section_heading: U-flak
paragraph_text: "U-flak" su 4 podmornice Tip VIIC (U-441, U-256, U-621 i U-951) modificirane za površinsko praćenje napadačkih podmornica dok isplovljavaju iz francuskih baza na Atlantiku. Kod njih je uvelike pojačana protuzračna obrana. Te preinake su otpočele i na još tri podmornice (U-211, U-263 i U-271) ali nijedna nije i dovršena, te su one vraćene u službu kao i tradicionalne VIIC napadačke podmornice. Ova modifikacija je postala operativna u lipnju 1943. i na početku su bile uspješne protiv iznenađenih pilota RAF-a. Uvidjevši njihov potencijal admiral Dönitz je naredio podmornicama da preplove Biskajski zaljev u skupinama i maksimalnom brzinom. Ova modifikacija je dala Nijemcima još dva mjeseca relativne slobode djelovanja, dok RAF nije razvio protumjere. Kada je RAF počeo da poziva u pomoć površinske brodove da pomognu zrakoplovima, U-flakovi su povučeni i ponovno prenamijenjeni na napadačku ulogu. Koncept U-flaka je otpočeo godinu prije 31. kolovoza 1942. kada je U-256 ozbiljno oštećena u napadu zrakoplova. Radije nego da razreže plovilo odlučeno je da se prenaoruža u teško naoružanu protuzrakoplovnu podmornicu u namjeri da zaustavi gubitke u Biskajskom zaljevu prouzročene zračnim napadima. Ova modifikacija je bila naoružana s 2 četverostruka 20mm topa Flakvierling eksperimentalnim 37mm automatskim topom na palubi. Bitnica 86mm protuzrakoplovnih raketa je testirana ali se pokazala neuporabljivom. S vremenom su dodana još dva 20mm topa. Gorivo na podmornicama je bilo limitirano da može pokriti samo područje Biskajskog zaljeva. Nosio je samo 5 torpeda, već napunjenih, da oslobodi prostor za dodatne topnike. Već u studenom 1943. manje od pola godine od početka eksperimenta ove podmornice su vraćene na staru ulogu. Prema njemačkim podacima samo 6 zrakoplova je srušeno (tri U-441, i po jedan U-256, U-621 i U953).