section_heading: Djela
paragraph_text: U razdoblju 1925. – 1927. u Kulini nastaju ulja na drvu maloga formata sa žanr-prizorima iz primorskoga života i mitskom idealizacijom Mediterana (Primorsko selo, Berba u primorskom selu, obje Umjetnička galerija Dubrovnik, UGD; Izlet, Galerija umjetnina, Split, GUS; Branje gljiva, Nedjelja na otoku, MSU u Beogradu); tim je ciklusom »minijaturnog stila« (Gamulin) dao magično-realistički i neoklasicistički prinos hrvatskomu slikarstvu 1920-ih. Rano stvaralačko razdoblje zaključio je melankoličnom i jednostavno oblikovanom slikom Molitva (1927. – 1928., GUB), nastalom u duhu likovnih vrijednosti talijanskoga slikarstva kakve su zastupane u časopisu Valori plastici. Napustivši jednostavne volumene i prigušenu paletu, okreće se izrazitu kolorizmu i nesputanu rukopisu te razvija »spontani ekspresionizam« (Gamulin) potaknut Van Goghovim slikarstvom. mini|Pejzaž s Brača, 1930. – 1931. Od 1928. ostvaruje najvrjedniji i najveći dio opusa, uglavnom u Supetru, gdje isprva usvaja vangoghovski rukopis (Suncokreti, 1928, GUB; Moj dom u Supetru, 1929, GUS; Šjor Bepo, 1929, UGD; Masline, 1929. – 1930., GUB), potom razvija svoj prepoznatljivi likovni izraz u krajolicima (Pejzaž s Brača, 1930. – 1931., UGD; Pejzaž s crkvom, 1931., MG u Zagrebu) i prizorima iz svagdanjega života primorskoga mjesta (Lovački piknik, 1930., GUS; Na terasi, 1931. – 1932., GUB). mini|Kameni stol, 1935. Vrhunac izražajnosti doseže djelima nastalim u Lumbardi (Vela Glavica I, 1933, MG u Zagrebu; Luka u Lumbardi, Vela Glavica II, 1933.) i figuralnim kompozicijama s naglašeno deformiranim likovima (Tučnjava u gostionici, 1932, GUS; Pijanci II, 1934; U krčmi, 1935). Nesputan motivom, vizije ostvaruje žarkim pulsirajućim koloritom i spontanim ritmom širokih poteza (Kameni stol, GUS; Masline, UGD; Moj dom; Supetar na Braču II, MG u Zagrebu, sve 1935.), a nositeljem izraza postaje boja (Turnanje vina, 1935., MG u Zagreb). Rukopis i sjaj boje snažni su i u mrtvim prirodama (Škarpina, 1930. – 1931., GUB). Portreti mu se odlikuju neposrednošću i sažetom karakterizacijom (Autoportret sa šeširom, 1928. – 1929., Autoportret, 1931., GUB; Autoportret poslije bolesti, 1931.; Portret Branka Deškovića, 1933. – 1934.; Portret Nevenke Đorđević, 1935., GUB; Portret Mirka Uzorinca, 1935., MG u Rijeci). Malobrojne aktove stvarao je brzim i sumarnim potezima postižući izrazit erotski naboj (Ženski akt – Liza Križanić, 1931., GUB; Ležeći akt, 1934).