section_heading: Transmutacija vrsta
paragraph_text: mini|desno|Dijagram iz djela [[Vestiges of the Natural History of Creation (1844) autora Roberta Chambersa s prikazom modela razvoja u kojem su ribe (F), gmazovi (R) i ptice (B) predstavljeni granama koje polaze iz linije koja vodi do sisavaca (M).]] Jean-Baptiste Lamarck je 1801. objavio knjigu Sustav životinja bez kralježnice (Système des animaux sans vertèbres) u kojoj prvi put iznosi ideju o zajedničkom podrijetlu organizama i njihovu postupnom razvoju koju je kasnije razradio i nadopunio u svojem najpoznatijrm djelu Filozofija zoologije Philosophie Zoologique iz 1809. u kojoj predlože svoju poznatu teoriju transmutacije vrsta koja predstavlja prvu cjelovitu evolucijsku teoriju u povijesti znanosti. Lamarck nije vjerovao da sva živa bića dijele zajedničkog pretka već je radije zagovarao spontanu generaciju kojom su neprekinuto stvoreni jednostavni oblici života. Također je vjerovao da prirođena životna sila tjera vrste da postaju složenijima tijekom vremena, napredujući uz linearnu ljestvicu složenosti koja je bila povezana s velikim lancem bića.