paragraph_text: Kod Rimljana, kažnjenici vise goli na križu, kada su raspeti. Kod Židova je običaj da se pokriju bokovi. Tako su učinili i s Isusom. Isus je dragovoljno dozvolio da ga razapnu na križ, kako bi ispunio Božji plan spasenja. Prvo su mu užetom čvrsto vezali ruke i noge za križ, jer bi se inače udarcima čekića pomakle ruke i noge. Stražar je uzeo dug čavao i zabio ga u Isusovu ruku. Morao je više puta udarati čekićem po čavlu, da dođe do drva križa. Dodatni udarci bili su još bolniji, jer su bile smrskane kosti i razmaknute krvne žile. Kod razapinjanja nogu na križ, morali su Isusove noge prvo pritegnuti prema tijelu da tabani budu posve na križu. Čavao je prolazio duže vremena nego kod probijanja ruku. Isus je dao probiti ruke, za grijehe koje ljudi čine rukama, a noge za grijehe kada ljudi hodaju putem nemorala.<ref>Dr. Rudolf Vimer:Isus Krist, život našeg Spasitelja, UPT Đakovo 2006.