section_heading: Operativna uporaba
paragraph_text: Jak-25 je napravljen skoro u cijelosti od aluminija. Dobio je strelasta krila pod kutom od 45 stupnjeva i negativnim diedarom od pet stupnjeva. Krila su opremili eleronima, dvostrukim flapsovima i dvjema zračnim pregradama. Na stražnjem dijelu trupa ugrađene su dvije velike zračne kočnice koje su se automatski otvarale ako bi posada pokrenula postupak za katapultiranje iz aviona.<br> Gorivo se nalazilo u četiri velika spremnika u trupu. Pod svakim krilom bio je jedan turbomlazni motor AM-5A (RD-5A) potiska 19,6 kN. To je bilo dovoljno za maksimalnu brzinu od 1090 km/h. Za sovjetsko ratno zrakoplovstvo još je bio važniji borbeni polumjer djelovanja nešto veći od 1000 km.<br> Kako je cijeli avion zapravo služio kao platforma za radar RP-6 Sokol, pa je njegovo kašnjenje bio veliki udarac za cijeli projekt. Zbog toga ne čudi podatak da je na kraju isporučeno samo 67 "izvornih" Jakova 25. S druge strane, isporučeno je čak 406 Jak-25M. Maksimalni domet motrenja radara Sokol bio je, za ono vrijeme, čak 30 km. Sovjetski izvori tvrde da je mogao otkrivati letjelice koje su letjele na vrlo malim visinama. Tijekom presretanja drugih letjelica najveći problem je bio u tome da se tako veliki avion morao osloniti na dva topa Nudelman N-37L, svaki s borbenim kompletom od 50 granata. Iako je Jak-25 trebao obarati američke strateške bombardere, a ne lovačke avione, ipak bi bilo znatno učinkovitiji da je dobio i vođene projektile zrak-zrak.<br> Usprkos tome što je domet motrenja radara Sokol bio 30 km, u usporedbi s tisućama kilometara koje su Jakovi morali "pokrivati" bio je zanemariv. Zbog toga je veći dio Jakova 25M naknadno opremljen i sustavom Gorizont-1 za automatsko navođenje na ciljeve sa zemlje, preciznije rečeno, iz radarskih postaja na zemlji. Iz tko zna kojih razloga tek je dio tih Jakova opremljenih ovim sustavom označen kao Jak-25MG.