paragraph_text: Rimsko osvajanje i okupacija Pirenejskog poluotoka početkom 3. stoljeća prije Krista donijeli su latinsku kulturu na španjolska područja. Dolaskom muslimanskih osvajača 711. godine stižu kulture Bliskog i Dalekog istoka. U srednjovjekovnoj španjolskoj književnosti, najraniji zabilježeni primjeri narodne romantične književnosti spajaju muslimansku, židovsku i kršćansku kulturu.<ref> Linda Fish Compton: Review of Andalusian Lyrical Poetry and Old Spanish Love Songs: The "Muwashshah" and Its "Kharja." by S. G. Armistead", Hispanic Review, Vol. 46, No. 1. (Winter, 1978), pp. 92-95<ref> Lipski, John M.: "Review of El Mozarabe de Valencia by Leopoldo Penarroja Torrejon", International Journal of Middle East Studies.Vol. 24, No. 3 (Aug., 1992), pp. 519-521 Jedno od značajnih djela je ep „Pjesma o Cidu”, napisan 1140. godine. Španjolska proza ​​stekla je popularnost sredinom 13. stoljeća. Lirska poezija srednjeg vijeka uključuje pučke pjesme i dvorsku poeziju plemstva. Tijekom 15. stoljeća došlo je do predrenesanse i književna aktivnost znatno se povećala. U renesansi su važni bili: poezija, vjerska književnost i proza. U doba baroka 17. stoljeća važna su djela bila proza ​​Francisca de Queveda i Baltasara Graciana. Najistaknuti autor bio je Miguel de Cervantes, poznat po svom remek-djelu „Don Quijote”.