section_heading: Kćeri Bilitis
paragraph_text: Godine 1982., Gittings se prisjetila, "Pridružila sam se pokretu 1958. godine, kada je tema homoseksualnosti još uvijek bila obavijena potpunom tišinom. Nije bilo radio emisija ili TV dokumentarnih filmova. U svim Sjedinjenim Državama bilo je možda pola tuceta skupina, ukupno dvjesto ljudi."Nelson, Bob. "Reconstructing Lesbian and Gay History", Gay Community News. Boston: June 5, 1982. 9 (45) p. 7. Kćeri Bilitis poslužile su kao društvena alternativa barovima za lezbijke, ali su se jako potrudile poreći da su se "dogovarale o 'nemoralnim kontaktima'".<ref>Katz, pp. 428–29. Dok je bila predsjednik DOB-a u New Yorku, po sastanku je bilo između 10 i 40 prisutnih članova. Sastajali su se dva puta mjesečno i često su pozivali liječnike, psihijatre, ministre i odvjetnike da im se obrate na sastancima, čak i ako je poruka očito omalovažavala lezbijke. Gittings se prisjetila: "U početku smo bili tako zahvalni samo što imamo ljude&nbsp;- itko&nbsp;- tko obraća pažnju na nas, slušali smo i prihvaćali sve što su rekli, bez obzira koliko loše bilo... bilo je važno sve što je pomoglo da se tišina prekine, bez obzira koliko nam to smiješno ili glupo izgledalo danas."<ref>Katz, pp. 426–27.