section_heading: Kontekst
paragraph_text: U Japanu je 1997. godine potpisan Protokol iz Kyota koji nije imao prevelikog učinka jer je stupio na snagu 8 godina kasnije, tek 2005. godine, a SAD (uz Kinu najveći zagađivač i emiter stakleničkih plinova) ga nije prihvatio. Sve to rezultiralo je željom (dijela) međunarodne zajednice o općem, obvezujućem klimatskom sporazumu koji bi postigao sve ono što Kyoto nije uspio, ali i više (Kyoto je, po današnjim standardima, bio „blag“ sporazum). Europska unija je posebno bila zainteresirana za takav sporazum jer je odlučila postati globalni lider u zelenim tehnologijama i održivom razvoju pa je posljedično tome u Parizu održana 21. Konferencija stranaka UNFCCC-a.