paragraph_text: Vilma (Miskolczy) Vukelić, hrvatska književnica (Osijek, 8. II. 1880. – 20. III. 1956.). Podrijetlom je iz mađarsko-židovske obitelji doseljene u Osijek.<ref> Bila je pripovjedačica u maniri realistične proze. Školovala se u Beču. U osječkom listu Die Drau (Drava) 1896. piše feljtone, prevodi hrvatske pjesnike na njemački. Udaje se za književnika Milivoja Vukelića. Živi u Budimpešti i Pečuhu, a od 1923. u Zagrebu. Na njemačkom je napisala sedam djela, koja su većinom ostala u rukopisu. Za života joj je objavljen roman o Židovima u Mađarskoj uoči I. svjetskog rata – Ljudi bez domovine (Die Heimatlosen, 1923.). U rukopisu su ostali roman o ratnoj 1941. u Zagrebu Okruženje (Der Kreis, datiran 1947.), o političkim previranjima u Hrvatskoj 1913.–1921. Sjetva (Aussaat, 1950.), odgojni roman međuratnog Zagreba Čovjek na mostu (Der Mann auf der Brücke, 1955.) te Dvanaestorica za stolom (Zwölf um den Tisch, 1955.), o političkim izbjeglicama u Parizu. Na hrvatski su joj 1994. prevedeni memoari Tragovi prošlosti (Spuren der Vergangenheit, oko 1948.), u kojem autoreferencijalno opisuje srednjoeuropski prostor vlastitog odrastanja, te 1997. kronika U stiješnjenim granicama (In engen Grenzen, 1951.), u kojoj prikazuje osječki građanski stalež.<ref>