section_heading: Komunistička vladavina
paragraph_text: Jugoslavenska varijanta komunističke ideologije - poznata i pod imenom Titoizam - nije se odricala diktature proletarijata i totalitarističke volje za ovladavanje baš svim aspektima društvenog života (gdje je ispolitizirano i kontrolirano od Komunističke partije bilo baš sve - od športskih društava do znanstvenih ustanova i od poduzeća do vojnih postrojbi). Za jugoslavenske komuniste, koji predano izučavaju misao Karla Marxa i nastoje je primijeniti u stvarnost društva kojim vladaju, "'univerzalni', odnosno 'totalni' čovjek moguć je samo totalnim okidanjem otuđenja, tj. korjenitim 'ukidanjem dosadašnjeg načina djelatnosti' i korjenitim 'mijenjanjem ljudi'... Komunističkom se revolucijom...svestrana ovisnost, taj prvi svjetsko-povijesni oblik suradnje individuuma, preobražava u kontrolu i svjesno vladanje tim moćima... Ukidanje otuđenja omogućuje svestrano duhovno bogaćenje i univerzalno razvijanje čovjeka i njegovih sposobnosti... Obrazovanje revolucionarne komunističke svijesti jedna je... od bitnih pretpostavki radikalne, univerzalne, 'temeljne revolucije'. Komunistička revolucija zahtijeva ... ne samo radikalno nego i 'masovno mijenjanje ljudi"'<ref>"Radikalnost i univerzalnost komunističke revolucije", Ante Pažanin, "Politička misao", Vol. 5 No. 1, 1968 U nametanju svoje ideologije, jugokomunisti su uspješno koristili državni aparat, obrazovni sustav i medije. Međutim su im uspješnost nametanja ideologije umanjivali odgojni procesi unutar obitelji, kao i vjerska pripadnost većine stanovništva - te je vladajući ateistički sloj stoga uporno provodio borbu protiv religije, različitim metodama i različitim intenzitetom.<ref>"Konsolidacija jugoslavenskoga socijalizma kroz ideološke aparate države", Marko Fuček, "Časopis za suremenu povijest" br. 3., 515.-534. (2014)