section_heading: Aleksandrovo
paragraph_text: Međutim, učinci spomenute agrarne reforme nisu bili djelotvorni kao niti u ostatku države. Puno važniji razlog zašto su općinski vjećnici promijenili naziv mjesta bio je u političkim okolnostima toga doba. Naime, iako otok Krk tajnim Londonskim ugovorom nije bio obećan Italiji, ona je ipak imala znatno veće pretenzije na istočnojadranskoj obali nego joj je spomenutim ugovorom obećano. Talijanska je vojska već 15. studenog 1918. g. okupirala čitav otok i došla u brojne sukobe s mještanima u gotovo svim naseljima osim u samom gradu Krku. Otpor talijanskoj okupaciji naročito je bio žestok u Puntu. Do najvećeg terora nad otočanima došlo je samo dan nakon sklapanja Rapallskog ugovora, 13. studenog 1920. g., kada su se na Krk iskrcali talijanski fašisti pod vodstvom D'Annunzija. Njegovi su arditi pod patronatom okupatorske talijanske vojske palili kuće, ubijali otočane, napadali sela, uništavali i pljačkali crkve i samostane. Između ostalih Punat i Dobrinj napadnuti su i topovima, ali su se samoorganizirani i naoružani mještani suprotstavili arditima i odbili njihove napade. Na otoku je zavladao strah da će otok zbog ustrajnosti Italije u provođenju iredentizma i faktične trogodišnje talijanske okupacije, doista i pripast Italiji i da će se teror nad otočanima nastaviti. Kraljevina SHS smatrana je kao jedini izlazak iz takve sitvacije. Nakon odlaska D'Annunzijevih ardita 9. siječnja 1921. g., a potom i talijanske redovne vojske 24. travnja iste godine, na otoku je zavladalo oduševljenje zbog oslobođenja. U takvim okolnostima općinsko vijeće Punta u čast tadašnjem kralju Kraljevine SHS Aleksandru, promijenilo je naziv mjesta u Aleksandrovo. Mjesto je 1922-29. bilo sjedište kotara Krk u Splitskoj oblasti, zatim u Savskoj banovini i 1939-41. u Banovini Hrvatskoj.