section_heading: Proizvodnja i ulazak u službu
paragraph_text: Prva narudžba mornarice za 584 F4U-1, tada već nazvan Corsair, je položena 30. lipnja 1941. te je prvi serijski proizvedeni zrakoplov prvi put poletio 24. lipnja 1942., ponovno s testnim pilotom Boonom Guytonom za kontrolama.<br> Odmah nakon početka proizvodnje napravljeno je još nekoliko modifikacija na osnovnom dizjanu. Ugrađen je još jedan par strojnica (ukupno 6 x 12,7 mm), oko kokpita i spremnika ulja je postavljeno 70 kg zaštitnog oklopa plus neprobojni poklopac pilotske kabine te je ugrađen snažniji R-2800-8 Double Wasp kako bi se mogao nositi s ukupnim povećanjem težine. Mornarica je prve serijske zrakoplove dobila 31. srpnja 1942. a 25. rujna iste godine su započela testiranja na nosaču zrakoplova USS Sangamon. Kao i ranije, pojavili su se problemi te se ulazak u službu pokazao kao iznimno težak. Pokolopac pilotske kabine u obliku "krletke" je ograničavao pilotovu preglednost, veliki propeler je mogao pomesti sve što mu se našlo na putu a najveći problem je bila Corsairova sklonost poskakivanju prilikom slijetanja što je moglo rezlutirati ne hvatanjem sigurnosne kuke za zaustavljanje ili potpunim gubitkom kontrole nad zrakoplovom.<br> Unatoč svemu ovome, proizvodnja se nastavila tako da je do kraja 1942. Vought napravio 178 zrakoplova.<br> Kako je vrijeme prije i nakon američkog ulaska u rat obilježilo užurbano uvođenje zrakoplova u službu, američke vlasti su i prije početka Voughtove proizvodnje potpisale ugovore o izradi Corsaira s drugima tvrtkama: u studenom 1941. s Goodyearom i u prosincu iste godine s Brewsterom. Goodyearova inačica F4U-1 je imala oznaku FG-1 te za razliku od originala nije imala sklopiva krila jer je bila namijenjena djelovanju s kopna. Prvi let FG-1 se odvio 25. veljače 1943. s početkom dostave u travnju iste godine. Brewsterova inačica Corsaira, F3A-1, je zapravo bila identična originalnom F4U-1. Prvi let je imala 26. travnja 1943. a dostave su počele u srpnju.