section_heading: Povijest
paragraph_text: Wichite u svojoj najranijoj poznatoj povijesti žive u središnjem Kansasu i šire se do u Oklahomu i Teksas. Oni su ljudi koje Francisco Coronado 1541. posjećuje u provinciji Quivira. Juan de Padilla i tri ostala franjevca što su ga pratili, krenut će u istraživanje današnjeg Jugozapada, i naći će se u logoru Wichita, ali će tri godine kasnije (možda 1544.) biti ubijen. Kasnije će (1662.) Peruanac iz Lime Diego Dionisio de Peñalosa Briceño y Berdugo, inače i guverner Novog Meksika od 1661. do 1664., organizirati ekspediciju na Quiviru. U ovu pustolovinu polazi u pratnji 80 Španjolaca, 36 zaprežnih kola raznih veličina, 800 konja i 300 mula, te dobro opremljen streljivom. Don Diego Dionisio de Penalosa na rijeci "Mischipi," (Mississippi) sklopit će mir s plemenom Escanxaques, neidentificiranim plemenom koji se dovode u vezu s Yscanima ili Kansama. U bici tada navodno pogiba 3,000 Indijanaca iz provincije Quivira. No na jug Wichite su potisnuti ipak tek oko 1765. od nekih drugih plemena, pa će se naseliti u području Red Rivera, nakon čega će uslijediti nekoliko epidemija boginja (1801, 1839), a posljednja će biti 1902. Godine 1836. Wichite sudjeluju zajedno s Komančima, Caddoima i Kiowama u napadu na Fort Parker, prilikom čega će Indijanci oteti nekoliko ljudi među kojima i devetogodišnju Cynthiju Ann Parker (ca. 1825-ca. 1871), majku legendarnog poglavice Quanah Parkera. U kasnijem vremenu, u drugoj polovici 19. stoljeća prisiljeni su na česte seobe, pa za vrijeme Građanskog rata bježe u Kansas, i na kraju u Oklahomu, nakon što su 1872. sve svoje zemlje prepustili SAD-u. Godine 1990. njihov broj iznosi 1,200 (na cijelom području SAD-a), a većina ih živi s potomcima Waco i Tawakoni Indijanaca u Oklahomi. Prema NAHDB-u 2000. ih ima 2000.