section_heading: Razvoj
paragraph_text: Kako je to bio čest slučaj tijekom 2. svjetskog rata u nacističkoj Njemačkoj veća je opasnost za razvoja naprednih oružja dolazila od Hitlera nego od savezničkih bombardera. Iako je Dornberger od početka želio da se za A-4 razviju mobilni lanseri kako bi se mogli rabiti na bojišnicama, Hitler je inzistirao da se za V-2 naprave velika podzemna postrojenja u kojima bi se V-2 projektili čuvali, punili gorivom i lansirali. Proizvodnja nije bila veći problem jer je raspoređena na vrlo veliki broj postrojenja diljem Njemačke te se je neometano nastavljala i tijekom najžešćih savezničkih zračnih udara.<br> Gradnja prvog podzemnog postrojenja počela je 1943. u Eperlequesu u blizini Pas-de-Calaisa u Francuskoj, ali su je Britanci uspjeli zaustaviti masovnim zračnim udarima. Gradnja drugog postrojenja u nedalekom velikom kamenolomu La Coupole ubrzo je prekinuta također zbog snažnog bombardiranja. Na kraju su Nijemci odustali od tog područja i preselili se južno od Cherbourga, ali i tamo su ih Britanci pronašli i bombardirali u trenucima kad je "beton još uvijek bio svjež". Na kraju je Hitler odustao od ideje podzemnih postrojenja i pristao na Dornbergerovu ideju projektiranja pokretnih lansirnih mjesta koji bi se smjestili na velike kamione. Ni njih nije bilo lako sakriti od napadača iz zraka jer je samo jedan konvoj s projektilom, posadom, opremom i gorivom brojio najmanje trideset kamiona i drugih vozila. Niti postupak pripreme V-2 za lansiranje nije bio lak i brz. Prvo bi se projektil dopremio na sabirno mjesto na "Vidalwagenu" (prikolica) na kojem bi posada postavila bojnu glavu. Nakon toga bi ga preuzeo tim zadužen za lansiranje koji bi ga na "Meillerwagenu" (kamion tegljač) prebacio na lansirni položaj. Podigao bi ga na lansirno postolje, napunio gorivom i tek potom lansirao. Osim što je cijeli postupak pripreme lansiranja trajao oko četiri sata (jedna bi postrojba uspjela dnevno lansirati od 8 do najviše 12 projektila) V-2 se je mogao lansirati s bilo kojeg mjesta, iako su Nijemci zbog prikrivanja najradije odabirali šumske puteve. Unatoč činjenici da je u blizini mobilnog lansiranog mjesta stajalo ili kretalo tridesetak vozila i nekoliko stotina ljudi, niti jedno nije otkriveno i uništeno.