section_heading: Glazbeni stil
paragraph_text: Izdavanjem debitantskog albuma, najavljen je njezin dolazak, ali joj vokalne sposobnosti nisu bile formirane do kraja kao umjetniku. Vokalni stil i tekstovi su bili slični drugim pop pjevačicama kao što su Paula Abdul, Debbie Gibson i Taylor Dayne. Pjesme s albuma Madonna su iznijele nekoliko ključnih trendova koji su nastavili definirati njezin uspjeh, a uključivale su plesne dionice, hvatljive aranžmane i Madonnin vokalni stil. Pjesmama "Lucky Star" i "Borderline" je predstavila novi upbeat dance stil koji će se pokazati posebno privlačan za buduću gay publiku. Svijetli, djevojački vokal u ranim godinama mijenja zrelijim. Madonnin drugi album, Like a Virgin (1984), nagovještava nekoliko novih trendova u kasnijem radu, što uključuje klasična djela (uvod picikato sintisajzera u pjesmi "Angel"), potencijalne negativne komentare različitih društvenih grupa ("Dress You Up" je stavljena na popis neprikladnih pjesama prema američkoj organizaciji Parents Music Resource Center) i retro stilove ("Shoo-Bee-Doo", Madonnino sjećanje na staru diskografsku kuću Motown). Najbolji primjer promjene iz ranog stila u novi je pjesma "Material Girl". Započinje tako što Madonna koristi glas male curice, ali za vrijeme refrena koristi puniji i bogatiji glas. Zatim slijedi puno zreliji True Blue (1986.). "Papa Don’t Preach" je bila ključna prekretnica u njezinoj glazbenoj karijeri. Klasični uvod, brzi ritam i ozbiljnost glasa su bili besprimjerni u tadašnjem Madonninom opusu.