section_heading: Puštanje iz pritvora
paragraph_text: Čovićev odvjetnik Rajić podnio je žalbu na osuđujuću presudu Suda BiH. U žalbi je Rajić naveo da je došlo do povrijede odredbi kaznenog postupka, pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja, povrijede kaznenog zakona i odluke o kaznenopravnoj sankciji. Rajić je predložio da Žalbeno vijeće Suda BiH uvaži žalbu na način da preinakom pobijene presude optuženika oslobodi odgovornosti. Istakao je kako je Sud prekoračio optužbu tako što nije u potpunosti riješio predmet optužbe te da je presudu izrekao za djelo koje nije identično s onim koje je navedeno u potvrđenoj i na glavnoj raspravi izmijenjenoj optužnici. Time je, prema Rajićevom mišljenju, Sud prekoračio svoje ovlasti i povrijedio Zakon o kaznenom postupku jer se "presuda može odnositi samo na djelo koje je predmet optužnice sadržane u optužnici". Ukazao je da u Čovićevom slučaju ne postoji identitet između djela navedenog u optužnici i djela navedenog u presudi te da je Sud bio vezan optužbom i da bitnu izmjenu optužbe može napraviti samo tužitelj, a ne sud. Štoviše, ukazao je i na to da kazneno djelo kako je opisano u optužnici, odnosno presudi, ne sadrži bitne elemente bića kaznenog djela zlouporabe položaja ili ovlasti. Nadalje, Rajić je naglasio i pravne nedostatke kod obrazloženja presude, gdje Sud nije obrazložio razloge odbijanja određenih dokaza obrane koji su argumentirano pobijali navode optužbe. To se posebno odnosilo na sporni dokument Mišljenje na kojem je utemeljena presuda, a za kojeg nije bilo dokaza da ga je pisao ili potpisao Čović. Rajić je naglasio kao mišljenje ne može biti pravnoobvezujući akt, te da je Sud otišao dalje od Tužiteljstva koje je rečeni akt smatralo mišljenjem, a Sud rješenjem. Dodao je i to kako kod optuženog Čovića nije postojao umišljaj.<ref>Filipović, 2011., str. 179. - 180.