section_heading: Negativni utilitarizam
paragraph_text: 1. Općenito – ako se može predvidjeti da dijete neće biti nesretno niti da će biti beskorisno –        nema dužnosti imati ili ne imati dijete. Umjesto toga, on predstavlja sljedeću matricu teorijske odluke: Na temelju toga zaključuje da ne bismo trebali kreirati ljude:H. Vetter, The production of children as a problem for utilitarian ethics, Inquiry, 12, 1969, pp. 445–447.<ref>H. Vetter, Utilitarianism and New Generations, Mind, 1971, volume 80, issue 318, pp. 301–302. <blockquote> ''Odmah se vidi da čin "ne roditi dijete" dominira nad činom "roditi dijete" jer ima jednako dobre posljedice kao i drugi čin u jednom slučaju, a bolje posljedice u drugom. Stoga treba dati prednost drugom činu sve dok ne možemo sa sigurnošću isključiti mogućnost da će dijete biti manje-više nesretno; a nikada ne možemo. U svakom slučaju, moralno je bolje ne roditi dijete.'' </blockquote> Karim Akerma tvrdi da utilitarizam zahtijeva najmanje metafizičkih pretpostavki i da je stoga najuvjerljivija etička teorija. Vjeruje da je negativni utilitarizam ispravan jer dobre stvari u životu ne nadoknađuju loše stvari; prije svega, najbolje stvari ne nadoknađuju najgore stvari kao što su, na primjer, iskustva strašne boli, agonije ranjenih, bolesnih ili umirućih. Prema njegovom mišljenju, i mi rijetko znamo što učiniti da ljudi budu sretni, ali znamo što učiniti da ljudi ne pate: dovoljno je da nisu stvoreni. Ono što je za Akermu u etici važno je težnja za što manje patnika (u konačnici nitko), a ne za najsretnijim ljudima, što se, po njemu, odvija na račun neizmjerne patnje.<ref>K. Akerma, ''Soll eine Menschheit sein? Eine fundamentalethische Frage'', Cuxhaven-Dartford: Traude Junghans, 1995.