section_heading: Borba s Horusom
paragraph_text: Ovaj klasičan primjer mita najvjerojatnije predlaže shemu cikličkih kultova vezanih za umiranje i ponovno obnavljanje prirode kakve je moguće pronaći u mnogim svjetskim mitovima. Sukob u kojem bog negativnih sila ubija boga plodnosti slijedi kriza poretka, čiji će red obnoviti mladi sin ubijenog kralja. Stoga se može zaključiti da mit na neki način simbolizira samu borbu čovjeka sa svakodnevnim izvanjskim opasnostima. Božanska podjela ocrtava se i u teritorijalnom pogledu. Promatrajući Egipatsku geomorfologiju, svaki istraživač svjestan je apsolutne važnosti Nila za Egipatsko društvo. Nil je bio dar života za Egipćane, arterija koje je donosila vodu za održavanje biljaka, životinja i cjelokupne ljudske populacije. Suprotnost vodenog bogatstva i bezvodne pustinje bila je razlika između života i smrti. Egipćani su plodnu zemlju nazivali Kemet „crna zemlja“, a Deshret, crvena zemlja, predstavljala je smrtno područje Saharske pustinje. U razdiobi ovozemaljskog pijesak je tvar pustinje, suhoće, neplodnosti, diže se i napada čovjeka s pogubnim vjetrovima, u njegovu je kovitlanju bog razora Set. Širenjem pustinje potiskuju se plodne oranice, smanjuje se površina „crne zemlje“ a raste područje „crvene zemlje“. Nad tim je područjem Set odsada vršio svoje gospodstvo. Stoga nije ni čudno da Plutarh u svom djelu ovako opisuje izgled dvaju bogova: „Set je imao bijelu put i crvenu kosu i oči, dok je Oziris bio crn“. Ipak, prema presudi božanskog suda, Set je dobio značajnu ulogu zaštite samog Raa. Unutar ovog mitskog motiva Set je definitivno imao pozitivnu ulogu; stajao je na čelu sunčane barke u službi borca protiv neprijatelja Raa. Ra se nalazio u velikoj opasnosti jer ga je na putu čekao njegov iskonski neprijatelj, zmija Apofis, koja je nastojala progutati Sunce. Set je s pramca broda onemogućio zmiju u njenom naumu, probovši je kopljem.