section_heading: Ponitifikat
paragraph_text: Pontifikat je započeo davanjem velike milostinje siromašnima. I kao papa zadržao je vrline koje je pokazivao kao redovnik i biskup. Unatoč teškim naporima i problemima u svom uredu, nastavio je s pobožnošću. Dnevno je najmanje dva puta molio na koljenima pred Presvetim Sakramentom. Posjećivao je rimske bolnice i sjedio kraj kreveta bolesnika, tješio ih i pripremao za smrt. Prao je noge siromašnima i grlio gubavce. Bio je vrlo strog i izbacio je luksuz sa svog dvora. Surađivao je sa svojim starim prijateljem, kardinalom Karlom Boromejskim. Kako bi reformirao svećenstvo, obvezao je svoje biskupe da borave u svojim biskupijama, a kardinale da vode skroman i pobožan život. Tražio je poštovanje discipline Tridentskog koncila. Stalna briga i zaokupljenost njegova pontifikata bila je borba protiv protestanata i Turaka. U žaru svoje vjere, kada je bilo potrebno, nije se ustručavao pokazati žestinu prema neistomišljenicima i dati novi impuls djelovanju inkvizicije. Na dan bitke kod Lepanta, 7. listopada 1571., radio je s kardinalima, kada je, iznenada, prekidajući svoj posao otvorio prozor i gledajući u nebo, povikao: "Prekinite s poslom; naša velika zadaća je trenutno zahvaliti Bogu na pobjedi koju je upravo dao kršćanskoj vojsci ". Rasplakao se kad je čuo za pobjedu, koja je Osmanskom carstvu zadala udarac od kojeg se više nije oporavila. U znak sjećanja na ovaj trijumf ustanovio je na dan pobjede 7. listopada „Blagdan svete Krunice“ ili „Blažena Djevica Marija od Krunice“ (u nekim krajevima se naziva i „Gospa od Ružarija“). Nadao se da će zaustaviti moć islama formirajući opći savez talijanskih gradova Poljske, Francuske i cijele kršćanske Europe, i započeo je pregovore u tu svrhu kad je teško iscrpljen umro 1. svibnja 1572., pretpostavlja se od raka prostate. Prije smrti je poručio kardinalima okupljenim oko svoje postelje: «Preporučujem vam svetu Crkvu koju sam toliko volio! Pokušajte iza mene izabrati vrijednog nasljednika, koji traži samo Gospodinovu slavu i koji neće imati drugih interesa osim časti Apostolske Stolice i dobra za kršćanstvo ”. Pokopan je u bazilici sv. Petra, a 1588. godine njegovi posmrtni ostaci preneseni su u baziliku sv. Marije Velike. Ostavio je uspomenu na rijetku vrlinu i nepogrešiv i nefleksibilan integritet. Papa Klement X. (1670. – 1676.) proglasio ga je blaženim 1672., a papa Klement XI. (1700. – 1721.) svetim 1712. godine. Papa Pio V. je proglasio Tomu Akvinskog za petog Crkvenog naučitelja 1567. godine te odredio da njegova "Summa theologica" mora biti udžbenik za sva katolička sveučilišta.