section_heading: Odlike
paragraph_text: Za razliku od paleolitičke umjetnosti, koja se razvila iz percepcije slučajnih slika, jerihonske lubanje imaju svrhu, ne da stvaraju život već da ga nastave poslije smrti zamenjujući prolazno tijelo trajnijim materijalom („kult mrtvih”, tj. „kult predaka”). Pretpostavlja se kako su glave bile postavljane na površinu, dok su tijela sahranjivana ispod kućnog poda, a najvjerojatnije su pripadale poštovanim predcima. Jerihonske lubanje pretpostavljaju kako je neolitski čovjek vjerovao u duh ili dušu, čije je sjedište bilo u glavi i koja je mogla da nadživi tijelo te da zadrži moć nad sudbinom svojih potomaka, te ga je trebalo umiriti i držati u milosti. Sačuvane glave bile su klopke za duhove koje su trebale zadržati u njihovom prvobitnom boravištu. One u vidljivom obliku običaja obiteljskog ili plemenskog kontinuiteta razdvajaju sjedelački život od lutalačke egzistencije lovaca-sakupljača.