section_heading: Pojam imena
paragraph_text: U selu Ban na rijeci Krasna (lijeva pritoka Tise) 1213. god. jedan je stanovnik upisan kao “Chedur genere Rutenus” (Fedor iz roda Rusina). Zapravo je naziv Rusin službeni naziv koji se koristi u literaturi. U Potkarpatju i istočnoj Slovačkoj koristi se autohtoni naziv Rusnak, a jezik je rusinski. Naziv prvi put pismeno je zabilježen u 16. st. u Uljanskom ključu, što je u vezi s primanjem grkokatoličke vjere. Na Rutene u Galiciji, Bukovini i Karpatima vršen je proces asimilacije od strane država u kojima su živjeli. Seljaci su potonuli u veliko siromaštvo, a njihovi pravoslavni svećenici tražili su zaštitu Rima. Papa ih je prihvatio, i 6. – 10. listopada 1596. Brestska unija je ustanovila novu unijatsku crkvu. Kada naziv Rusin pokušavaju izjednačiti s nazivom Ukrajinac, radi se o pokušaju asimilacije. Mihajlo Lučkaj Rutenima naziva Ukrajince u Austro-Ugarskoj. Asimilirati su ih pokušavali Slovaci, Poljaci i drugi, pa zato danas ovaj narod, koji osjeća da ima zajednička obilježja sve češće koristi za svoj identitet izvorno ime Rusnak. ( Prijevod latinizirane riječi Ruten u Latinsko-hrvatskom rječniku Mirka Divkovića glasi “keltski narod u Galiji Akvitanskoj u sadašnjem Roverqueu”. Julije Cezar u 1. st. prije Krista spominje Provinciju Rutenorum, ali nova teorija o Keltima kao praslavenskom plemenu još nije prihvaćena. Ova teorija temelji se na toponimima rus/ros u V. Britaniji i Irskoj: Rousay-otoci na sj. Škotske, Ross-naselje u Engleskoj, rt Rossan u sjeverna Irskoj, Roscrea -mjesto u središtu Irske, Rosscarbery-mjesto u Irskoj, Roslare-mjesto u jugoistočnoj Irskoj. Moguće je da je keltsko pleme iz Galije Akvitanske doseljeno između 4. i 6. st. na teritorij Istočnih Slavena odakle proizlazi naziv Galicija, ali nije dokazano.)