paragraph_text: Od 10. do 11. stoljeća, iako vrlo rijetko naseljena, velika šuma na desnoj obali gornje rijeke Njemen bila je strateški važna za poganska litavska plemena. Važni rusinski gradovi Minsk i Zaslavje utemeljeni su na rubu šume kao tvrđave za obranu rusinske granice protiv litavskih napada. Sredinom 13. stoljeća, šuma je branila Veliko Vojvodstvo Litve na jugu od napada Zlatne horde i njezina vazala, kneževine Halič-Volinje, pomažući tako novoosnovanoj državi da opstane. Granica između Rutenije (koja je ostala pod tatarskom vlašću) i Litve koja je nastala kao rezultat ovog sukoba, ostavila je tragove u lokalnim legendama o bitkama s Tatarima na Mahilni i Kojdanavi i predodredila dugotrajnu podjelu Velikog Vojvodstva Litve u Litvu i "Litavsku Rusiju". Kao rezultat Krevske Unije (1385.) i kasnijega pokrštavanja Litve 1387. godine, lokalni pogani postali su katolici, a područje je do danas pretežno katoličko.