section_heading: Kritike
paragraph_text: Sidney Rosenzweig kaže kako je Curtiz imao svoj osobit stil, koji se ustalio s vremenom kad se doselio u Ameriku: "snimke s visokih kranova kako bi dočarao okolinu; neobični kutovi kamere i kompleksne kompozicije u kojem su likovi često uokvireni fizičkim objektima; puno pokreta kamere; subjektivne snimke, u kojem kamera postaje oko junaka; i kontrastna igra svjetla i sjene." Ovaj stil nije bio samo vizualan, nego je imao i efekte osvjetljivanja junakova odnosa sa svojom okolinom; često je ta okolina zla sudbina koja je zadesila junaka. Ta sudbina tada prisiljava "moralno podijeljenog" protagonista da napravi moralnu odluku. Iako je Curtiz režirao neke od najboljih filmova zlatne ere Hollywooda, kritička ocjena njegovog naslijeđa je ambivalentna. Dominantna interpretacija njegovog djela je da je bio sposoban, izuzetno učinkovit 'filmski obrtnik' čiji su najveći trijumfi više rezultat suradničkog studijskog sustava Warner Brothersa, više produkt doprinosa darovitih filmskih snimatelja, pisaca, glumaca, dizajnera i skladatelja nego Curtizova vizija ili kontrola. S druge strane su oni koji slave Curtizovo tehničko majstorstvo i nadahnuti vizualni stil, gledajući ga u konačnici kao radnog konja koji je dosljedno isporučivao ono što se od njega tražilo, ali koji je također često nadilazio žanrovske konvencije i očekivanja i stvarao djela trajne vrijednosti, djela koja je 'rodilo' njegov osebujni dodir.