section_heading: Povijest
paragraph_text: Prema predaji grad je osnovao Šem, jedan od Noinih sinova, i u Bibliji se spominje kao Azal. Najstariji arheološki nalazi ga datiraju u 6. stoljeće pr. Kr., kada su ovim područjem vladali Sabejci. Najraniji spomen grada su natpisi iz 1. stoljeća u kojima se spominje kako je Sana bila prijestolnica Kraljevine Himjar, sve do 520. godine. U 6. stoljeću je kratko bio vazal Aksumskog carstva u Etiopiji, a bizantski car Justinijan I. je u njoj dao podići baziliku koja je bila najveća južno od Sredozemlja. mini|lijevo|Jemenska vrata na gradskim zidinama Sane 1980. god. Prema predaji 628. godine, sam Muhamed je dao instrukcije kako da se izgradi džamija u Sani. Isprva je Sana bila upravno središte sva tri jemeska makalifata (Sana, al-Džanad i Hadramaut), do njihova osamostaljenja. U 12. stoljeću Sanom je zavladala egipatska dinastija kurdskog podrijetla, Ajubidi. Gradom je vladao imam koji je imao i vjersku i sekularnu vlast, a čija je titula bila nasljedna. No 1517. godine Jemen osvajaju mameluci koji ukidaju domaću dinastiju. Tijekom prvog razdoblja osmanske vlasti (1538. – 1635.) Sana je postala prijestolnicom vilajeta, što je ponovno postala u drugom razdoblju (1872. – 1918.). Od 1918. godine Sana je prijestolnica Sjevernog Jemena kojim je vladao Imam Jahja.