section_heading: Dolazak na vlast
paragraph_text: Frankisti su preuzeo kontrolu nad Španjolskom kroz sveobuhvatni i metodički rat iscrpljivanjem (guerra de desgaste) koji je uključivao zatvaranje i smaknuća Španjolaca proglašenih krivim za podupiranje vrijednosti koje je (barem u teoriji) promicala Republika - regionalnu autonomiju, liberalnu i socijalnu demokraciju, slobodne izbore i ženska prava.<ref>Helen Graham, "The memory of murder: mass killing, incarceration and the making of Francoism" in War Memories, Memory Wars. Political Violence in Twentieth-Century Spain<ref>Franco's description: "The work of pacification and moral redemption must necessarily be undertaken slowly and methodically, otherwise military occupation will serve no purpose". Roberto Cantalupo, Fu la Spagna: Ambasciata presso Franco: de la guerra civil, Madrid, 1999:str. 206–8. Desničari su držali te "neprijateljske elemente" kao "anti-Španjolske", produktom "judeo-masonske" zavjere, zajedno s boljševicima, koji su evoluirali nakon Rekonkviste, a koja je formalno bila završena Granadskim ukazom 1492. o protjerivanju Židova iz Španjolske.<ref>Alejandro Quiroga, Making Spaniards, str.58. Palgrave, 2007. Na kraju španjolskog građanskog rata, režima vlastitim procjenama režima, više od 270.000 muškaraca i žena bilo je po zatvorima, a nekih 500.000 su pobjegli u egzil. Veliki broj onih zarobljenih vraćen je u Španjolsku ili interniran u nacističke sabirne logorima kao neprijatelji bez državljanstva. Između šest i sedam tisuća prognanika iz Španjolske stradalo je poginuo u Mauthausenu. Procijenjeno je da je više od 200.000 Španjolaca umrlo je u prvim godinama diktature, 1940-42, kao rezultat političke represije, gladi i bolesti vezane uz sukob.<ref>The Splintering of Spain, str. 2–3 Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-82178-0 Najniže procjene broja pogubljenja u prvih pet godina nakon rata su 50.000.