section_heading: Sudski slučajevi
paragraph_text: Tijekom ranih 1980-ih neki su sudovi pokušali ad hoc prilagodbe riješiti tjeskobe djece svjedoka u vezi sa svjedočenjem pred optuženicima. Zasloni ili video nadzor danas su uobičajena značajka suđenja za seksualno zlostavljanje djece; djeca ranih 1980-ih obično su bila prisiljena na izravan vizualni kontakt s optuženim zlostavljačem dok su bili na sudu. Optužbe SRZ-a na sudovima katalizirale su široku agendu istraživanja prirode dječjih svjedočenja i pouzdanosti njihovih usmenih dokaza na sudu. U konačnici u slučajevima SRZ-a, tehnike prisile koje su koristili okružni tužitelji, terapeuti i policijski službenici koji vjeruju da su bili kritični u uspostavljanju, a često i rješavanju slučajeva SRZ-a. Na sudovima, kada su porote mogle vidjeti snimke ili transkripte razgovora s djecom, navodni zlostavljači su oslobođeni. Reakcija uspješnih tužitelja, raširena po konvencijama i konferencijama o SRZ-u, bila je da unište ili uopće ne zabilježe intervjue. Jedna skupina istraživača zaključila je da djeci obično nedostaje dovoljna količina "eksplicitnog znanja" o sotonističkom ritualnom zlostavljanju da bi sama izmislila sve detalje tvrdnje o SRZ-u. Međutim, isti su istraživači također zaključili da djeca obično imaju dovoljnu količinu općeg znanja o "nasilju i okultnom" da "posluže kao početna točka iz koje se mogu razviti ritualne tvrdnje."