section_heading: Povijest obitelji
paragraph_text: Mlađi unuk Achatiusa Eduarda, Johann Heinrich, rođen 1774. oženio je Johannu Katharinu Elisabethu Heinemann zu Hildesheim i s njom dobio pet kćeri i dva sina, Michaela (1800.) i Heinricha Konrada Melchiora (1813.). Od ove obiteljske grane potekle su obitelji Fenrich zu Bingen, Fenrich zu Kirrlach i Fenrich von Gjurgjenovac. Michael je imao tri sina, Johanna (1819.-1887.), Josepha (1821.-?) i Georga Antona (1826.-1897.).<ref>Valentin König: Genealogischer Adels-Historie - Dritter Theil. III. Wolffgang Deer, Leipzig 1736, S. 434.<ref>Trutat, Eugène, Bibliothèque numérique de Toulouse: Maison Fenrich, Bingen, Allemagne, http://numerique.bibliotheque.toulouse.fr <gallery widths="150" heights="150"> Datoteka:Laure assise dans la salle à manger, maison Fenrich, Bingen, Allemagne (6999468185).jpg|Interijer palače Fenrich, Bingen am Rhein, Njemačka (oko 1910). Datoteka:"Die Rote Villa" in Susine-Gjurgjenovac (Haus Fenrich).png|Kuća Fenrich, Đurđenovac, Hrvatska (oko 1920.) Datoteka:Gronewappen2.jpg|Grb njemačkog roda von Grone, od kojeg su potekli Fenrichovi Datoteka:Fenrich de Gjurgjenovac.jpg|Grb obitelji </gallery>Prvi podaci o doseljenju obitelji u pruski kotar Meseritz potječu iz Popisa vlasnika zemlje Kraljevine Pruske iz 1793. – 1794. godine i crkvenih dokumenata katoličke župe Neudorf.<ref>W. Volkmann: "Die Kirchenbücher der katolischen Pfarrein in der früheren Provinz Grenzmark Posen-Westpreußen", Sonderheft der "Gränzmarkischen Heimatblätter", Hrg Dr. Schmitz, 15. Jg. 1939.<ref>Land Records of South Prussia 1793 - 1794, Vol. 40., str. 1532, listopad 1793. Obitelj je posjedovala imanje (Der Fenrich-Hof) u Schillen-Meseritzu, koje je bilo važno mjesto zaposlenja Mezeričana.<ref>"Stadt und Kreis Meseritz - Ein Heimatbuch", Heimetkreis Meseritz e.V., Band II, Teil 2. Der Fenrich-Hof (Schilin, Hielscher), str. 128. - 133. Zbog toga je Johann Leopold Fenrich 1798. bio potvrđen za upravitelja vlastelinstva Meseritz (Schulz zu Meseritz), a zatim mu 1801. kralj Fridrik Vilim III. podjeljuje i nasljedno pravo na titulu (Erbschulze ili Erbschultheiß).