paragraph_text: Duisenberg je studirao ekonomiju na Sveučilištu u Groningenu, stekavši magisterij ekonomije i bavio se istraživačkim radom u svojoj alma mater i kasnije doktorirao u području ekonomijiže razvoja. Duisenberg je radio kao financijski analitičar za Međunarodni monetarni fond (MMF) od siječnja 1966. do ožujka 1969. i kao ekonomist nizozemske Centralne banke (DNB) od ožujka 1969. do veljače 1970. Radio je kao profesor makroekonomije na Sveučilištu u Amsterdamu od veljače 1970. do svibnja 1973. godine. Nakon izbora 1972. Duisenberg je imenovan ministrom financija u kabinetu Den Uyl te je preuzeo dužnost 11. svibnja 1973. Vlada Den Uyl je pala pred sam kraj mandata. Nakon izbora 1977. Duisenberg je izabran za člana Zastupničkog doma u kojem je služio od 8. lipnja 1977. do 8. rujna 1977. i ponovno od 16. siječnja 1978. i služio je kao predvodnik i glasnogovornik za financije. U lipnju 1978. Duisenberg je neočekivano najavio umirovljenje i dao ostavku u Zastupničkom domu 28. lipnja 1978. Duisenberg se povukao iz aktivne politike sa samo 42 godine i aktivirao se u privatnom sektoru kao direktor nizozemske banke Rabobank. U studenom 1981. Duisenberg je nominiran za predsjednika nizozemske Centralne banke te stupa na dužnost 1. siječnja 1982. U lipnju 1997. Duisenberg postaje kandidat za predsjednika Europskog monetarnog instituta (EMI), te stupa na dužnost 1. srpnja 1997. U svibnju 1998. EMI postaje Europska središnja banka (ECB), a Duisenberg je imenovan prvim njenim predsjednikom koji je obnašao dužnost od 1. lipnja 1998. do 1. studenoga 2003.