section_heading: Sastavljanje dviju ili više sila
paragraph_text: okvir|Zbrajanje sila Iako se vektorski račun razvijao tek u 18. i 19. stoljeću, postupak zbrajanja sila po pravilu paralelograma bio je navodno poznat još u antičko doba, a eksplicitno ga spominju i Galileo i Newton.<ref>Michael J. Crowe, A History of Vector Analysis: The Evolution of the Idea of a Vectorial System, University of Notre Dame Press, Notre Dame, Indiana (1967) Na skici desno prikazano je zbrajanje sila <math>\scriptstyle \vec{F}_{1}</math> i <math>\scriptstyle \vec{F}_{2}</math>. Sile su prikazane kao usmjerene dužine: strelica označava smjer sile, a duljina usmjerene dužine proporcionalna je iznosu sile (npr. 1&nbsp;cm predstavlja 1 N). Zbroj <math>\scriptstyle \vec F</math> tih dviju sila nacrtan je kao dijagonala paralelograma (lijevi dio skice), što je i intuitivno razumljivo: da bi sila <math>\scriptstyle \vec F</math> opisala zajednički učinak tih sila (što je smisao zbrajanja), njezin smjer mora biti bliže smjeru veće sile <math>\scriptstyle \vec{F}_{2}</math>, a iznos veći od iznosa <math>\scriptstyle \vec{F}_{2}</math> jer i <math>\scriptstyle \vec{F}_{1}</math> pomaže vući u tome "općem" smjeru (na prikazanoj skici).