paragraph_text: Prije nego što je izabran za Papu, Eugenio Pacelli bio je apostolski nuncij u Njemačkoj te je obnašao dužnost državnoga tajnika Svete Stolice. Na toj dužnosti zadržao se gotovo cijelo desetljeće, od 1930. do 1939. godine, a njegov je mandat bio obilježen teškim odnosima Katoličke Crkve s autoritarni<nowiki/>m i totalitarnim režimima. S mjesta državnoga tajnika uputio je Njemačkoj 55 službenih prosvjeda Svete Stolice, u kojima je isticao službeni stav Katoličke Crkve, protiveći se postupcima njemačkih nacističkih vlasti, posebice u pogledu antisemitske politike tog režima. Godine 1938. javno je ponovio riječi Pija XI. da je “''za kršćanina nemoguće da sudjeluje u antisemitizmu. Antisemitizam je nedopustiv, u duhovnom smo smislu svi mi Semiti''”. Nakon što je postao Papom, Pio XII. u svojoj prvoj enciklici Summi Pontificatus od 20. listopada 1939. god. ponovio je Crkveno naučavanje protiv rasizma i totalitarizma. Letke koji su sadržali dijelove njegove enciklike iznad okupirane Francuske izbacivali su britanski i francuski ratni zrakoplovi.<ref> Nakon neuspješne konfrontacije njegova prethodnika, pija XI., s nacističkim vlastima u Njemačkoj, u svojem je mandatu nastojao izbjeći izravno sukobljavanje. Nakon objave "antinacističke" enciklike Pija XI. Mit brennender sorge 1937. godine, pokazalo se da je nacistički režim ostao neokrznut. Štoviše, kao odgovor na reakcije međunarodne zajednice zbog objave te enciklike, njemački je režim pristupio nacionaliziranju katoličkih škola i drugih ustanova te progonu katoličkih svećenika. Takvo iskustvo uvjerilo je Pija XII. da apstinira od javnih konfrontacija s protukršćanskim režimima te da umjesto toga pokuša djelovati diplomatskim putem. Tiha diplomacija omogućila je brojne konspirativne akcije, koje su između ostalog spasile mnoge živote izravno ugrožene režimima u Italiji i Njemačkoj. Od 1960-ih godina Pijo XII. trpio je kritike zbog "šutnje" pred nacističkim zločinima te je čak prozvan "Hitlerovim papom".<ref><ref><ref>