section_heading: Ranokršćanski apologeti
paragraph_text: Euhemerističke stavove zastupaju i Tertulijan (De idolatria), Minucije Feliks (Octavius) i Origen<ref>Euhemerism and Christology in Origen: "Contra Celsum" III 22–43, Harry Y. Gamble, Vigiliae Christianae, svezak 33, br. 1, ožujak 1979., str. 12–29 Arnobijevo odbacivanje poganstva u 5. stoljeću možda je inspiriano Ciprijanovim djelima. Izidor Seviljski je u svojoj veoma utjecajnoj ranoj srednjovjekovnoj enciklopediji posvetio poglavlje "De diis gentium"<ref>Izidor, Etymologiae, knjiga VIII., poglavlje 12. obrazloživanju uz mnoge primjere i genealogije Laktancijev princip: "Quos pagani deos asserunt, homines olim fuisse produntur." ("Oni za koje pogani tvrde da su bogovi bili su nekada ljudi.") Izidor je pokušao razvrstati te deificirane ličnosti prema svojoj podjeli povijesti u šest glavnih perioda, proizvevši mitološke dinastije. Njegov euhemerizam je sažet u dodatku Petra Komestora djelu "Historia scholastica" (oko 1160.) da bi se prikazale paralele među ličnostima iz poganskih legendi u suvremenom tumačenju i moćnim patrijarsima iz Starog Zavjeta.<ref>Seznece 1995:16 Martin od Brage u svojoj knjizi "De correctione rusticorum" piše da idolatrija potječe od Noinih rođaka koji su preživjeli Potop, no počeli štovati sunce i zvijezde umjesto Boga. Prema Martinu grčki bogovi bili su deificirani Noini potomci koji su nekad bili stvarne povijesne ličnosti.