section_heading: Rani život
paragraph_text: Iste godine, započeo je studij prava na Sveučilištu u Jeni, ali ga je 1914. prekinuo kako bi se pridružio 167. regimenti u Kasselu kao časnički kadet. Do 1915. stekao je čin pukovnika, ali je u listopadu iste godine pao u rusko ratno zarobljeništvo. Kraj rata Freisler je dočekao u jednom časničkom logoru u blizini Moskve. Nakon Oktobarske revolucije i Mira u Brest-Litovsku njegov je logor preuzela njemačka uprava a Freisler je postao jedan od upravitelja, iako je ta uloga ubrzo postala samo simbolična.<ref>Guido Knopp, Hitler's Hitmen, Sutton Publishing, 2000, pp. 220–221.<ref>H. W. Koch, In the Name of the Volk: Political Justice in Hitler's Germany, Barnes & Noble, New York, 1997, p. 29. Godine 1918. svi su časnici vraćeni u Njemačku, ali je Freisler odlučio još dvije godine ostati u Rusiji. Iako nije točno poznato što je tamo radio, pretpostavlja se da je Freisler učio ruski jezik i počeo proučavati marksizam, koji ga je zainteresirao nakon revolucije 1917. godine.<ref>[http://www.zeit.de/2005/06/A-Freisler Uwe Wesel: Drei Todesurteile pro Tag, Artikel über Roland Freisler bei www.zeit.de, 3. Februar 2005]/Helmut Ortner: ''Der Hinrichter. Roland Freisler, Mörder im Dienste Hitlers''. Steidl, Göttingen 1995, ISBN 978-3-88243-355-5, S. 44f. Nakon raspuštanja logora, Freisler je navodno već bio uvjereni komunist.<ref>Uwe Wesel, "Drei Todesurteile pro Tag" (Three death sentences per day), Die Zeit, 3 February 2005. Text in German Uwe Wesel is professor emeritus of Legal History in Berlin's Free University. Povjesničar H. W. Koch demantirao je ove teze i tvrdio kako Freisler nikada nije bio komunist, iako je u početcima nacizma pripadao lijevom krilu NSDAP-a.<ref>H. W. Koch, op. cit. Sam Freisler je oštro odbijao vezu sa omraženim neprijateljem nacizma, no nikada nije uspio odbaciti etiketu boljševika.<ref>Guido Knopp, op. cit. p. 221.