section_heading: Pojam "bosanski jezik" i suvremena zbilja
paragraph_text: Srpski lingvisti uglavnom iskazuju sljedeće stavove: držeći se klasičnih velikosrpskih karadžićevskih pozicija o srpskoj naravi štokavskoga narječja i književnih jezika na njemu temeljenih, skloni su nijekanju postojanja zasebnoga bošnjačkoga jezika ili njegovu podcjenjivanju, označujući ga kao poluizdiferenciranu varijantu srpskoga jezika. Budući da ih je politička stvarnost prisilila na korekciju stavova, prihvatili su nominaciju «bošnjački jezik» kao ime za standardni jezik Bošnjaka, a negiraju pravo upotrebe naziva «bosanski jezik» jer on, po tomu mišljenju, izražava velikodržavne pretenzije Bošnjaka-muslimana u izjednačavanju bošnjaštva i bosanstva (što god ti pojmovi značili). Budući da se nazivak «bosanski jezik» u srpskoj kulturnoj tradiciji uopće ne pojavljuje, osim u zanemarivim usputnim opaskama ili zapažanjima što su više umjetničko-stilske naravi (npr. u eseju srpske spisateljice Isadore Sekulić), u srpskoj je javnosti ta problematika jednostavno i jednoznačno riješena.<ref>[https://web.archive.org/web/20080619103450/http://www.rastko.org.yu/filologija/odbor/odluka001.html Odbor za standardizaciju srpskog jezika - Tri pitanja i tri odgovora, 16. veljače 1998.]