section_heading: Žerjavićev rad o broju žrtava na području SFRJ
paragraph_text: c) s Titovim starenjem i opadanjem komunističkoga autoriteta poslije njegove smrti, te razbuktavanjem nacionalnih protimbi, u javnosti se intenzivirala političko-ideološka borba oko broja žrtava u 2. svjetskom ratu, a prije svega u NDH. Iako početci propitivanja dolaze još iz 50-ih i 60-ih godina, suprotstavljeni stavovi su se radikalno sučelili, ogoljeno, tek u 70-ima i 80-ima. Hrvatski publicist Bruno Bušić, povjesničar i publicist (kasnije i državnik) Franjo Tuđman i povjesničar Ljubo Boban javno su iznijeli podatke istraživanja o tom da je broj žrtava u NDH i sabirnom logoru Jasenovac višestruko preuveličan, te da je motivacija za takav postupak poglavito protuhrvatska politika i raspoloženje dominantni u dijelu srpske nacionalnopolitičke elite i stanovništva. Srpski povjesničari i publicisti kao Velimir Terzić, Milan Bulajić, Vladimir Dedijer, te «pridruženi» član, Hrvat jugounitarne orijentacije i vojni povjesničar Antun Miletić tvrdili su suprotno: po nekima je od njih broj stradalih Srba u konclogoru Jasenovac dosegao brojku od milijun, a kod nekih i milijun i pol ljudi. Cijela je polemika dobila dodatni naboj tijekom rasplamsavanja svesrpskoga pokreta kojem je čeonikovao Slobodan Milošević.