section_heading: Veliki četvrtak
paragraph_text: U dane Svetog trodnevlja, tj. od četvrtka do subote, redovito se nisu obavljali težački poslovi na polju. U te dane ne zvone crkvena zvona. U Dalmaciji je običaj da se na Veliki četvrtak vezuju crkvena zvona.<ref>http://www.zadarskilist.hr/clanci/02042010/ukrasavanje-jaja-nije-dalmatinski-obicaj Preuzeto 4. veljače 2012. Dječaci drvenim škegrtaljkama označuju vrijeme jutarnje, podnevne i večernje molitve Anđeo gospodnji te vrijeme početka crkvenih slavlja. Pretkršćanskog je podrijetla običaj šibanja. Poznat je u Istri i u Slavoniji, gdje se naziva "šibarine". U Gornjoj Bebrini, na Veliki četvrtak poslije tri sata ne dira se u zemlju i ide se na misu. Na Veliki petak u 11 h bila je šibarina. Svako dijete je imalo našaranu šibu.<ref>http://public.carnet.hr/~joanicic/moj_blog/?p=230 Preuzeto 3. veljače 2012. Kršćanski sadržaj tom je običaju pridodan u Dalmaciji, gdje se na Veliki četvrtak, a negdje u sve dane Svetog trodnevlja udara šibama po crkvenim klupama tako dugo dok se ne izlome šibe, a čin se naziva "tući barabana" pa naziv podsjeća na Barabu, sudionika Isusova procesa pred rimskim upraviteljem Poncijem Pilatom.<ref>http://www.katolici.org/nauk.php?action=c_vidi&id=9385 Preuzeto 4. veljače 2012. Šibe su bile od trsa iz starog vinograda ili od grana masline ili gloga.<ref>http://www.kastela.hr/dogadanja/veliki-cetvrtak-u-kastelanskoj-proslosti Preuzeto 4. veljače 2012. U Labinštini na Veliki četvrtak, za večeru se jelo zelje (kupus), jer se vjerovalo da je na posljednjoj večeri Isus s učenicima isto večerao. Zato se ovaj dan još nazivao zeljavi četvrtak.