section_heading: Život
paragraph_text: Rođen u Brodarovcu. Osnovnu školu pohađao u Druškovcu i Maruševcu. U Varaždinu i Zagrebu pohađao gimnaziju. 4. listopada 1955. u Zagrebu položio je doživotne zavjete. Zaređen je za svećenika 2. studenoga 1958. u Varaždinu. Studirao na Katoličkom bogoslovnom fakultetu u Zagrebu na kojem je diplomirao teologiju 1959. godine. Svećeništvo počeo kao vjeroučitelj. U župi sv. Mihaela u Zagreb/Dubravi bio je vjeroučitelj od 1958. do 1961. godine. Župnik u Varaždinu u župi Sv. Vida. Po ukidanju vjeronauka u školi, Bono Zvonimir Šagi je organizirao redovni tjedni vjeronauk u župi za srednjoškolce i studente. Bio je prvi u Zagrebu koji je to napravio. Hrabro je okupio mlade. Neki svećenici i časne sestre nisu s odobravanjem na to gledali, jer su još uvijek muška i ženska gimnazija bile odvojene. Uredio dvoranu, a jer zakon je onda nalagao da sve u svezi za vjeronauk smije ići samo u crkve, dvoranu je nazvao Kapelom kršćanskog nauka. Organizirao je svakodnevnu propovijed i nedjeljne teme, poslije mise razgovarao s vjernicima, petkom su na redu bila pitanja vjernika na koja je odgovarao i često su a s pitanjima su dolazili oni koji nisu bili vjernici. Držao je predavanja iz filozofije i teologije. Opsežnošću i organiziranošću zadivio je kardinala Franju Šepera, koji je jednom prigodom pitao fra Bonina brata 'Što je tvoj brat napravio fakultet?'. Vizitator je fra Bonu Zvonimira Šagija pohvalio za rad s mladeži. Od 1961. do 2008. bio župnik. Prije njega nije bilo večernjih misa pa ih je prvi uveo u župi. Obnašao dužnost gvardijana. Provincijal u više navrata. Do prije osamostaljenja Hrvatske predsjedavao konferencijom Viših redovničkih poglavara u bivšoj državi. Četrnaest godina predavao na Institutu za kršćansku duhovnost pri KBF-u u Zagrebu. Od 1987. je pet godina uređivao AKSA-u (Aktualnosti Kršćanske sadašnjosti). Od sljedeće godine naredno je desetljeće bio glavni urednik revije Kršćanske sadašnjosti za propovjednike Služba Riječi.IKA KS-ov Susret s autorom o. Bonom Zvonimirom Šagijem u Osijeku, IKA V - 189700/4. 24. travnja 2017. (pristupljeno 1. svibnja 2017.)