section_heading: Nakon hrvatsko-ugarske nagodbe
paragraph_text: [[Datoteka:Austria-Hungary map hr.svg|mini|320px|desno|Zemlje obuhvaćene Hrvatskim državnim pravom unutar Austro-ugarske Monarhije:<br>17) Hrvatska i Slavonija (s Vojnom krajinom);<br>5) Dalmacija<br>18) Bosna i Hercegovina;<br>7) Austrijsko primorje (Istra i kvarnerski otoci bez Gorice.<br>Ponekad su tome pribrojavani:<br>16) iz ugarskih županija: Međimurje i dio Baranje, a mnogo rjeđe dijelovi Bačke;<br>4) Kranjska;<br>3) Koruška;<br>12) samo južni dio Štajerske;<br>7) ostatak Austrijskog primorja.]] Nakon sklapanja Hrvatsko-ugarske nagodbe 1868. zaoštrile su se prilike u Hrvatskoj, a na sljedećim izborima u rujnu 1872. pravaši i narodnjaci u koaliciji odnose pobjedu te traže reviziju Nagodbe. U cijelom razdoblju koje je prethodilo sklapanju nagodbe, kao i nakon toga, razvile su se između hrvatskih i mađarskih povjesničara i političara rasprave o autentičnosti dokumenta poznatog kao Pacta conventa, koji je navodno sadržavao odredbe sporazuma o personalnoj uniji između mađarskog kralja Kolomana i hrvatskog plemstva, a predstavljao je jedan od temelja Hrvatskog državnog prava.