section_heading: Plan evakuacije
paragraph_text: Kompletan plan ove izvanredne akcije smišljen je i uobličen u sobi broj 217 kutinskog hotela tijekom noći s 28. na 29. rujna kada je "mozak akcije" Gunjević, okupio Dragu Jednakovića, Dragu Martera, Stjepana Sencija i Zlatka Kruckog, takozvani Leteći odred, izložio im detaljan plan te napisao naloge i upute v.d. ravnatelju psihijatrije, dr. Nikoli Zeliću, policiji i vojnim strukturama koju se akciju trebala provesti i izvršiti osiguranje. U rano jutro 29. rujna "Leteći odred" s nalozima odlazi u Pakrac, a ministar Hebrang potvrđuje da je sve koordinirano s vojskom i policijom. Kutinski Čazmatrans osigurava šest autobusa za prijevoz, a jedini vozač koji zna kamo će se ići je Berto Satolo. On je vozačima kojima najviše vjeruje, Tomi Lujanoviću, Viktoru Bosaku, Vladi Roksandiću, Saši Vugrinu i Ivicu Đurkanu, naložio da dobro pregledaju i pripreme svoje autobuse. Oko 11,00 zbog tajnosti su se u većim razmacima kretali prema tvornici Modea u Garešnici i na tvorničkom parkiralištu su se okupili i čekali znak polaska. Ovo mjesto je odabrano radi zaštite tajnosti akcije jer na tom parkiralištu uvijek stoji više autobusa. Akcija je skoro propala kada je u ranim poslijepodnevnim satima dr. Ivica Kostecki, tadašnji ravnatelj Doma zdravlja Kutina i jedan od organizatora akcije, javio Gunjeviću da je ministar Hebrang naložio da se akcija obustavi i da mu se Gunjević javi iz Daruvara u 16,00. Nakon neuspješnog pokušaja kontakta, Gunjević je odlučio nastaviti akciju na vlastiti rizik i autobusi su krenuli prema Pakracu. Prvo se išlo prema Daruvaru, opet da bi se sačuvala tajnost. Kolona je vozila preko Dežanovca, Trojeglave, Kapetanovog Polja i Ploština do Donje Obriježi gdje ju je dočekao tadašnji zapovjednik obrane Pakraca, Stjepan Širac. Od tamo do Matkovca vozilo se s ugašenim svjetlima, a nakon okupljanja u Matkovcu, odlučeno je da se ipak autobusima pokuša sići do Ulice Matije Gupca, a ne, kako je prvotno planirano, samo do trgovine na vrhu ulice Pihirov sokak. Prvi autobus kojega je vozio Satolo krenuo je u grad ispitati teren, a vodič mu je bio Marko Matijašević jer je cesta djelomično bila zakrčena olupinama uništenih automobila i traktora, a on je znao na kojim mjestima. Kroz ulicu Rehakov sokak spuštao se u grad i Satolo je odlučio natrag u Matkovac ići Ulicom kneza Domagoja jer je kod autobusnog kolodvora gorio plin i previše osvjetljavao put.