Rizikové faktory Potenciální příznaky úzkosti Diagnóza úzkosti u psa
Psi každého věku a každého plemene mohou být úzkostliví, ale někteří psi mají vyšší riziko psychických poruch spojených se strachem. Všímejte si následujících rizikových faktorů. Pokud váš pes má některé z těchto faktorů, měli byste si příznaků úzkosti všímat ještě více. Když  zasáhnete včas, může se vám podařit zabránit rozvoji vážných problémů. Psi mohou být geneticky náchylnější k úzkostem, což znamená, že byste měli zjistit, zda jsou rodiče vašeho psa úzkostliví.  Tento krok bohužel platí pouze v případě, že znáte chovatele svého psa a máte přístup k informacím o rodičích svého psa. Nedostatek socializace a vystavení různým prostředím a situacím v mladém věku může vést u psa v pozdějších fázích života k úzkostem. Platí to zejména v případě, že pes nebyl seznámen s různým prostředím v době mezi narozením a 14 týdny věku, což je kritické období.  Například štěňata z velkochovů a další psi, kteří vyrůstali v klecích, mají často celoživotní problémy se strachem a úzkostí i po tom, co je někdo zachrání. Většina úzkostlivých poruch se u psů rozvíjí v rané dospělosti, mezi 6 a 8 měsíci věku.  Nicméně psi mohou zažít trauma, nemoc nebo jiný stresující zážitek v jakémkoliv věku. Pokud tomu tak v minulosti bylo, určití lidé nebo situace mohou vyvolat úzkost.   Pokud máte psa z útulku, zeptejte se majitele útulku, zda neví o tom, že by vašeho psa někdo v minulosti týral. Jakákoli nemoc nebo porucha, která způsobuje bolest, může u psa vyvolat vyšší úzkost a způsobit strach. Neurologické poruchy, degenerace, nebo vystavení neurotoxinům může vést u psů k úzkostem. Patří sem také stařecké kognitivní poruchy, které mohou u starých psů způsobit separační úzkost. V této části najdete nejčastější příznaky úzkosti u psů. Pokud si pes všímá svého okolí a příliš silně reaguje na činy ostatních lidí a zvířat, může to znamenat, že trpí úzkostí. Úzkostliví psi si všímají svého okolí i v situacích, kdy by jiní psi byli klidní. Tito psi si dávají pozor na to, aby je něco neohrozilo.   Tento režim zvýšené opatrnosti může znamenat, že psa vylekáte mnohem snadněji, než dříve. Svalové napětí je dalším příznakem nervózních a úzkostlivých psů, kteří mají stále strach.   Přílišné kňučení a štěkání může být také spojeno se neschopností psa se uklidnit a uvolnit. U úzkostlivého psa si můžete všimnout pobíhání a podobných věcí.  Je to podobné, jako u lidí, kterým úzkost také nedovolí sedět klidně. Zejména pokud tyto příznaky nejsou spojeny s horkem nebo chladem, většinou jsou projevem úzkosti.  Psi také většinou lapají po dechu po fyzické námaze a cvičení, což není důvodem k obavám. Pokud se váš pes začne vyprazdňovat doma i když jste ho již naučili venčení, může jít o příznak úzkosti.  Staří psi mohou také trpět inkontinencí, takže byste se měli poradit s veterinářem a zjistit, zda jde o příznak úzkosti, nebo stáří. Úzkostliví psi mohou také po epizodách extrémního strachu trpět průjmem. Olizování rtů, zívání, zastrčené uši a rozšířené zornice patří mezi další příznaky úzkosti u psů.  Měli byste tyto příznaky umět odlišovat podle kontextu situace – když například unavený pes zívá, neznamená to, že je úzkostlivý. Když pes změní prostředí a změní se světelné podmínky, zornice se mu rozšíří, aniž by měl strach. Úzkost se u psů projevuje uvolňováním stejných chemikálií do mozku, jako u lidí, které způsobují nouzové reakce „útěk nebo útok.“ Když se psi budou ve stresujících situacích snažit utéct, schovat, podhrabat, nebo uskočit, může to znamenat, že jsou úzkostliví. Takové chování je většinou běžnější v konkrétních případech separační úzkosti, kdy jsou psi úzkostliví v nepřítomnosti svého majitele. Většinou se projevuje ničením různých překážek, jako jsou dveře a brány. Stejně jako lidé, i psi mohou při úzkosti trpět poruchami spánku, takže byste si těchto příznaků měli všímat. Tento příznak je běžnější u dlouhodobé úzkosti, takže byste ho měli vždy spojovat i s jinými příznaky. Pelichání je dalším potenciálním příznakem úzkosti. Všímejte si chování svého psa, pokud zaznamenáte nevysvětlitelné pelichání nebo lysiny, protože to může znamenat, že si pes líže srst, což je klasickým příznakem úzkosti.  Pokud váš pes netrpí jinými příznaky úzkosti, zeptejte se svého veterináře, zda tento příznak nemůže být způsoben jinou poruchou nebo nějakým kožním onemocněním, či alergií. Dalším příznakem úzkosti je ztráta chuti k jídlu. Ve vážných případech to může vést k rychlému úbytku váhy u vašeho psa.  Můžete zaznamenat také zvracení, které není spojeno s žádnou nemocí, nebo snědením zkažené potravy. Při úzkostlivých epizodách si pes může zastrkovat ocas mezi nohy a celkově se krčit k zemi.  Tyto obecné obranné příznaky mohou znamenat, že se váš pes bojí. Úzkostlivý a vystrašený pes se vás bude ve většině situacích držet.  Všímejte si tohoto příznaku ve spojení s destruktivním chováním, které se projevuje, když se svým psem nejste. Pokud zaznamenáte oba tyto příznaky, váš pes pravděpodobně trpí separační úzkostí. Pokud máte pocit, že je váš pes úzkostlivý, veďte si deník jeho chování a všímejte si příznaků z předchozí sekce. Zaznamenávejte místo, délku trvání a okolnosti u každého chování. Měli byste se zamyslet nad specifiky každého chování svého psa a zjistit, jaké chování je způsobeno úzkostí. Zapisujte si také to, zda pes přišel do styku s jinými lidmi nebo zvířaty, v jakém prostředí by, jaké bylo počasí, jaké zvuky slyšel a všechny další věci, kterých si všimnete, když bude váš pes úzkostlivý. S informace, které získáte, se snažte zjistit, které chování je u vašeho psa normální a není projevem úzkosti. Lapání po dechu je například běžným projevem úzkosti, ale je vašemu psovi horko, nebo běžel, je to naprosto normální.  Pokud se lapání po dechu objevuje v horkém počasí nebo po procházce, váš pes pravděpodobně netrpí úzkostí. Pokud ovšem lapá po dechu i když je odpočinutý a není mu horko, ale je vystaven stresujícím podnětům nebo cizím lidem, pravděpodobně jde o příznak úzkosti. Když si budete zapisovat všechny případy, kdy se váš pes chová úzkostlivě, možná si všimnete, že se v jeho chování vyskytuje určitý vzorec. Proto byste si měli pečlivě zapisovat všechny informace o chování svého psa, i když budete mít pocit, že jde o nepodstatné detaily.   Když budete dobře chápat kontext jeho chování, budete moci zapracovat na tom, abyste odstranili stresující podněty a zbavili svého psa strachu a úzkosti pomocí citlivého výcviku. Například pes, který má strach z odloučení od svého majitele, může trpět příznaky paniky a strachu vždy, když majitel vezme do ruky klíče, nebo si oblékne kabát, protože jde o věci, které znamenají, že se stane to, čeho se pes obává. Je důležité si uvědomit, že majitel ani nemusí odejít z domu, aby pes trpěl úzkostí. Pes si jednoduše spojuje chování svého majitele se svým strachem. Pokud váš pes projevuje úzkost štěkáním a ničením věcí, když nejste doma, můžete si doma nastavit videokameru, která bude vašeho psa nahrávat, když nebudete s ním.  Umožní to vám a vašemu veterináři zhodnotit chování vašeho psa a zjistit, zda je úzkostlivý proto, že jste pryč, nebo kvůli něčemu jinému (například kvůli hlasitým zvukům zvenčí). Až budete mít všechny tyto informace o chování svého psa a okolnostech, budete se moci poradit s veterinářem. Většina výše popsaných příznaků ovšem může platit i pro různé jiné příčiny. Veterinář s vámi probere chování vašeho psa a provede vyšetření, aby vyloučil možné fyziologické příčiny jeho chování. Pokud máte strach, že vyšetření úzkost vašeho psa zhorší, řekněte to veterináři v předstihu a vyjádřete své obavy. Veterinář vám může nabídnout různé možnosti – například návštěvu u vás doma, která může vašemu psovi pomoci se uvolnit. Veterinář může zvážit mnoho možností podle konkrétního stavu vašeho psa a může vám doporučit různé kroky. Možná budete muset navštívit odborníka na chování psa. Dodržujte všechna doporučení svého veterináře a informujte ho o všech změnách v chování vašeho psa.
Zasáhněte co nejdříve. Zeptejte se svého chovatele na genetické predispozice svého psa. Všímejte si, jak se váš pes socializuje. Zaměřte se na stáří svého psa. Zjistěte, zda má váš pes záznam o týrání. Podívejte se na lékařské zprávy vašeho psa. Zjistěte, zda váš pes trpí nějakou neurologickou poruchou. Dobře si svého psa všímejte a zaznamenávejte všechny příznaky a chování, které nejsou normální. Všímejte si zvýšené ostražitosti. Všímejte si pobíhání a dalšího opakujícího se chování. Všímejte si třesu a lapání po dechu. Všímejte si nevhodného a nesprávného vyprazdňování. Všímejte si u svého psa obličejových výrazů a příznaků. Všímejte si pokusů o útěk. Všímejte si destruktivního chování. Všímejte si změn ve spánkovém režimu svého psa. Všímejte si toho, zda váš pes výrazně pelichá. Všímejte si stravovacích návyků svého psa. Všímejte si držení těla svého psa. Všímejte si toho, zda na vás váš pes visí. Veďte si deník příznaků. Zamyslete se nad kontextem každého zápisu. Vhodných reakcí si nevšímejte. Všímejte si spojených podnětů. V případě potřeby si dejte domů kameru. Kontaktujte veterináře. Řiďte se doporučeními, které vám veterinář poskytne.
https://www.wikihow.com/Recognize-Signs-of-Anxiety-in-Dogs https://www.wikihow.com/Recognize-Signs-of-Anxiety-in-Dogs https://www.wikihow.com/Recognize-Signs-of-Anxiety-in-Dogs
Identifying Risk Factors Looking for Potential Signs of Anxiety Diagnosing Anxiety in Your Dog