultati su objavljeni u naučnom časopisu Pisma iz astrofizike (The Astrophysical Journal Letters). Pratite nas na Fejsbuku i Tviteru. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk