section_heading: Beta radioaktivnost
paragraph_text: Već prva opažanja beta zraka u magnetskom polju pokazala su da brzine elektrona nisu jedinstvene. Neke staze su jače svinute, neke slabije, što znači razliku u impulsima. Vrlo točno su na nizu radioaktivnih preparata izmjerili kinetičke energije elektrona Alihanov, Alihanjan i Dželepov. Oni su našli da se energije elektrona rasprostiru od vrijednosti nula do neke maksimalne vrijednosti. Maksimalna energija emitiranih beta-elektrona svojstvena je za pojedinu jezgru. Kod raspada <sub>7</sub>N<sup>13</sup> na <sub>6</sub>C<sup>13</sup> biva emitiran pozitron s maksimalnom energijom od 1,2 MeV ili 2,4 mc<sup>2</sup>. Znatno veća maksimalna energija, oko 23 mc<sup>2</sup>, opaža se kod raspada <sub>5</sub>B<sup>12</sup>. Raspodjela elektrona na energije dana je za beta-radioaktivne elemente svojstvenom funkcijom, koju je izračunao E. Fermi na osnovu kvantne teorije. Krivulja je malo različita za pozitrone i elektrone jer na njih na izlasku djeluje jezgra odbojnim odnosno privlačnim silama.