section_heading: Romantizam i genij Taras Ševčenko
paragraph_text: Ukrajinci u sklopu Ruskog Carstva tijekom 18. i 19. stoljeća bili su pod stalnim pritiskom bez znanstvenog uporišta kako ne postoji ukrajinski jezik već je riječ isključivo o dijalektu »velikog ruskog jezika«. Dio ukrajinskih genijalaca (odgojenih u ukrajinskom kulturnom duhu) u ruskoj književnosti do jedne mjere se počeo miriti s takvom imperijalnom politikom, a među njima se posebno ističu Mikola Gogolj<ref> i njegov simpatizer Fjodor Dostojevski<ref> koji su porijeklom bili iz Ukrajine, jedan rodom a drugi po ocu. Gogolj (rodom iz Ukrajine) je vodio poseban »vlastiti rat« pošto mu je ruska sredina bila teško prihvatiljiva te u suprotnosti s kulturom razmišljanja kakva se susretala u Ukrajini. No upravo zahvaljujući ukrajinskom načinu promišljanja Gogolj je postao najupečatljiviji odnosno najoriginalniji predstavnik ruske proze u 19. stoljeću.<ref>Hrvatsko slovo - Tjednik za kulturu, Godina XIV., Broj 798, Zagreb, 6 kolovoza 2010., str. 20: Otimanje o velikana riječi - Gogolj ili Ukrajinac u Rusiji (Jevgenij Paščenko) Gogolj je imao izniman utjecaj na rusku književnost kao i na svog sunarodnjaka Dostojevskog te neke druge poznate ruske autore. Takvoj rusifikacijskoj praksi, u kojoj je ruski jezik bio preduvjet za bilo kakav rad i eventualni uspjeh, snažno su se oduprijela dva velika ukrajinska književnika Taras Ševčenko<ref>Shevchenko, Taras. i Pantelejmon Kuliš.<ref>Kulish, Panteleimon. Njihov rad nije samo usavršio ukrajinsku književnost već je bio ključan oslonac u formiranju neovisnog ukrajinskog nacionalnog ideniteta.