paragraph_text: Bohrov model atoma je dopuna Rutherfordovog modela atoma s dva postulata i time je uspio objasniti strukturu elektronskog omotača i procese emisije i apsorpcije svjetlosti. Ideju kvantizacije, koju su M. Planck i A. Einstein uveli za elektromagnetsko zračenje (foton), N. Bohr je primijenio na Rutherfordov planetni model vodikova atoma i objašnjavajući izmjerene valne duljine u spektru atomskoga vodika izveo načelo korespondencije koje povezuje klasičnu fiziku i kvantnu fiziku. U tu svrhu postavio je hipotezu da se elektron može gibati oko atomske jezgre samo po onim kružnim putanjama za koje je kutna količina gibanja cjelobrojni višekratnik veličine h/2π, gdje je h Planckova konstanta. Na taj način dobio je fizikalnu sliku atoma koja se naziva Bohrov model atoma. U tom modelu elektron se može gibati oko jezgre samo po kružnim putanjama određenih polumjera: r<sub>1</sub> = a, r<sub>2</sub> = 4 a, r<sub>3</sub> = 9 a, i tako dalje, ili općenito po putanjama polumjera r<sub>n</sub> = n<sup>2</sup>a, gdje je a = 0,53 · 10<sup>–10</sup> m (Bohrov radijus) i n je cijeli broj. Energija vodikova atoma u stanju s polumjerom r<sub>n</sub> = n<sup>2</sup>a iznosi E<sub>n</sub> = –13,6 eV.