section_heading: Životopis
paragraph_text: Prema priopćenju SSNO u 15.15 sati 5. listopada 1991. "''pogođen i oboren helikopter gazela u kojem su se nalazili general-potpukovnik Jevrem Cokić i kapetan bojnog broda Krsto Đurović. Tom prilikom teško je ozlijeđen kapetan bojnog broda Krsto Đurović koji je od zadobijenih rana preminuo. General-potpukovnik Jevrem Cokić i članovi posade kapetan Nervin Tobunčić, pilot i vodnik prve klase, i Ilija Radulović, kopilot, ozlijeđeni su i izvan su životne opasnosti''". Vojni vrhu odbilo je izvršiti bilo kakve istražne radnje, a vodstvo ondašnje SFRJ i Crne Gore želi prikriti okolnosti ovog zločina, što je s obzirom na okolnosti jasno. Hrvatski diplomat Kačić je istakao pitanje zašto nadležna tijela Haškog tribunala ovakvu šutnju mogu objasniti i zbog čega tijela Haškog suda nisu utvrdila uzroke ovog zločina, jer su propustili pitati svjedoke dodatna pitanja iz kojih bi se moglo mnogo više ustvrditi o ulozi optuženog Slobodana Miloševića, tim više što službeni dopis Vlade Republike Srbije od 5. listopada 1991. upućen vladi R. Hrvatske, koji je u ime vlade R. Srbije potpisao ondašnji predsjednik vlade Srbije Dragutin Zelenović bio očiti dokaz da je agresija na hrvatski teritorij bila poduzeta s odobrenjem i u ime Vlade Republike Srbije."''„Vaša odluka da u gradu od neprocenjive istorijske i kulturne vrednosti smestite vaše paravojne formacije, crne legije i mnogobrojne strane plaćenike i da sa tog prostora započnete oružane napade na naseljena mesta u Hercegovini i Boki Kotorskoj predstavlja krajnje necivilizovan, nehuman i nedostojan čin....Na svojoj sednici od 4. oktobra 1991. Vlada R. Srbije upoznala se sa opasnostima kojima je izloženo stanovništvo i grad Dubrovnik, koji predstavlja deo istorije srpskog i hrvatskog naroda, kao i veličanstveni spomenik svetske kulturne baštine." (st.2 vidi naprijed str.10).''" <br>Nema evidencije da je ovaj dokazni materijal upotrijebljen u krivičnom postupku protiv Slobodana Miloševića.