section_heading: Povijest
paragraph_text: Pogodnosti novog DC-3 uključivale su inačicu s ležajevima za spavanje (eng. Douglas Sleeper Transport) i odjeljak za pripremu hrane, s čime se je zračni prijevoz u Americi znatno popularizirao. Sa samo tri međuslijetanja radi nadopune goriva transkontinentalni letovi u SAD-u smanjili su se na 15 sati. Tadašnje američke aviokompanije naručile su 400 aviona DC-3 s čime se ucrtao put američke avio-industrije. Avionski prijevoz vrlo brzo je preuzeo veliki dio prijašnjeg popularnog transkontinentalnog prijevoza vlakom. Avio kompanija Pijemont Airlines koristila je DC-3S od 1948. do 1963. Jedan od Pijemontovih DC-3S, korišten u Zrakoplovnom muzeju Caroline, nastavlja letjeti do današnjih dana na raznim zrakoplovnim sletovima i pri snimanju raznih filmova. I današnje američke kompanije Delta i Continental Airlines koriste DC-3S u "komemorativne" namjene. Tijekom Drugog svjetskog rata, mnogi civilni DC-3S su prilagođeni za ratnu uporabu. Izgrađeno je gotovo 10.000 vojnih DC-3 inačica. Vrhunac proizvodnje dosegnut je 1944. godine kada je isporučeno 4853 aviona. Oružane snage mnogih zemljama koristile su DC-3 te njegove vojne inačice za prijevoz vojnika, tereta i ranjenika. Licencirane kopije građene su u Japanu (Showa L2D (487 zrakoplova)) i SSSR-u (Lisunov Li-2 (između 2200 i 4900 zrakoplova, ovisno o izvorima)).