section_heading: Povijest
paragraph_text: Ured za prodaju kakaoa Zlatne Obale tada je raspolagao pričuvama od 100 000 000 funti. Prvu mahunu donio je s Fernando Poa neki kovač domorodac 1879. godine. Neko je vrijeme u zemlji raslo samo jedno stablo, a njegov vlasnik dobivao je funtu za proizvedenu mahunu. Zatim se posredstvom švicarskih misionara i trgovaca počela razvijati industrija i od 1892. do 1896. cjelokupna proizvodnja iznosila je 12 t. Godine 1951. iznosila je okruglo 275 000 t. Međutim, iz Toga se onda proširila zaraza otečenih grančica koja je brzo zahvatila 10% od 500 000 000 stabala u zemlji. Crv koji nosi njen virus udružen je s mravom krematogasterom, koji ga štiti. Mrav se hrani medom ovog crva, dok crv uništava stabla kakaovca. Epidemija je izbila dok je kakao činio gotovo 70 % ganskoga izvoza. SAD je tada kupovao 38 % od toga. Američki izvoz iz Gane povećao se s 17 930 000 1917. na više od 80 000 000 dolara 1951. godine. Osim kakaoa, u velikim količinama uvožen je i mangan.<ref>John Gunther-Nepoznata Afrika, Zora, Zagreb 1966., str. 568.-608.