section_heading: Prelazak u rusku vojsku
paragraph_text: Pun nezadovoljstva Jomini zatraži odsustvo radi bolovanja. Povlači se u Švicarsku s namjerom da nakon odmora provede u djelo zamisao o prelasku u rusku vojsku. Zato je iz Badena napisao pismo Berthieru 28. listopada 1810. godine ostavku na čin pobočnika-zapovjednika. To pismo bilo je i molba i ultimatum s ironijom koja je bila dobro skrivena u formu službenog stila tako da se je jedva mogla iščitati. Da je to pismo moglo izazvati malo razumijevanja kod Berthiera, koji je tada bio general pukovnik Švicaraca, sukob bi se mogao završiti s postavljenjem Jominia za zapovjednika jedne pješačke brigade. Radi toga Jomini odluči poći u službu Rusije. Njegove ponude su bile ubrzo primljene i on je dobio odmah postavljenje za pobočnika cara Aleksandra.međutim Jomini još nije imao ni francusku dozvolu za bolovanje ni rusku diplomu, kada mu Napoleon, saznavši za njegove namjere, uputi preko francuskog konzula u Švicarskoj izričitu zapovijed da se odmah vrati na svoju dužnost. Nakon nekoliko dana mučne neodlučnosti Jomini posluša. Kad je stigao u Pariz doznao je vojvode de Feltrea, koji mu je bio naklonjen, da ima mogućnost izbora ili zatvor u Vincennesu ili da se pokori i dobije čin brigadnog generala. Jomini se je pred silom poklonio i bio maknut iz stožera Berthierevog. Tako je svaki svoj čin morao osvajati mučnom borbom. U tom vremenu je objavio drugo izdanje svojih „Rasprava“ i počeo je pisati „Povijest ratova revolucije“ u petnaest svezaka s četiri zbirke zemljovida od kojih su zadnji izdani u Parizu 1824. godine. Uskoro, 1827. godine, izdao je „Napoleonov politički i vojnički život, koga Napoleon iznosi pred sud Cezara, Aleksandra i Friedricha“.