section_heading: Srednji vijek
paragraph_text: Smatra se da je možda smrt slavonskoga hercega Bele (1269.), mlađega kraljeva sina, utjecala na „otad najutjecajnijeg velikaša“ Slavonije bana Henrika Gisingovca<ref>Nada Klaić, Koprivnica u srednjem vijeku, Koprivnica, 1987., str. 49 da prilikom mirenja građana Petrinje i biskupa (1270.) ne spominje Petrinji kao slobodni kraljevski grad, što, drži se, potiče Petrinjce da od novoga hrvatsko-ugarskoga kralja Stjepana V. traže potvrdu povlastica iz 1240., odnosno 1242. godine. Stoga kralj Stjepan V. 27. rujna 1271. godine daje „svima“ na znanje „da su naši gostoprimci iz Petrinje pred nas iznijeli privilegij gospodina Bele, slavnog kralja Ugarske, koji je jednom dan ustvari njihove slobode, s molbom, da ga se udostojimo potvrditi svojim privilegijom.“ Ovim aktom kralja Stjepana V. naznačeno je kako se privilegij iz 1241. potvrđuje od riječi do riječi, a protiv građana Petrinje ni u kom slučaju ne mogu se izvoditi strani svjedoci, nego se „poslovi“ imaju zakonski vršiti zakletvom, kao što je to bio običaj i u drugih kraljevskih gostoprimaca, što se mora poštovati.<ref>Nada Klaić, Povijest Hrvata u razvijenom Srednjem vijeku, Zagreb, 1976., str. 303 Iz ove kraljeve potvrde naslućuje se kako „Arpadovići, bar Petrinju formalno ubrajaju građane Petrinje među svoje neposredne podanike...“,<ref>CD VI, Zagreb, 1908., str. 100 a Petrinju kao slobodni kraljevski grad. Kralja Stjepana V. već 1272. nasljeđuje Ladislav IV., umjesto kojega Hrvatskom vlada njegov mlađi brat Andrija. Oba ova vladara pod skrbništvom su majke Elizabete, pa uz nju stvarno Hrvatskom (Slavonijom) vlada ban Joakim Pektar.<ref>Joakim Pektar - Hrvatska opća enciklopedija Tijekom 1274. Petrinjci mole kralja Ladislava IV. Napuljskog potvrdu listine kralja Stjepana. Vladar molbu Petrinjaca prihvaća i potvrđuje im već dane privilegije budući da „pravni red i snaga jednakosti traže da se vladar povede za pravednim željama molbenika...samo da to što traže nije u suprotnosti s jednakošću i ne dolazi u suprotnost s tuđim pravom. Listinu kralja Stjepana IV. potrvđujem od riječi do riječi znakom...svog...dvostrukog pečata.“<ref>Nada Klaić, Povijest Hrvatsa u razvijenom Srednjem vijeku, Zagreb 1976., str. 304.-305.