section_heading: Religija
paragraph_text: mini|lijevo|[[Aristotel, grčki filozof, Platonov učenik i njegov najznačajniji kritičar. Jedan od najuniverzalnijih mislilaca. Njegovom filozofijom dano je i utemeljeno znanje sveukupne klasične antike. Ona mjerodavno za svu zapadnjačku tradiciju postavlja sva glavna filozofska pitanja. Oblikovao je i sustavno zasnovao sve tradicionalne filozofske discipline: ontoteologiju – metafiziku, fiziku ili filozofiju prirode, učenje o duši, politiku tj. filozofiju politike, poetiku, retoriku i dr. Određujući filozofiju kao znanost o biću kao biću, uspostavio ju je kao prvu i sveutemeljujuću znanost. Njegovi se logički spisi uzimaju kao temelj formalno-logičkog mišljenja. Njegova fizika bila je do 17. st. određujuća slika svijeta. Jedinstvo etike i politike što ga je postavio trajni je ideal zapadnjačke kulture.<ref>Hrvatski obiteljski leksikon - Aristotel]] mini|[[Platon, grčki filozof, jedan od najutjecajnijih i najvećih u povijesti. Učenik Sokratov, polemizirao sa sofistima. Platonizam kao naučavanje o idejama ili uzorima stvari koje se jedino umom spoznaju, konstitutivni je dio svake filozofije. Prema jednoj glasovitoj izreci, čitava povijest filozofije samo je »niz napomena uz Platona«. U svojem glavnom djelu Država Platon kritizira postojeće uređenje i daje nacrt najboljega državnog poretka, utemeljena na ideji dobra i pravednosti. Država odgovara ustrojstvu duše, a vođena je umnim načelima. Djela je pisao u obliku dijaloga velike umjetničke vrijednosti, uvodeći u njih mitove. Osnovao Akademiju.<ref>Hrvatski obiteljski leksikon - Platon]] mini|[[Sveti Pavao|Pavao, sv., apostol. Saul (Šaul) iz Tarsa, Židov helenist, pripadao sljedbi farizeja. Isprva progonio kršćane, nakon obraćenja pred Damaskom postao jednom od središnjih ličnosti najstarije Crkve. Širitelj prakršćanstva (»apostol naroda«). Kao misionar putovao od Antiohije do Balkana osnivajući kršćanske zajednice i pišući poslanice. Zatočen i, po predaji, ubijen u Rimu. Njegovih 14 poslanica sadrže temelje kršćanskih navještenja.<ref>Hrvatski obiteljski leksikon - Pavao, sv.]] mini|lijevo|[[Ivan Evanđelist, sv., jedan od dvanaestorice apostola, galilejski ribar, sin Zebedejev, najmiliji Isusov učenik. Po tradiciji, autor četvrtoga Evanđelja, triju poslanica i Otkrivenja (Apokalipse). Prema predaji, umro kao prognanik u Efezu. Ikonografski prikazivan obično uz simbol orla.<ref>Hrvatski obiteljski leksikon - Ivan, sv.]] U helenizmu je postignut određeni sinkretizam na vjerskome području: Aristotelovo, Platonovo i stoičko shvaćanje Boga, svijeta i čovjeka prenosilo se u religije i kulturu drugih naroda. Bio je prisutan u kasnome židovstvu, a napose u ranome kršćanstvu, kojemu mnogi spisi odišu helenizmom (očit je napose u Ivanovoj i Pavlovoj teologiji, u patrističkim spisima). U razdoblju helenizma prevedena je Biblija na grčki jezik (Aleksandrija, III. do II. st. pr. Kr.). U užem smislu sinkretističkima se nazivaju religije helenističkoga razdoblja (IV. do II. st. pr. Kr.), koje su nastale prodiranjem orijentalnih elemenata u grčku i rimsku religiju. U zajedničkoj borbi protiv monoteističkoga kršćanstva i antičke su se religije htjele ujediniti u obožavanju jednoga božanstva (npr. Mitre, Kibele, Izide).<ref>Hrvatska enciklopedija (LZMK) - sinkretizam