section_heading: B-strana
paragraph_text: "Orinoco Flow" posljednja je pjesma napisana za album, no Enya je izjavila da je rad na njoj bio zahtjevan – nekoliko puta prekidala je snimanje i vraćala se pjesmi nekoliko tjedana kasnije. Spomenula je da je nepostojanje rokova za predaju albuma, nešto što joj je bilo omogućeno u ugovoru s Warnerom, dovelo do toga da se pjesma mogla razvijati dok "je na kraju nismo poslušali i rekli 'dobro je'". Nastala je iz rifa koji je oblikovala nakon što joj je Nicky predložio da odsvira melodiju u pet različitih oktava; aranžman je ostao u svojem prvotnom obliku dok nisu shvatili da im je potrebna još jedna pjesma za album. Pjesma se razvila iz prvotnog rifa, koji je pak postao dio refrena. Uvod počinje pizzicatom, zbog čega je uspoređivan sa singlom "Can't Get Used to Losing You" Andyja Williamsa iz 1963. godine. Dickins i Cullum spominju se i u tekstu pjesme: "We can steer, we can near with Rob Dickins at the wheel. We can sigh, say goodbye, Ross and his dependencies" ("Možemo usmjeravati, možemo se približiti kad je Rob Dickins za volanom. Možemo uzdisati i pozdraviti Rossa i njegove zavisne teritorije"); posljednji dio stiha aludira na regiju na Antarktici poznatoj kao Rossov zavisni teritorij. Dickins je saznao za te stihove tek nakon objave albuma i u početku ga je bilo stid, zbog čega je želio da se ti dijelovi promijene. Ipak, prigrlio ih je nakon što se singl pojavio na prvom mjestu ljestvice. Izjavio je: "Nakon svih ovih godina, ako čujem taj stih... Ne mogu se prestati smiješiti."