paragraph_text: Prigodom nastanka Kraljevstva Srba, Hrvata i Slovenaca 29. listopada 1918. godine, nije se niti jedna od tih država proširila na teritorij druge, nego je nastala unija Države Slovenaca, Hrvata i Srba i Kraljevine Srbije (koja je nekoliko dana ranije bila sebi pripojila Kraljevinu Crnu Goru), povodom čijeg su formiranja u pravnom redu obje te ranije države prestale postojati; kod sklapanja Ugovora u Saint Germainu iz 1919. godine<ref>[https://archive.org/details/peacetreaties00alli Ugovor iz Saint Germaina iz 1919. godine], izdanje 67 zasjedanja Kongresa i Senata Sjedinjenih Američkih Država, 1921. je iz praktičnih razloga bilo ugovoreno da će nova Kraljevina SHS naslijediti ugovore "bivše Kraljevine Srbije". U Ugovoru iz Saint Germaina se doduše govori o "područjima pripojenima Srbiji od 1913. godine - ali se to odnosi na područja oduzeta Turskoj i Bugarskoj; u pogledu područja koje je nekad bila dijelom Austro-Ugarske (tj., u pogledu Države SHS) i Kraljevine Srbije, govori se o slobodnom sklapanju unije, povodom koje je nastalo ("konstituirano") Kraljevstvo Srba, Hrvata i Slovenaca, koje je uspostavilo suverenitet nad teritorijem i stanovništvom ranijih država.<ref>"Financial Aspects of State Succession: The Case of Yugoslavia", Ana Stanič, „European Journal of International Law“, sv. 12 (2001.), br. 4, v. str. 766–767.<ref>„Identity and Continuity of States in Public International Law“, Krystyna Marek, Ženeva, 1954., str. 245–259.