section_heading: Od kraja Drugog svjetskog rata do smrti 1973. god.
paragraph_text: Godine 1953. u staroj školi u Popovači Zorka priređuje izložbu. Zimi 1956. god. posjećuje Zagreb i slika u pastelu prof. dr. Josipa Matasovića, ravnatelja državnog arhiva. Također u pastelu crta svog unuka Hrvoja. Opet putuje u Zagreb 1958. god., i u pastelu izrađuje Krešimirov trg u snijegu. Godine 1962. u istoj tehnici portretira svog unuka Miljenka. Crta vodopije u Popovači 1965. god. Godine 1968. slika u pastelu Ćukov brijeg. Sljedeće godine ovjekovječuje stari Oblijanov / Obleanov trijem. Te godine Zorka i njezin suprug definitivno napuštaju Popovaču. Sele se u Zagrebu k Josipovu bratu Stjepanu (na adresi Hercegovačka ulica 73, i na toj adresi ostaju do kraja života). Josip umire 21. ožujka 1970. u Zagrebu. Prevezen je u Popovaču i tamo pokopan. Iduće godine Zorkina kćer Ružica sa suprugom dogradila je jedan kat u Hercegovačkoj 73, i Zorka se premješta kod njih.<br> S Dragicom Cvek i Mijom Kuzmičem Zorka izlaže u Voloderu 1971. god. Iduće godine u Muzeju Moslavine u Kutini Zorka priređuje samostalnu izložbu svojih radova. Tijekom 1973. god. upušta se u novu tehniku slikanja uljenim bojama na staklu, potok Jelenska. Pred smrt eksperimentira u novoj tehnici slikanja bojama za keramiku i topljenim staklom koju primjenjuje na podlogu keramičkih pločica na dva stolića s cvjetnim motivom. U pastelu nastaje posljednja Zorkina slika: Maslačak. Neposredno prije smrti izjavila je: ''“Najljepši i najvredniji dar Božji je ljubav. Jedino zbog nje isplati se živjeti”''. Zorka Sever umire 21. kolovoza 1973. u Zagrebu. Pokopana je u Popovači, u istom grobu kao i njen suprug Josip ml. i njegovi roditelji (Josip st. i Ana).