section_heading: Prozno stvaralaštvo
paragraph_text: Prvi pravi grčki filozofi i začetnici znanosti bila su trojica Milećana, čija učenja čine tzv. miletsku školu. Prvi od njih, Tales (Θαλῆς ili Θάλης, 624. – 547. pr. Kr.) – koji izgleda nije ostavio ništa napisano – kaže da je prauzrok svega u prirodi voda, Anaksimen (Ἀναξιμένης, sredina 6. stoljeća pr. Kr.) smatra da sve stvari nastaju zgušnjavanjem i razrijeđivanjem zraka, dok je najapstraktniji odgovor dao Anaksimandar (Ἀναξίμανδρος, 610. – 547. pr. Kr.), koji prauzrokom svega smatra neodređenu materiju zvanu apeiron (ἄπειρον), iz koje zbog suprotnosti toplo-hladno nastaje svijet. Anaksimandar je nešto stariji od Anaksimena i sastavio je prvi filozofski spis, pod naslovom O prirodi (Περὶ φύσεως), a zatim je i Anaksimen svoje misli zapisao u jednom spisu istoga naslova. Šestom stoljeću pripada i Pitagora (Πυθαγόρας), koji nije ostavio ništa napisano i koji smatra da harmonija, koja vlada svijetom, proizlazi iz određenih brojevnih odnosa koji vladaju svijetom: broj je savršenstvo. Pitagora je izvršio ogroman utjecaj na antičku filozofiju i znanost, što neposredno što preko svoje pitagorejske škole. mini|150px|[[Ezop (Αἴσωπος)]] Najstariji grčki povjesničari i geografi obično se nazivaju logografima (λογογράφος = prozni pisac), a tako su se u Ateni nazivali i oni govornici koji su za svoje klijente sastavljali sudske govore. Najvažniji logograf bio je Hekatej (Ἑκαταῖος) iz Mileta, koji je živio za vrijeme perzijskog kralja Darija Velikog (vladao 525. – 486. pr. Kr.) i koji je napisao dva djela: Genealogije (Γενεαλογίαι) s pričama o mitskim junacima gdje je nastojao unijeti i nekog kronološkog reda i naivnim racionalizmom ukloniti pojedinosti koje su mu se činile nevjerojatnima, te Opis Zemlje (Γῆς περίοδος) s geografskim opisima Europe i Azije te podacima o narodima i njihovim običajima.