section_heading: Poslijeratna situacija
paragraph_text: Nakon što je Rijeka po drugi put u XX. st. anektirana "matičnoj zemlji", Hrvatskoj u sklopu jugoslavenske federacije, svaki riječki identit je na udaru hrvatskih "socijalističkih patrota" koji ga prikazuju kao nenarodnim i antihrvatskim, jer po njima Rijeka "povijesno pripada Hrvatskoj" pa se ne dozvoljava antihrvatska riječka zastava. Po svjedoćenjima starih Riječana, riječka se trobojnica koristila sve do 1947., tj. do Pariškog sporazuma kada je Julijska pokrajia i de iure pripala FNRJ, a novo stanovništvo Rijeke postali svoji na svome. Kako i od njih počinje povijest, 1966. Općina Rijeka raspisuje natječaj za riječku zastavu i grb te se bira rješenje Doriana Sokolića koje podsjeća na veslačku klupsku zastavu (svjetloplava s dva bijela trokuta koji predstavljaju deltasti tok Rječine). mini|272x272px|Dizajn riječke zastave predložene 1998. Boje umetnutog grba ne odgovaraju originalnoj diplomi Leopolda I čiji faksimil je objavljen u "Memorijama" Giovannija Koblera III. str. 128/129 Nà odluku Gradskog vijeća iz 1998. o povratku povijesne riječke zastave s umetnutim riječkim grbom Ministarstvo uprave u Zagrebu odbija tu zastavu s 'obrazloženjem': "Iako je taj, originalni dizajn bio povjesno utemeljen, danas ga koristi iredentistička tzv. "Udruga slobodne riječke općine u izbjeglištvu" pa se ne smatra primjerenim"<ref>''Službene novine grada Rijeke 31. III 1998., br. 6''