section_heading: Četvrti čin
paragraph_text: Radnja ovoga čina događa se uvečer, u isti dan kad i radnja prethodnoga čina. U sobi ujaka Vanje on se ispovijeda: „Sramota me... Kako da proživim te godine? Što da radim, čime da ih ispunim?.. Reci mi kako da počnem, od čega da počnem?“... Astrov iznosi svoje mišljenje: „Taj život je svojim trulim isparenjem otrovao našu krv i mi smo postali onako gadni kao i svi“. Opraštajući se od Jelene, kaže joj: „Zarazili ste nas svojim besposličarenjem... Kada biste ostali, zgarište bi bilo ogromno“. Jelena i Serebrjakov odlaze. Odlazi i Astrov, a ujak Vanja i Sonja ostaju sami, sa zaključkom samih aktera da će se vratiti prvobitnom životu i odmoriti od svega.