section_heading: Arhitektura
paragraph_text: Saborna džamija u Abjani datira se u seldžučko razdoblje (11. − 12. st.) i karakteriziraju je slabo ukrašene vanjske fasade odnosno bogato oblikovan interijer i unutrašnje dvorište. Na zapadnom ulaznom portalu nalaze se drvena vrata ukrašena cvjetnim ornamentima i kaligrafijom. Vrata je 1933. godine izradio Safar Ali Bigdeli, zamijenivši pritom izvorne srednjovjekovne elemente koji se danas čuvaju u podrumu. Saborna džamija sastoji se od dvije molitvene dvorane: starija je smještena ispod novih prostorija i sadrži mihrab dimenzija 2,0 x 1,1 m na kojem su urezani stihovi iz Kurana i kufski ornamenti. Na mihrabu kojeg je naručio Abu Džafar Muhamed (r. Ali) urezana je i godina izrade (477. AP; 1084./1085. AD) što ga čini najstarijim drvenim mihrabom u Iranu odnosno jedinim iz seldžučkog razdoblja (11. − 12. st.). Druga relikvija iz ovog razdoblja je drvena govornica izrađena 466. AP (1073./1074. AD) odnosno obnovljena 722. AP (1322. AD) od strane majstora Mavlane Eza al-Dina (r. Muhamed Baha al-Din). Nova dvorana je tlocrtnih dimenzija od 12 x 6 m i nad njom se nalazi veliki otvor. Dvorištem džamije dominira bazen natkriven biljnom nadstrešnicom, a prema jugu je otvoren verandom s koje se pruža puni panoramski pogled na dolinu Barz-Ruda. Istočno od Saborne džamije nalazi se i imamzade u kojoj su prema vjerovanju sahranjeni Jahja i Isa, sinovi sedmog šijitskog imama Muse al-Kazima. Nad kupolom imamzade podignut je visok piramidalni krov s oktogonalnom bazom. Obložen je prvenstveno tirkiznim pločicama, dok su za geometrijske motive korištene žute, bijele i plave pločice.