section_heading: Prirodni izvori infrazvuka
paragraph_text: Još 1935. u izvještajima Akademije nauka Sovjetskog Saveza, ruski znanstvenik Šulejkin objavio je teoriju o nastanku infrazvučnih kolebanja na oceanu. Tijekom oluja i jakih vjetrova nad uzburkanom površinom mora dolazi do prekida strujanja na vrhovima valova, a u zraku se stvaraju poprečna i uzdužna titranja. Snaga infrazvuka koji tada nastaje razmjerna je kvadratu valova. Pri brzini vjetra od 20 m/s snaga tog "glasa mora" može biti tri W po svakom metru dužine vala, što znači da i slabija bura može stvarati infrazvuk snage više desetina kW. Osnovno zračenje infrazvuka je u području od 6&nbsp;Hz. Pokusi su pokazali da infrazvuk ne gubi mnogo snage s obzirom na prijeđenu udaljenost, pa tako bez većega slabljenja prelazi stotine i tisuće kilometara zrakom i/ili vodom, pri čemu je brzina širenja zvuka u vodi nekoliko puta veća.<ref> "Posade nestaju, ostaju brodovi", The Conoplja News, 2011.