paragraph_text: Većina nuklarnih goriva sadrže teške fisijske elemente koji uzrokuju lančanu reakciju nuklearne fisije u nuklarnom reaktoru. U najčešća nuklearna goriva ubrajaju se tri fisilna materijala : uranij-235 (<sup>235</sup>U), plutonij-239 (<sup>239</sup>Pu) i uranij-233 (<sup>233</sup>U). Samo jedan od njih nađen je u prirodi više nego u tragovima, a to je izotop <sup>235</sup>U. On čini samo oko 0,7% prirodnog elementa uranija, stoga se taj materijal zove prirodno ili primarno nuklearno gorivo. Druga dva nuklarna goriva, <sup>239</sup>Pu i <sup>233</sup>U, dobivaju se u nuklearnim reaktorima. Bombardiranjem neutronima od <sup>238</sup>U nastaje <sup>239</sup>Pu, a od <sup>232</sup>Th nastaje <sup>233</sup>U - to su sekundarna nuklearna goriva, a <sup>238</sup>U i <sup>232</sup>Th od kojih nastaju ta sekundarna goriva nazivaju se oplodnim materijalima. Izvorni materijali za nuklearno gorivo, uranij i torij, široko su rasprostranjeni u Zemljinoj kori te su veliki energetski potencijali. Njihova ukupna količina do dubine od oko 5&nbsp;km procjenjena je na približno 12•10<sup>12</sup>t. Najveći dio tih elemenata rijetko se susreće u koncentracijama ekonomičnim za eksploataciju, međutim, moguće je iz umjereno siromašnih ruda, sa sadržajem od oko 0,1% uranija, dobiti 20 do 30•10<sup>6</sup>t uranija i nekoliko milijuna tona torija. Oni imaju više od deset puta veći energetski potencijal nego sve postojeće zalihe fosilnih goriva (ugljen, nafta, plin).