section_heading: Neovisne prostitutke
paragraph_text: Cijene njihovih usluga teško je procijeniti. Čini se kako su često varirale. U 4. stoljeću p.n.d. Teopomp navodi da prostitutke iz druge zone traže jedan stater (četiri drahme), dok u 1. stoljeću p.n.d. epikurejski filozof Filodem iz Gadare spominje sustav pretplate koji iznosi pet drahmi za deset posjeta. U 2. stoljeću u djelu Razgovori hetera Lukijana iz Samosate prostitutka Ampelis smatra kako je pet drahmi po posjeti nedovoljna cijena. U istom tekstu se navodi kako je mlada djevojka mogla tražiti jednu minu, što je iznosilo sto drahmi, a čak i dvije mine ako korisnik usluga nije bio privlačan. Mlada i lijepa prostitutka mogla je nametnuti više cijene u odnosu na svoju stariju drugaricu, premda ilustracije na keramici pokazuju kako je postojalo posebno tržište na kojem su se nudile starije žene. Također, sve je ovisilo od toga je li korisnik usluga želio sebi osigurati ekskluzivnost prostitutke ili ne. Sklapali su se i prijateljski ugovori. Nekolicina prijatelja kupila bi isključivo pravo na prostitutku, svaki je bio nositelj prava na neko vrijeme. U ovu kategoriju nesumnjivo se mogu svrstati glazbenice i plesačice koje su bile zaposlene na muškim banketima. Aristotel među posebnim nadležnostima desetorice magistrata spominje (petorice intra muros i petorice za Pirej; ἀστυνόμοι/astynómoi) zadatak brinuti se „kako sviračice na flauti, liri i citri ne bi bile plaćene više od dvije drahme“ za jednu večer. Moguće je kako su spolne usluge ulazile u cijenu zaposlenja, koja je, usprkos nadzornicima, vremenom postajala sve viša i viša.