section_heading: Ivanečka rudarska povijest
paragraph_text: Poznata je činjenica da se organizirana eksploatacija rudnog bogatstva na području Ivanca vršila od 18. stoljeća. Vlasnici rudnika bili su Austrijanci, Belgijanci, Francuzi i Šveđani. Djelovali su samostalno ili udruženo i vadili cinkovu i željeznu rudu, lignit, mrki ugljen, pješčani i vapneni kamen. Rudarska okna bila su na području Ivanca i ivanečke mikroregije (Ladanje, Brodarevec, Tiglin, Golubovec, Željeznica, Kuljevčica i Vinica. Najveća i najpoznatija okna bila su u Ivancu, okno Josef (1895.), jama Flora (1901.) i Olga (1937). Zahvaljujući jami Flora, ljeti je bilo zaposleno 200, a zimi 600 rudara što je bilo važno za gospodarski razvoj Ivanca. Oko same jame razvio se krug Ivanečkih ugljenokopa. Ova jama radila je do 1962. godine. Jama Olga otvorena je 1937. godine, a zatvorena je 1952. godine. Lokacija je zatvorena zbog eksploatacije južnog dijela tog ležišta. Okno Josef prestaje raditi 1906. godine, no ono je ponovno aktivirano 1953. godine samo pod drugim nazivom, Kuljevčica. Ugljeni sloj na području Kuljevčice bio je najkvalitetniji u cijelom bazenu.<ref>Grdjan, D. Rudarstvo ivanečkog kraja. // Zbornik 600 godina Ivanca / uredio akademik Andre Mohorovičić. Varaždin: TIVA Varaždin. Str. 132-149. Valja spomenuti činjenicu vezanu uz ivanečko - golubovečke rudnike, a to je postojanje prvog dioničkog društva osnovanog 1877. godine pod nazivom Golubovecer  glanzkohlenbergbau  (Golubovečko rudokopje svetlog ugljena).  Rudarski posao bio je iznimno težak, uvjeti za rad bili su nepovoljni, a plaće rudara ispod svakog minimuma. Na području Hrvatske upravo su ivanečki rudari bili najmanje plaćeni, samo 23 krajcara, za usporedbu u Rijeci gdje su plaće rudara bile 55-60 krajcara.