section_heading: Starčević i Židovi
paragraph_text: Ante Starčević je u jednoj epizodi pišući povodom stoljeća od francuske revolucije, iznio ocjene i stavove o Židovima. Takvi su stavovi po ostatku Europe već desetljećima prije bili znatnije i dublje rašireni kao jedna mračna moda, od koje nisu bili zaštićeni ni sami Židovi, na što je upozoravao i otac cionizma Theodor Herzl<ref>Na asimilacioniste čak i kad su "filantropi", u knjizi Der Judenstaat, Beč, 1896., The Project Gutenberg eBook of The Jewish State, by Theodor Herzl - Dover Publications, Inc., New York (neizmijenjeno izdanje 1988. izdanja American Zionist Emergency Council, New York iz 1946.)<br>"''The "assimilated" give expression to this secret grievance in "philanthropic" undertakings. They organize emigration societies for wandering Jews....For some of these charitable institutions are created not for, but against, persecuted Jews; they are created to despatch these poor creatures just as fast and far as possible. And thus, many an apparent friend of the Jews turns out, on careful inspection, to be nothing more than an Anti-Semite of Jewish origin, disguised as a philanthropist.''"<ref>Antony Lerman: Jewish Self-Hatred : Myth or Reality ?, Jewish Quarterly br. 210, ljeto 2008. Svoje pogrješne stavove Starčević je poslije opovrgnuo i riječima i djelom. Za nasljednika u stranci izabrao je osječkog Židova koji je i postao čelnikom njegove Stranke prava. Stranci prava pridružili su se brojni hrvatski Židovi (građanskog i poduzetničkog staleža) koji su ju podupirali materijalno i kroz članstvo. Zbog toga i zbog filosemitskih stavova, Stranku prava napadale su režimske unionističke i narodne stranke. Židovska potpora osobito se pojačala zbog straha od opasnosti s Istoka, pa je Stranka prava zagovarala preuređenje Austro-Ugarske u trijalističku, austro-hrvatsko-ugarsku monarhiju.