section_heading: Vječni život
paragraph_text: U čistilište idu oni koji umiru u prijateljstvu s Bogom, ali premda sigurni da će biti u nebu, trebaju se očistiti prije ulaska u nebesko blaženstvo. U čistilištu se najprije daje zadovoljština vremenitih kazni za već oproštene smrtne grijehe, a poslije toga za lake grijehe i sklonosti prema grijehu. Vremenite kazne za grijehe mogu se namiriti i za života na razne načine kao što su: post, molitva, djela milosrđa, strpljivim podnošenje teškoća, posebno strpljivost u bolesti, predanjem Bogu na smrtnom času. Premda Bog želi da se svi spase, stvorio je čovjeka slobodna i odgovorna i poštuje njegove odluke. Stoga je sam čovjek taj koji svojim ponašanjem određuje što će biti s njime nakon smrti.<ref>Katekizam Katoličke Crkve, Kompendij, Hrvatska biskupska konferencija, Verbum Split 2006. U pakao idu oni koji se svojevoljno odriču zajedništva s Bogom i do trenutka smrti ustrajali su u smrtnom grijehu bez kajanja i žaljenja, odbacujući i ne tražeći Božje oproštenje.