section_heading: Povijest
paragraph_text: Masovna ubojstva Hrvata na graničnom području Hrvatske i Bosne i Hercegovine, Krajem srpnja i u kolovozu 1941. izbio je srpski ustanak koji je rezultirao masovnim ubojstvima i masovnim protjerivanjima Hrvata na ovom graničnom području Hrvatske i Bosne i Hercegovine (Drvar i okolica, iz Bosanskog Grahova i okolice - naselja Luka, Korita, Ugarci, Obljaj i druga, iz Brotnja, Boričevca, Vrtoče, Lastve, Zelinovca, Krnjeuše).Dnevno.hr Ante Nazor: Protuhrvatski ustanak u srpnju 1941., 26. srpnja 2013. (pristupljeno 13. srpnja 2017.) "Siva knjiga odmetničkih zvjerstava" ne spominje ustašku odmazdu i pritiske nad Srbima ovog kraja. Nasilnici koji su ušli u ustaški vojno-redarstveno-oružnički sustav napravili su velika zla Srbima; pohićene Srbe ubili su i bacili u jamu u Risovcu, u koju su bacili Srbe ubijene i iz drugih krajeva. U Boričevcu su strijeljali dio uhićenih krnjeuških Srba. Počinitelji zločina okrutnim metodama ubijali su Srbe, hvaleći se po čaršiji i susjedstvu nedjelima. Nisu marili za prijekor starijih krnjeuških Hrvata da se time nije hvaliti, koji su zločince proročanski upozorili "vi sa Srbima potpađate pećinu a oni će je sa vama dovršiti". mini|desno|250px|Stara župna crkva u Krnjeuši Rezultati ustanka nedvojbeno pokazuju da cilj ustanka nije bio neutraliziranje oružanih snaga NDH, nego istrebljenje Hrvata na tom području, što potvrđuje činjenica da se tamo Hrvati nisu smjeli vratiti niti nakon 1945. (nekim naseljima čak su i groblja uništena, a vlasništvo nad zemljom koja im je oteta Hrvati ni do danas nisu uspjeli povratiti). Sve to pokazuje protuhrvatski karakter ustanka kojem je cilj bio stvaranje etnički čistoga, srpskoga područja. Iz izvora vidljivo je ta ustanak nisu bili sporadični nepovezani incidenti, niti osveta za ustaške pokolje, kako neki pokušavaju objasniti/opravdati zločine navodnih „antifašista“. Ustanak od 27. srpnja 1941. u historiografiji često se objašnjava kao reakciju na ustaški teror. Ustanak je logična i često nužna reakcija pripadnika neke zajednice pretpljeni teror. No, ovdje pritom mora se razmatrati i događaje koji su prethodili uspostavi NDH, poput ubojstva Hrvata, odnosno velikosrpsku politiku čiji su ciljevi zacrtani prije uspostave NDH, što naravno ne opravdava endehazijske zločine nad Srbima. Stoga usprkos razlozima protuhrvatske psihoze i protuhrvatskog djelovanja Srba na ovom području, ne smije se prešutjeti činjenica da je spomenuti ustanak rezultirao terorom nad hrvatskim narodom, što je jugoslavenska historiografija prešućivala.„Hrvati Dinare: život, opstojnost, stradanje, nauk i pouka“, Zbornik radova okruglog stola održanog u Bosanskom Grahovu, 20. srpnja 1999., ur. Slavko Golijat, Split 2000.; Zdravko Dizdar – Mihael Sobolevski, „Prešućivani četnički zločini u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini: 1941.-1945.“, Zagreb 1999.; Zdravko Dizdar, „Četnički zločini u Bosni i Hercegovini 1941.-1945.“, Zagreb 2002. Nakon pokolja u Vrtočama četnici-komunisti počinili su zločin nad Hrvatima susjedna sela Krnjeuše. Napadnuta Krnjeuša imala je 12 katoličkih kuća s oko 80 žitelja. Sve su hrvatske kuće odreda opustošene i popaljene, a stanovnici gotovo svi poubijani. mini|desno|250px|Spaljeno selo Krnjeuša u Drugome svjetskom ratu Preživjeli Hrvati bježeći su napustili Krnjeušu, ostavivši svoja stečena imanja, blago, ljetinu i ostale zalihe hrane i potrepštine. Sve je to razgrabljeno, dijelom sakupljeno i organizirano kao pomoć novoformiranoj Krnjeuškoj partizanskoj četi.