section_heading: Majorijan
paragraph_text: Tijekom ljeta 456. godine Majorijan i Ricimer su počeli vojnu bunu protiv Avita, ubrzo ga zarobili u bitci kod Piacenze 16. listopada 456. i prisilili ga na abdikaciju. Na silu su ga proglasili biskupom Piacenze, te uskoro osudili na smrt. Bizantski car Leon I. ga je proglasio patricijem poslije toga.<ref>Ivan Antiohijski, fragment 202; preveo na eng. C.D. Gordon, Age of Attila, str. 116 Nakon te bune Majorijan je okrunjen za cara 457. godine, ali njegova stvarna vlast je bila ograničena. U svojoj poslanici Senatu on navodi kako će vojne stvari biti u nadležnosti cara i njegovog "oca" Ricimera. Prva godina vladavine dvojice zavjerenika prolazi u problemima jer su oni službeno po rimskom ustavu bili uzurpatori. Tek po dobivanju blagoslova cara Istočnog Rimskog Carstva 458. godine njihova vladavina službeno počinje i ubrzo potom Ricimer je postavljen za konzula (459. godine). Te godine Majorijan će napustiti Italiju kako bi povratio rimsku kontrolu nad Galijom i Hispanijom. Početni uspjesi ovog aktivnog cara rezultiraju usponom njegove zvijezde i propadanjem one Ricimera što će dovesti do stvaranja interesne grupe između barbarskog generala i senatora uplašenih vladavine jakog cara. Po povratku u Italiju 461. godine Majorijan će biti ubijen, a kako Ricimer zbog barbarskog porijekla ne može biti car, on proglašava Libije Severa.