section_heading: 1943—1945.
paragraph_text: Početkom srpnja, zajedno s grupom istaknutih rukovodilaca NOP-a iz Srbije, među kojima su bili Blagoje Nešković, Moma Marković, Koča Popović i dr, Cana je brodom prebačena u Bari, a odakle avionom, u noći 10/11. srpnja, u selo Kosančić, kod Bojnika. Na terenu južne Srbije, ona je vrlo aktivno politički radila na stvaranju i jačanju organizacija Narodnooslobodilačkog pokreta, kao i pripremama za osnivanje ASNOS-a. U kolovozu je bila kooptirana u članstvo obnovljenog Glavnog NO odbora Srbije. Nakon prodora jedinica NOVJ u Srbiju i borbi za njeno oslobođenje, članovi vojno-političkog rukovodstva Srbije, među kojima je bila i Cana, stalno su mijenjali svoje središte — boravili su prvo u Niškoj Banji, Aranđelovcu, Kragujevcu i na kraju u oslobođenom Beogradu. Tu se Cana ponovo, nakon četiri godine, susrela s braćom, Životom i Boškom i sestrom Radmilom. Ubrzo potom, iz SSSR-a se vratio njen trinaestogodišnji sin Vladimir. U studenome 1944. sudjelovala je u zasedanju Velike antifašističke skupštine narodnog oslobođenja Srbije, održane u slobodnom Beogradu. Potom je sudjelovala je u organiziranju Glavnog odbora AFŽ Srbije, na čijem je zasjedanju, 28. siječnja izabrana za prvu potpredsjednicu ove organizacije. U svibnju 1945. sudjelovala je i na Osnivačkom kongresu Komunističke partije Srbije, kada je izabrana za člana Centralnog komiteta i predsjednicu Kadrovske komisije pri CK.