section_heading: Životopis
paragraph_text: Jakov Markijski rođen je kao Domenico Gangala u Marchama (Picenium) kod talijanskoga grada Monteprandonea u ankonskom kraju. Bio je osamnaesto dijete u talijanskoj obitelji. Rano je ostao bez oca pa su ga kao sedmogodišnjaka poslali da čuva ovce. Jednom se susreo s vukom, uplašio se i u osmoj godini pobjegao ujaku svećeniku u susjedni grad Offidu. U Ascoliju je završio osnovnu i srednju školu. Studirao je pravo u Perugi uzdržavajući se od instrukcija sinu nekoga plemića. Na sveučilištu u Perugi doktorirao je građansko pravo i postao bilježnik. Nastanio se u Firenzi. Na povratku u rodno mjesto Marche, zaustavio se u Assisiju. Boraveći u Assisiju odlučio je stupiti u franjevački red. Godine 1416. položio je redovničke zavjete i uzeo ime Jakov (Giacomo). Novicijat je proveo u asiškim Carcerima. Kod svetog Bernardina Sijenskog u Fiesoleu studirao je teologiju. Zaređen je 1420. godine. Fra Jakov je osnovao zaklade za pozajmljivanje novca bez velikih kamata montes pietatis – brda pobožnosti). Na svoju propovijed pozvao je sve milanske prostitutke i zatražio od vjernika da daruju priloge za miraz onima koje se žele udati, odnosno za pomoć onima koje žele u samostane. Tada se trideset prostitutki obratilo. Zavađene je uporno mirio ne puštajući ih dok god se ne pomire. Podigao je mnoge bolnice i sirotišta za nezbrinutu djecu. U krajevima bez vode dao je iskopati zdence za vodu. Mnoge krivovjerce je obratio, a u Franjevački red privukao mnoge uzorne ljude. Puk ga je još za života smatrao svetim i najslavnijim propovjednikom.<ref>  Ljubo Lucić (pr.) Dobri pastir, Kalendar 1991. (Sarajevo, 1990.), str. 62.      Živio po uzoru na svetog Franju. Provodio je vrlo strog život, posteći sedam korizmi u godini. Mesa nikada nije jeo. Nosio je pokorničku odjeću. Često je bio bolestan. Bolesničko pomazanje primio je šest puta. Doživio je 82 godine.