section_heading: Nastanak ustaškog pokreta
paragraph_text: Osnovni cilj bio je poduzeti sve kako bi se došlo do nezavisne države Hrvatske, ali je Pavelić bio svjestan da se taj cilj ne može ostvariti mirnim razgovorima, pregovorima i diplomacijom. Zato je sve češće isticana potreba i nužnost oružane borbe. Kako mu je prijetila opasnost od uhićenja nakon uvođenja Šestosiječanjske diktature, Pavelić je već 20. siječnja 1929. godine napustio zemlju. Izvjesno je vrijeme boravio u Austiji nakon čega je otišao u Bugarsku gdje se zajedno sa svojim suradnikom Gustavom Perčecom povezao s makedonskim revolucionarom Vančom Mihailovim. Pavelić je u travnju 1929. u Sofiji, nakon razgovora s vođom Vnatrašnate makedonske revolucionalne organizacije (VMRO) Vančom Mihajlovim, postigao dogovor o suradnji i borbi protiv Kraljevine SHS. Saznavši za taj čin, Sud za zaštitu države u Beogradu osudio je, u odsutnosti, 11. srpnja 1929. godine Antu Pavelića na smrt. Još prije napuštanja države i odlaska u emigraciju, Pavelić je sa svojim suradnicima Branimirom Jelićem, Gustavom Perčecom i drugima, 7. siječnja 1929. godine ilegalnu organizaciju "Hrvatski domobran" pretvorio u novu ilegalnu organizaciju "Ustaša - Hrvatski oslobodilački pokret" čiji se članovi nazivaju ustašama. Najviši organ koji upravlja Hrvatskim oslobodilačkim pokretom i nadzire rad svih ustrojbenih jedinica zove se Glavni ustaški stan, a na njegovom je čelu poglavnik dr. Ante Pavelić.