section_heading: Sukob narodnjaka i autonomaša
paragraph_text: Povodom saziva hrvatske Banske konferencije u Zagrebu 1860. pozvani su zastupnici iz Dalmacije kako bi razgovarali o sjedinjenju, no, autonomaši na čelu s namjesnikom Mamulom su omeli inicijativu.<ref>Macan, 294. 1861. sazvan je po prvi put Dalmatinski sabor u Zadru. U sabor su golemom većinom izabrani autonomaši, zahvaljujući izbornim pravilima - većinu glasova imali su veleposjednici, činovnici i predstavnici bogatog građanstva (zajedno oko 20% stanovništva Dalmacije). Sabor je odbio sjedinjenje s Hrvatskom i Slavonijom. Rat Austrije s Prusijom i Italijom rezultirao je i pomorskom bitkom kod Visa 1866., koja je odjeknula u Dalmaciji. Nakon austro-ugarske nagodbe 1867., koja je učvrstila podjelu i svela izglede na sjedinjenje s Hrvatskom na minimum, narodnjaci su se okrenuli političkoj i kulturnoj borbi za pohrvaćivanje Dalmacije, pogotovo se usmjerivši na škole, želeći uvesti hrvatski kao nastavni jezik. Stoga im je cilj bio osvojiti vlast u općinama, jer je nastavni jezik bio u nadležnosti općina.<ref>Macan, 309. Još 1862. pokrenuli su list na talijanskom list Il Nazionale, kasnije Narodni list, kako bi pridobili građanstvo koje je primarno govorilo talijanski. 1869. don Mihovil Pavlinović formira zaokruženi, izrazito hrvatski politički program, Hrvatsku misao. U njemu je zagovarao hrvatsko pravo na samostalnu, cjelovitu i ustavnu hrvatsku državu koja bi obuhvatila sve hrvatske zemlje, uključujući i Dalmaciju.<ref>povijest.net, Hrvatski narodni preporod u Dalmaciji i Istri, Hrvoje Petrić