section_heading: Umjetnost 19. stoljeća
paragraph_text: U ranom 19. stoljeću profilirala se Norwichska škola slikanja, prvi provincijski umjentički pokret izvan Londona, na koju je utjecalo nizozemsko pejzažno slikarstvo i krajolik Norfolka. Zbog neustaljene potpore i unutrašnjih podjela, trajala je veoma kratko, a najznačajniji predstavnici bili su: osnivač John Crome, akvarelist John Sell Cotman i slikar marina koji je kratko živio, Joseph Stannard. mini|200px|<center>[[J. M. W. Turner, Kiša, para i brzina, 1844., ulje na platnu, 91 × 122 cm, Nacionalna galerija, London.<center>]] mini|200px|<center>[[John Everett Millais, Mrtva Ofelija, 1852., ulje na platnu, Galerija Tate, London.<center>]] Paul Sandby je prozvan "očem engleskog akvarelnog slikarstva", a u 19. st. su djelovali i drugi pejzažisti kao: Richard Wilson, George Morland, John Robert Cozens, Thomas Girtin, John Constable (1776. – 1837.), J. M. W. Turner (1775. – 1851.), i John Linnell. Dok je francuska barbizonska škola pristupala pejzažu s ljubavlju, ali na distanciran – znanstveni način, Turner je svoje pejzaže napunio romantičarskim uzbuđenjem s jakim efektima i odvažnom uporabom boje. Bio je majstor atmosferskih efekata, a posebice svjetla u kojemu se oblici tope jedan u drugi. Kod njega kretanje svjetlosti i njezinih odbljesaka je puno važnije od arhitektonskih formi i elemenata prirode. Postao je jedan od najvećih inspiracija impresionizma, prvog modernog stila.