section_heading: Kritike
paragraph_text: John Nesbit: „Accattone“ nastavlja s talijanskim neo-realizmom kojeg su započeli filmovi „Kradljivci bicikla“ i „Otvoreni grad“ – ali predstavlja čak i blijeđu sliku nego Rossellini i De Sica…Svi likovi su zarobljeni u svojim ulogama donje klase, koja je uglavnom ostala ista od početka civilizacije. Dominirani siromaštvom i motivirani opstankom, želje za smrču postaju objekt izigravanja ali u stvarnosti one postaju dobrodošao bijeg od paklenog kruga…Film nije savršeno izveden; Pasolini ne uranja duboko ispod površine siromaštva te se katkad previše oslanja Bachovu glazbu da bi dodao emotivnu i duhovnu težinu svojim prizorima, ali ne sentimentalizira svoje likove i njihove situacije. Njegova kamera se usredotočuje na protagoniste, otkrivajući istodobno njegove dobre i loše strane bez ikakvog suđenja, što omogućuje otkrivanje Cittijevog talenta za glumu…Radikalni umjetnici su osuđeni na kontroverzu, a Pasolini uranja kako bi stvorio niz filmova o Rimskom podzemlju – ovaj je prvi“.