section_heading: Balintawak
paragraph_text: Način na koji je Bacon podučavao svoje učenike bi se mogao nazvati brutalnim i teškim. Preferirao je podučavati napredne studente sparing mečevima. Ova metoda poučavanja kombinirana s tehničkom raznolikošću sustava dovela je do velikog stupnja reaktivnog prilagođavnja na razne napade. Čak i ako je napadnut nepoznatom tehnikom, učenik bi brzo reagirao, ne baš uvijek s idealnom tehnikom ali ipak adekvatnom. Boriti se s njim bilo je jednako bolno kao i poučno. Završiti poduku s nekoliko modrica je bilo uobičajeno. Bacon je samo neznatno zaustavljao udarce tako da nije bilo zabune je li do udarca došlo ili nije. Što se tiče udaraca u glavu imao je posebnu naviku. Budući da nije htio svoje učenike jednakom silinom udarati u glavu kao u tijelo, lagano bi vrhom štapa udario vrh njihovog nosa ili uha tako da su nakon treninga mnogi imali crne i plave noseve i uši. No tako je Bacon u isto vrijeme mogao uvježbavati i vlastitu preciznost i brzinu udaranja. Za sebe je rekao da poznaje 36 različitih protuudaraca za svaki mogući napad no od tih 36, 12 ih je s njim otišlo u grob. Preneseno ih je samo 24 i to je osnovni razlog tehničke raznovrsnosti Balintawaka. No Balintawak se općenito poznaje po raznolikosti tehnika, racionalnom pristupu, velikoj toleranciji na bol, zapanjujućoj brzini te inzistiranju na bliskoj borbi. Ipak sve navedeno može se podvesti pod jedno generalno načelo koje dominira Balintawakom, a to je prije svega učinkovitost.