paragraph_text: Posebno važno je istaknuti da je Španjolska bila jedina zemlja na svijetu, nakon II. svjetskog rata koja je primila mlade hrvatske studente, ne da im za razliku od drugih zemalja, u ruke utisne motiku i lopatu, nego da im pruži knjigu, da nastave svoje studije. Velikodušna gesta jednog plemenitog naroda, koji je onda bio i sam proganjan i sam gladan, koji je smanjivao oskudni kruh svojoj djeci i davao ga tuđoj, prognanoj. Naime, vlada Francisca Franka je na poziv Pape Pia XII. godine 1947. u Madridu osnovala posebni zavod za studente iza "željeznog zastora", Colegio Mayor de Santiago Apóstol (Visoki Zavod sv. Apostola Jakova), gdje su pružili zaklon, ležaj i kruh za oko 500 studenata iz 14 različitih naroda iz jugoistočne Europe.<ref> Tu je oko 75 mladih Hrvata našlo svoje utočište i završilo sveučilišne studije: političko-ekonomske, filozofiju, medicinu, kemiju i brodogradnju. Neki su postigli i doktorate: Marijan Gec, Pero Vukota, Ante Fulgosi, Josip Franić, Franjo Pančić, Ivo Tuškan. Jedan od važnijih hrvatskih iseljeničkih djelatnika u Španjolskoj bio je Alojzije Čukman, a duboki trag ostavili su Eugen Beluhan Kostelić i ini.<ref>Gojko Borić: Hrvati u Madridu, Hrvatska revija br. 1/2010.