section_heading: Uporaba godine 0 (nule)
paragraph_text: U svojim Rudolfinskim tablicama (1627.) Johannes Kepler rabio je prototip godine nule koju je naznačio s Christi (Kristova) između godina označenih ante Christum (prije Krista) i post Christum (poslije Krista) na tablicama srednjeg gibanja Sunca, Mjeseca, Saturna, Jupitera, Marsa, Venere i Merkura.<ref>Johannes Kepler, Tabulae Rudolphinae (1627.) Pars secunda, 42 (Zu Seite 191), 48 (197), 54 (203), 60 (209), 66 (215), 72 (221), 78 (227). (latinski) Poslije je 1702. godine francuski astronom Philippe de la Hire rabio godinu naznačenu s Christum 0 pri kraju godina označenih s ante Christum (pr. Kr.) a neposredno prije godina označenih s post Christum (po. Kr.) na stranicama srednjeg gibanja u svojem djelu Tabulæ Astronomicæ, dodavši time oznaku 0 Keplerovu Christi.<ref>Tabulae Astronomicae - Philippo de la Hire (1702), Tabulæ 15, 21, 39, 47, 55, 63, 71; Usus tabularum 4. (latinski) Naposljetku je 1740. godine francuski astronom Jacques Cassini (Cassini II), kojem se tradicionalno pripisuje invencija godine nule,<ref>Robert Kaplan, The nothing that is (Oxford: Oxford University Press, 2000) 103.<ref>Dick Teresi, "Zero", The Atlantic, srpanj 1997. (vidi pod Calendars and the Cosmos).<ref>L. E. Doggett, "Calendars", Explanatory Supplement to the Astronomical Almanac, ed. P. Kenneth Seidelmann, (Sausalito, California: University Science Books, 1992/2005) 579. dovršio ovu tranziciju u svojem djelu Tables astronomiques tako što je jednostavno označio ovu godinu 0, postavivši je na svršetak julijanskih godina označenih s avant Jesus-Christ (prije Isusa Krista ili pr. Kr.) i neposredno prije julijanskih godina označenih s après Jesus-Christ (poslije Isusa Krista ili po. Kr.).