section_heading: Razvoj
paragraph_text: Nakon razvoja brojnih eksperimentalnih zrakoplova (inačice Jaka-25) jedini način da se Jakovljev održi na "tržištu" sovjetskih borbenih aviona bio je da u što kraćem vremenu na osnovi Jaka-25 razvije nadzvučni avion. Zbog toga je 1954. pokrenut trostruki projekt razvoja nadzvučnog taktičkog bombardera, nadzvučnog lovca i nadzvučnog izvidničkog aviona. Sva tri su se tri bazirala na poboljšanom Jaku 25.<br> Najjednostavniji način bila je ugradnja jačih motora, koji su u to vrijeme već bili dostupni. Prvotno je odabran motor Mikulin AM-11, no njegov je razvoj zapao u teškoće. Nekoliko proizvedenih primjeraka dodijeljeno je Mikojanu za testiranje eksperimentalnog aviona OKB-155. Zbog toga je odabran motor Mikulin AM-9B/RD-9B, koji je razvijen za lovac MiG-19. Osnovni potisak motora bio je 26 kN, ali se sa sustavom za naknadno izgaranje povećavao na 31,9 kN. Tako je nastao Jak-120M, koji je osim jačih motora dobio i novi, poboljšani radar Sokol-M, te nevođene rakete zrak-zrak smještene u trupu radi smanjenja otpora zraka. Umjesto dva topa NS-37 ugrađena su dva topa Nudelman-Suranov NS-23 kalibra 23 mm. Unatoč slabijim motorima trebao je postizati maksimalnu brzinu veću od 1350 km/h. Avion je prilagođen nošenju nuklearne bombe Tatjana mase 1200 kg i snage 30 kilotona.