section_heading: Kirurški tretman
paragraph_text: Operacija kile podrazumijeva ojačanje stijenki kanala. Ranije tehnike su podrazumijevale šivanje ivica kanala. Sad se primjenjuju tehnike s polipropilenskom mrežicom koja pojačava najdublju fasciju (fascia transversalis) i ne stvaraju dodatno zatezanje trbušne stijenke. Posljedica toga je manji bol i manja šansa za recidivom (ponovljena kila). Tension free tehnika označava da nema natezanja stijenke trbuha. Operacija može biti urađena prednjim pristupom gdje je rez na koži preponske regije ili laparoskopski gdje se pristupa preperitonealno i mreža koja je obično veća nego kod klasične metode se postavlja ispod peritoneuma. Direktan kontakt mrežice s crijevima se izbjegava zbog stvaranja priraslica koje mogu izazvati zapetljaj crijeva i izvesti buduće operativne zahvate mnogo težima ako budu potrebni. Postoje dva tipa laparoskopskih operacija približno iste vrijednosti. Prvi tip podrazumijeva ulazak u trbušnu duplju i otvaranje preperitonealnog prostora dok kod drugog tipa se pomoću balona formira prostor u koji se ubacuje mrežica. Preperitonealni pristup može biti urađen laparoskopski ili otvorenom tehnikom gdje se rez pravi iznad uobičajenog mjesta. Cilj operacije je da se postavi mrežica u preperitonealni prostor. Laparoskopske metode se dijele na “trans-abdominal pre-peritoneal herniorrhaphy” (TAPP) i na total extraperitoneal approach (TEP) metoda. Kod prve metode se u preperitonealnom prostoru formira šupljina pomoću posebnog balona dok se kod druge metode u retroperitonealni pristup pristupa transperitonealno. Mrežica se postavlja u preperitonealni prostor a fiksira se posebnim staplerom.<ref> Tanović H.Osnovi laparoskopijske hirurške tehnike. Sarajevo:Šahinpašić; 2000.79-80. Ove operacije zahtijevaju opću anesteziju dok se klasične operacije mogu raditi u lokalnoj ili spinalnoj anesteziji. Tada pacijent može kašljanjem povećati tlak u trbušnoj duplji i omogućiti kirurgu da vidi mjesto gdje se kila nalazi.