section_heading: Antika
paragraph_text: mini|200px|desno|Zalazak sunca na aškelonskim plažama. Pisma iz Amarne, iz 1350. pr. Kr, sadrže sedam pisama egipatskom faraonu od aškelonskog vladara, Yidye, koji je na neki način bio faraonov vazal. Kroz vrijeme od 15-20 godina Yidya je bio jedini vladar Aškelona. Jedno pismo faraona Yidyi naknadno je otkriveno u ranim 1900-im. Filistejci su osvojili Kanaanski Aškelon oko 1150. pr. Kr. Njihovo rano lončarstvo, oblici i vrste natpisa slični su onima iz ranogrčkog gradskog središta, Mikene, s grčkog otočja, što pridonosi hipotezi da su Filistejci mikenskog podrijetla i najvjerojatnije jedan od naroda s mora koji su u to vrijeme naseljavali, tj. osvajali istočnu obalu Sredozemnog mora. Aškelon je postao jedan od pet filistejskih gradova koji su stalno ratovali s Izraelcima i Judejskim kraljevstvom. Prema Herodotu, Afroditin hram u Aškelonu je bio najstariji takve vrste, imitiran čak i na Cipru. On također spominje da su ga opljačkali Skiti za vrijeme njihove premoći (vlasti) nad Medijcima (653-625 pr. Kr.). Kada je ova golema morska luka, zadnji od filistejskih gradova koji su ratovali protiv Nabukodonozora II., konačno pala (604. pr. Kr.), bila je spaljena i uništena, a narod je odveden u izgnanstvo. Time je i završilo filistejsko doba. Aškelon je ubrzo obnovljen. Postao je važna helenistička luka] Vjeruje se da je Aškelon mjesto rođenja Heroda Velikog. Josip Flavije pojašnjava da Aškelon nije bio sjedište Heroda Velikog 30. pr. Kr (Bell 1.396; Ant. 15.217), ali je on tamo dao sagraditi monumentalne građevine: kupališta, akvadukt, palače, fontane i velike kolonade. [3] Tijekom križarskih ratova, Aškelon (poznat među križarima kao Ascalon) je bio važan grad zbog svoga položaja; blizu je mora nalazio se između križarskih država i Egipta. Godine 1099., nedugo nakon opsade Jeruzalema (1099.) egipatsku vojsku – fatimide, koja je trebala osloboditi Jeruzalem, porazili su križari u bitci kod Aškelona. Sam grad križari nisu osvojili zbog unutarnjih sukoba među njihovim vođama. Ova bitka smatra se službenim završetkom Prvog križarskog rata. Do 1153. Fatimidi su napadali iznenada upadajući iz Aškelona u Jeruzalemsko Kraljevstvo što znači da je južna granica križarskih država bila stalno nestabilna. Kao odgovor na ove provale na križarske države, kralj Fulk Jeruzalemski tijekom 1130. dao je sagraditi velik broj kršćanskih naselja oko grada kako bi suzbio opasnost od muslimanskih opsada. Godine 1148., tijekom druge križarske vojne, grad je bezuspješno pokušala osvojiti mala vojska križara koju nisu u potpunosti podržale križarske države. Godine 1150. fatimidi su utvrdili Aškelon 53 tornja jer je bio njihova najvažnija granična utvrda. Tri godine kasnije, nakon petomjesečne opsade, grad su osvojili križari vođeni Baldvin III. Jeruzalemskim. Tada je dodijeljen okrugu Jafe i tako se formirao okrug Jafe i Aškelona koji je postao jedan od četiri glavna područja Jeruzalemskog kraljevstva. Godine 1187. Saladin kurd vojni zapovjednik) pripaja Aškelon osvojenom teritoriju pobijedivši križare u bitci kod Hattina. Godine 1191., tijekom Trećeg križarskog rata, Saladin je razorio grad jer je bio strateški važan za kršćane, ali vođa križara, engleski kralj Rikard I. Lavljeg Srca, izgradio je kaštel na ruševinama. Aškelon je poslije ostao dijelom smanjenog teritorija križarskih država (Outremer) tijekom skoro cijelog 13. st. te ga je 1240-41. grof Rikard od Cornwalla obnovio i utvrdio kao dio križarske strategije poboljšanja obrane priobalnih područja. Egipćani ponovno napadaju Aškelon 1247. tijekom sukoba križara s As-Salih Ayyubom i tada je grad vraćen muslimanima. Godine 1250. u Egiptu je na vlast došla dinastija Mamluka. Antička i srednjovjekovna povijest Aškelona naglo je završila 1270. jer je mamlučki sultan Baybars naredio da se kaštel i luka koji su na tom mjestu razore. Posljedica tog uništenja bio je odlazak stanovništva. Poslije križarskog osvajanja Jeruzalema šest starješina iz karaiti židovske zajednice u Aškelonu pomogli su otkupiti zarobljene Židove i svete relikvije od novih vladara Jeruzalema. U pismu karaitskih starješina iz Aškelona, koje je poslano židovskim starješinama u Aleksandriji, opisuje se sudjelovanje u otkupnini, te napori i iskušenja koja su podnijeli mnogi od tih oslobođenih zarobljenika.