section_heading: Jezik i književnost
paragraph_text: Rusinski pisci pišu pripovijetke, drame, romane i pjesme. Pisac ”malog jezika” gleda kako njegov etnos i djelo njegova jezika nestaju u budućnosti, a najljepše riječi upućene svojoj djeci,ženi koju voli i svom narodu, šapće jezikom u izumiranju. Pisanu riječ u 18. st. širili su: Arsenij Kocak, izdavač slavenskorusinske gramatike, Petro Lodi, povjesničar, Ivan Pasteli, predavač na mukačevskoj bogosloviji, napisao je Povijest mukačevske eparhije, Karpatorusinska pismenost i dr. Gregorij Tarkovič radio je kao cenzor slavenskih knjiga u tiskari u Budimu i zalagao se za izjednačavanje rusinske literature s ugarskom. Mihajlo Lučkaj izdao je prvu gramatiku 1830., Gramatica Slavo-Rutenica (jedan primjerak nalazi se u N. Sadu). Od 405 riječi Lučkajeva rječnika, 72 se koriste i u današnjem jeziku neizmijenjene, 133 imaju morfološku, a 223 fonološku adaptaciju. Također je iza sebe ostavio pet tomova Povijesti karpatskih Rusina u rukopisu. Novine Kelet (Istok) u Užgorodu uređivao je na mađarskom jeziku Kalman Žatković. U školama Rusina u Vojvodini i Hrvatskoj od 1850. do 1950. koristili su se udžbenici: