paragraph_text: Gradnja ovog objekta je počela 11. travnja 1892. Nadzornik gradnje objetka je bio Vymlatil, asistent Josipa pl. Vancaša, a izvođač radova Ivan Holz, koji je gradio i travničko sjemenište. Radovi su išli brzo, tako da je prosvjetno-odgojni dio objekta bio gotov za godinu dana. Tako su 1. rujna 1893. sjemeništarci i profesori preselili iz travničkog sjemeništa otišli u Sarajevo.<ref>KŠC Travnik Utemeljitelji Sjemenište je djelovalo sve do 1944. godine, kad u zgradu ulazi vojno zapovjedništvo Trećeg Reicha te dio pretvara u bolnicu. Ni odlazak njemačkih snaga nije značio da će bogoslovija nastaviti raditi. Uskoro su jugokomunističke vlasti došle preuzele vlast u Sarajevu. Školski i bogoslovski dio zgrade su uzeli za sebe, gdje su također smjestili bolničku postrojbu. Jugokomunističke vlasti potom zadaju novi udarac bogosloviji. Zabranjuju joj službeno rad na sami Božić 1946. godine odnosno Republičko ministarstvo prosvjete joj je odbilo dati dopuštenje za rad. Medicinska postrojba je otišla iz zgrade 1947., no opet na njihovo mjesto dolazi druga postrojba JNA, koja je također kratko ostala. Zatim strana bogoslovije ostaje djelimice zatvorena zbog stambene gradnje 1950-ih, koja je nagrdila arhitektonsku cjelinu i otežala ulaz. Vlasti su nacionalizirale zapadno krilo objekta 1959. godine, u koje se je smjestila Uprava studentskih domova te bogoslovija nije mogla više nikako djelovati. Vrhbosanska je biskupija bila vlasnikom istočnog krila, no njega je država dodijelila za studentski smještaj. Takvo je stanje trajalo do 1969., kad je nadbiskup Smiljan Franjo Čekada nakon dugog pregovaranja s vlastima uspio ponovo pokrenuti katoličku vjersku prosvjetnu djelatnost u tom objektu. Tad su vlasti vratili Vrhbosanskoj biskupiji istočno krilo da ga ista može koristiti. Bio je to tečaj bogoslovnog studija. Drugi dio objekta je bio i dalje nacionaliziran. 1972. su godine crkvene vlasti otkupile svoju nacionaliziranu imovinu te sjemenište počinje u potpunosti raditi.