section_heading: Zmija liječnik i vrač
paragraph_text: Zmija nije iscjelitelj, ona je lijek. Tako valja razumjeti kaducej koji je načinjen da se uzme u ruku. Duh je terapeut koji ga mora najprije na sebi iskušati, kako bi se naučio služiti njime na dobrobit čovječanstva. U protivnom on ubija umjesto da liječi, donosi poremećaj ravnoteže umjesto da usklađuje odnos bića i razuma. Odatle i važnost „duhovnih vođa“, poglavara inicijacijskih bratovština. Oni su u nekom smislu terapeuti duše – u grčkom značenju te riječi – neka vrsta psihoanalitičara ili, još točnije, psihagoga. Ne ubiju li i ponovno ožive zmiju u sebi, prakticiraju zapravo samo štetnu i „divlju psihoanalizu“. To će se dogoditi s propadanjem dionizijskih društava, do kojeg je došlo poslije njihove ilegalnosti u koju ih je potisnuo suvremeni svijet. Kad se taj svijet poziva na „stare“, čini se da zaboravlja na pouku „umjerenosti“ koja proizlazi iz cjelokupnosti njihove mitologije kad je u njoj riječ o zmiji. Kao preduvjet svake ravnoteže, ta je umjerenost u nekim aspektima bliska „mudrosti zmije“, o kojoj govori Krist.