paragraph_text: Arhitekt Norman L. Koonce sugerirao je, da je cilj vjerske arhitekture da učini „transparentnom granicu između materije i uma, tijela i duha“. Govoreći o vjerskoj arhitekturi, povjesničar Richard Kieckhefer sugerira, da je ulazak u vjersku zgradu metafora za ulazak u duhovni odnos. Smatra, da se sveti prostor može analizirati pomoću tri faktora koji utječu na duhovni proces: longitudinalni prostor naglašava procesiju i vraćanje sakramentalnih činova, prostor gledališta sugerira na proglašenje i odgovor, a novi oblici zajedničkog prostora dizajnirani za okupljanje služe kako bi se poboljšala intimnost i sudjelovanje u bogosluženju. Znanstvenik religioznih studija Florin George Călian potvrđuje da je „sveti prostor mjesto, gdje transcendentno postaje imanentno i gdje posvećenik može pristupiti Bogu“.<ref> Călian, Florin George (2021-08-01). "Editorial RES 2/2021". Review of Ecumenical Studies Sibiu. 13 (2): 139–144. doi:10.2478/ress-2021-0017.