paragraph_text: mini|250px|Potpalublje Alfreda Stieglitza iz 1907. je jedna od prvih fotografija koja se deklarirala kao umjetnička fotografija. Izum fotografije oslobodio je slikarstvo potrebe kopiranja stvarnosti, i na taj način fotografija je naslijedila žanrove poput portreta i slikanja povijesnih događaja te pridonijela razvoju modernizma. Samo po sebi je bilo jasno kako je fotografija daleko bolje opremljena za precizan prikaz stvarnosti i bilježenje raspoloženja i trenutaka, te je njen djelokrug rada postupno postao sasvim različit od slikarstva. Fotografija je uspjela preuzeti poslove koji su se prije izuma polutonskog tiska i takvog načina tiskanja fotografija objavljivali crtanjem, i nadasve, bakrorezom. To je označilo kraj tog žanra povijesnog slikarstva koje je bilježilo važne političke događaje u prošlosti. Oslobođena od likovne umjetnosti, fotografija se mogla posvetiti dokumentiranju i izvještavanju.