section_heading: Praško razdoblje 1903. – 1922.
paragraph_text: Godine 1922. Bukovac je tjelesno oslabio. Patio je za rodnim krajem te je zapisao u svome dnevniku: Željan sam Sunca i našeg mora, a bogme i domaće hrane, ljupke naše riječi i našeg čovjeka, koji je uza sve mane, najbliži našem srcu i ćudi.Sanja Petrinec, Hrvatski slikar svjetskog glasa, HEP Vjesnik, dvobroj 222/223 (262/263), srpanj/kolovoz 2009., ISSN: 1332-5310, str. 48., pristupljeno 24. lipnja 2017. Doživio je moždani udar, te je naposljetku 23. travnja 1922. godine umro. Hrvatska se tada oprostila s prvim umjetnikom koji ju je predstavio u Europi i svijetu. Pokopan je u svom rodnom Cavtatu na Rokovu groblju.