section_heading: Povijest kluba
paragraph_text: Početak osamdesetih pa do sredine osamdesetih donose "zlatno doba" za klub i košarku na našim prostorima. Sportska dvorana koja je izgrađena pri osnovnoj školi otvorena je 1980. godine i donijela je osnovne uvjete da klub može djelovati tijekom cijele godine. Treneri koji su radili u klubu tijekom sedamdesetih i koji su udarili temelje stručnog rada Županović, Novak, Đorđević..nisu više prisutni u klubu, a u klub dolazi trener Nikola Jelavić koji je donio nove načine rada, razmišljanja i pristupa košarci koji su donijeli kvalitativni skok kako za igrače tako i za klub. Poslije Nikole Jelavića kao trener klub vodi Nikola Dereta za kojeg se veže također uspješno razdoblje. To je vrijeme kada klub doseže svoje najznačajnije uspjehe, košarka postaje "glavni" sport na našem prostoru, igrači i klub su u naponu snage što je sve obilježeno nizom prijateljskih međunarodnih utakmica, gostovanjima u Čehoslovačkoj, stalnim održavanjem Memorijalnog turnira "Dragan Županović" uz učestvovanje najkvalitetnijih domaćih momčadi, klub je svake godine u borbi za ulazak u veći rang natjecanja ( tadašnja II liga) ….Klub se dalje osnažuje početkom rada s kadetskim i juniorskim uzrastima koji dovode do produciranja dovoljnog broja igrača za seniorski sastav, a perspektivniji pojedinci svake godine odlaze u susjedne prvoligaške klubove da pokušaju ostvariti bolju karijeru Vranković, Vukičević, Marin, Vlaić, Kosor, Pokrajac, Grabić…. Uz jezgru igrača koji su ostali iz "stare" generacije priključuju se novi igrači kao Mihaljević, Vukičević, Matijaš M., Perišić, Beader, Tomić, Grubišić,… Stalno jedino što je bilo da na domaćem terenu ekipa je bila "tvrd orah", nitko nije mogao doći u Drniš po bodove. Karakteristična konstrukcija ekipe, jako niska ekipa, bez obzira na sve visoke igrače s našeg područja, izuzetno agresivna i borbena ekipa, nerijetko na granici incidenta, izuzetno precizni strijelci Matijaš, Kević i Brailo, ostatak ekipe koji se podredio zajedničkim interesima ekipe i naravno vjerna publika i simpatizeri doveli su do toga da Drniš postane prepoznatljivo središte košarke kako na lokalnoj razini tako i na širem prostoru košarkaškog zanimanja. U drugoj polovici osamdesetih dolazi do djelomične smjene generacija i klub ulazi u kovitlac stalnih promjena u igračkom kadru. Uz nekoliko igrača koji su ostali iz "stare" generacije u stalnu ili povremenu postavu prve ekipe ulaze Stojanović, Mihaljević, Bojčić Kosor E., Kosor Re.,Kosor Ro., Jerković, Pekas, Kolombo, Beader, Ćosić, Barišić, Vukašin,…. Najveći problem u igračkom dijelu je veliki broj igrača koji napuštaju klub poslije srednjoškolskog obrazovanja, a samo pojedinci se poslije visokoškolskog obrazovanja vraćaju u Drniš i nastavljaju igrati košarku. Navedeno razdoblje u takmičarskom dijelu prožeto je od godine do godine različitim ambicijama ekipe koje variraju od borbe za vrh tablice do borbe za opstanak u ligi, ovisno od toga kako je ekipa bila koncipirana. Organizacijski klub djeluje na zavidnoj razini i ne postoje problemi u tom obliku djelovanja.