section_heading: Mjesto poslije odlaska Turaka
paragraph_text: 1699. godine počinje val doseljavanja iz Bosne i Hercegovine, Mačve i Šumadije te Baranje i Bačke te Srbima iz južne Mađarske (Bosendorfer, 1953.). Kao vojno dobro, Čepin se održao do 1751. godine te je jedno od rijetkih dobara koje je tako dugo ostalo pod vojnom upravom Habsburške monarhije i nakon toga prelazi pod upravu Dvorske komore čiji je vrhovni gospodar vladar ili država. Prodajom čepinskih posjeda vlastelinu Ivanu Kapistranu Adamoviću 1765. godine postaje njegov feudalni posjed koje mu je predano od carice Marije Terezije 3. siječnja 1765. godine. Pet godina kasnije dobiva i plemićki naslov "De Csepin" (Čepinski). Smatra se jednim od najnaprednijih gospodarstvenika budući da je čepinski posjed, u svoje vrijeme, podigao na razinu najrazvijenijih u Mađarskoj, Hrvatskoj i Slavoniji, a posebno se ističe zbog isušivanja stoljetnih voda u okolici (izgradnja Bobotskog kanala i usmjeravanje vode u rijeku Vuku). Gospodarstvo mještana Čepina u to vrijeme uglavnom se temeljio na poljoprivredi i stočarstvu (pogotovo uzgoju svinja), ali i na tradicionalnoj trgovini.