section_heading: Povijest
paragraph_text: Iako je ime pod kojim je pasmina poznata novije provenijencije, Irski vučji hrt svoje korijene najvjerojatnije vuče iz područja Bliskog istoka i sjeverne Afrike kao i ostali hrtovi. Od tuda su ih preuzeli kontinentalni Kelti koji su ih koristili za lov i rat. Pasmina doživljava svoj procvat u Irskoj kada je svaka grofovija bila obavezna držati 24 vučja hrta kako bi se zaštitila seljačka stada od vukova, a u tom periodu dobiva i današnji naziv. Irskih hrtovi bili su vrlo cijenjeni kao poklon u kraljevskim kućama u Europi, a najčešće su se poklanjali u paru. Zbog ove činjenice je Oliver Cromwell 1652. godine izdao deklaraciju kojom se zabranjuje izvoz pasmine kako bi se očuvala populacija. Postupno nestajanje vukova u Irskoj i Europi konačno je dovelo i do smanjenja broja jedinki. Preostali vučji hrtovi izgubili su svoju ulogu lovačkih i ratnih pasa te su postali statusni simbol. Pasminu je od nestajanja spasio englez George Augustus Graham s nekoliko svojih suradnika krajem 19. stoljeća. 1885. godine osnovao je i Irish Wolfhound klub koji je bio temelj određivanju standarda i poželjnih karakteristika kojima uzgajivači trebaju težiti.