paragraph_text: Uslijedio je dan kad je ondašnji zapovjednik milicije u Zagvozdu zapovijedio neka se ubije te ljude. Četvorica hrvatskih vojnika koji su se skrivali na Biokovu ubijeni su na predjelu Mišjenu - Stražbenici. Jedan je pobjegao te je poslije vjerojatno ubijen i zakopan (na Golobrckim stanovima, prema nekim mišljenjima). Ivan Kegalj, koji je pobjegao, imao je brata koji je bio u partizanima i govorio mu neka se preda, ali Ivan nije htio. Po nekim izvorima Ivan Kegalj je zakopan kod kuće jedne osobe koja ga je ubila, a da je jedan "kamišar" ubijen na stajama kod Šimića kuća. Tijela mrtvih nisu imala dostojan pokop. Jugokomunistički dužnosnici oskvrnjavali su tijela ubijenih. S planine su tijela ubijenih donijeli na skalama u središte Zagovozda. Tijela "narodnih neprijatelja" su izložili da ih običan svijet vidi. Obeščašćivanje tijela ubijenih nije stalo na tome. Pojedini partijski odbornici po mrtvim tijelima su skakali, nogama gazili, glave šutali, urinirali, u mrtve pucali i dr. Godine 1951. jednu su lubanju donijeli u Osnovnu Školu Ivan Gaće i djecu po njoj učili anatomiju. Na kraju mrcvarenja tjelesa, odnijeli su ih na Trnovu i bacili i zatrpali u neku rupu uz kordun Napoleonove ceste prema Turiji.