section_heading: Rezidencijalne vile historicizma u Istri
paragraph_text: Razvoj turizma i nova demografska slika Istre odrazile su se na liburnijsku rivijeru. Rezidencijalne vile Lovrana i Opatije poput opatijskih „neobaroknih vila Rosalia i vila Madona“Julija Lozzi-Barković, Arhitektura historicizma u Hrvatskom primorju i Istri, u: Historicizam u Hrvatskoj, knjiga I, Zagreb, Muzej za umjetnost i obrt, 2000., str. 220-229. (225) sličnog su arhitektonskog ustroja kao one u Puli. Novinu u arhitektonski izraz unosi arhitekt Carl Seidl (1858. – 1936.) koji jednostavnu historicističku raščlambu rezidencijalnih vila spaja s lokalnim mediteranskim izrazom primjenjujući kamen istarskoga podneblja.Vanda Ekl, Opatija – prostor i čovjek, u: Dometi: književnost, kultura, društvena pitanja br. 9-10., Rijeka, Matica hrvatska Rijeka, 1984., str. 63-76. (72). Na taj način nastoji uklopiti arhitekturu dotad uglavnom nepoznatu ovome podneblju upotrebom tradicionalnog materijala. Arhitektonska ostvarenja u Opatiji vežu ga uz javnu (Zgrada općine) i sakralnu namjenu (Evangelistička crkva), no Villa Frappart u Lovranu 1914. godine donosi mu zlatnu državnu medalju. Villa Frappart (1894. – 1904. godine), prikazuje Sedilovu naklonjenost gotico fiorito stilu. Neogotički elementi pri oblikovanju prozorskih otvora, balkona s balustradama i loggie prepoznatljivi su motivi kojima se koristi arhitekt Attilio Mauguolo na Villi Guerra (1903.) i Villi Denes (1910).Mirjana Peršić, Lovran – Turizam i graditeljstvo: Turistička arhitektura u Lovranu u 19. i 20. stoljeće, Rijeka, Adamić, 2002., str. 34.