section_heading: Život
paragraph_text: Konstantin II. je sin princa Dmitra. Godine 1465., zajedno sa svojim ujakom, gruzijskim kraljem Đurom VIII., Konstantina je zarobio Kvarkvare II. Džakeli, atabeg Meshetije, kneževina na jugu Gruzije. Uspio je pobjeći iz zarobljeništva, ali je neuspješno pokušao iskoristiti odsutnost Bagrata VI., koji je bio u pohodu na Kartliju, da zauzme glavni grad Imeretije, Kutaisi. Unatoč neuspjehu, smatrao se kraljem, a kasnije je preuzeo vlast u Kartliji. Međutim, tek je Bagratovom smrću 1478. godine Konstantin uspio svrgnuti svog sina Aleksandra II. i postati kraljem Gruzije, iako je Gruzija već bila usitnjena i podijeljena u prethodnom građanskom ratu.<ref>Suny, Ronald Grigor (1994). The Making of the Georgian Nation. Indiana University Press. ISBN 978-0253209153 Godine 1483. porazio ga je Kvarkvar II. u bitci kod Aradetija. Aleksandar je iskoristio svoj poraz i preuzeo vlast u Imeretiji, ali je glavni grad Kutaisi izgubio 1484. godine povratkom Konstantina. Zimi 1488. godine, Turkmeni Ak Koyunlua pod vodstvom Halil Bega napali su glavni grad Gruzije Tbilisi i osvojili grad tijekom duge opsade u veljači 1489. godine. Iako je opsada grada trajala dugo, Aleksandar je odmah iskoristio situaciju i preuzeo vlast nad Kutaisijem i Imeretijom. Od 1490. do 1493. godine Konstantin je bio prisiljen da de jure prizna svoje rođake Aleksandra I. od Kahetije i Aleksandra II. od Imeretije kao neovisne vladare, te osigurati značajnu autonomiju Kvarkvaru II. Konstantinu je ostala vlast nad Kartlijom. Tako je tijekom 15. stoljeća Gruzija podijeljena na tri neovisna kraljevstva: Kartliju, Kahetiju i Imeretiju, te pet autonomnih kneževina (Samche, Mingreliju, Guriju, Abhaziju i Svanetiju).