paragraph_text: Dokazi za Kasno teško bombardiranje potječu iz mjesečevih uzoraka koje su donijeli astronauti Apolla. Izotopsko datiranje mjesečevih stijena podrazumijeva da se većina udara dogodila u prilično uskom vremenskom intervalu. Nekoliko hipoteza pokušava objasniti prividni skok u toku udarca (tj. asteroida i kometa ) u unutarnjem Sunčevom sustavu, ali dogovora još nema. Model iz Nice, popularan među planetarnim znanstvenicima, postulira da su divovski planeti prolazili kroz orbitalnu migraciju i, čineći to, raspršili predmete u asteroidnom i/ ili Kuiperovom pojasu u ekscentrične orbite i na put zemaljskih planeta. Drugi istraživači tvrde da podaci o mjesečevom uzorku ne zahtijevaju događaj kataklizmičkog kratera blizu 3,9 Ga, i da je prividno grupiranje udara talina blizu ovog vremena artefakt materijala za uzorkovanje, dobivenih iz jednog velikog bazena za udarce. Oni također napominju da bi se brzina udarne pojave mogla značajno razlikovati između vanjske i unutarnje zone Sunčevog sustava.<ref>