section_heading: Povijest
paragraph_text: Prema Koch-Grünbergu, Apiake su u 19. stoljeću bili brojan narod kojih je 1819. bilo oko 1,500, po drugom podatku kojeg nalazi u arhivama Cuiabá bilo ih je 2,700, što je još nekompletan broj. Cândido Mariano de Silva Rondon (1865-1958), brazilski vojni časnik poznat po svojim istraživanjima sjevernog Brazila, oni su masakrirani u ranom 20 stoljeću, od čega ih je preostalo tek 32. Prema podacima iz 1978 bilo ih je 71 na rezervatu Apiaka, no taj broj je 1984. spao na 52, da bi se 1990. popeo na 92. Gubitak populacije tjerao ih je da miješaju s drugim plemenima kao što su Kokama, Kayabí, Mundurucu, Maué i Parecí. Tokom 19. stoljeća mnogi putnici putuju rutom Arinos-Juruena-Tapajós koja u to vrijeme povezuje gradove Cuiabá i Belém. Ovi putnici imaju dobre odnose s Apiakama, trguju s njima i koriste ih kao vodiće i veslare na svojim putovanjima. Kontakt s Europljanima uveo je među njih neke nove običaje koje kombiniraju sa svojim tradicionalnim načinom života. Do katastrofe i propadanja plemena dolazi pojavom sakupljača gume koji su izvršili nekoliko masakra među njima, a ostaci nisu uspjeli da očuvaju svoj način života. Ovi ostaci Apiaka pomiješat će se nakon toga sa spomenutim plemenima Kokama, Kayabí, Munduruku, Maué, i Pareci.