section_heading: Župa u ratu i poraću
paragraph_text: U ovo je vrijeme župa počela mijenjati svoju gospodarsku fizionomiju. Prije II. svjetskog rata malo se tko mogao pohvaliti da dobro živi. Zemlja se obrađivala primitivnim sredstvima i stoga nije nudila dovoljno hrane za mnoga gladna usta. U nedostatku drugih izvora primanja, mnoge su se bučićke obitelji posvetile proizvodnji vapna. Bili su to poznati vapnari, koji su na svojim konjima pazarnim danom transportirali svoje vapno u Travnik, ondje ga prodavali, a popodne se, također na konjima, vraćali kući, ponekad i u malo veselijem raspoloženju jer je trebalo proslaviti dobar posao i politi rezultat svoje muke, a kod kuće su im domaćice razočarano prigovarale zbog slabog utrška. A kako se nije moglo živjeti samo od vapna, šume i poljoprivrede, počeli su se mlađi okretati prema poslu u državnim poduzećima, osobito u novotravničkom Bratstvu i, kao dobri majstori, donosili su kući sve više novaca. Otvaranjem pješčare iz koje se obilno tovari dolomit, ostvaruje se mogućnost zapošljavanja u samom mjestu. Zatim je izgrađen planinarski dom Kuk na Bučićkoj Ravni, koja je postala glavno izletište ne samo Bučićana, nego i svih koji u čistoj prirodi žele odmoriti dušu i tijelo.