section_heading: Pogubljenje
paragraph_text: Isus je pogubljen po naređenju Poncija Pilata, prefekta rimske provincije Judeje (od 26. do 36. godine). Umro je razapet na križu, što je bio jeziv i ponižavajući način kojim su Rimljani kažnjavali pobunjenike. Kršćanska tradicija prikazuje kako je Isus pogubljen na zahtjev židovskih starješina, koji su njegovo učenje smatrali bogohulnim. Povijesno, izgleda kako je Isus pogubljen kao možebitni uzrok nereda. Održavanje reda bio je jedan od primarnih zadataka židovskog Prvosvećenika, postavljenog od rimskih vlasti, i kojima je za svaki veći izgred osobno odgovarao. Znanstvenici smatraju kako je Prvosvećenik, uz pomoć saducejskih čuvara hrama, uhitio Isusa zbog izazivanja pobune i nereda, i predao ga rimskim vlastima.'Both the gospel accounts and [the] Pauline interpolation [found at 1 Thes 2:14-16] were composed in the period immediately following the terrible war of 66-73. The Church had every reason to assure prospective Gentile audiences that the Christian movement neither threatened nor challenged imperial sovereignty, despite the fact that their founder had himself been crucified, that is, executed as a rebel.' Fredriksen, Paula. (2000) From Jesus to Christ: The Origins of the New Testament Images of Christ. Second Edition. Yale University Press. p. 122 ISBN 0300084579<ref>NIDB pg. 290 Prema predaji, stariji pripadnici svećenstva ispitivali su Isusa, ali je on njihov autoritet osporio, nakon čega je predan rimskoj vlasti, namjesniku Ponciju Pilatu, koji ga je smatrao figurom koja donosi nevolje.