section_heading: 1942. – 1948.
paragraph_text: Stranku je, potaknut očekivanim padom fašističkog režima, osnovao Alcide De Gasperi 1942. u Milanu, kao ideološkog nasljednika Talijanske Narodne Stranke (Partito Popolare Italiano, PPI) Luigija Sturza, zabranjene za vrijeme Mussolinjeve vladavine. Prvobitno članstvo činili su bivši članovi Narodne Stranke, te politički aktivni katolici koji su za vrijeme fašizma bili organizirani u društvenim organizacijama kao Katolička akcija (Azione Cattolica) i Talijanska univerzitetska katolička federacija (Federazione Universitaria Cattolica Italiana, FUCI). Među osnivačima također se ističu: Mario Scelba, Attilio Piccioni, Camillo Corsanego, Giovanni Gronchi, Aldo Moro, Giulio Andreotti, Amintore Fanfani, Giuseppe Dossetti i Giuseppe Alessi. Isprva djeluje u ilegali, ali već nakon Mussolinijevog pada Maršal Badoglio, iako službeno zabranjuje osnivanje stranaka, de facto joj dozvoljava djelovanje. 10. rujna 1943. sudjeluje u osnivanju Vijeća Narodnog Oslobođenja (Comitato di Liberazione Nazionale, CLN), u kojem Kršćanska Demokracija nastoji nametnuti svoju vodeću ulogu među političkim organizacijama centra. Sudjeluje s vlastitim jedinicama u borbama za oslobođenje Italije od njemačke okupacije. Već u Vijeću Narodnog Oslobođenja, i u ratnim operacijama, profilira se ideološki sukob između Demokršćana i stranaka ljevice, posebno Komunističke partije Italije (Partito Communista Italiano, PCI). koji je imao elemente građanskog rata. Kršćanska Demokracija je sudjelovala u vladi Maršala Badoglia zajedno s drugim strankama Vijeća Narodnog oslobođenja, i u Vladi Ivanoea Bonomija (1944.), kada sudjeluje u osnivanju sindikata Generalne Talijanske Konfederacije Rada (Confederazione Generale Italiana del Lavoro, CGIL). Prvi međuregionalni stranački kongres imenuje Alcidea De Gasperija tajnikom stranke, koji u trećoj Bonomijevoj vladi postaje ministar vanjskih poslova (1944. – 1945.), a u prosincu 1945. postaje predsjednik vlade. De Gasperi je uspješno proveo referendum na kojem je izglasana republika, te prelaz vlasti s monarhijskih na republičke institucije. 1946. osvaja relativnu većinu na prvim poratnim izborima u Italiji, a 1947. definitivno raskida koaliciju sa strankama ljevice koje napuštaju vladu nacionalnog jedinstva. Nakon izvanredno napete i turbulentne predizborne kampanje, koja je bila većim djelom mikrokozmos globalnih tenzija i slika budućeg hladnog rata, Kršćanska Demokracija odnosi pobjedu na izborima 1948.