section_heading: Životopis
paragraph_text: U razgovoru 60 godina poslije pada NDH sociološki protumačio zašto je NDH bila nedemokratska odnosno zašto "nije bila bolja u onom času, usred tri rata, koja su se istodobno vodila i ispreplitala na njezinu području" (svjetski rat, NDH pod djelomičnom ili stvarnom okupacijom Nijemaca i Talijana s kojima su surađivali mnogi dijelovi pobunjenih snaga (četnika i partizana) u Hrvatskoj, a uz to građanske ratove protiv četnika te protiv partizana). Istakao je da je NDH, unatoč svemu, imala vrlo dobrih socijalnih misli i pokušaja (gradnja radničkih stanova, sudjelovanje radnika u upravi poduzeća), vrlo živu kulturnu djelatnost (u te 4 godina se izdalo knjiga, literarnih kao i stručnih kao nikad prije). Naglasio je da sve to "ne opravdava ni sabirne logore, ni zločine, ni rasno zakonodavstvo, ni progone protivnika", istakavši da slobodna vlast ne dolazi tek tako nakon mnoštva desetljeća diktatorskih i poludiktatorskih vladavina. Optužio je ljude bez ideala ("nastaše") koji su se ugurali u ondašnje hrvatske vlasti i vladajući ustaški pokret za brojna nedjela. Te "nastaše" je opisao kao osobe koji su novostečeno ustaštvo dokazivali ekstremnim stavovima koji su često bili zločinima protiv imovine i života, "jer im je cilj bio vlastiti napredak, a ne borba za hrvatsku državnu i narodnu nezavisnost".