section_heading: Grude u Prvom svjetskom ratu
paragraph_text: mini|250px|Fra Didak Buntić s gladnom djecom na putu za Slavoniju Grude, kao i cijeli hercegovački kraj, krajem Prvog svjetskog rata pogodila je velika suša i glad. Fra Didak Buntić i hercegovački franjevci imali su glavnu ulogu u akciji spašavanja djece tijekom 1917. i 1918. godine, kada je u cijeloj Hrvatskoj, a prvenstveno u Slavoniji, zbrinuto oko 17.000 gladne hercegovačke djece. Osim franjevaca, bitan doprinos spašavanju imao je i Središnji odbor za zbrinjavanje obitelji vojnika palih u ratu i njihove siročadi. Tako se u Prvome svjetskom ratu razvila u Hrvata do tada neviđena manifestacija ljudske solidarnosti u spašavanju djece, koja je ostavila dubok trag u kolektivnoj svijesti hercegovačkih ljudi. Bila je to, za južnoslavenske krajeve, nezapamćena humanitarna akcija koja je obuhvatila svu ugroženu djecu, bez obzira na njihovu etničku pripadnost. Franjevci su poveli katoličku djecu, Hamdija Kreševljaković muslimansku, a srpski su učitelji i prote poveli pravoslavnu djecu u srpska sela sjeverno od Save. Teško je ustvrditi koliko je točno djece spašeno, jer se sve odvijalo u ratnim okolnostima, no procjene govore da se radilo o 25 tisuća zbrinute djece. Djeca su uglavnom smještavana u imućnije obitelji u sjevernijim krajevima gdje je bio manji natalitet, a ponegdje je vladala i "bijela kuga". Udomitelji su bili dužni starati se o njima kao o vlastitoj djeci, ne praviti razlike između smještene djece i ostalih ukućana, biti strpljivi u procesu prilagodbe, paziti na prehranu i osobnu higijenu te ih adekvatno odijevati, davati im nakon nastave i obveza u crkvi poslove koji su adekvatni njihovom tjelesnom i duševnom razvoju. Djeca su imala besplatnu zdravstvenu zaštitu, za što je bio zadužen kotarski liječnik, a u slučaju teže i ozbiljnije bolesti, kao i u smrtnim slučajevima, bili su dužni obavijestiti roditelje i Središnji zemaljski odbor. Postupak prekida smještaja bio je podrobno propisan. U postupku prekida smještaja bio je mjerodavan Središnji zemaljski odbor. Udomitelji su bili dužni skrbiti se o djeci dok od Središnjeg zemaljskog odbora ne dobiju sporazum za povratak djece njihovim kućama.<ref>