section_heading: Životopis
paragraph_text: Nakon Zmajevićeve smrti imenovan je 1745. godine zadarskim nadbiskupom, od kojega se među ostalim tražilo dobro poznavanje hrvatskoga jezika. U siječnju 1746. godine nadbiskupski plašt primio je u Padovi iz ruku kardinala Carla Rezzonica (poslije papa Klement XIII.) te preuzeo upravu Zadarske nadbiskupije; svećenstvu i Kaptolu obratio se poslanicom (tiskana u Padovi 1746. godine). Kao nadbiskup nastavio je rad svojega prethodnika te je 1748. godine otvorio Ilirsko sjemenište Zmajević, za koje je napisao Pravila, sačuvana u talijanskom prijevodu Petra Marcelića, i Gramatiku staroslavenskog jezika (ruske redakcije), ali je ona ostala u rukopisu. Sjemenište je trebalo služiti »poučavanju slaveno-rimskom kleru i obraćenju shizmatika slaveno-grčkog obreda«. Karamanova namjera bila je da se u njega primaju i đaci bizantskoga obreda i hrvatskoga jezika. Karaman se zanosio idejom obraćanja pravoslavnih vjernika u Dalmaciji te je o tom 1744. godine sastavio kraći spis u kojem je istaknuo da Dalmacija pripada jurisdikciji Katoličke crkve te da bi njezinu crkvenu vlast, a ne vlast pećkoga patrijarha, trebali priznavati i tamošnji pravoslavci. Branio je prava katoličke hijerarhije u Dalmaciji te je u tom smislu uputio 1750. godine u Rim Kongregaciji izvješće (Informazione per rapporto a’ Serviani di rito greco esistenti nella Dalmazia, loro derivazione, dogmi, costumi ecc.) u kojem je potkrjepljivao svoja gledišta stvarnim primjerima, a drugo mletačkoj vladi. Godine 1751. s ostalim je dalmatinskim biskupima ustao protiv Simeona Končarevića, kojega je dabrobosanski mitropolit posvetio u Trebinju za novoga episkopa bez potrebne suglasnosti mletačke vlasti. Držao je kako se zbližavanje i sjedinjenje katolika i pravoslavnih može postignuti s pomoću liturgijskih, katehetskih i dogmatskih knjiga koje bi se tiskale u Veneciji pod nadzorom Kongregacije za širenje vjere u suradnji s ruskim monasima. No njegovo nastojanje oko sjedinjenja pravoslavnih vjernika u Dalmaciji i katolika nije dalo rezultata. Godine 1754. uputio je u Rim izvješće o stanju svoje nadbiskupije, koju je pohodio (Relatio status archidioecesis Jadertinae post suam canonicam visitationem sacrae Congregationi). Donat Fabijanić spominje još dvije Karamanove rasprave, od kojih je jedna teološke naravi, bez naznake vremena nastanka, a druga, nastala 1747. godine, govori o vampirima i vješticama.