paragraph_text: Još u ranom kršćanstvu, kad se čitalo evanđelje, svijeće su se palile ne radi raspršivanja tame, nego radi pokazivanja radosti. Zbog toga je i u vrlo malim prostorima bilo mnogo svjetiljaka, što znači da nije bila potreba radi rasvjete, nego obredna. Isus je često o sebi samom dosljedno govorio kao o svjetlu. Osim što simbolizira svijeća Božju prisutnost među nama, kazuje da su kršćani preko Krista i sami postali božansko svjetlo. Svjetlo zavjetnih svijeća sveti Atanazije Veliki nazivao je prinosom vjernih. Mnoštvo upaljenih svijeća bilo pred Isusovom ili Marijinom slikom, ili slikama svetaca znači veliko pridavanje slave Bogu, koji je s nama podijelio svoju slavu.