section_heading: Vladavina Andrije III. Mlečanina
paragraph_text: Protiv carevih težnji je istupio papa Nikola IV. (1288. – 1292.) ističući da su Ugarska i Hrvatska leno Svete Stolice. Uz njih dvojicu, protiv Andrije III. nastupila je i napuljska kraljica Marija, sestra kralja Ladislava IV. Kumanca, ističući da je ona jedina zakonita baštinica hrvatsko-ugarske krune, a svoja je prava prenijela na sina Karla Martela. Uz nju je pristao i papa, pa je papinski legat okrunio Karla Martela za kralja.<ref>Šišić, Ferdo, Pregled povijesti hrvatskog naroda 600.-1526., prvi dio, str. 205. Međutim na Andrijinoj strani bila je cijela Ugarska. Kralj je objavio rat austrijskom vojvodi Albertu i porazio ga, pa je on odustao od svoje kandidature. Veći je problem bila anžuvinska stranka uz koju je pristala čitava Hrvatska, osobito moćni slavonski knezovi Gisingovci. Stoga je Andrija III. prešao rijeku Dravu i krenuo u rat da ih prislili na pokornost. Na povratku s uspješnog pohoda zarobio ga je slavonski ban Ivan Gisingovac i pustio tek nakon što mu je kralj isplatio veliki novčani iznos. Nakon što je oslobođen, kralj je doveo iz Mletaka svoju majku Tomasinu i ujaka Alberta Morosinija uz pomoć velikaške obitelji Babonića. Majci je dodijelio na upravu Hrvatsku i dio zapadne Ugarske uz naslov herceginje. Ona je tu dužnost obnašala do 1297. godine, kada je kralj svog ujaka Albertina Morosinija imenovao hercegom.