section_heading: Bolnica u ratu
paragraph_text: Najteži dani za bolnicu i za ostatak grada počeli su 24. rujna s dolaskom Banjalučkog korpusa na naše područje. Oko 11.30 počeo je izuzetno žestok, divljački napad iz svih vrsta naoružanja. U bolnici je tada bilo 338 bolesnika te stotinjak zdravstvenih radnika i članova njihovih obitelji koji su bili prisiljeni spas potražiti u skloništima. Posebno je gađana i teško oštećena nova zgrada bolnice gdje je jedan bolesnik poginuo na odjelu hemodijalize, a nekoliko je bolesnika i zdravstvenih radnika ranjeno. Zbog toga i zbog potpune nemogćnosti za daljnji rad, odlučeno je da se izvrši evakuacija nove zgrade koja je provedena drugog dana u ranim jutarnjim satima. Tada su u Kutinu i Lipik evakuirani bolesnici i osoblje s kirurgije, internog, porodiljnog i dječjeg odjela. Od 26. rujna svi su bolesnici i osoblje bili u nemogućim uvjetima u zgradi psihijatrije. Hrane je bilo vrlo malo i to uglavnom suhe. Kuhalo se na vati natopljenoj alkoholom. Stanje je bilo gotovo beznadno, kako je to slikovito opisala tadašnja glavna sestra psihijatrije, Katica Bergman: "Spasio nas je dragi Bog, molitve i nada te Marija Terezija koja je dala sagraditi tako debele zidove." Istog dana propao je pokušaj Međunarodnog Crvenog križa čiji je konvoj koji je trebao izvršiti evakuaciju, napadnut i zaustavljen kod Dobrovca. Odlučeno je da se evakuacija izvrši u vlastitoj organizaciji i Gunjević je već 28. rujna u 18,00 primljen kod tadašnjeg ministra zdravstva, dr. Andrije Hebranga, koji ju je odobrio i obećao svu logističku pomoć.