section_heading: Punoljetnost
paragraph_text: Nakon smjene Fouqueta, Colbert je smanjio državni dug učinkovitijim oporezivanjem. Glavni porezi uključivali su aides i douanes (oboje vrste carine), gabelle (porez na sol) i taille (porez na zemlju). Rep je isprva smanjen; financijski dužnosnici bili su prisiljeni voditi redovite račune, prodajući određene poreze umjesto da ih prodaju privatno nekolicini favoriziranih, revidirajući inventare i uklanjajući neovlaštena izuzeća (na primjer, 1661. je samo 10% iz kraljevske domene stiglo do kralja). Reforma se pokazala teškom jer su taille nametnuli časnici krune koji su svoje mjesto kupili po visokoj cijeni: kažnjavanje zloporaba nužno je snižavalo vrijednost položaja. Ipak, postignuti su izvrsni rezultati: manjak iz 1661. pretvorio se u suficit 1666. Kamate na dug smanjene su sa 52 milijuna na 24 milijuna livara. Taille je smanjen na 42 milijuna 1661. i 35 milijuna 1665.; konačno su prihodi od neizravnog oporezivanja napredovali sa 26 milijuna na 55 milijuna. Prihodi kraljevskog domena podignuti su s 80 000 livara 1661. na 5,5 milijuna livara 1671. Godine 1661. prihodi su bili ekvivalentni 26 milijuna britanskih funti, od čega je 10 milijuna stiglo u državnu riznicu. Troškovi su iznosili oko 18 milijuna funti, ostavljajući manjak od 8 milijuna. Godine 1667. neto prihodi porasli su na 20 milijuna funti sterlinga, dok su izdaci pali na 11 milijuna, ostavljajući višak od 9 milijuna funti. Kako bi podržao reorganiziranu i povećanu vojsku, vojsku u Versaillesu i rastuću civilnu upravu, kralj je trebao mnogo novca. Financije su uvijek bile slaba točka francuske monarhije: metode prikupljanja poreza bile su skupe i neučinkovite; izravni porezi prolazili su kroz ruke mnogih posrednih službenika, a neizravne poreze prikupljali su privatni koncesionari, tzv. porezni zemljoradnici, koji su ostvarivali značajnu dobit. Posljedično, država je uvijek dobivala daleko manje od onoga što su porezni obveznici stvarno plaćali. Glavna slabost proizašla je iz stare pogodbe između francuske krune i plemstva: kralj je mogao povisiti poreze bez pristanka samo ako se suzdrži od oporezivanja plemića. Samo su "neprivilegirani" slojevi plaćali izravne poreze, a taj je izraz počeo označavati samo seljake, jer su mnogi buržuji, na ovaj ili onaj način, dobili izuzeća.