paragraph_text: Umjetnici novijeg vremena takoder su je prikazivali u društvu s Odisejem. Među najranije slike s tom temom ubraja se Kirka i njezini ljubavnici D. Dossija, iz vremena oko 1513. god. (u Narodnoj galeriji u Washingtonu, a u drugoj verziji u rimskoj Villi Borghese), a takoder i Odisej i Kirka B. Sprangera, s kraja 16. st. (slika se nekoć nalazila u tzv, rudolfinskim zbirkama praškog kraljevskog dvorca Hradčany, a danas je u Umjetničko-povijesnom muzeju u Beču). Od novijih to je prije svega Circe E. Burna-Jonesa, iz vremena oko 1860. god. (u Gradskoj galeriji u Birminghamu), a od djela jugoslavenskih slikara vrijedno je spomenuti Kirku B. Čikoš-Sesije, iz 1895, danas u Magyar Nemzeti Galeria u Budimpešti. Podjednako kao slikare Kirka je privlačila i dramatičare. Spomenimo samo Corneilleovu dramu Circe, iz 1675. god., a od novijih Odiseja i Kirku F. Hübela (1922), Kirku H. Gunterta (1934) i Circe C. Baxe (1949). Nisu joj odoljeli ni pjesnici: kao primjer neka posluži ciklus pjesama Kirka V. Nazora (1923- 1925). Kirka je možda i više nego dramatičare i pjesnike privukla glazbenike: operu Circe skladali su M. A. Charpentier (1675), J. Mysliveček (1799), B. Romberg (1807), A. Bungert (1897), a kao posljednji i W. Egk (1947). Scensku melodramu Circe napisao je 1789. god. i J. Praupner.