section_heading: Životopis
paragraph_text: Pristaša jezičnih načela zagrebačke filološke škole, naglašeno sklon jezičnomu čistunstvu, posuđenice je zamjenjivao tražeći rješenja u hrvatskim narječjima, posuđujući iz slavenskih jezika. Najčešće iz slovačkoga i češkoga, ali i iz ruskoga i slovenskoga te oblikovanjem novotvorenica. Tako je došao u sukob s hrvatskim vukovcima zagovornicima takozvanog čistoga narodnog jezika koji su kritizirali njegove postupke, a njegova leksička rješenja podrugljivo zvali "šulekizmi". Unatoč tomu u hrvatskome su se jeziku do danas zadržali brojni nazivi koje je oblikovao Šulek, tako se bez pretjerivanja može reći kako je hrvatsko nazivlje na području društvenih i prirodnih znanosti, tehnologije i urbane civilizacije nezamislivo bez njega. Zahvaljujući tomu, Šulek spada u najuži krug najutjecajnijih hrvatskih jezikoslovaca u povijesti. Šulek je kao i svi drugi predstavnici zagrebačke filološke škole (Antun Mažuranić, Adolfo Veber Tkalčević, Vjekoslav Babukić i ostali) propisivao starije nastavke u oblicima množine, npr. genitiv jelenah (ili jelenov), dativ jelenom, lokativ o jelenih i instrumental jeleni.<ref>Ivo Pranjković: [http://www.hrvatskiplus.org/article.php?id=1782&naslov=hrvatski-jezik-u-19-stoljecu ''Hrvatski jezik u 19. stoljeću''], Zagrebačka slavistička škola, 3. siječnja 2011. Pristupljeno 2. studenoga 2016.