section_heading: Život i rad
paragraph_text: Bio je član Grupe 8, koju su pokreuli urugvajski umjetnici 1958. u svrhu promicanja novih tendencija u slikarstvu. Godine 1960. likovni kritičar Rafael Squirru pozvao ih je da se pridruže međunarodnoj izložbi u Muzeju moderne umjetnosti u Buenos Airesu s umjetnicima poput Willema De Kooninga, Rogera Hiltona i Lucije Fontane. Eksperimentalne tendencije Grupes 8 dobile su mjesto neupitne važnosti ne samo u panorami urugvajske umjetnosti, već i na međunarodnoj razini, a neki od njihovih djela dio su muzeja i zbirki širom svijeta. Sve poznatiji, Páez Vilaró dobio je nalog za stvaranje zidnog murala za tunel koji bi spajao novi aneks sa sjedištem Organizacije američkih država u Washingtonu, DC, zgradom Panaameričke unije. Iako je izvorno namjeravao biti manji od 15 metres na kraju je iznosio 155 metara dugačak i skoro 2 metres visok kad je otkriven 1960. Opsežna oštećenja od vlage su 1975. umjetnika natjerala umjetnika da preuredi mural.<ref>Access My Library: The Bright side of the tunnel lijevo|mini|250x250px| Casapueblo, njegova najpoznatija kreacija u blizini [[Punta del Este, a od kraja 1960-ih godina vodeće je turističko odredište Urugvaja.<ref> ]] Kupio je nekretninu ispred mora na slikovitom, tada pusto Punta Ballena u istočnom Urugvaju, sagradivši malu drvenu kućicu koja je s vremenom postala " Casapueblo " ("Kuća-selo").<ref> Rasprostranjeni spoj, bijeljeni cementna fasada podsjeća na kuće na Mykonosu, umjetnik ju je gradio u fazama kako bi nalikovao na ptičja gnijezda koje su stvorile domaće ptice hornero i na kraju je postao njegov dom, atelje i muzej. Iako je do 1968. boravio u Casapueblu - njegovoj "živoj skulpturi", Páez Vilaró je nastavio dograđivati strukturu, ponekad stvarajući sobu za određenog gosta. Kasnije je otvorio dio Casapuebla kao hotel.