section_heading: Povijest
paragraph_text: Na otoku su od 20. do 27. prosinca 1820. godine boravila dvadesetorica brodolomca s broda Essex koji se potopio nakon sudara s kitom. Usprkos škrtosti otoka uspjeli su preživjeti zahvaljujući rijetkoj pojavi boćatog izvora vode iz kojeg se moglo piti za vrijeme oseke. Sedamnaestorica od njih su u tri otvorena jedrenjaka nastavila put na istok prema Južnoj Americi i samo se petorica spasila na obalama Čilea, 18. veljače 1821. godine (89 dana nakon brodoloma). Trojica su odlučila ostati na otoku i, nakon što su njihovi prijatelji spašeni kod Čilea, vratili su se, potražili ih i pronašli tek 9. travnja 1821. godine. Potraga je potrajala tako dugo jer su brodolomci vjerovali da su bili na otoku Ducie (Pitcairnovo otočje) umjesto na Hendersonovom otoku. Najneobičnije je to što su ova trojica za vrijeme svog boravka na otoku pronašli plitku špilju s osam kostura za koje je, nakon medicinske istrage 1966. godine, utvrđeno da su kosti bijelaca koji su preminuli od dehidracije. Nitko nikada nije saznao otkuda su se oni našli na ovom izoliranom otoku.