section_heading: Klanjanje barjaka
paragraph_text: Način na koji se barjak sjekao prije i danas ostao je uglavnom nepromijenjen. Nakon što se barjak usječe sa njega se guli kora, a zatim se na dno barjaka zabiju dvije ručka koje služe za nošenje barjaka, jedna je namijenjena za držanje rukama, a druga da se nasloni na rame, na vrh barjaka se stavi državna zastava. Pripremljeni barjak sprema se pod krov kuće da se suši do mačkara, kako bi ga bilo lakše nositi. Upravo iz razloga što je barjak velik i težak, a za vrijeme ophoda još i teži zbog mnoštva kićenica, barjaktar je treba biti snažniji i spretniji diver. Koliko god je za momka ponos da zna i može nositi barjak toliko je i sramota da mu barjak padne. mini|Slika 9. Kićenica Barjak se, zbog svoje težine, najčešće nosi vodoravno na ramenima dvojice svatova, ali kada se dolazi do kuće u kojoj je cura koja iznosi kićenicu (Slika 9.) barjak se nosi u okomitom položaju, lokalno rečeno, nauzgor. mini|Slika 10. Klanjanje brjaka Jedna od posebnih prilika u kojoj se barjak isključivo nosi nauzgor je klanjanje barjaka (Slika 10.). U trenutku kada se susretnu povorke iz različitih sela, superiornost jedne grupe mačkara nad drugom iskazuje se snagom barjaktara i ljepotom i visinom barjaka. Prilikom samog susreta prvo se pozdrave babe i didi iz obiju skupina, obično udarajući lagano kudiljom o kudilju ili štapom od štap. Nakon toga barjaktari, noseći barjak uspravno, trčeći idu jedan prema drugom dok im ostali ophodnici pružaju potporu, nakon susreta jedna i drugi spuštaju barjake na tlo i u tom trenutku se mjeri čiji barjak je viši. Nakon toga barjaktari s barjacima igraju dok su ostali okupljeni oko njih, a po završetku zajedničke pjesme i plesa, mačkare se ponovno pozdravljaju i svaka povorka nastavlja svojim putem.