section_heading: Život prije '90-ih
paragraph_text: Rođen je u Pakracu 31. svibnja 1951. godine kao sin Andrije i Mare (r. Modrušan). Bio je državljanin Republike Hrvatske, po narodnosti Hrvat. Rano djetinjstvo proveo je u Prekopakri igrajući se sa starijim bratom Vinkom (1949.) i mlađom sestrom Vesnom (1957.). Osnovnu školu do 3. razreda pohađao je u Prekopakri, a 4. i ostale razrede osnovne škole u Pakracu. Roditelji su ga odgojili kao poštenog, iskrenog i dobrog čovjeka kršćanskog morala. Kao i sva seoska djeca u to vrijeme, često je čuvao krave i radio ostale poslove na zemlji. Svojim šarmom i dosjetkama svakoga je znao razveseliti. Obitelj je 1960. preselila u novoizgrađenu kuću u Pakrac, današnju Aleju kestenova 19. Stjepan se kao mladić bavio gimnastikom, ali za nju nije imao previše vremena. Često bi s ocem, ujutro prije škole, ručno kosio travu. Volio je golubove. Kad bi zazviždao i raširio ruke, njegovi golubovi bi odmah došli. Volio je puno čitati, a povijest mu je uvijek bila vrlo zanimljiva. Stjepan je gimnaziju završio u Pakracu. Tijekom srednjoškolskog obrazovanja povremeno je imao nevolja u pakračkoj gimnaziji jer je u to vrijeme imao snage javno biti Hrvat, a problemima je pripomogla i činjenica da mu je otac tijekom Drugog svjetskog rata 4 godine bio domobran i 1945. preživio Križni put. Poslije završene gimnazije upisao se u Višu upravnu školu u Zagrebu. Stanovao je u studentskom domu "Stjepan Radić". Oduševljeno se kao student priključio političkom pokretu "Hrvatsko proljeće" 1971. sudjelujući u demonstracijama zagrebačkih studenata. Da je Stjepan bio plemenit i kolegijalan čovjek, a ne samo domoljub, dokazuje i činjenica da su tada on i njegov kolega u sobi imali i jednog "ilegalca" koji je bio Srbin. Nakon nasilnog gušenja pokreta i demonstracija u prosincu 1971. prilikom premetačine studentskog doma i njegove sobe od strane policajaca većinom Srba, u džepu mu je nađena hrvatska trobojnica pa je uhićen i pretučen. Bio je nemilosrdno pretučen od strane milicije i u pritvoru u Đorđićevoj ulici tijekom ispitivanja. Što mu se tamo dogodilo, nije otkrio. Nakon tih događaja, odlučio je prekinuti daljnje školovanje i vratiti se u Pakrac. Nedugo zatim otišao je odslužiti vojni rok u JNA. Školu rezervnih časnika završio je u Zadru u "Kasarni 1" stekavši čin potporučnika. Bio je topnik. Kroz daljnje školovanje (nakon vojnih vježbi) je dobio čin kapetana. Nakon Titove smrti njegovo napredovanje kao Hrvata je zaustavljeno. Nije dobio ni čin kapetana prve klase jer je bio politički nepodoban. Prilikom jedne topničke vježbe gađanja, Stjepan je, shvativši pogrešku u zadanim koordinatama, spriječio ispaljivanje granate i tako spasio od pogibije nekolicinu ročnika. Time se zamjerio nadređenom časniku. Stjepan je redovito pozivan na vojne vježbe JNA do par godina pred rat, kada su mu kao nepodobnom oduzeli uniformu i čin kapetana.