section_heading: Progon i život u Jugoslaviji
paragraph_text: S Andrijom Hebrangom Olga je imala troje djece; Dunju (r. 1944.), Andriju (r. 1946.) i Branka (r. 1948.), te jednog posvojenog sina, Dragana Stanića. Nakon uhićenja svojeg supruga koji je postao žrtvom montiranog procesa beogradske UDBE iza kojeg su stajali Aleksandar Ranković, Milovan Đilas i Edvard Kardelj, Olga je zajedno s djecom 8. svibnja 1948. godine odvedena u kućni pritvor u malom neuglednom stanu u Beogradu. I sama je uhićena 17. svibnja 1948. godine, a djeca su joj umalo završila u nekom od beogradskih domova. Kako je Olga Hebrang sve do uhićenja rukovodila svim dječjim domovima u Beogradu, tomu se grčevito usprotivila i ipak uspjela djecu poslati šogorici Ilonki Hebrang-Gobec u Zagreb. Kako nije htjela svjedočiti protiv svojeg supruga, Olga je osuđena na tajnom politički montiranom procesu 1951. godine na kaznu strogoga zatvora u trajanju dvanaest godina, na gubitak građanskih prava u trajanju od četiri godine i na konfiskaciju kuće u Pakracu. Osuđena je prvostupanjskom presudom koja je odmah postala izvršnom. Presuda joj nije uručena, dobila ju je tek 1957. godine. Osuđena je zbog pomaganja neprijatelja (ustaša) za vrijeme Drugoga svjetskog rata. U beogradskom zatvoru Glavnjača tri je godine bila u samici, a potom i u zatvorima u Požarevcu i Slavonskoj Požegi. Za boravka u Glavnjači bila je psihički i tjelesno mučena, pa je potpisala "priznanje" koje je od nje tražio general UDBE Mile Milatović. U zatvor su je uvjerili da joj je najmlađe dijete, Branko Hebrang, umrlo. Olga je tek nakon nekoliko godina provedenih na robiji prvu puta vidila vlastitu djecu, i to kada su je posjetili u zatvoru u Požarevcu zajedno s njezinom šogoricom Ilonkom. Posjet je trajao pola sata, a pune četiri godine nakon toga oni nisu znali ni je li im majka uopće živa. Nakon što su Olgu premjestili u zatvor u Slavonskoj Požegi, djeca su do njenog izlaska iz zatvora, zbog teškog siromaštva u kojem su živjela s tetom, posjetila samo još jednom. Kako ne bi gladovali, Židovska općina Zagreb im je često davala pakete s hranom i starom odjećom pristiglom iz Amerike. Olga Hebrang je proživjela osam i pol godina zatvorske tragedije, nakon čega je bila uvjetno puštena na slobodu 10. listopada 1956. godine. Nakon izlaska iz zatvora Olga se nije udavala. Drama Olge Hebrang i njezine djece nastavila se i sljedećih godina. Da bi uspjela naći posao, Olga Hebrang morala je promijeniti prezime u Markovac, što je odabrala jer joj se prvi suprug zvao Marko. Tek 1983. godine uspjela je vratiti prezime Hebrang. Olgina djeca nikada nisu prihvatila prezime Markovac i u svim hrvatskim dokumentima zadržali su prezime Hebrang. Olga je bila pod posebnom paskom mjerodavnih organa Jugoslavije, zabranjeno joj je bilo govoriti o suđenju i robiji. Živjela je u strahu i morama iz Glavnjače. 1980-ih Olga se aktivnije uključila u traženje istine o suprugovom nestanku i smaknuću.