section_heading: "Grievance Studies affair, 2017. – 2018."
paragraph_text: Tijekom 2017. godine su američki znanstvenici James A. Lindsay, Helen Pluckrose i Peter Boghossian napisali 20 radova namjerno irelevantnog i uglavnom izmišljenog sadržaja koji se tiče tematike kojom se uobičajeno bave rodni studiji, i uputili ih - uz navođenje izmišljenih imena autora tih "znanstvenih radova" na objavljivanje u raznim znanstvenim časopisima vezanima uz te studije - koje oni nazivaju "grievance studies"; približni prijevod bi bio "studije tegoba", ili "studije jadanja". U trenutku kada su Lindsay, Pluckrose i Boghossian 2018. godine objavili javnosti što su učinili, čak 7 tih radova najniže vrijednosti su bili objavljeni u toj znanstvenoj periodici (6 je odbijeno, a 7 se još nalazilo u recenziji - u ovom zadnjem broju je bio članak koji je bio prihvaćen za objavu, ali još neobjavljen kod vodećeg časopisa za feminističku filozofiju "Hypatia"). Primjerice je u časopisu "Sex Roles" objavljen članak o izmišljenom istraživanju koje se navodno bavilo istraživanjem zašto homoseksualci jedu u restoranima "Hooters" u kojima mlade konobarice nose osobito oskudnu odjeću, "The Journal of Poetry Therapy" je prihvatio objavu članka kojega su autori napisali s idejom da predstavlja ogorčeno blebetanje razvedene feministice, koje je velikim dijelom nastalo pomoću kompjutorskog alata za generiranje stihova, časopis "Gender, Place & Culture" je objavio izmišljeno istraživanje koje je navodno utvrdilo da vlasnici pasa u parku interveniraju u 97 posto slučajeva kada muški pas naskače radi parenja na drugog mužjaka ali samo u 32 posto slučajeva kada naskače na ženku, a u jednom časopisu o feminističkom socijalnom radu je objavljen članak “Our Struggle Is My Struggle” ("Vaša borba je moja borba"), koji je nastao prepričavanjem odlomaka iz Hitlerovog djela “Mein Kampf”, samo uz korištenje današnjeg žargona. Yascha Mounk, politolog s Harvada, komentirao je da su autori “... dokazali da se u određenim časopisima, i možda u cijelim znanstvenim područjima, ne uspijeva razlikovati ozbiljnu znanost od smiješnih intelektualnih podvala”. Sami autori iznose da “... je nešto krenuo ukrivo na sveučilištima - osobito u nekim područjima društvenih znanosti ... znanost je tu manje bazirana na naporu da se utvrdi istina, a više na izlaganju socijalnih tegoba (jadanja), što je postalo čvrsto prihvaćeno, ako ne i posve dominantno unutar tih područja.”<ref>