section_heading: Prvih 100 godina
paragraph_text: Stogodišnja povijest instituta (1917. – 2017.) može se okvirno podijeliti u nekoliko faza: prvi period, je jedanaestogodišnje razdoblje na samom početku, kada se Orijentale pokušavao afirmirati i postati prepoznatljiv, što je ostvareno enciklikom Pija XI posvećenoj Orijentalu, Rerum orientalium<ref>Pio XI,Rerum Orientalium, u: V. Peri, Orientalium varietas, Rim 1994, 376-383. (1928). Zatim slijedi tridesetogodišnje razdoblje koje traje gotovo početka Drugog Vatikanskog Sabora (1928. – 1958.), kada se već započeo žeti dio bogate žetve koja se očekivala, a postavljeni su temelji za izgradnju drugih. Svježi dah Vatikanskog Sabora donio je zanimanje za kršćanski Istok i Orijentale kojim je obilježeno sljedećih trideset godina nakon Sabora sve do 1989. Da bi se 1989. promjenama u Istočnoj Europi otvorilo novo poglavlje Orijentala jer se sada otvorila mogućnost studija mnogi novim studentima iz dotadašnjih „izoliranih“ komunističkih zemalja Istočne Europe.<ref>E.G. Farrugia, “Benedetto XV e la fondazione del Pontificio istituto Orientale (1917): lungimiranza, intuizione, riflessioni a posteriori”, Benedetto XV: Papa Giacomo della Chiesa nel mondo dell’“inutile strage”, uredili G. Cavagnini i G. Grossi, II, Bologna 2017, 1098-1199, ovdje 1103.