section_heading: Nastanak signorija
paragraph_text: Sinjorije su nastajale na vrlo različite načine, ovisno od političkih i gospodarskih okolnosti u pojedinoj sredini, od kraja 13. stoljeća,kad su se bivše komune počele pretvarati u signorije. U pojedinim sredinama se podesta komune ili kondotjer ili kapetan lokalnih snaga iz godine u godinu toliko dokazao, da bi ga na kraju proglasili doživotnim članom signorije. Ponekad su pobjede u presudnim bitkama bile dovoljan razlog da se zapovjednika takve akcije proglasi za doživotnog člana signorije. U pojedinim slučajima gdje se način rada uprave nije uopće mijenjao, jedan od članova signorije bi se toliko uzdigao svojom snagom i ugledom nad ostalim članovima da su se na kraju svi ostali članovi jednostavno pokoravali njegovim odlukama, pa su ga na kraju izabrali za doživotnog člana signorije. U današnje vrijeme bi se za to reklo "demokratično izabrani doživotni predsjednik", a u onim vremenima je to značilo kralj u malom. U teškim kriznim vremenima (napad vanjskog neprijatellja, teško ekonomsko stanje), pojedine talijanske komune odnosno njihove signorije, morale su odlučivati o sudbonosnoj odluci, "prodati se ili predati se". U prvom slučaju, dali bi svoju suverenost u zamjenu za određenu svotu novaca i kasnije slušali svog kupca. U drugom slučaju se je komuna radije stavila pod okrilje kakvog moćnog signora ili kakvog feudalnog gospodara, carskog predstavnika, kralja ili pape, koji je nadalje morao riješiti sve njezine probleme i uključiti je u svoj posjed.