Mluvení na veřejnosti Příprava projevu Vyladění vašeho projevu
Téměř všichni lidé se potýkají s alespoň menší úzkostí předtím, než vystoupí před publikem a začnou mluvit. Vy už ale snad máte svou řeč připravenou a víte jak ji správně podat. Nyní už stačí jen dostat úzkost pod kontrolu. Naštěstí existují cesty, jak se s nervozitou vypořádat.  Předtím, než vystoupíte se svou řečí, několikrát zatněte ruce. Dostanete tak pod kontrolu náhlý nával adrenalinu. Třikrát se pomalu a zhluboka nadechěte. Tím se uklidníte a připravíte na správné dýchání v průběhu projevu. Stůjte sebejistě v uvolněném, vzpřímeném postoji s nohama na šířku ramen. Obelstíte tím vlastní mozek, který si začne myslet, že jste skutečně velmi sebevědomí a usnadní vám celé veřejné vystoupení. Usmívejte se už když vstupují do místnosti (pokud už tam v době vašeho příchodu nejsou) nebo s tím začněte v době, kdy před ně vystoupíte. Ukážete tak své sebevědomí a uvolníte atmosféru pro sebe i pro publikum. Usmívejte se, i když je vám spíš na zvracení (obzvláště když je vám na zvracení). Opět tím ošálíte mozek a začnete se cítit sebejistěji a uvolněně. Mluvení na veřejnosti jakéhokoli druhu je o interpretaci. V závislosti na vašem vystoupení můžete projev udělat velmi zajímavým nebo naopak nudným. Musíte se naučit mít svou „pódiovou“ osobnost, která se ve vás probudí, kdykoli budete mluvit na veřejnosti.  Vyprávějte příběh. Částí dobrého podání je mluvit, jako byste vyprávěli příběh. Lidé zbožňují příběhy a snadněji tak s nimi navážete spojení, a to i v případě, že přednášíte proslov založený na faktech. Svou základní myšlenku použijte jako základ pro svůj příběh. Proč by se publikum mělo zajímat o vaše téma? Co je účelem?  Snažte se mít svoji řeč vyváženou mezi naučenými částmi a těmi, které pronesete spontánně. Lidé nechtějí jen tak sedět a naslouchat vašemu mumlání, navíc s podporou spousty poznámkových kartiček. Dobré je například nechat si dostatečný prostor pro navázání na vaši hlavní linku, kterou můžete rozvést do několika vedlejších příběhů a udržtet tak zájem publika. Používejte gestikulaci. Není nezbytně nutné rozšafně rozhazovat rukama po celém pódiu, ale na druhou stranu ani stát jako sloup na místě. Je dobré podporovat svá slova kontrolovanou gestikulací. Obměňujte během projevu svůj hlas. Pokud budete mluvit monotónně, posluchači do deseti sekund usnou. Nadchněte se pro téma svého projevu a dejte to patřičně najevo svým hlasem. Musíte se ujišťovat, že máte posluchače ve své moci. To znamená, že je potřeba publikum zapojit do probíraného tématu, ať už je to cokoli. V tomto případě je mnohem důležitější být zajímavým vypravěčem, než mít zajímavé téma.  Dívejte se do publika. V mysli si rozdělte místnost na několik sektorů a v pravidelných intervalech se dívejte na jednu osobu v každém z nich. Během projevu se publika ptejte na různé otázky. Každou jednotlivou část své řeči můžete otevřít otázkou, na kterou se publikum pokusí odpověděť ještě předtím, než k ní sami předložíte řešení. Budou se cítit zainteresovaní do vašeho vystoupení. Věc, ve které lidé často chybují při veřejném vystupování, je příliš rychlé mluvení. Vaše běžná konverzační řeč je mnohem rychlejší, než řeč, kterou byste měli používat v projevech. Pokud si připadáte příliš pomalí, pravděpodobně mluvíte správně.  Dejte si v průběhu klidně něco k pití, pokud vám vysychá během řeči v ústech. Publikum si alespoň na chvili oddechne a dá vám několik okamžiků na zpomalení. Pokud budete mít v publiku někoho z rodiny nebo třeba kamaráda, domluvte si s ním nějaký signál, kterým vám dá najevo, že mluvíte příliš rychle. Chvílemi po svém „komplicovi“ mrkněte a ujistěte se, že je všechno v pořádku. Lidé si nejlépe pamatují úvod a závěr projevu. Jen vzácně si vybaví úryvky z doby mezi tím. A právě kvůli tomu musíte přichystat závěr, na který nezapomenou.  Ujistěte se, že publikum pochopilo, proč je téma, o kterém mluvíte, tak důležité, a proč by vlastně takové informace mělo znát. Pokud je to možné, vyzvěte na konci k nějaké akci. Příklad: pokud se vaše řeč týká důležitosti výtvarné výchovy a výuky umění na školách, zakončete projev tím, že publiku předáte konkrétní radu, jak mohou sami něco změnit ve věci snižování volitelných hodin umění. Ukončete vystoupení příběhem, který bude ilustrovat vaší hlavní myšlenku. Znovu opakujeme-lidé milují vyprávění. Zkuste nějaký příběh o tom, jak někomu vaše informace pomohly nebo jak nebezpečné je naopak takové informace nemít. Jednou možností je také uvést, jak konkrétně se dotýká vámi řešený fenomén publika (lidé jsou více ostražití, když se věci týkají jich samých). Důležitou součástí získávání potřebného sebevědomí a dynamiky pro veřejné projevy je dokonalá znalost toho, o čem mluvíte. Nedostatečná znalost tématu může vyústit ve zvýšení úzkosti a nejistotu vašeho projevu, což se samozřejmě donese i k uším a očím vašeho publika.  Příprava je naprostým základem. Při plánování projevu si dejte načas a ujistěte se, že řeč plyne přírozeně a její části na sebe logicky navazují. Také potřebujete získat jistotu v tom, že umíte využít všech svých silných stránek a vyzdvihnout je, zatímco ty slabší zvládnete v případě nutnosti zamaskovat. I přesto, že se mezi veřejné projevy řadí třeba i odpověď na otázku ve vyučování, stále platí, že je potřeba dobře vědět, o čem mluvíte. Pomůže vám to cítit se mnohem sebevědoměji a celým projevem uděláte dobrý dojem na vaše posluchače. Veřejné mluvení sice není žádný běžecký nebo jiný sportovní závod, přesto se na něm najdou věci, při kterých si musíte být jisti, že s vámi vaše tělo spolupracuje. Mezi takové věci můžeme zařadit třeba i pouhé nervózní přešlapování během projevu (držte své prsty pevně sevřené a přešlapování tak zabráníte, aniž byste na to mysleli). Správné mluvení na veřejnosti má co do činění se správným dýcháním a vystupováním.  Mluvte z bránice (břicha). Pomůže vám to s jasným, čistým, hlasitým projevem a publikum nenabyde dojmu, že jste nervózní nebo že křičíte. Dobrým cvičením je postavit se rovně a položit jednu ruku na své břicho. Nadechněte se a potom vydechněte. Při nádechu počítejte do pěti a při výdechu do deseti. Ucítíte, jak se vaše břicho začíná uvolňovat a relaxovat. Vaším cílem je dýchat a mluvit z tohoto uvolněného stavu. Modulujte svůj tón. Snažte se ohodnotit svou výšku hlasu. Příliš vysoký? Příliš nízký? Dosahuje takových úrovní, že ho můžou slyšet jen psi? Pokud si stoupnete do uvolněné (ale vzpřímené) polohy a budete správně dýchat, najdete snadněji mnohem příjemnější tón, který vám bude více vyhovovat. Vyhněte se mělkému dýchání a také dýchání do prsou (horních). Oba tyto typy dýchání vám akorát přidají na úzkosti a stáhnou hrdlo. Důsledkem takových špatných návyků je křečovitý a nepohodlný hlas. Lidé mají tendenci mluvit během běžné konverzace velmi rychle. Takový způsob projevu ale před skupinou lidí na veřejnosti prostě nefunguje. Publiku musíte umožnit pozorně sledovat vaše vystoupení, naslouchat projevu a dát mu čas na zpracování získaných informací.  Snažte se mluvit pomaleji a opatrněji než při běžné konverzaci. Nezapomínejte dělat krátké pauzy mezi různými ideami nebo obzvláště důležitými tématy, aby vaše posluchačstvo mělo dostatek času na porozumění a případnou reakci. Cvičte správnou artikulaci a výslovnost. Artikulace znamená vytváření zvuků. Zaměřte se hlavně na správnou výslovnost následujících hlásek: b, d, g, p, t, k, r. V anglickém projevu také na dz (dž-jelly) a ts (č-chilli). Je třeba, abyste sami sebe ujistili, že dokážete správně vyslovit veškerá slova, která v chystaném projevu použijete. Eliminujte známé zvuky typu „ehmm“ nebo slovní vatu ve formě slov „jako“ a podobných. V běžné řeči je to poměrně normální, ale při odbornějším projevu budete působit na publikum dojmem, že nemáte tušení, o čem to vlastně mluvíte. Pořádná znalost svého proslovu je stejně důležitá jako znalost tématu, o kterém budete hovořit. Existuje několik různých způsobů, jakými můžete svůj projev podat, takže musíte vybrat ten, který pro vás bude nejvhodnější.  Ke svému projevu budete potřebovat buď nějaké poznámkové kartičky nebo osnovu. Samozřejmě můžete projev pronášet zpaměti, pokud se na to cítite (v žádném případě to nezkoušejte, pokud si nejste absolutně jistí, že to zvládnete). Na pomocné kartičky si nemusíte psát každé jednotlivé slovo (nechte si nějaký prostor pro improvizaci). Spíše vám pomohou krátké poznámky typu „udělat pauzu po této informaci“ nebo „nezapomeň dýchat“, takže si vybavíte spíše věci, které vás uklidní, než kterými byste si přímo připomínali například text. Ačkoli není nezbytně nutné našprtat se celý projev nebo jinou veřejnou řeč slovo od slova, částečně naučený text vám může pomoct vypadat sebejistě a odborně ve věci, kterou přednášíte. Proto si zajistěte dostatek času na tuto přípravu.  Znovu a znovu si svou řeč přepisujte. Touto metodou si projev snadněji zapamatujete. Čím více budete text přepisovat, tím pro vás bude jednodušší jeho přeříkání. Jakmile text několikrát přepíšete, vyzkoušejte, jak dobře jste si ho zapamatovali. Konkrétní části, které vám v paměti neutkvěly dobře, přepište několikrát znovu. Rozložte celý projev na menší části a jednotlivě si je zapamatujte. Zapamatovat si celý text najednou je velmi náročné. Nejlepší věcí, co můžete udělat, je učit se po menších částech (začněte každou odrážkou a potom se přesuňte ke třem různým hlavním bodům, apod.) Použijte „metodu loci“. Rozdělte svůj projev na menší odstavce nebo odrážky. Pro každou odrážku si představte nějaký obraz (např. při zmínce o vlivu J. K. Rowlingové na dětskou literaturu si představte Harryho Pottera). Pro každý z bodů určete nějakou lokaci (např. Bradavice pro Rowlingovou nebo louku pro Stephanie Meyersovou, apod.). Nyní pokračujte skrze lokace (například letíte na koštěti z Bradavic na louku). Pokud chcete ve svém projevu mluvit o větším množství věcí určitého tématu, zasaďte je do konkrétních míst okolo zvolené lokace (např. si vzpomeňte na popularitu Harryho Pottera ve vstupní hale nebo na to, jak Rowlingová obnovila žánr na famfrpálovém hřišti). Musíte vědět, komu budete svůj projev přednášet, protože s některým publikem může jít všechno hladce, zatímco s jiným bude celý projev naprostým propadákem. Příklad: není dobré být příliš familiérní při obchodní prezentaci, ale můžete si to dovolit třeba mezi spolužáky v učebně.  Skvělou věcí, jak se uvolnit a nabudit publikum, je projevení smyslu pro humor. Existuje typ humoru, který lze použít napříč všemi publiky (až na výjimky!). Vhodné je rovnou se uvést nějakou vtipnou poznámkou, která uvolní atmosféru a udělá dojem na publikum. Nějaký vtipný (ale pravdivý) příběh může být do začátku to pravé. Zjistěte, co se to vlastně publiku snažíte svým projevem předat. Chcete mu sdělit nějaké nové informace? Snažíte se ho o něčem přesvědčit? Tím, že budete znát svůj záměr, si usnadníte práci v udržení toku řeči okolo hlavního bodu tématu, které chcete probírat. Trénink je velmi důležitý, abyste při svém veřejném vystoupení odvedli skutečně dobrou práci. Nestačí naučit se text a zjistit, co chcete publiku předávat za informace. Potřebujete si to několikrát vyzkoušet, abyste získali opravdovou jistotu. Je to něco jako než si vyšlápnete nový pár bot-ze začátku si při prvních několika obutích uděláte puchýře, ale boty se brzy roztáhnou a skvěle vám padnou.  Zkuste navštívit místo, kde budete přednášet, a trénujte svou řeč tam. Seznámením se s prostředím vás uklidní a dodá na sebevědomí. Natáčejte se při procvičování na video a hledejte své silné a slabé stránky. Sledování sebe samého nemusí být nejpříjemnějším zážitkem , ale je to skvělý způsob jak poznat, které jednotlivé prvky projevu vám jdou dobře a které naopak vůbec nezvládáte. Odhalíte všechny své nervózní tiky a zlozvyky (přešlapování z nohy na nohu, neustálé pročesávání vlasů rukama) a můžete pracovat na jejich úplné eliminaci nebo alespoň omezení. Mezi 3 základní typy projevů patří informativní, přesvědčovací a zábavný typ. I když se dají mezi sebou různě propojovat, každý z nich má specifickou funkci, kterou by měl pokaždé splnit.  Hlavním posláním informativního projevu je předat nějaká fakta, detaily nebo příklady různých situací a věcí. I když se publikum snažíte přesvědčit, stále je to hlavně o faktech a informacích. Přesvědčovací projev je celý o přesvědčování publika. Přednášet budete o faktech, ale doplníte je o emoce, logiku, vlastní zkušenosti apod. Účelem zábavného projevu je splnit společenskou potřebu, ale často si vypůjčuje prvky projevu informativního (např. u svatebních přípitků nebo děkovací řeči při přebírání ocenění). Určitě už jste někdy slyšeli proslovy začínající slovy „Když jsem dostal za úkol pronést řeč, přemýšlel jsem co sdělit...“. Nedělejte to. Je to jedna z nejnudnějších cest, jak projev uvést. Řeč nesourodě přeskakuje z jedné věci na druhou, přednášející vypráví o svém osobním životě, což je téměř vždy mnohem méně zábavné, než si sám myslí.  Projev raději začněte uvedením své hlavní, zastřešující myšlenky a asi třech hlavních bodů, o které se budete ve své řeči opírat. Publikum si bude váš úvod a závěr pamatovat mnohem lépe než jakoukoli jinou část celého projevu. Začněte způsobem, který vaše publikum zaujme hned zkraje. To znamená například nabídnout  překvapivý fakt či statistiku nebo se publika na něco zeptat a rozprášit hned v počátku jejich mylné předpoklady. Budete potřebovat jasný formát, kterým zajistíte, že vaše řeč nebude přeskakovat nelogicky z jedné věci na druhou.  Mějte jednu zastřešující myšlenku. Ptejte se sami sebe, co se snažíte svým projevem publiku předat. Proč by posluchači měli souhlasit s tím, co říkáte? Pokud například dáváte lekci národních trendů v literatuře, ptejte se, proč by se o to publikum vůbec mělo zajímat. Jen tak ze sebe bezdůvodně vychrlit seznam informací není dobré. Budete potřebovat několik dalších bodů, které podpoří vaší hlavní myšlenku. Nejvhodnější je mít připravené 3 takové body. Příklad: Pokud je vaším tématem rostoucí diverzifikace národní literatury pro děti, jedním z bodů by měly být nové trendy, druhým vnímání této nové diverzity a třetím proč je diverzita moderní dětské fikce důležitá. Jazyk je nesmírně důležitý jak v psané, tak i mluvené podobě. Měli byste se vyhýbat přílišnému používání vznosných a těžkopádných slov. Nezáleží na tom, jak vzdělané publikum je, jakmile jim začnete pomyslně mlátit o hlavu slovníkem, ztratí okamžitě zájem.  Používejte úderná příslovce a adjektiva. Potřebujete řeč i publikum oživit, takže zkuste například místo věty „Dětská literatura nabízí množství různých perspektiv“ říct „Dětská literatura nabízí široké spektrum vzrušujících, rozmanitých perspektiv. Používejte obraty, které vaše posluchače přinutí zpozornět. Winston Churchill používal pro Sovětský svaz označení „železná opona“, aby tím poukázal na jeho izolovanost. Takové slovní obraty udrží pozornost publika (důkazem budiž zlidovění výrazu „železná opona“). Dalším skvělým způsobem, jak publikum neustále upozorňovat na hlavní téma projevu je opakování této hlavní myšlenky (vzpomeňte na slavný projev Martina Luthera Kinga-“Mám sen...“). Opakováním uděláte ze svých hlavních myšlenek a jednotlivých bodů věc, kterou posluchači nemůžou zapomenout. Publikum by mělo snadno porozumět vaším slovům a na konci si toho co nejvíc pamatovat. To ale neznamená jen pronášet úderná slovní spojení a překvapivá fakta, musíte udržet proslov plynulý a držet se tématu. Jakmile začnete zabředávat do nesouvisejících historek a informací, publikum rychle ztratíte.  Používejte krátké věty a fráze. Dají se využít pro zvýšení dramatického efektu. Jedno z takových spojení je třeba „nikdy více“. Je to krátké, rázné a zanechávající silný dojem. Můžete použít také krátké jadrnější citáty. Mnoho slavných lidí kdysi řeklo něco vtipného nebo působivého ve velmi krátkém formátu. Můžete vymyslet nějaký svůj vlastní takový „citát“ nebo si vypůjčit nějaký v minulosti vyřčený. Např. Franklin D. Roosevelt kdysi řekl "“Buďte upřímní; buďte struční; posaďte se“".
Vypořádejte se se svou úzkostí. Usmívejte se na posluchače. Předveďte se. Zapojte publikum. Mluvte pomaleji. Projev dobře ukončete. Poznejte své téma. Trénujte své tělo. Nacvičujte tempo. Poznejte svůj proslov. Zapamatujte si svou řeč. Poznejte své publikum. Trénujte. Vyberte si správný typ projevu. Vyhněte se nesouvisejícímu úvodu. Připravte jasnou strukturu. Používejte správný jazyk. V jednoduchosti je síla.
https://www.wikihow.com/Speak-Confidently-in-Public https://www.wikihow.com/Speak-Confidently-in-Public https://www.wikihow.com/Speak-Confidently-in-Public
Speaking in Public Preparing to Speak Honing Your Message