section_heading: Borba za političku ravnopravnost
paragraph_text: Ukidanjem kraljevske vlasti još su više jačali patriciji. Oni su imali ekonomsku moć i političku vlast preko senata i različitih državnih službi te nadzor nad zakonima koji su se prenosili usmenom predajom. Tada je ojačao sukob između patricija i plebejaca koji je trajao čak dva stoljeća. To je s jedne strane bila borba za zemlju, a s druge strane borba za izjednačavanje u političkim pravima. Većina plebejaca bila je siromašna, imala je malo zemlje pa se zaduživala. Ne mogavši vratiti dug, plebejci su pretvarani u robove. Tek potkraj4. stoljeća pr. Kr. ukinuto je u Rimu dužničko ropstvo. Dio plebejaca obogatio se zahvaljujući obrtu i trgovini. Ti su plebejci započeli borbu za sudjelovanje u političkom životu. Plebejci su mogli sudjelovati u radu narodne skupštine, ali nisu mogli biti birani u državne službe i postati senatori. Tražili su veća prava i stoga što su morali plaćati porez i služiti vojsku. Jedan od prvih sukoba između patricija i plebejaca zbio se 494. pr. Kr. Plebejci su uoči pohoda protiv susjednog naroda napustili Rim uz prijetnju da će osnovati vlastitu državu. Patriciji su na pregovore poslali svog čovjeka koji je imao velik ugled među plebejcima. On je uspio izmiriti suprotstavljene strane time što su patriciji pristali na ustupke. Plebejci su dobili mogućnost da među sobom biraju dvojicu predstavnika – pučke tribune. Oni su zastupali i birili se za njihova prava. Pučki tribuni birali su se na godinu dana i bili su zaštićeni – nitko ih osim narodne skupštine nije mogao smijeniti s dužnosti ili pozvati na odgovornost. Imali su i pravo veta – mogli su zabraniti provođenje neke odluke (osim naredbi diktatora) ako su smatrali da nije pravedna ili da je na štetu plebejaca. Postupno su se bogati plebejci uspjeli izboriti za bolji politički položaj. Godine 450. pr. Kr. sastavljeno je deseteročlano povjerenstvo, od kojih su petorica bili plebejci. Ono je na temelju starog običajnog prava popisalo zakone i urezalo ih na dvanaest brončanih ploča. Tako je nastao Zakonik dvanaest ploča koji je bio izložen na forumu da ga svatko može pročitati. Tim su se zakonima zapravo ozakonila prava patricija, ali su smanjene zloporabe njihove vlasti. Taj je zakonik postao osnovni izvor rimskog prava. Zakonikom je određeno privatno pravo, kazneno pravo, procesno pravo, nasljedno pravo. Zanimljivo je da su i dalje bili zabranjeni brakovi između patricija i plebejaca (dopušteni su 445. pr. Kr.). S vremenom su plebejci mogli biti birani i za konzule, a postale su im dostupne i ostale visoke državne službe – magistrature. To ipak nije značilo potpunu demokratizaciju rimskog državnog poretka s obzirom na to da političke dužnosti nisu bile pristupačne manje imućnim plebejcima. Nizom je zakona ograničena i vlast patricija koji su tako izgubili dugotrajnu političku i ekonomsku prevlast. Stvorio se novi društveni sloj – nobili. Nobile su činili patriciji i imućni plebejci koji su se uspjeli uzdići među državne službenike. Oni su vodili cjelokupnu politiku Rima. Siromašan narod nije utjecao na političke prilike u Rimskoj republici. Tako je nečije podrijetlo postalo manje bitno od njegova bogatstva pa se stanovništvo počelo dijeliti na bogataše i sirotinju.