section_heading: Klasično razdoblje
paragraph_text: Nakon propasti Atene na kraju Peloponeskog rata Tebanci su prekinuli savez saznavši da je Sparta namjeravala zaštititi države koje je Teba željela pripojiti. 404. pr. Kr. požurivali su dovršetak razaranja Atene, međutim već sljedeće godine su tajno podržavali obnovu njene demokracije, kako bi u njoj pronašli protutežu Sparti. Nekoliko godina kasnije, vjerojatno pod utjecajem perzijskog zlata, osnovali su jezgru saveza protiv Sparte. U bitci kod Halijarta (395. pr. Kr.) i u bitci kod Koroneje (394. pr. Kr.) su ponovno pokazali svoje vojne sposobnosti u borbi protiv Spartanaca. No, posljedica rata je bila posebno kobna za Tebu, jer je glavna nagodba iz 387. pr. Kr. predviđala kompletnu autonomiju svih grčkih gradova te tako odvukla ostale Beoćane iz njene političke kontrole. Njena je moć bila prekinuta kada je 382. pr. Kr. spartanska vojska zauzela citadelu izdajničkim napadom. Tri godine kasnije spartanska je posada bila izbačena i umjesto tradicionalne oligarhije je uvedena demokracija. U sljedećim ratovima sa Spartom tebanska se vojska, koju su obučili i vodilie Epaminonda i Pelopidas, dokazala najboljom u Grčkoj (vidi također: tebanska sveta garda). Godine isprekidane borbe, u kojima je Teba ustanovila svoju kontrolu nad Beotijom, su kulminirale 371. pr. Kr. izvanrednom pobjedom nad Spartancima kod Leuktre. Pobjednici su slavljeni po cijeloj Grčkoj kao zaštitnici potlačenih. Na čelu velikog saveza su naoružani stigli na Peloponez i trajno osakatili spartansku moć, dijelom time što su oslobodili veliki broj robova helota, podloge spartanske ekonomije. Slične su ekspedicije bile poslane i u Tesaliju i Makedoniju kako bi regulirale stanje u tim područjima.