section_heading: Povijest
paragraph_text: Teorija utjecaja društvenih pokreta proučavana je daleko manje od većine drugih potkategorija teorije društvenih pokreta, uglavnom zbog metodoloških pitanja. Relativno je nova, a predstavljena je tek 1975. s knjigom Williama Gamsona "Strategija društvenog prosvjeda", nakon koje je uslijedila Pivenova i Clowardova knjiga Pokreti siromašnih.<ref>Gamson, 1975.<ref>Piven and Cloward, 1977. U svom revolucionarnom istraživanju, Gamson je proučavao 53 organizacije društvenih pokreta između 1800. i 1945. i prikupio podatke o njihovom uspjehu. Među Gamsonovim najvažnijim nalazima bilo je da organizacije koje pokušavaju smijeniti određenu osobu s vlasti gotovo nikada nisu uspješne; da je nasilje u pokretu simptom uspjeha (a ne uzrok); da je vjerojatnije da će birokratske organizacije biti uspješne, ali i da će se udružiti s elitama; te da su organizacije koje se mogu pojaviti u vremenima političkog mira uspješnije u vremenima turbulencija. Ova su otkrića katalizirala neke od glavnih rasprava u teoriji utjecaja.