section_heading: Karmelski škapular
paragraph_text: Upadi Saracena u Svetu zemlju oko 1300. prisilili su karmelićane na preseljavanje u Europu. Selidbe su za posljedicu imale napuštanje pustinjaštva i utemeljenje tridesetak prosjačkih redova na europskom tlu. Lionski sabor prihvatio je odluku o sekularizaciji 22 prosjačka reda, dok su karmelićani, s određenim vremenskim odmakom, priznati kao crkveni red. U trenutcima borbe za opstanak Reda tijekom njegova prijelaza s pustinjaštva na prosjaštvo i samog pitanja odobrenja, Šimun Stock zatražio je od zaštitnice Reda, Blažene Djevice Marije, zagovor za Crkveno priznanje reda. Prema predaji je 16. srpnja 1251. imao viđenje Marije, koja mu je predala škapular uz poruku:<ref> Dorner, Severin. ''Škapular. Živjeti s Marijom u duhu Karmela'', Karmel - Brezovica, <sup>3</sup>1994., str. 10. Pobožnost se ubrzo proširila Europom, a njezino je širenje bilo obilježeno osnivanjem laičkih »škapularskih bratovština«, koje su do danas ostale sastavnim dijelom karmelićanskih redovničkih zajednica. Papa Pio X. dopustio je članovima škapularskih bratovština nošenje »škapularskih medaljica« mjesto smeđeg suknenog škapulara, koje s jedne strane imaju lik Srca Isusova, a na drugoj Marijinu sliku. Važnost škapulara u karmelskoj pobožnost utvrdila se tijekom stoljeća toliko da se glavna svetkovina reda, Gospa Karmelska, nerijetko naziva Škapularevo, dok je u nekim redovničkim zajednicama (kongregacijama) škapularska medaljica oznaka pripadništva. Svrha i značenje škapulara u karmelskoj pobožnosti jest posveta Mariji prema Crkvenom načelu »Per Mariam ad Jesum« (Po Mariji k Isusu). Prema kazivanju vidioca, Marija se u Lourdesu i Fatimi ukazala zaogrnuta smeđim škapularom. Papa Pio XII. u svom pismu od 11. veljače 1950. potiče na nošenje škapulara kao oblika posvete Prečistom Srcu Marijinu, kao što je to činio i njegov prethodnik Pavao VI.:<ref> Dorner, Škapular..., 1994., str. 15. Iako nije potvrđena povijesna utemeljenost tzv. »subotnje povlastice« (Bolla Sabatina), pod kojom se razumije obećanje što je papa Ivan XXII. dobio za Gospina ukazanja 3. ožujka 1322. u Avignonu, a koje glasi: