section_heading: Razvoj i opis
paragraph_text: Serijska verzija AMX-30B je opremljena s Hispano-Suiza HS-110 dizelskim motorom koji je postavljen u stražnji dio tijela tenka. Dvanaestcilindrični motor obujma 28,8 litara i snage 720 KS (540&nbsp;kW) mogao se na bojnom polju zamijeniti u 45 minuta. Maksimalna cestovna brzina tenka bila je 65&nbsp;km/h. Tenk s maksimalnom količinom od 970 litara goriva u spremniku ima domet kretanja do 600 kilometara.<ref>Ogorkiewicz, str. 9. Kao pogonsko gorivo može koristiti dizel, kerozin i benzin. Snaga motora se prenosi preko Gravina G.H.B.200C dvostruke centrifugalne spojke.<ref>de Mazarrasa (1990.), str. 26. Mjenjač je bio mehanički AMX 5-SD-200D s pet brzina za naprijed i pet za unatrag. Ova transmisija je bila po uzoru na transmisiju na njemačkom tenku Panther i bazirana je na projektu koje je započeo 1938. godine. Transmisija je bila od AMX-ovih glavnih promašaja i uzroka problema. Vozač je morao sam mijenjati brzine u točno određenim trenucima čak i ako se tenk kreće po teškom terenu.<ref>de Mazarrasa (1990.), str. 27. Tenkova težina je raspodijeljena na pet dvostrukih kotača sa svake strane načinjenih od legure aluminija. Kotači su gumom presvučenim, i pokretali su gusjenice širine 570&nbsp;mm.<ref>Ogorkiewicz, str. 10. Tenk je mogao savladati vodenu prepreku dubine do 1,3 metra bez ikavke pripreme, do 2 metra s manjim pripremama i do 4 metra s punom pripremom.Ogorkiewicz, str. 9.–10. i postavljanjem infracrvene vozačke opreme koja je uključivala i reflektor. Godine 1969. napravljeno je jedno specijalno vozilo za trening zarona. Vozilo je nazvano AMX 30 Gloutte (od francuskog faire glouglou, "grgljati") i bilo je bez gusjenica i motora. Mogao se preko rampe mogli spustiti u vodu uz pomoć vitla. Bio je opremljen s cijevi za brzi bijeg iz vozila.<ref>Jeudy, str. 257.