section_heading: Opis
paragraph_text: Pogledajmo prvo veliko poglavlje pod naslovom Pravopisna pravila. To poglavlje započinje dijelom koji govori o pisanju glasova i glasovnih skupova. Dakako, u pravopisu su zapisana pravila o pisanju samo onih glasova i glasovnih skupova što predstavljaju pravopisni problem. Takvi su glasovi č i ć (mnogi ih hrvatski govornici ne razlikuju pa moraju učiti pravila kako bi ih mogli pravilno zapisati), dž i đ, j, ije/je/e/i. Svaki hrvatski pravopis daje pravila za pisanje navedenih glasova. Hrvatski je školski pravopis izazvao najviše pozornosti, zanimanja i rasprava zbog pisanja dvoglasnika, odnosno zbog pisanja ije/je/e/i. Poznato je svakom pismenom čovjeku da se piše mlijeko, ali mljekar, dogorjeti ali dogorijevati, liti ali lijevati itd. U hrvatskim se tekstovima koji govore o pravopisu često spominje pokriveno r. Čitateljima je uglavnom jasno da je pokriveno r povezano s pisanjem dvoglasnika (u prošlosti je na tom mjestu bio tzv. jat), ali manje je poznato što se krije pod tako »pokrivenim« nazivom. Pod naslovom Smjenjivanje ije/e, autori objašnjavaju da se u pokraćenom slogu iza zaporničke skupine u kojoj je drugi r takvo r naziva pokriveno r. Već je ranije bilo u hrvatskoj pravopisnoj praksi pisanje pogreška, krjepost, oprječan, crjepovi, ali su se dopuštale u tim primjerima dvostrukosti (dakle i pogreška, krepost, oprečan, crepovi). Hrvatski je književni jezik jekavski. Ako je cvijet - cvjetić, zašto je sporno brijeg - brježuljak. Odnosno trijezan - trjezniji isto je kao bijedan - bjedniji i sl. Školski pravopis mora dati jasna pravila i u najvećoj mjeri izbjegavati dvostrukosti. Budući da se pravila imaju učiti, mnogo je lakše odmah od početka predložiti jedno rješenje kao pravilno. Dakle, ako učenik od početka nauči da je strelica, grješnik, krjepost, ne će imati poteškoća kao stariji koji su naučili da takvi primjeri mogu biti i strelica, grešnik, krepost. Pravopisnu je naviku najbolje steći odmah od početka. Većina ljudi drži da bi pravopisna pravila trebala izbjegavati dvostrukosti zbog toga što dvostrukosti i višestrukosti često vode kaosu u pisanju, a kaos vodi u nepismenost. Između dvaju rješenja autori su se odlučili za ono koje je blisko hrvatskoj tradiciji i koje je sustavno, dakle rješenja s je (osim u nekoliko primjera što prepuštamo da ih čitatelj sam pronađe).