paragraph_text: Naseljena u prapovijesti iz kojeg vremena su ostale gradine. U starom vijeku bila je zapadnim rubom naseljavanja Liburna, a središta subila Alvona (Labin) i Flanona (Plomin). Slavenska plemena provalila su u ovaj dio Istre od konca 6. stoljeća. Zbog razaranja s prvim doseobama starosjedioci su se povukli u utvrđene gradove. Prva slavenska plemena ne naseljavaju se trajno. Hrvati došli u 7. stoljeću trajno se naseljavaju. Doseoba je bila ogromnih razmjera zbog čega je cesta koja je vodila od Labina preko Pazina do Poreča već u 12. stoljeću ponijela ime Slavenska cesta (lat. via sclavorum). Dio Labinštine je bio dijelom starohrvatske države u 10. stoljeću. Pod mletačku vlast potpala je početkom 15. stoljeća, a na sjeveru je graničila s feudalnim gospoštijama dijelom Pazinske knežije. Hrvati su se izraženije akulturirali nego u ostatku istočne Istre, što je ostavilo posljedicu na jezične osobine Labinštine. Mjesni hrvatski govori su čakavski i cakavski, bliski liburnijskom tipu čakavskih govora, s tim da labinska čakavica ima jače izražen romanski utjecaj. U 19. stoljeću razvilo se rudarstvo (ugljenokopi na području Krapna, Ripende i Tupljaka) i zbile su se nove migracije iz šire okolice ka Labinu (Podlabin, Raša), zbog čega se preobrazio proces akulturacije, koji je dotad bio jednosmjeran i postao je obostran. Kraj pretrpio velika ratna razaranja u 16. i 17. stoljeću i velika iseljavanja u 20. stoljeću. Danas je velika dobro organizirana iseljenička zajednica u New Yorku.