paragraph_text: Hikikomori (jap. 引き - こもり,<ref>国語辞書-大辞泉「ひき‐こもり【引き籠もり】」 (japanski) 引き籠もり, ひきこもり, 英語表記<ref>OECD Series on Health Care Quality Reviews - Japan﻿ (Report). OECD. (2014-11). str. 174. doi: 10.1787%2F9789264225817-en (engleski)) je poremećaj ponašanja koji se manifestira povučenošću, nedostatkom komunikacije s najbližima i gubitkom interesa za posao i školu koji traje dulje od šest mjeseci. Ekstreman je oblik socijalne fobije koja je dominantno prisutna u životima milijuna mladih u Japanu, pretežno mladića (procjenjuje se njih 70%, dok neki izvori navode da su čak 90% hikokomori osobe muškarci). Ljudi koji pate od ovog poremećaja ponašanja (obično u svojim tinejdžerskim godinama) prestaju sa školovanjem, ne rade i uglavnom provode vrijeme surfajući na internetu. Hikokomori tinejdžeri zatvaraju se u svoje kuće i izbjegavaju kontakt čak i s bliskim članovima obitelji. Njihova soba postaje neka vrsta „samostana“ ili „tvrđave“. Hikokomori ne izlaze iz sobe čak ni radi odlaska u zahod ili je to, vrlo rijetko, jedini razlog koji ih primorava da nakratko napuste svoj „samostan-tvrđavu“. Što se tiče ishrane, ovise o drugim osobama i obično objeduju ono što im roditelji ostave ispred vrata. Većina mladih hikikomora nisu mentalno bolesne osobe, ali njihova društvena izoliranost nameće potrebu za intervencijom educiranih osoba kako bi im one pomogle da se vrate svakodnevnom normalnom funkcioniranju u društvu.