section_heading: Umjetnine
paragraph_text: Brončani kipićisu se izrađivali u svakom razdoblju antike prije svega za zavjetnu uporabu, a barem u helenističko i rimsko doba za domaće ukrase i namještaj kućnih svetišta. No, umjetnost brončanih kipova jedva da je postojala prije uvođenja šupljeg lijeva, otprilike sredinom 6. stoljeća prije Krista. Najprimitivniji zavjetni kipići su volovi i druge životinje, koji očito predstavljaju žrtvu ponuđenu bogovima. Klasična umjetnost preferirala je ljudski subjekt, votare koji drže darove ili u svom običnom ruhu, ili same bogove u ljudskom obliku. Takve su brojke često ispisane formulama posvete. Bogovi i božice postavljeni u skladu sa svojim tradicionalnim prikazima najbrojnije su zastupljene klase kasnijih kipića. Oni su predstavljaju vjerski žanr, koji se prvi put pojavio u skulpturi iz 4. stoljeća, a osobito je omiljen i obilježen helenističkim osjećajima i rimskom pedantnošću. Mnoge od njih bilie su nesumnjivo zavjetni darovi, drugi su bili figure u domaćim svetištima, a neki su zasigurno bili tek ukrasi. Među kultnim idolima su rasplesani Lares koji nose rogove i zdjele za libaciju. Mali Heraklo kojeg je Lizip napravio za Aleksandrua bio je stolni ukras (epitrapezios): bio je zavaljen na lavljoj koži, s batinom u jednoj ruci, čašom vina u drugoj.