section_heading: Suvremena književnost
paragraph_text: Navedene činjenice, k tome, opravdavaju višestruku pripadnost nekih autora pojedinim književnostima, primjerice Ive Andrića bosanskohercegovačkoj, srpskoj i hrvatskoj književnosti. U razdoblju Drugoga svjetskog rata književno stvaranje ne zamire, dapače nastaju značajna pjesnička djela s ratnom tematikom, a Ivo Andrić piše svoje značajne romane "Na Drini ćupriju", "Travničku kroniku" i "Gospođicu". Međutim, već prvih poslijeratnih godina (1945. – 1950.) sva književnost je u znaku doktrine socrealizma koji je zagovarao tobožnju vjernost činjenicama realnog života, a s druge strane ispostavljao zahtjev partije: pisati samo o onome što je pozitivno i uzvišeno. Proizvod takve književno-političke ideologije bila je crno-bijela tehnika prikazivanja. Neprirodna sinteza romantizma i realizma najizraženija je u proznim djelima čiji su junaci ljudi bez straha i mane, hrabri ratnici, ukrašeni svim pozitivnim ljudskim osobinama. Čest oblik proze su dnevnici i zapisi partizanskih boraca i komandanata. U poeziji se više opijeva zanos mladosti pri obnovi i izgradnji zemlje. Ovaj će koncept književnosti biti prolazna stvaralačka faza i za mnoge, kasnije uvažene autore.