section_heading: Kozmičke zmije
paragraph_text: Strašan u bijesu, on postaje židovski Levijatan, skandinavski Midgardom stariji od samih bogova koji izaziva plime i oseke kad se napaja, oluje kad se brčka. Također na razini kozmogeneze, on je sam Ocean, čijih devet ovoja obvija krug svijeta, a deseti klizi ispod stvorenog svijeta, oblikuje Styx, prema Heziodovoj Teogoniji („Postanku bogova“). Reklo bi se da je ruka koja skuplja, u trku, ono što je drugi bacio, što jest konačni smisao emanacije prvotne nerazlučenosti, iz koje sve potječe i u koju se sve vraća da bi se ponovno obnovilo. Podzemni svijet i oceani, iskonske vode i duboka zemlja tvore pratvar (Materia prima), iskonsku supstanciju, supstanciju zmije. Kao duh prve vode, on je duh svih voda, i donjih, onih što teku površinom zemlje, i gornjih. Bezbrojne rijeke Grčke i Male Azije nose ime Ophis ili Draco. Vrlo često teriomorfni atributi određuju zemaljsku ili nebesku funkciju božanstva voda. Time se objašnjava Vergilijev „rogati Tiber“, a to je i slika u kojoj se zmiji pridodaje snaga bika, što je simboliziraju njegovi rogovi. Isto tako i Aheloj, najveća rijeka stare Grčke, naizmjence uzima lik zmije i bika da bi se suprotstavila Heraklu. Kao božanstvo oblaka i plodonosnih kiša, zmija katkad prisvaja moć ovna - to je kriokefalna zmija, česta u keltskoj ikonografiji, a osobito u galskoj – ili ptice. Kao na primjer, krilati zmajevi Dalekog istoka i njihovi homolozi u srednjoameričkom panteonu, pernate zmije.