section_heading: Štokavski sjeverni dijalekti
paragraph_text: Obuhvaćaju jedan dijalekt mješovitog refleksa jata slavonski koji se dijeli na 3 poddijalekta; podravski (ekavski), posavski (ikavski) i baranjsko-bački (ekavsko-ikavski i ikavski), a nastao je na područjima Pečuške i rubovima Vrhbosanske biskupije. <br> Svi su govori skupine šćakavski, a akcentuacija je starozapadnoštokavska. Seobama za vrijeme Turaka mu je izmijenjeno izvorno područje, izgubljen je prostor u Usori i Soli, a proširio se više u hrvatsko Podunavlje i Podravinu. Izmjenama u prostoru je izgubio vezu s drugim kajkavskim (križevačko-podravski i turopoljsko-posavski) i čakavskim (južnočakavski) dijalektima, približio se novoštokavskim govorima te izgubio dio nenovoštokavskih arhaičnih osobina, kao i prijelazne polukajkavske govore i isoglose na sjeveru. Dijalekt je dosta dugo čuvao neizmijenjeni jat, što se vidi i u sadašnjoj raspodijeli poddijalekata, a što je i jedna od odlika bliskosti kajkavskim govorima, pa ga neki lingvisti i povijesno svrstavaju u prijelazni kajkavsko-šćakavski dijalekt <br> Dijalekt se veže za govore slavonskih Šokaca. Šćakavski govori Gradišća potiču iz ove grupe. Većina govora koje obuhvaća ova grupa se nalaze na području srednjovjekovne Požeške, Baranjske i Vukovske županije.<br> Odlikuje ih srodnost čakavštini i kajkavštini.