section_heading: Jezik i književnost
paragraph_text: Ukrajinski etnolog Volodimir Mihajlovič Hnatjuk (1871. – 1926.) proučavao je rusinsku književnost. On postavlja početke “zakarpatske”književnosti u 16. i 17. st. zbog rukopisa duhovne poezije. Stvaraoci su bili školovani svećenici u Trnavi i Jagri, a prepisivači daroviti seljaci. Ugorske duhovne stihove objavio je Hnačuk 1902. godine. Hnačuk zaključuje da je “zakarpatska “ književnost 17. i 18. st. na višoj razini od 19. st. U potrazi za nosiocima usmene književnosti karpatske oblasti posjetio je 1897. Bačku. U Lavovu je 1900. na rusinskom jeziku objavio rusinsku usmenu poeziju(oko 360 pjesama), bajke, basne, legende, povijesne legende, novele i anegdote, koje su mu prenijeli pripovjedači. To je vrijeme osnivanja i dvaju udruženja. Rusinsko narodno prosvjetno društvo Prosvita formira se 1919., s ciljem razvoja rusinske narodnosti i njezinoga nacionalnoga, kulturnoga i književnoga života (vrijeme Havrilija Kosteljnika) i ima ukrajinsku i socijalističku orijentaciju, bori se protiv Moskve, budi nacionalnu svijest među Ukrajincima u Bosni, ali se ubacuje i među Rusine. Nezadovoljni radom Prosvite, Rusini osnivaju 1933. u Vrbasu Kulturno prosvjetni savez južnoslavenskih Rusnina "Zarja" (Zraka- Zora). Orijentiran je sveslavenski, ali uže i ruski i pravoslavno, s vjerskom tolerancijom. Pokret je bio na pozicijama idejnoga pokreta seljaštva, bez precizne socijalističke i nacionalne orijentacije.O tome između dvaju ratova pišu književnici Rusnini, oslanjajući se na borbe oko nacionalnih i kulturnih orijentacija prema pričama M. Kovača, M. Bujile i E. M. Kočiša.