paragraph_text: mini|<center>[[Frei Otto i Günther Behnisch, Olimpijski stadion u Münchenu (1972.)]] High-tech arhitektura, kasni modernizam ili strukturalni ekspresionizam, je stil u arhitekturi koji se razvio 70-ih godina 20. stoljeća, spajajući elemente industrije visokih tehnologija (en. high-tech) u arhitektonsko oblikovanje. U njoj se prednost daje industrijski proizvedenim materijalima od čelika, stakla, plastike i konstrukciji tzv. „ugradbenih elemenata” (plug-in elements) koji jamče dugotrajnost materijala i nisku cijenu održavanja.<ref>[http://m.schuelerlexikon.de/mobile_kunst/Architekturstile_des_20_Jahrhunderts_High_Tech_Architektur.htm Architekturstile des 20. Jahrhunderts: High-Tech-Architektur]  Preuzeto 25. siječnja 2013. High-tech arhitektura se pojavila kao nastavak prijašnjih ideja moderne arhitekture potpomognute napretkom u tehnološkim dostignućima, osobito iz područja konstrukcija zrakoplova i svemirskih letjelica, telekomunikacija i informacijskih tehnologija. Ona je poveznica između modernizma i postmodernizma, te se teško može reći kada jedno razdoblje završava, a kada drugo počinje. mini|lijevo|<center>Unutrašnjost [[Zgrada Lloyd's|Zgrade Lloyd's u Londonu arhitekta Richarda Rogersa (1986.)]]