section_heading: Kriteriji za istraživanje sadržaja evanđelja, njihove povijesne utemeljenosti i autentičnosti
paragraph_text: Kriterij različitosti (diskontinuiteta) autentičnim izričajima smatra one koji se ne nalaze u biblijskoj tradiciji koja prethodi Isusu, niti u židovskom okružju njegova vremena, niti razmišljanju ili životu prvih kršćanskih zajednica. To su npr. Isusovo propovijedanje i shvaćanje kraljevstva Božjega, njegov odnos prema nekim odredbama Mojsijeva zakona, odnos prema učenicima, odnos prema Ocu… Pri upotrebi ovog kriterija važno je poznavati biblijsku tradiciju, židovstvo 1. stoljeća i situaciju prvih kršćanskih zajednica. No, ako se slijedi samo ovaj kriterij, javlja se opasnost da se Isusa izolira od njegovog židovskoga okružja i prve Crkve koja izvire iz njega. Zato je bitno koristiti i drugi kriterij, kriterij podudarnosti (kontinuiteta). Po tom kriteriju smatraju se vjerodostojnima izričaji koji se pripisuju Isusu, a podudaraju se s njegovim povijesno-kulturalnim okružjem. Isto tako, ono što je već pokazano kao povijesno autentično može jamčiti autentičnost podudarnih ili analognih dijelova evanđelja. To su npr. Isusovo obraćanje grešnicima – ono proizlazi iz njegovih riječi o oproštenju grijeha, koje su nam donesene u trima prispodobama o milosrđu, a iz toga slijedi da je autentična i njegova praksa opraštanja grijeha. Isto tako, ako je povijesno utemeljeno da je Isus govorio o prisutnosti kraljevstva Božjega, onda su autentične i prispodobe o tome kraljevstvu i stvarno je izgovorio „prvo blaženstvo“ prema kojem su blaženi „siromašni duhom jer njihovo je kraljevstvo nebesko“ (Mt 5,3). Također je povijesno prihvatljiv evanđeoski govor o Isusovim čudesima – jer su ta čuda svjedočanstvo prisutnosti kraljevstva Božjega. Treći kriterij je kriterij višestrukog svjedočenja, a prema njemu, autentično je ono o čemu svjedoči više različitih novozavjetnih tradicija. Ovaj kriterij se, primjerice, primjenjuje na govor o Isusovom milosrđu prema grešnicima – jer se taj govor susreće u svim evanđeljima, a isto je tako i s govorom o čudesima. Upotrebom ovih kriterija (a i drugih poput: kriterij zabune, princip dostatnog razloga, kriterij Isusova životnog stila, jezika i ponašanja) pri istraživanju evanđelja bibličari su mogli rekonstruirati globalnu sliku Isusova života. Došlo se je do zaključka da su podudarni Isus iz evanđelja i povijesni Isus, odnosno da evanđelisti i prva kršćanska zajednica nisu falsificirali ili deformirali Isusa iz Nazareta. No, ne može se napisati točan Isusov životopis jer nemamo neke sigurne činjenice o njemu, kao što su npr. točna godina rođenja i smrti, trajanje propovijedanja, popis učenika, karta putova kojima je prolazio… Te stvari u ono vrijeme nisu bile smatrane bitnima. Važno je da se može doprijeti do nekih sigurnih činjenica o osobi Isusa Krista, njegovoj poruci i djelovanju, i to je dostatno za opravdanost našega vjerovanja u njega.