Neustále se zdokonalujte Seznamte se s gramatikou Naučte se základy Využijte všech prostředků
Vytvořte si papírky či nálepky s anglickým názvem různých předmětů a označte jimi věci u vás doma. Cílem je přimět váš mozek myslet anglicky. Pokud budou anglické názvy všude kolem vás a budete je denně vídat, nebudete je moci ignorovat.  Slovní zásobu pak můžete procvičovat v reálných situacích. Jakmile budete např. hledat deku, zkuste si vzpomenout, jak se slovo „deka“ (příp. celá věta „hledám deku“) řekne anglicky. Až jí najdete, podle popisku si zkontrolujte, zda si slovo správně pamatujete. Nepište na předměty samotné, vezměte kousek papíru a přilepte ho na předmět např. izolepou. Při memorování anglických slov si dejte velký pozor na jejich správnou výslovnost. Ačkoli samozřejmě existují výslovnostní pravidla, angličtina má velké množství výjimek. U komplikovanějších slov se vždy poraďte se slovníkem nebo se pokuste vyhledat audio nahrávku jeho výslovnosti. Přesto ale je zde několik spolehlivých výslovnostních pravidel, které se vyplatí znát:  Vždy vyslovujte hlásky na konci slova. Mluvčí některých asijských jazyků mívají s tímto pravidlem problémy. Pokud je to i váš případ, dejte pozor, abyste např. ve slově „streets“ vyslovili koncové „ts“. Bez něj by mohlo dojít k změně významu slova i celé věty. Podívejte se například na větu „I project the project will end soon.“ („Předpokládám, že ten projekt brzy skončí.“). Pro začátečníka může být taková věta trochu matoucí, ačkoli anglický slovosled je zde zachován do puntíku. První slovo „project“ je sloveso a vyslovuje se s přízvukem na druhé slabice „pro-JECT“ [prəˈdʒekt]; druhé slovo „project” je podstatné jméno s přízvukem na první slabice a vyslovujte se „PRO-ject” tedy [ˈprɒdʒekt]. Stejné pravidlo platí pro všechna slova, která jsou zároveň podstatným jménem i slovesem: podstatné jméno má přízvuk na první slabice a sloveso na slabice druhé. Správně umístěný přízvuk je v angličtině zcela zásadní, nicméně je pravdou, že u většiny podstatných jmen je přízvuk, stejně jako je tomu v češtině, na první slabice. Vezměme si běžné předměty z vašeho domova: „BED-room (ložnice), BATH-room (koupelna), KITCH-en (kuchyně), TA-ble (stůl), WIN-dow (okno), SO-fa (pohovka), WA-ter (voda), JACK-et (bunda), TOI-let (toaleta),“ atd. Mezi americkou, britskou nebo australskou angličtinou existují významné rozdíly. Než začnete pracovat na rozšíření vaší slovní zásoby, rozhodněte, který je vám nejbližší nebo který vám bude nejužitečnější.  Někdy je velmi důležité vědět, s kým si povídáte. Pokud například řeknete Američanovi „I´m not wearing pants“ („Nemám na sobě kalhoty“), bude asi spekulovat, zda máte na sobě šortky, sukni nebo jste jen ve spodním prádle. Pokud tu samou větu řeknete Britovi, porozumí tomu tak, že dnes na sobě nemáte spodní prádlo! Kromě rozdílů ve slovní zásobě je dalším obrovským rozdílem mezi anglickými dialekty výslovnost. Než se zcela zamotáte do různých výslovnostních variant, uvědomte si, jestli vám jde o britskou nebo americkou angličtinu. Některé slovníky dávají přednost britské angličtině, zatímco jiné vychází z angličtiny americké. Vyberte si ten nejvhodnější pro vaše cíle. V začátcích studia je nejlepší začít s přítomným časem prostým a přítomným časem průběhovým.  Přítomný čas prostý se používá pro popis dějů, které jsou běžné, opakované, každodenní. Pokud chcete vyjádřit všeobecnou pravdu, popsat vaše zvyky a záliby nebo popsat děj, který se dlouhodobě nebo často opakuje, sáhněte po přítomném prostém čase. I go to work every day. (Chodím do práce každý den.)She eats breakfast at 7. (Snídá v 7 hodin.)China is a big country. (Čína je velká země.)  Přítomným časem průběhovým popisujeme děje, které se odehrávají právě teď. Tento gramatický čas se tvoří spojením pomocného slovesa „to be“ („být“) a významového slovesa, ke kterému přidáme příponu -ing. Významové sloveso zůstává ve všech osobách ve stejném tvaru (s příponou -ing na konci), ale pomocné sloveso „být“ mění tvar dle osoby v podmětu. You are reading. (Čteš.)I am typing. (Píšu na počítači.)He is watching TV. (Dívá se na televizi.) Jakmile zvládnete přítomné časy, pokračujte ve studiu časů minulých a budoucích. V angličtině existuje několik způsobů vyjádření minulého a budoucího času, zpočátku si ale vystačíte se dvěma základními:  Pokud chcete popsat děj, který se stal v konkrétním čase v minulosti, použijte minulý prostý čas. I saw that movie last year. (Ten film jsem viděl loni.)She died young. (Zemřela mladá.)We went to the bank yesterday. (Včera jsme šli do banky.)  Budoucnost můžete pro začátek vyřešit snadno: použijte přítomný čas průběhový a doplňte ho časovým údajem v budoucnosti. Přítomný čas průběhový může fungovat i jako čas budoucí, používá se hlavně pro popis naplánovaných, domluvených činností v budoucnosti. Můžete tedy říci: They are making a cake tomorrow. (Zítra budou dělat dort.)You are leaving in May. (Odjíždíš v květnu.)I am going at 6 pm. (Jedu v 6 večer.) V angličtině existuje jednoduché pravidlo: přídavné jméno stojí VŽDY PŘED PODSTATNÝM JMÉNEM. Pokud tedy chcete popsat vlastnost nějakého podstatného jména, přídavné jméno ho bude ve větě vždy předcházet. Pokud chcete u jednoho podstatného jména použít více než jedno přídavné jméno, jejich pořadí má v angličtině svá pravidla. Anglická přídavná jména se řadí do osmi základních kategorií: názor, velikost, stáří, tvar, barva, původ či národnost, materiál a účel. Pokud u jednoho podstatného jména použijete více přídavných jmen, správně by za sebou měla následovat v tomto pořadí. Pokud jejich pořadí prohodíte, nedělejte si z toho těžkou hlavu. Nejedná se o zásadní gramatickou chybu a rodilý mluvčí větě i přesto porozumí.. Správně tedy řekneme: „huge, round, metal bowl“ („obrovská kulatá kovová mísa“) nebo „small, red sleeping bag“ („malý červený spacák“). V dnešní době už se najde jen málo lidí, kteří jsou v angličtině naprostými nováčky. Fráze a slova jako např. „Hello“, „Hi“ („Ahoj“) nebo „How are you?“ („Jak se máš?“) pronikla do většiny kultur a dnes jsou všeobecně známá. Je dost možné, že z angličtiny znáte mnohem víc, než si myslíte.  Začněte s tím, co znáte. Kupříkladu ve frázi „How are you?“ se vyskytuje sloveso „to be“ („být“). Jaké další otázky mohu pomocí něj vytvořit? Začněte s tím, co znáte a své znalosti se snažte rozšířit. How is she? (Jak se má?)How is your father? (Jak se má tvůj otec?)How are your children? (Jak se daří dětem?)How is the weather? (Jaké je počasí?)  Základní slovesa se naučte zpaměti. Zde je desítka nejběžnějších anglických sloves: „be“ („být“), „have“ („mít“), „do“ („dělat“), „say“ („říci“), „get“ („dostat“), „make“ („udělat“), „go“ („jít“), „know“ („vědět, znát“), „take“ („vzít, brát“) a „see“ („vidět“).Díky těmto několika slovesům budete schopni popsat spoustu nových skutečností a zvládnete množství jednodušších konverzací. Slovosled anglické oznamovací věty se řídí následujícím pořadím: podmět – sloveso – předmět. Angličtina používá tato osobní zájmena: „I“ („já“), „you“ („ty“), „he/she/it“ („on/ona/ono“), „we“ („my“), „you“ („vy“), „they“ („oni“). Je důležité, naučit se i zájmena předmětová (nebo také pádová). V češtině jim odpovídají tvary osobních zájmen ve 2. – 7. pádě: „me“, „you“, „him/her/it“, „us“, „you“, „them“. Jakmile znáte způsob tvoření anglické věty, zmíněná slovesa a zájmena, dokážete už vytvářet jednoduché věty: I know her. (Znám ji.)She makes it. (Ona to vyrábí.)He knows them. (On je zná.) Jakmile znáte základní slovesa a zájmena, začněte je spojovat do vět. Od začátku mluvte co nejvíc, ať už s vaším učitelem, kamarádem nebo rodilým mluvčím. Začít můžete s otázkami.  Anglické otázky často začínají tázacími zájmeny: „who“ („kdo“), „what“ („co, jaký“), „when“ („kdy“), „where“ („kde, kam“), „why“ („proč“) a „how“ („jak“). Zájmenem „who“ se ptáme na osobu, zájmenem „what“ se ptáme na věc, zájmenem „when“ na časový údaj, slovem „where“ na místo, zájmenem „why“ zjišťujeme důvod a tázacím zájmenem „how“ se zeptáme na způsob. Řekněme, že již znáte zájmena, několik podstatných jmen, deset zmíněných sloves a základní tázací zájmena. S těmito znalostmi už můžete vytvořit nejrůznější otázky a začít konverzovat s rodilým mluvčím. What is your name? (Jak se jmenuješ?)What do you do? (Co děláš? / Čím se živíš?)When is your birthday? (Kdy máš narozeniny?)Where is she? (Kde je?)Why do you say that? (Proč to říkáš?)How do you know? (Jak to víš?) Pokud vám to vyhovuje, kupte si jich několik: česko-anglický slovník vám výborně poslouží v začátcích, ale pro pokročilé studium je nejlepší anglický výkladový slovník. Obstarejte si i kapesní verzi, kterou můžete mít po ruce vždy, když si nemůžete nějaké slovo vybavit. Nepodlehněte nutkání bavit se anglicky raději s cizinci, jejichž rodným jazykem není angličtina. Je to možná snazší a méně stresující, ale nejlepší a nejrychlejší výsledky se dostaví v případě, že se nebudete bát a začnete konverzovat hlavně s rodilými mluvčími. Najděte si učitele nebo lektora. Ujistěte se, že jde o rodilého mluvčího, který mluví požadovaným přízvukem. Vyberte si člověka, který už má s výukou zkušenosti – to, že mluví nějakým jazykem, ještě neznamená, že ho dokáže učit. Pokud nechcete docházet do žádných lekcí, sežeňte si někoho, s kým bude možné si anglicky dopisovat, např. prostřednictvím emailu. V dnešní době jsou na internetu doslova stovky a stovky webových stránek, které můžete využít ke studiu. Cokoli zábavného, co vám zpříjemní studium gramatiky, se bude hodit – k dispozici máte spoustu her a videí.  Odkazy na tyto interaktivní doplňky studia můžete najít na serverech jako „Simple English Wikipedia“, „the British Council“, nebo „English Club“, ale i na mnohých dalších. YouTube také nemusí být jen o legračních videích se zvířaty nebo hudebních klipech. Podívejte se na videa ze vzdělávací sekce. I když je vaším cílem především mluvit anglicky, je nutné jazyku i rozumět! Když máte chvíli volna a nepotíte se právě nad gramatickým cvičením, i tehdy můžete nenásilně cvičit poslech nebo porozumění textu. Začněte s knihami a televizními pořady pro děti, kde je angličtina jednoduší a lidé mluví pomaleji. Postupně začněte přidávat i složitější pořady a knihy, které vás zajímají. Pokud například rádi vaříte, pusťte si pořad o vaření a pokuste se pochytit co možná nejvíc. Snažte se nezapínat titulky!  Pokud máte možnost, pořady si nahrávejte. Můžete pak s videem dál pracovat a v případě, že některé konverzaci nerozumíte, se k ní můžete několikrát vrátit. Poslouchejte anglické texty písní! Balady jsou obvykle pomalejší a refrény se v nich často opakují. Poslechem textů dále nenásilně rozšíříte svou slovní zásobu. Pokud máte volnou chvíli a hlavou se vám honí různé myšlenky, zkuste si je cvičně přeložit do angličtiny. Když si zvyknete na toto dvojí myšlení, budete mít spoustu příležitostí k upevňování a procvičování vašich znalostí. Pokud vám to pomůže, říkejte si věty nahlas. Vysvětlete spolubydlícím a rodině o co usilujete. Je možné, že se budou chtít připojit! Jednoduché fráze se časem stanou samozřejmými.
Označte si předměty kolem vás. Dejte si pozor na výslovnost. Vyberte si dialekt. Začněte s přítomnými časy. Pokračujte minulým a budoucím časem. Začněte používat přídavná jména. Začněte s tím jednodušším. Začněte mluvit anglicky. Kupte si dobrý slovník. Mluvte s rodilými mluvčími. Využijte internetu. Dívejte se na anglické pořady v televizi, poslouchejte texty písní a čtěte knihy. Myslete v angličtině.
https://www.wikihow.com/Speak-English https://www.wikihow.com/Speak-English https://www.wikihow.com/Speak-English https://www.wikihow.com/Speak-English
Maintaining Progress Getting Familiar with the Grammar Getting the Basics Down Using Your Resources