section_heading: Svetost života
paragraph_text: Nakon završenog studija književnosti u Parizu Ivan se vraća u domovinu u ljetu 1922. godine. Još iste jeseni dobiva posao kao profesor francuskog i njemačkog jezika na Nadbiskupskoj klasičnoj gimnaziji u Zagrebu. To će mu biti zanimanje do konca zemaljskog života. Stanuje kod roditelja, u zgradi Starčevićevog doma u blizini Glavnog kolodvora i relativno blizu zagrebačkom sjedištu Isusovaca kod Bazilike Srca Isusovoga u Palmotićevoj ulici.<ref>"Blaženi Ivan Merz", mrežne stranice Banjolučke biskupije, pristupljeno 8. ožujka 2014. Sljedeće 1923. godine doktorirao je na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu radnjom o utjecaju liturgije na francuske književnike. Samo šest godina Ivan Merz živi u Zagrebu. U tom kratkom vremenu zaorat će duboku brazdu na polju hrvatskog katolicizma. Poput meteora zasvijetlit će na nebu Crkve u Hrvatskoj i ostati trajno svijetliti kao zvijezda vodilja mnogima, napose hrvatskoj mladeži.<ref>www.ivanmerz.hr, "Biografija Ivana Merza Svetost života", pristupljeno 7. siječnja 2013. Veličina čovjeka izvire u prvom redu iz njegova odnosa prema Bogu, a taj se odnos najprije ostvaruje kroz molitvu. Iz Ivanova dnevnika već se od početka zapaža njegova sklonost molitvi. Zapisuje nekad duže nekad kraće zazive i molitve, veoma lijepe, dirljive, sadržajne. Taj život molitve, na koji ga je poticala nevidljiva Milost s vremenom će se sve više razvijati.