section_heading: Zmija liječnik i vrač
paragraph_text: Naše najveće ezoterične knjige nadahnute su time, na primjer tarot, u kojem XIV. arkana – Umjerenost, smještena između Smrti i Đavla – ipak ima jasno značenje: anđeo, odjeven pola u crveno, pola u plavo – pola zemlja, pola nebo – prelijeva naizmjence iz crvene u plavu posudu, i obratno, bezbojnu i zmijoliku tekućinu. Te dvije posude simboliziraju dva pola bića. Crta njihova jedinstva, vodič njihove razmjene koja se neprestance ponavlja, jest „bog vode“, zmija. Ta je karta simbol alkemije, piše povjesničar tarota Van Rijberk, koji dodaje da ona posve jasno izražava učenje o seljenju duša i o reinkarnaciji. Dostatno je podsjetiti da se u klasičnom grčkom („metagiosmos“) čin prelijevanja iz posude u posudu uzima kao simbol metempsihoze ili učenja o seljenju duša nakon smrti iz tijela u tijelo. To potvrđuje hipotezu po kojoj tekućina „umjerenosti“ predstavlja zmiju. Jer grčko-latinske predaje neprestance govore o reinkarnaciji u obličju zmije: takvo je bilo atensko vjerovanje u vezi sa svetom zmijom Akropole, za koju se pretpostavlja da brani grad. Ona je predstavljala dušu Erehteusa, „čovjeka-zmije“, kojega su smatrali za „negdašnjeg kralja“ Atene i često poistovjećivali s Posejdonom. Po jednoj iskrivljenoj legendi on je polubog civilizator koji je iz Egipta donio žito. Isto se tako u Tebi vjerovalo da se kraljevi i kraljice grada poslije smrti promeću u zmije. U čitavoj Grčkoj vladao je narodni običaj da se na grobove izlije mlijeko za duše pokojnika koje su se reinkarnirale u zmiju. Napokon, u Rimu je simbol geniusa, to jest duha-čuvara, bila zmija! Moglo bi se navesti vrlo mnogo primjera, pa i današnjih, koji potječu iz animističkih kultura Nove Gvineje, Borne, Madagaskara, Bantu Afrike i tsl.