section_heading: Političko djelovanje
paragraph_text: Vojnović je u mladosti je prihvatio i razvio hrvatski nacionalni identitet, te je tijekom šezdesetih i sedamdesetih godina 19. stoljeća odigrao značajnu ulogu u oblikovanju hrvatske nacionalne ideologije u Dalmaciji. Vojnović se uključio u politička zbivanja 1860-ih, izjašnjavajući se uvjetno ujedinjenje Dalmacije s Hrvatskom i Slavonijom i postupno uvođenje narodnog jezika u javne ustanove, ali uz dužno poštovanje prema kulturno "višem" talijanskom jeziku, te političku posebnost Dalmacije. U svojoj brošuri, koja je bila često čitana i komentirana, Un voto per l’unione (1861.) Vojnović je smatrao da bi Dalmacija imala velike gospodarske i kulturne koristi od ujedinjenja i mogućnost za širenje civilizacijske misije na jugoistoku Europe. Smatrao je početkom 1860-ih da treba privremeno očuvati talijanski jezik kao službeni u dijelu javnih poslova i izraziti poštovanje prema talijanskoj kulturi i mletačkoj vlasti, koja je u prošlosti očuvala kršćansku civilizaciju u Dalmaciji pred Turcima. Znatno više nego pripadnici pučke inteligencije, Vojnović je isticao presudni značaj grada i gradske inteligencije za širenje novih nacionalnih ideja. I političko ujedinjenje Vojnović je zamišljao postupno s tim da bi Dalmacija trebala i kasnije sačuvati određene oblike političke samouprave unutar Trojedne Kraljevine. U političkoj djelatnosti Vojnović je bio saborski zastupnik Kotora u dalmatinskom Saboru između 1864. i 1872. te Makarske između 1872. i 1874. Vojnović je bio dobar prijatelj Mihovila Pavlinovića, uz Mihu Klaića najpoznatijeg i najvažnijeg čovjeka Narodne stranke u Dalmaciji od 1860-ih do 1880-ih. Posebno ih je povezivala odanost Katoličkoj Crkvi i uvjerenje da katoličanstvo treba i mora biti povezano s obranom narodnih interesa.<ref>Markus, 2004., str. 583.