section_heading: Dizajn i razvoj
paragraph_text: Uskoro je Ratno zrakoplovstvo napustilo zahtjev da zrakoplov bude dalekometni lovac, tako da je F-101A bio proizveden kao taktički nuklearni jurišnik. Linijama je F-101A dosta nalikovao XF-88, no kad je bio prazan bio je gotovo dvostruko teži, a bio je i jedan od najvećih lovaca svog vremena. Imao je "T" rep sa sve-pokretnim površinama. Pokretala su ga dva Pratt & Whitney J57-P-13 turbo-mlazna motora koji su razvijali 52,1 kN potiska (svaki). Zrak su usisavali kroz dva usisnika koja su bila smještena u korijenu krila i malo odvojena od trupa. Kao kod većine Voodoo inačica, mogao je paraleleno nositi dva vanjska spremnika goriva od 1.705 litara ispod trupa. Naoružanje su mu činila četiri Colt M39 20 mm topa i vanjsko spojište za nuklearno oružje. Napadačkom elektronikom se upravljalo pomoću MS-7 sustava upravljanja vatrom i AN/APS-54 radarom koji je omogućavao precizno izbacivanje bomba prilikom uzdizanja zrakoplova. F-101A ima Podvozje tricikl konfiguracije s jednim kotačem na prednjem i stražnjem dijelu. Pilot je sjedio na sjedalu za katapultiranje, a poklopac kokpita se otvarao prema nazad. Dostave USaf-u su počele u svibnju 1957. s ukupno 77 F-101A zrakoplova, a većina je razmještena u Europi. Uskoro su se pokazale i neke opasne mane. Pri većim brzinama zrakoplov je često podizao nos zbog čega se i dogodilo nekoliko kobnih nesreća. Kasnije izmjene u sustavu upravljanja su tu manu pokušale ispravit, no to će ostati problem i u kasnijim Voodooima.