paragraph_text: U hrvatskih i susjednih muslimana uvriježilo se mišljenje da je ova sura jedna od najboljih i najvrjednijih. Smatra se pohvalnim i poželjnim čitati ju u raznim situacijama: na samrti, prigodom dženaze, za dušu umrlog, u mubarek noćima, radi bereketa te općenito da ako je potreba čitati najbolja je da to bude jasin, te brojne ostale situacije, ovisno o mjestu i sredini. Nijedan vjerodostojni hadis ne ukazuje na takvu vrijednost ove sure. Svi na kojima se zasniva su slabi ili izmišljeni, to jest oslanjaju se u tome na hadis za koji su mislili da je vjerodostojan ili na predaju od ashaba Gudejfa. Uporišta za ovaj običaj koji se proširio nema u vjerodostojnom sunnetu, niti u praksi ashaba i tabi'ina niti selefa ovog ummeta, osim kod čitanja sure jasina osobi na samrti, ne umrloj osobi. Islamski su se znalci podijelili po pitanju čitanja jasina. Većina (hanefije, šafije i hanabile) drži da je mustehab čitati ga osobi na samrti. Oni koji drže da je mustehab čitati jasin na samrti govore da je mudrost u tome jer govori o tevhidu, drugom svijetu i radosnoj vijesti ulaska u Džennet onome koji umre na tevhidu, pa se duša tome raduje i lako joj je napustiti tijelo. Drugi smatraju da je zbog slabosti dotičnog hadisa i što to nije bila praksa ljudi u njegovo vrijeme mekruh čitati jasin ili ikoju drugu suru. Treći smatraju da je hadis slab zbog slabosti ravije Ebu Osmana i da oni koji misle da je mustehab da su računali da je hadis sahih.<ref>(boš.) N-um.com Zijad Ljakić: Vrijednost sure Jasin u šerijatskim tekstovima (pristupljeno 16. rujna 2019.)