section_heading: Samostan nakon II. Svjetskog rata
paragraph_text: U dva desetljeća nakon Drugog svjetskog rata razvoj turizma i napredak cestovnih mreža su postali sve problematičniji. U Velikoj Kartuziji nadređeni su čak razmišljali o napuštanju postojeće lokacije i prebacivanju zajednice na izoliranije mjesto. Napokon, uz pomoć države postigli su da se mjesto klasificira kao mjesto povijesnog i prirodnog značaja, tako da je zabranjeno preletati turističkim avionima i zatvoreno za sav automobilski promet. U dijelu zgrada stare Correrie, dva kilometra niže od samostana, uspostavljen je muzej koji je turistima dočarao kartuzijanski život u odgovarajućim okvirima i učinio nešto poznatijim život monaha. Na kilometar i pol od samostana se zaustavlja promet automobila što omogućuje kartuzijancima da žive u samoći koja je u skladu s pravilima njihovog reda. Oni žele da ovo mjesto ostane "pustinja" unutar zone tišine koju, na svu sreću, sada službeno štite javne vlasti.