section_heading: Talijanska moderna umjetnost
paragraph_text: Venecijanski bijenale je nastavio s normalnom izlagačkom djelatnošću 1948. godine želivši obnoviti pozornost na europske i svjetske avangardne te kretanja u suvremenoj umjetnosti. Između 1948. do 1972. talijanski arhitekt Carlo Scarpa izveo je niz smionih intervencija na paviljonima bijenala.<ref>Tonko Maroević, Hrvatska na venecijanskom Biennalu (Croatia at the Venice Biennale), catalog of the Croatian pavilion at the 46th Biennale, 1996. U to vrijeme javljaju se brojni talijanski apstraktni umjetnici: Alberto Burri, Piero Dorazio, Emilio Vedova, Arnaldo Pomodoro i dr. Najznačajniji pokret bio je spacijalizam koji je pokrenuo Lucio Fontana 1947. godine kombinirajući elemente dadaizma i tašizma kako bi apstraktna umjetnost bila obogaćena dimenzijom vremena, tj. kretanja, nagovještavajući ambijentalnu umjetnost instalacija. Pop art predstavljaju umjetnici: Mario Schifano, Mimmo Rotella, Tano Festa i Franco Angeli. mini|lijevo|<center>[[Venecijanski bijenale 2015. god.]] Arte Povera (tal. za „osiromašena umjetnost”) je umjetnički pokret konceptualnih umjetnika iz 1960-ih (Giovanni Anselmo, Alighiero Boetti, Luciano Fabro, Jannis Kounellis, Mario Merz, Marisa Merz, Giulio Paolini, Giuseppe Penone, Michelangelo Pistoletto i dr.) koji izvode performanse i koriste odbačene materijale poput blata ili novina kako bi se narugali komercijalizaciji likovne umjetnosti.<ref>"Arte Povera", MoMA kolekcija Pristupljeno 28. studenoga 2016.