section_heading: Usporedba s ostalim borilačkim vještinama izvedenim iz klasičnog Jujutsua
paragraph_text: Najvažniji faktor koji razlikuje Brazilski džiju-džicu od Juda i nekih škola Jujutsua je da BJJ daje namjerni naglasak na borbu na tlu. Dok japanski Jujutsu i Judo uključuju trening za parter (newaza) malo japanskih škola daje naglasak na parter kao BJJ. Neke, ako ne i sve, BJJ škole zanemaruju tehnike bacanja. Takav režim treniranja je odgovoran za velike napretke u borbi na tlu uveden BJJ-om kao i velike nedostatke u stojećem grapplingu koji neki ublažavaju s usporednim treniranjem Juda ili hrvanja. Usto, kao i Judo, BJJ potiče na randori ili slobodno spariranje protiv protivnika koji se opire. Stoga studenti imaju priliku da testiraju svoje vještine i razviju ih pri realističnim uvjetima pritom smanjujući rizik od ozljede. Ponekad se pretpostavlja da je Maeda je bio majstor Jujutsa. Ipak, dok je u kasnim 1880-ima Judo bio smatran školom Jujutsu-a mogao se koristiti taj naziv naizmjence s nazivom Jujutsu. Maeda je zapravo vrlo kratko trenirao tradicionalni Jujutsu kao dijete prije nego što je počeo trenirati Judo. I zanimljivo je napomenuti da stari Kodokan zapisi imaju Hélia Graciea registriranog kao 3. dana u Judu. Izrazita razlika između BJJ-a i japanskih stilova uključuje naglasak udaraca na podu, hvatove i zglobne koštce koji su zabranjeni u športskom džudu ali se uče u praktičnom Judu i tradicionalnom Jujutsuu. Danas, glavna razlika između Gracie/Brazilski džiju-džicua leži između Héliovog tradicionalnog GJJ-a za samoobranu i športskog BJJ-a za bodovno natjecanje. Postoji veliko ispreplitanje u tehnici između to dvoje.