section_heading: Dolazak na vlast
paragraph_text: U svjetlu toga, biskup Pamplone je odobrio Garciji da blagom njegove crkve financira svoju vladu protiv Ramirovih pretenzija.<ref> Lourie, 647. Od Garcijin ostalih ranih podupirača su bili  Lop Ennechones, Martinus de Leit i grof Latro, koji je   vodio pregovore u kraljevoj ime s Ramirom.<ref>Lourie, 649 n49. Na kraju, međutim, u siječnju 1135 s Paktom o Vadoluongo dva vladari su postigla međusobni sporazum o "usvajanju": García je smatran "sinom" a Ramiro "ocem" u pokušaju   zadržvanja i neovisnosti svakog kraljevstva i de facto aragonske nadmoći. U svibnju 1135., García sebe proglasio vazalom AlfonsaVII. Time se istodobno stavio pod zaštitu kneževine Kastilije i kupio priznavanje svojeg kraljevskog status od Alfonsa, koji je potraživao pravo na prijestolje.<ref>Lourie, 650. Garcijino podređivanje Kastilij je promatrano kao čin zaštite Navare koji je imao posljedicu uključivanje u agresivan savez protiv Aragona i, sad kad se García okrenuo Alfonsu, prisililo je Ramira oženiti se i dobiti nasljednika te stvoriti savez s Raymondom Berengarom IV. od Barcelone.<ref>Grassotti, 60. S druge strane, García je možda reagirao na Ramirov brak, što je pokazalo izvan sumnje da je kralj Aragona tražio još jednog nasljednika osim svog rođaka i usvojenog sina.<ref>Lourie, 650.