Pracujte na svém sebevědomí Ukažte sílu ostatním Milujte své tělo Definujte sama sebe
Jedním ze způsobů, jak zvýšit své sebevědomí, je napsat si seznam vašich silných stránek. I když možná chcete být silnější ženou, už teď máte důležité vlastnosti, ke kterým se můžete upnout. Mějte na paměti, že lidé se často velmi podceňují, když přijde na jejich silné a slabé stránky. Může vám pomoci zeptat se ostatních lidí na to, jaké dobré vlastnosti máte. Toto cvičení je založeno na průzkumech psychiatrů a psychologů. Může vám velmi pomoci, obzvlášť pokud vám dělá potíže sepsat si své dobré vlastnosti. Také je užitečné, když se učíte přijímat pozitivní hodnocení vaší osoby – mnoho žen ho automaticky zlehčuje nebo se na něj dívá s podezřením.  Naučte se poznat lidi, kteří vám mohou pomoci a zeptejte se jich na jejich názor. Požádejte 10 -20 lidí, které dobře znáte, aby napsali o chvíli, kdy vás viděli jako „nejlepší“. Poproste je o konkrétní příklady. Hledejte v těchto příbězích vzorec. Napište si věci, které vyčnívají nebo se často opakují. Dejte si tyhle vzorce dohromady. S pomocí seznamu si vytvořte profil svého „nejlepšího já.“ Použijte tohle své "nejlepší já" jako hnací motor pokroku. Soustřeďte se na zlepšování stávajících schopností a rozvíjení nových, abyste zvládli všechny aspekty života, ať už se to týká zvládání svých emocí, stresu nebo i drobností každodenního života. Ženy jsou často vychovávány k tomu, aby se snažily zavděčit okolí. Tradiční genderové role ve společnosti vedou ženy k tomu, aby byly pasivní, snažily se o zachování klidu a míru, a sloužily druhým. Ženy mají často pocit, že musí "být hodné" a nadřazovat pocity druhých nad své vlastní. Naučit se říkat "ne" může být náročné, ale pokud chcete být silnější žena, je to nezbytné.  Buďte si vědoma toho, že když si nastavíte hranice a budete je dodržovat, obzvlášť v práci, můžete se setkat s odporem. Protože o ženách se automaticky předpokládá, že budou "pomáhat", může být chování, které jde proti tomuto přesvědčení, vnímáno negativně. Jeden ze způsobů, jak produktivně říkat "ne" i v práci, je připomenout člověku, který po vás něco žádá, na čem dalším momentálně pracujete. Nebojte se požádat o konzultaci nadřízeného, například: "Zní to jako velmi důležité. Momentálně mám spoustu jiných úkolů, takže bych se s vámi ráda poradila o tom, který z nich mám považovat za prioritu. Chci si být jistá, že se soustředím na nejdůležitější věc."  Nechte si 24 hodin na rozmyšlenou, než na něco kývnete. Vždycky můžete říct "Dej mi čas o tom přemýšlet a pak ti řeknu." Získáte tak čas zvážit, zda nabídka stojí za to a zda opravdu chcete obětovat čas, který bude zapotřebí.  Je v pořádku říct ne i kamarádům. Nebojte se říct něco ve smyslu "Opravdu bych ti ráda tenhle týden pomohla se stěhováním, ale už jsem slíbila to-a-to" nebo "Vždycky ráda chodím na tvoje večírky, ale mám za sebou náročný týden, a chtěla bych si užít klidný víkend." Není žádný důvod cítit se provinile kvůli tomu, že se staráte o sebe - vaši blízcí to jistě pochopí. (Jestli ne, tak by měli oni přehodnotit své postoje.) Psaní deníku má spoustu výhod. Pomůže vám prohloubit pocity vděčnosti a budete se díky němu cítit lépe. Deník vám může pomoci se sebeúctou. Psaní deníku nefunguje u každého člověka, ale velmi se doporučuje, protože je to způsob sebereflexe, při které jste na sebe hodní.  Soustřeďte se na lidi a zážitky, za které jste vděční. Sepište si i malé věci, které vás dělají šťastnými. Pěstování "postoje vděčnosti" prokazatelně snižuje stres, zvyšuje spokojenost a posiluje pocity spokojenosti se životem.  Psycholožka Dr. Kristin Neffová doporučuje vést si "deník osobnosti". Pište si vždycky, když se cítíte naštvaní, když sami sebe odsuzujete, nebo když prožíváte bolest. Pak tyto pocity zpracujte skrze uvědomění, lidské hledisko a laskavost sami k sobě. Například si představte, že vám někdo řekl něco zraňujícího ohledně vašeho vzhledu. Napište si, jak jste se cítili, jak jste reagovali a co jste udělali. Snažte se neodsuzovat sebe ani tu zkušenost: "Člověk v autobuse měl poznámky k tomu, jak vypadám. Cítila jsem se ponížená a zraněná." Pak připusťte, že je ta zkušenost zkrátka lidská: "Je přirozené cítit bolest, když je k nám někdo zlý." Nakonec si dopřejte slova útěchy: "Ten člověk mě neznal a soudil mě za něco, co nemohu ovlivnit. To je jeho chyba. Jsem krásná a dokážu být na ostatní hodná." Negativní sebehodnocení může být velmi škodlivé. Mnoho z nás si bohužel negativní sebehodnocení přehrává dokola jako zaseknutou desku, aniž bychom o něm přemýšleli. Zkuste překonat negativní hodnocení pozitivními prohlášeními. Možná vám pomůže, když si pozitivní věci řeknete nahlas.  Představte si třeba, že jste v obchodě a vaše dítě se chová nevhodně. Plácnete ho přes zadek a okamžitě svého chování litujete. Vytane vám negativní myšlenka, například "jsem špatná matka." Je to nespravedlivá generalizace, založená jen na jedné specifické události. Místo toho si připomeňte, že jste jen člověk, a uznejte svou chybu. "Plácla jsem svou dceru a to bylo špatné. Příště to udělám lépe." Bojovat s negativními myšlenkami neznamená, že odmítnete převzít odpovědnost, když se něco pokazí. Například byste se stále měla omluvit své dceři za plácnutí i za předpokladu, že jste odmítla příslušné negativní myšlenky. Rozdíl je v tom, že v prvním případě zevšeobecňujete a považujete se za "špatnou", zatímco v tom druhém si uvědomujete a přiznáváte svou chybu. A právě to je způsob myšlení, který vám pomáhá v osobním růstu a cestě za silnější osobností. "Personalizace" je běžná porucha vnímání, při kterém automaticky viníme sebe a všechno, co se pokazí. Protože společenský a kulturní tlak často nutí ženy, aby na sebe braly zodpovědnost za štěstí všech ostatních, může být těžké personalizaci překonat. Když si ale uvědomíte, že nejste zodpovědná za druhé, budete se cítit silnější.  Například pokud má váš partner poslední dobou menší zájem o sex, personalizovaný přístup by byl obviňovat sama sebe: "Partner se mnou nechce spát kvůli něčemu, co jsem udělala." Způsob, jak se těchto postojů zbavit, je uvědomit si, že ten druhý má svůj život a myšlenky, kterých si nejste vždycky vědoma. Váš partner může být v práci ve velkém stresu, může překonávat nachlazení, sám si nepřipadat dostatečně přitažlivý, nebo se potýkat s jinými věcmi, které s vámi nemají nic společného. Přímá komunikace může být způsob, jak personalizaci porazit. Můžete se třeba partnera zeptat, proč má poslední dobou menší chuť na milování. Přistupte k věci bez hysterie a klidně se druhého zeptejte, co se děje a dejte najevo svůj zájem: "Všimla jsem si, že spolu poslední dobou moc nespíme. Chybí mi to s tebou. Nechceš si promluvit o tom, co se děje?" Ženy jsou často pod velkým tlakem, aby dělaly všechno a byly vším. Jsme vychovávány k touze po dokonalosti, protože dokonalost je často mylně zaměňována s úspěchem. Také máme zakódováno, že nedosáhnout dokonalosti je selhání. Mnoho nedávných studií nicméně ukazuje, že perfekcionismus nás ve skutečnosti brzdí, a nejúspěšnější lidé jsou právě ti, kteří dokážou přijmout chyby jako poučnou zkušenost, a profitovat z nich v budoucnu. Připomínejte si, že úspěch není výsledkem dokonalosti. Úspěch se dostaví, když si budete dávat smysluplné cíle a budete tvrdě pracovat na jejich dosažení. Účinný způsob, jak dosáhnout úspěchu je chovat se k sobě tak, jk by se k vám choval mentor: s respektem, důvěrou, pochopením, empatií, soucitně a mile.  Zkuste k sobě přistupovat stejně, jako byste přistupovali k milované kamarádce nebo členu rodiny. Pravděpodobně své kamarády neodsuzujete tvrdě i kvůli malým chybám. Buďte sami k sobě stejně laskaví. Mnoho studií prokázalo, že perfekcionismus může ve výsledku negativně ovlivnit váš výkon a tím pádem výsledky. Perfekcionismus také může vést k prokrastinaci - v takovém případě nikdy nezačnete na svých cílech pracovat, protože jste přesvědčeni, že se vám nepodaří dosáhnout jich přesně tak, jak si představujete. Průzkumy ukazují, že lidé od sebe dokážou "chytat" emoce podobně, jako od snadno chytnete rýmu, když trávíte čas s někým, kdo ji právě prodělává. Tento fenomén se nazývá "citová nákaza". Když budete například trávit čas s pozitivně naladěnými lidmi, je pravděpodobné, že budete mít i vy sami dobrou náladu. Obklopujte se takovými lidmi, kteří vás respektují a záleží jim na vás. Snažte se mít okolo sebe lidi, kteří si vás váží a milují vás i s tím, že jste silná žena. Čas, strávený s pozitivními lidmi, vám může pomoci i v dalších oblastech vašeho života. Jeden průzkum například ukázal, že skupina studentů ekonomie, která "chytila" pozitivní emoce od herce, nastrčeného mezi ně, byli mnohem víc ochotní spolupracovat, měli méně konfliktů a měli lepší pocit ze svých úspěchů. Mnoha ženám je samota velmi nepříjemná. Společenský a kulturní tlak ženám často nařizuje,že "někoho potřebují" - muže jako partnera, dítě, nadřízeného - aby se cítily naplněné. Trávení příjemného, užitečného času po svém může být dobrý způsob, jak posílit svou sebedůvěru a samostatnost.  Zkuste se jít sama projít. Snažte se nemyslet na to, co musíte a potřebujete udělat, ani na to, co od vás potřebují ostatní. Využijte všechny svoje smysly, abyste si vědomě všímali krásy kolem sebe, třeba květin, které rostou podél cesty, nebo zvuku deště za oknem. Když si budete vážit i malých momentů, budete se cítit klidnější, uvolněnější a sebejistější.  Zajděte si sama na večeři nebo do kina. Někdy jsou události  a zážitky natolik společensky vnímané jako záležitost "pro dva", že je těžko představitelné dělat je o samotě. Neexistuje žádný důvod, proč byste si nemohla užívat hezké věci jen pro sebe. Zajděte si na dobrou večeři. Jděte do kina na film a objednejte si popcorn a pití jen pro sebe. Vezměte si do svého oblíbeného baru dobrou knihu a dejte si pár drinků. Když si sama se sebou občas zajdete "na rande, připomenete si, že stojí za to trávit s vámi čas a pečovat o sebe. Ženy jsou často naučené, aby byly "pečovatelky", a ženy, které komunikují asertivně, bývají společností vnímány jako "ostré", "zlé" nebo "manipulativní". Nicméně naučit se vyjádřit své potřeby a nápady asertivním způsobem, pomůže vám to cítit se silnější a sebevědomější. tady je několik způsob, jak komunikovat asertivně:  Používejte prohlášení, které se soustředí na vás, abyste vyjádřili své reakce a pocity. Například "Nemám ráda, když zapomeneš vynést odpadky. Mám pak pocit, jako kdyby ses nechtěl o domácí práce dělit se mnou." Kritizujte konstruktivně bez odsuzování. Například "Cítím se frustrovaná, když na mně spěcháš, abych se připravila a šla. Jsem kvůli tomu nervózní a je pro mě pak těžké si výlet užít. Byla bych ráda, kdybys mě nechal v pokoji při přípravě o samotě." Používejte věty, které navrhují spolupráci, jako třeba "Co si o tom myslíš ty?" nebo "Co bys na mém místě udělal?" To, co chcete a potřebujete, řekněte jasně. Například "Chci začít chodit na lekce tance" je jasné prohlášení, zatímco "myslím si, že by bylo fajn, kdybychom si vzali lekce tance" je nejasné. Mluvte jasným, klidným hlasem. Nekřičte ani nešeptejte. Udržte svůj tón pevný a uvolněný. Nepoužívejte techniku vyhýbání se nebo odvedení pozornosti, jako je sarkasmus, falešný humor nebo ponižování sebe samé. Pak bude pro druhé mnohem těžší poznat, kdy mluvíte vážně, a kdy jen "vtipkujete". Občas může být těžké cítit se tak, jako když vás lidé berou vážně. Nemůžete změnit to, v co věří ostatní a někteří lidé budou i nadále tvrdohlavě mít předsudky vůči ženám - můžete ale změnit to, jak prezentujete sama sebe a vyzařujete sílu a sebevědomí.  Vymezte si svůj prostor. Nemusíte si brát víc, než potřebujete, ale ženy se často podvědomě snaží opticky zmenšit tím, že schovávají nohy pod židli, skládají ruce do klína, nebo sedí s překříženýma nohama případně aspoň kotníky. Studie prokazují, že tyto stydlivé pozice těla ve vás často probudí úzkost a budete si kvůli nim méně věřit. Zaberte si svůj prostor tím, že při sezení pevně zapřete nohy do podlahy. Stůjte s nohama, rozkročenýma na šířku ramen. v židli se opřete zády, nebo si ruce položte na opěradla.  Stůjte s rameny staženými dozadu a otevřeným hrudníkem. Hrbením vyjadřujete slabost nebo stydlivost. Nekřižte ruce na prsou. Zkřížené ruce naznačují, že jste nepřístupná komunikaci, nebo že se snažíte sama sebe bránit. Nebojte se očního kontaktu. Snažte se udržet oční kontakt alespoň 50% doby, kdy mluvíte a alespoň 70% doby, kdy druhému naopak nasloucháte.  Vaše gesta by měla být uvolněná a ne křečovitá. Neukazujte prstem, používejte raději místo toho při gestikulaci celou dlaň. Nepřenášejte neustále váhu tam a zpátky. Rozložte si těžiště rovnoměrně. Průzkumy ukazují, že ženy, které se chovají asertivně, se mohou setkávat s ostrými reakcemi kvůli společenským předsudkům. Tytéž studie ovšem prokázaly i to, že ženy, které se chovají asertivně v zájmu podpory druhých lidí, vnímá okolí mnohem pozitivněji. Uchopte svou asertivitu jako prospěšnou celému týmu a možná s překvapením zjistíte, že vám ostatní lidé najednou naslouchají.  Může tomu tak být proto, že obhajování druhých naplňuje stereotypní představu toho, že ženy jsou "pečovatelky" a "pomáhají ostatním". Je důležité si uvědomit, že tato norma není univerzálně pravdivá, ale je všeobecně přijímána. Občas musíte dělat kompromisy a pracovat v rámci uznávaných hodnot, zatímco se je snažíte změnit. Například můžete váš požadavek na větší kancelář formulovat takto: "Pracujeme na tomhle velkém projektu a opravdu by se mi hodila větší kancelář, do které se vejde víc materiálu, a kam se vejde i několik kolegů. kdybych měla kancelář na rohu, postupovali bychom s prací na projektu mnohem rychleji a efektivněji." Průzkumy jasně ukazují, že společnost má tendence zaměňovat pohlaví s identitou tak důkladně, že pokud není status "externě potvrzen" nebo odsouhlasen ostatními, lidé předpokládají, že žena má automaticky nižší status než muži, kteří jsou na stejné pracovní pozici. Když se proto budete snažit podporovat i ostatní ženy na svém pracovišti a mluvit i za ně, pomůžete jim potvrdit jejich status a zlepšit to, jak s nimi ostatní zacházejí. Například si představte,že pracujete ve vyšším managementu a máte pod sebou dva asistenty jako podřízené - jednoho muže a jednu ženu. Pokud někdo, kdo jedná s vašimi asistenty, chybně předpokládá, že asistent-muž má vyšší pozici, než žena, jemně ho opravte: "Popravdě, Jana je na stejné pozici jako Josef. Může vám bez problémů pomoci s tím, co potřebujete." Studie prokázaly, že ženy, jsou schopné jednat asertivně, vznášet požadavky a hledat řešení ve zdrojích jen tehdy, když jsou ty zdroje dostatečné. V dobách, kdy se obchodu daří, omezení norem pro chování podle pohlaví, bývá trochu uvolněnější.  Například když požádáte o zvýšení platu těsně potom, co vaše společnost zveřejnila, že je za minulé čtvrtletí ve ztrátě, pravděpodobně vám to neprospěje, ani kdybyste byla muž, natož když jste žena. Mnohem vhodnější doba pro takovou žádost přichází například poté, co firma uzavřela smlouvu s důležitým klientem, nebo dopadl velký obchod. Několik výzkumů prokázalo, že ženy, které umí být pružnější nebo asertivnější, v závislosti na konkrétní situaci, jsou povýšeny dokonce častěji, než muži na stejných pozicích, nebo ostatní ženy. Ženy jsou často naučené znevažovat, když někdo chválí jejich úsilí. Jsou přesvědčené, že by správně měly být "skromné" a odmítat komplimenty a pochvaly. Když se naučíte přijmout pochvalu, kterou vám někdo řekne, lépe si díky tomu uvědomíte hodnotu vašeho snažení.  Například pokud vás nadřízený pochválí, že jste odvedla opravdu skvělou práci s tou prezentací, spolkněte potřebu říct něco ve smyslu "Ale, vždyť to nic nebylo." Místo toho si raději užijte oprávněnou chválu vaší práce a pokud můžete, vyzdvihněte i ostatní: "Děkuji! Strávila jsem pečlivou přípravou spoustu času, a jsem ráda, že se to vyplatilo. Taky mi velmi pomohla Šárka." Pozor, tohle je něco úplně jiného, než akceptovat sexuální harašení, které je maskované jako "komplimenty". Nemáte žádnou povinnost uznávat nebo přijímat oslovování typu kočičko a zlatíčko, komentáře o vašem vzhledu nebo jakákoliv další prohlášení, která vám jsou nepříjemná, i když jsou skrytá za "lichotkami". V mnoha párech jsou oba dva živitelé a chodí do práce, ale genderové stereotypy ve většině společností nařizují, že žena je stále primárně považována za  zodpovědnou za péči o domácnost, vaření jídla atd. Výzkumy to bohužel potvrzují - prokázaly, že ženy v heterosexuálních párech zastávají 67% všech domácích povinností a vaří v pracovních dnech až 91% večeří. Pokud je to i váš případ, požádejte partnera o pomoc, aby byly povinnosti v rovnováze.  Výzkumy ukazují, že páry, které si vytvořily systém toho, kdo zodpovídá za jaké domácí práce a kdy, jsou celkově o hodně spokojenější, než páry, které podobný rozvrh nemají.  Přistupujte k dělení domácích prací jako ke spolupráci, nikoli jako k příležitosti, jak ve druhém vzbudit pocity viny a vyčítat mu. Například se s partnerem v klidu posaďte a proberte, které domácí práce každý z vás zvládá nejlépe. pak e dohodněte na střídání nebo na pravidelném rozvrhu. pak se ani jeden z vás nebude cítit, jako že je pro toho druhého pouze sluha.  Postavit se za své potřeby je velmi důležité: nemůžete se starat o druhé, když se nejprve nepostaráte o sebe. Jedna z nejhorších věcí na společenském tlaku na ženy je představa, že žena musí vypadat určitým způsobem. Podle některých průzkumů je až 91% žen nespokojených s tím, jak jejich tělo vypadá. Není to příliš překvapivé, když uvážíme, že jsme každý den vystaveni velmi úzkému "přijatelnému vzhledu" v časopisech, filmech, televizi a reklamách. Tato "ideální" žena je obvykle bílá, vysoká, prsatá a váží o hodně méně, než je zdravá hmotnost. Je nabíledni, že většina žen takhle nevypadá. Když se naučíte milovat své tělo, budete schopná vyzařovat daleko větší sebevědomí.  Bombardování mediálním obrazem se netýká jen USA a "západních" zemí. například s tím, jak začala západní média utvářet ideály krásy v Japonsku, úměrně tomu v zemi narostl počet lidí, trpících poruchami příjmu potravy.  Dejte si na zrcadlo lístečky s pozitivními prohlášeními, například "Jsem krásná zvenku i uvnitř." Podívejte se na sebe pořádně do zrcadla. Nesoustřeďte se pro jednou na věci, které na sobě nemáte ráda. Snažte se najít alespoň 5 věcí, které si myslíte, že jsou na vašem těle krásné. Druhý den se snažte najít dalších pět. Protože identita transgender žen neodpovídá pohlaví, se kterým se narodily, mohou se dostat do ještě složitějších situací, pokud se týká jejich těla. Změnit své tělo tak, aby odpovídalo vaší genderové identitě není mrzačení ani selhání v lásce k sobě samým. Je to způsob, jak vyjádřit sami sebe, což je velkou součástí toho, být silnou ženou. To, co nosíte, může velmi ovlivnit jaký ze sebe máte pocit. Například jedna studie prokázala, že lidé, kterým bylo přikázáno obléknout si bílý laboratorní plášť při provádění jednoduchých vědeckých úkolů, byli pečlivější a sebevědomější, než ti, kdo laboratorní plášť neměli. Vybírejte si oblečení, ve kterém se cítíte dobře a které o vás něco vyjadřuje.  Vykašlete se na štítky. Pro mnoho žen je velikost, uvedená na štítku oblečení, přímo úměrná jejich sebevědomí: čím vyšší je číslo, tím hůře se ženy cítí. Nejen, že je to opravdu jenom číslo, je také úplně irelevantní. Číslo 4 z jednoho obchodu je číslo 12 v jiném. Nedopusťte, aby tato náhodná čísla určovala vaši hodnotu! Pochopte, že mnoho pracovních pozic vyžaduje konzervativnější dresscode. Není to sice příliš fér, ale je bohužel pravda, že ženy, které se oblékají příliš vyzývavě, například nosí hluboké výstřihy, krátké sukně a nápadnou bižuterii, nejsou v práci brány příliš vážně. Pokuste se najít rovnováhu mezi tím, co vám získá respekt, a čím vyjádříte sama sebe. Ženská sexualita je často velké tabu, a ženské sebeuspokojování dvojnásob. Masturbace je opředena mnoha mýty, zavádějícími informacemi a pocity viny. Průzkumy nicméně ukazují, že pravidelná masturbace má pro ženy řadu zdravotních přínosů. Dotýkání se svého těla vám pomůže, abyste se cítila silnější, zdravější a šťastnější.  Neexistuje žádný "správný" nebo "špatný způsob masturbace. Zkoumejte své tělo a učte se, co vám dělá dobře. Pokud používáte erotické hračky nebo jiné pomůcky, přečtěte si pečlivě návod a udržujte je čisté a bezpečné.  Nejdříve z toho můžete být trochu v rozpacích, ale když si nejprve detailně prohlédnete svoje genitálie, budete lépe vědět, jak vaše tělo vypadá a na která místa byste se měla zaměřit.  Při masturbaci se vyplavují endorfiny, což jsou přirozené látky, které zlepšují náladu a pomáhají zvládat stres a úzkost. K jejich uvolňování dochází i tehdy, když nedosáhnete orgasmu.  Masturbace vám může pomoci překonat obtíže spojené s menopauzou a obdobím po menopauze, jako je třeba vysychání sliznice pochvy, a její zužování.  Masturbace vám může pomoci lépe spát. Těsně před dosažením sexuálního vyvrcholení se uvolňuje dopamin, hormon "štěstí". Po orgasmu vaše tělo vylučuje endorfiny a oxytocin, díky kterým se uvolníte a snáze usnete.  Dalším přínosem masturbace je, že se naučíte, co vám je příjemné a co není. Tuto informaci můžete později předat partnerovi, aby pochopil, co vám dělá dobře a co vás vzrušuje. Ženy, které masturbují, jsou častěji spokojené i v partnerském sexuálním životě. Také si sex a milování užívají více než ženy, které nemasturbují.  Užitečné knihy, které se zabývají ženskou masturbací a orgasmem zahrnují například "Opojný orgasmus" od Vivenne Cass nebo "Polechtejte svou fantazii: Návod pro ženy k sebeuspokojení" od Sadie Allisonové. Experimentujte s různými druhy erotické literatury nebo pornografie - pomůže vám to zjistit, co vás opravdu vzrušuje.  Čtení erotické knihy společně s partnerem může být také zajímavý zážitek.  To, co se vám líbí, a co ne, je čistě na vás. Zbavte se předsudků, že se musíte vejít do něčích standardů - záleží jen na těch vašich. Tělo každé ženy je jedinečné, a co vás vzrušuje, je taky jedinečné. Bohužel žijeme ve světě, plném mylných informací. Spousta lidí má tendence mluvit o ženské sexualitě jako by to bylo něco ostudného a nečistého. Není. Tyto mýty a chybné informace škodí ženskému zdraví i štěstí. Když své sexuální zdraví přijmete, budete se cítit silnější a více naplněná.  Například velmi oblíbeným a častým mýtem je, že muži myslí na sex více a častěji, než ženy. Pravděpodobně jste i vy už slyšela něco ve smyslu "muži myslí na sex každé 2 vteřiny" Průzkumy ovšem ukazují, že většina dospělých mužů a žen myslí na sex ve skutečnosti přibližně stejně často.  Dalším častým mýtem je, že ženám se nelíbí klasický sex. To také není pravda. Studie prokázaly, že za určitých okolností mají ženy stejně velký zájem o klasickou soulož, jako muži. Roli tady nicméně hrají dva důležité faktory: bezpečnost a společenské vnímání. Ženy mají všeobecně větší obavu o svou fyzickou bezpečnost, když přistoupí s mužem na klasickou soulož. (Mají k tomu dobrý důvod - statistiky ukazují, že jedna z pěti žen se v průběhu života setká se znásilněním). Protože společnost má často silnou tendenci charakterizovat ženu, která se neodříká klasického sexu jako "nemorální" nebo jinak negativní, ženy mnohem častěji přemýšlejí, jestli nebudou za své chování stigmatizovány, než na klasickou soulož přistoupí.  Třetím oblíbeným mýtem je, že ženy nechtějí nebo nepotřebují masturbovat. Nicméně více než polovina žen ve věku 18-49 let prohlašují, že za posledních 9 dnů alespoň jednou masturbovaly. Ženy ve věkové skupině 18-24 ve skutečnosti masturbují ještě o něco častěji, než stejně staří muži. Ženy jsou často vedeny k tomu, aby o svých potřebách nemluvily. Nicméně, když se podělíte o své touhy a potřeby se svým partnerem, významně tím posílíte pouto mezi vámi.  Shodněte se na tom, kdy je dobrý čas si promluvit. Těsně před spaním, během domácích povinností nebo při sledování Hry o trůny není dobrá chvíle na otevřenou diskusi o vašem sexuálním životě. Vyberte si dobu, kdy se oba dokážete soustředit jeden na druhého, aniž by vás něco rušilo.  Mluvte otevřeně a upřímně. Nebuďte na rozpacích a používejte konkrétní slova, abyste vyjádřila, co se vám líbí. Váš partner by nemusel pochopit eufemismy a metafory. Buďte tak konkrétní, jak jen to jde.  Snažte se, aby vaše řeč nezněla, jako že partnera obviňujete nebo odsuzujete, až budete své potřeby vyjadřovat. Pokud se bude partner cítit obviněný, pravděpodobně se pokusí z rozhovoru vycouvat nebo si právem bude připadat zraněný a ublížený. Když řekněte například "Nedáváš mi to, co potřebuji", ničeho dobrého nedosáhnete. Místo toho raději mluvte o svých vlastních pocitech a potřebách "Posledně jsem při sexu měla pocit, že je to moc rychlé. Užila bych si to víc, kdybychom trochu zpomalili a vychutnali si to."  Podpořte partnera v tom, aby se také podělil o své pocity a touhy. Nezapomeňte, že sex je záležitost pro dva. I vy byste proto měla vyjít vstříc partnerovi, a uvědomit si jeho potřeby, aby se i jemu milování líbilo. Stejně jako s jinými oblastmi sebevědomí ve vašem životě, i sexuální sebevědomí pochází ze znalosti a přijetí svých tužeb a potřeb. právě znalost a přijetí vám pomůže otevřeně své touhy a přání sdílet s partnerem, pokud o něj stojíte. Nezapomeňte ale: vaše sexualita je vaše a nakládat s ní můžete podle libosti. Nikdo nemá právo vás tlačit, abyste měla (nebo neměla) sex, a cítila se za to provinile.  Sexuální cyklus a odpověď je u žen mnohem komplikovanější, než u mužů. Místo jednoduchého lineárního modelu touhy, vzrušení a orgasmu, mohou ženy tato stádia prožívat v odlišném pořadí, nebo dokonce jednu či více fází neprožívat vůbec. Ženy mohou mít častěji než muži větší zájem o sex, coby způsob, jak vyjádřit své emoce. Ženy jsou také častěji spokojené se sexem i v případě, že při něm nedosáhnou orgasmu. Naučte se, co funguje dobře konkrétně na vás a netrapte se předsudky - neexistuje nic "normálního", kromě toho, jak reaguje vaše vlastní tělo. Dr. Lonnie Barbachová napsala knihu Pro sebe: Naplnění ženské sexuality". Je to dobrý průvodce tím, jak svou sexualitu přijmout. Navzdory oblíbeným mýtům není mezi muži a ženami mnoho „vnitřních“ rozdílů. Například mozek ženy a muže je téměř identický. Ačkoliv společenský a kulturní tlak má často velmi jasné standardy, co se počítá jako „ženské“, součástí toho, abyste byla silnou ženou je rozhodnout se, co „ženství“ znamená pro vás osobně. Odmítněte standardy a ideály, které se neslučují s tím, jaká chcete být.  Společnost může být zvlášť přísná a tvrdá k určitým skupinám žen, například těm s jinou barvou kůže, odlišnou náboženskou příslušností, nebo transgender ženám. Může být těžké dosáhnout rovnováhy mezi vývojem vlastní identity ženy, kterou chcete být, a osobní bezpečností. Jen vy sama se musíte rozhodnout, jak se cítíte dobře a co je pro vás v konkrétní chvíli bezpečné. Dokonce i některé ženy mohou mít bohužel omezené představy o tom, co si myslí, že se pro ženu „hodí“. Jsou lidé, kteří například tvrdí, že nemůžete být zároveň feministkou a přitom zůstat v domácnosti, zatímco jiní prohlašují, že jít za kariérou se neslučuje s opravdovým ženstvím. Pamatujte na to, že ať si vyberete cokoliv, stát se zdravotní sestrou nebo kulturistkou, je to ženské, protože vy jste žena. Uvědomte si, že chování, které je v rozporu s přijímanými normami, se může setkat s odporem. Například ženy, které nosí oblečení všeobecně považované za „sexy“, například krátké sukně a jehlové podpatky, mohou být vnímány negativně, obzvlášť na pracovišti. Ženy, které nosí oblečení, všeobecně vnímané jako decentní, tedy delší sukně a boty bez podpatku, jsou v práci přijímány mnohem lépe. Může být náročné balancovat mezi tím, co společnost akceptuje, a co chcete sama pro sebe. Naučit se jak tuto rovnováhu udržet, je důležité, pokud se chcete stát silnější ženou. Každý člověk má vnitřní hodnoty. Je to vaše přesvědčení, ideály a všeobecně to, co považujete v životě za nejdůležitější. Hodnoty určují to, jak se budete v životě rozhodovat. Když strávíte trochu času přemýšlením o své osobnosti a životě, pomůže vám to lépe určit vaše hodnoty. “Soulad s hodnotami” je stav, kdy jsou vaše rozhodnutí a život, jaký vedete, propojeny s vašimi hodnotami. Několik studií ukazuje, že když se rozhodujeme a dáváme si cíle, které pro nás mají osobní význam, cítíme se lépe a jsme celkově úspěšnější a spokojenější. Abyste snáze zjistili své hodnoty, dejte si nějaký čas na přemýšlení. Níže je seznam otázek a tipů, které vám mohou pomoci definovat vaše hodnoty.  Vzpomeňte si na chvíle, kdy jste se cítili opravdu šťastní. Co jste dělali? S kým jste byli? Jaká to byla situace? Napište si to. Vzpomeňte si na příležitosti, kdy jste na sebe byli hrdí. Proč jste byli hrdí? S kým jste ten pocit sdíleli? Co k té situaci přispělo? Napište si to. Vzpomeňte si, kdy jste se cítili naplnění a uspokojení. Co myslíte, že k tomu pocitu vedlo? Jaká vaše potřeba byla uspokojena? Co pro vás mělo na situaci smysl? Opět si to napište. Kdyby ve vašem domě vypukl požár, které tři věci byste zachránili? (Předpokládejte, že lidé a domácí zvířata by byli v bezpečí). Proč?  Pokud byste mohli změnit jedinou věc ve své komunitě/sousedství/práci/světě, co by to bylo? Proč? Pro co máte opravdovou vášeň? Co vás baví? Až si sestavíte odpovědi na tyto otázky, zamyslete se nad tím, co vám vaše odpovědi říkají. Co vás činí šťastnými? Co vás neuspokojuje tak, jak jste si mysleli?  Například, možná že byste při hypotetickém požáru zachránili rodinné fotoalbum a z vašich odpovědí vyplývá, že ve chvílích, kdy jste byli nejšťastnější, jste byli s přáteli nebo rodinou. To naznačuje, že společenské hodnoty, jako je přátelství, rodina, komunita a podobně, vnímáte jako velmi silné a důležité.  Podobně si možná uvědomíte, že jste na sebe byli nejvíc hrdí, když se vám podařilo dokončit náročný úkol nebo splnit předsevzetí. Možná, že vás uspokojuje status nebo zvládnutí nějaké dovednosti. To naznačuje, že pro vás mohou být důležité hodnoty jako konkurenceschopnost, ovládnutí nějakých schopností a vytrvalost. Myslete na to, že vaše hodnoty jsou vaše, a nemusí se shodovat se standardy nikoho jiného. Neexistují „špatné“ a „dobré“ hodnoty. Seznam možných hodnot najdete na mnoha internetových stránkách. Jen proto, že máme vnitřní hodnoty, to neznamená, že se vždy chováme podle nich. Existuje mnoho důvodů proč děláme rozhodnutí, která s našimi hodnotami nekorespondují. Protože na ženy je vyvíjen enormní společenský a kulturní tlak, může být obtížné volit si cestu, která není shodná s tradičním očekáváním.  Mnoho žen má silně vyvinutý smysl pro „musím“ a „měla bych“. Co je horší, mnoho z těchto postojů je úplně protichůdných, jako například běžný společenský tlak na to, aby žena vypadala sexuálně přitažlivá, ale přesto zůstala „slušná“. Když tyto „musím“ a „měla bych“ přijmete, budou vás nutit činit rozhodnutí, která nejsou v souladu s vašimi opravdovými hodnotami.  Vzpomeňte si na okamžik, kdy jste učinila složité rozhodnutí. Například jste se rozhodla dát dítě do jeslí, abyste se mohla vrátit zpátky do práce. Udělala jste to proto, že jste cítila tlak od ostatních? Pak je to příklad podlehnutí slovu „musím“. Vrátila jste se do práce proto, že vám chybělo naplnění, které vám zaměstnání poskytuje? Pak to bylo rozhodnutí v souladu s vašimi hodnotami. Někdy nás situace přinutí udělat rozhodnutí, která nejsou ideální. Snažte se rozhodovat co nejčastěji tak, jak to ladí s vašimi hodnotami. Pak se s nezbytnými kompromisy vyrovnáte mnohem snáze. V ČR pracuje víc než 7 z 10 matek s dětmi a z víc než poloviny manželských párů chodí do práce oba dva rodiče. Tato čísla znamenají,že se pravděpodobně i vy budete muset rozhodnout, jak chcete spojit svou kariéru a rodinou.  Bohužel se část společnosti dívá skrz prsty na ženu, která zůstane v domácnosti a nepřináší rodině žádné peníze, stejně jako naproti tomu někteří lidé soudí, že žena do práce nepatří a měla by se starat o děti. Uvědomte si, že „dokonalá žena, která má všechno“ je mýtus. Když si určíte svoje vnitřní hodnoty, snáze se rozhodnete, jaké máte priority a co je pro vás důležitější více, a co méně. Vyberte si to, co nejlépe uspokojuje vaše hodnoty. Většina žen hraje v životě mnoho rolí: dceru, sestru, partnerku, matku atd. Tyto role jsou často společensky předepsány a společnost ženy podporuje v tom, aby stavěly svou identitu výhradně na vztazích s ostatními – jsem manželka mého muže, dcera mé matky, matka svého dítěte, sestra svého bratra atd. Protože mnoho kultur ženy učí tomu, aby na sebe nahlížely skrze vztahy s ostatními lidmi, spousta žen bojuje s tím, aby našly své pravé já, oddělené od rodiny a okolí.  Zamyslete se nad tím, jaké další role zaujímáte mimo vztahy s druhými. Jste muzikantka, kuchařka, milujete komixové knížky? Třeba ve volném čase skáčete padákem, surfujete nebo hrajete šachy. Když si promyslíte jaké další role hrajete kromě těch, které vás spojují s druhými lidmi, získáte na sebe hlubší pohled. Ženy, které se nepouštějí tradiční cestou manželství a následně mateřství, jsou také často stigmatizovány. Ženy bez dětí jsou pod tlakem na to, aby je měly, případně se jich ostatní neustále ptají, proč je nemají. Když budete vědět, jaké jsou vaše hodnoty, s tímto společenským a kulturním tlakem se budete vyrovnávat lépe.
Napište si seznam svých silných stránek. Zkuste metodu „odrazu svého nejlepšího já“. Naučte se říkat "ne". Veďte si deník. Bojujte s negativní samomluvou. Postavte se personalizaci. Buďte na sebe hodní. Travte svůj čas s pozitivními lidmi. Najděte si čas sama na sebe. Komunikujte asertivně. Používejte asertivní řeč těla. Nebojte se promluvit za ostatní. Podporujte další ženy na pracovišti. Až budete vznášet nějaký požadavek, uvědomte si širší obraz. Naučte se přijímat pochvaly. Zapojte svého partnera. Myslete na své tělo v dobrém. Oblékejte se způsobem, který vyjadřuje vaši osobnost. Častěji masturbujte. Zkoumejte své sexuální touhy čtením erotických knih nebo sledováním pornofilmů. Zahoďte stereotypy o ženské sexualitě. Sdílejte své potřeby s partnerem. Mějte svou sexualitu pod kontrolou. Ujasněte si, co pro vás znamená „žena“. Definujte svoje hodnoty. Zeptejte se sami sebe na důležité otázky. Hledejte v seznamech, které jste si napsali, nějaké společné vzorce. Zeptejte se sami sebe, zda jsou vaše rozhodnutí v souladu s těmito hodnotami. Rozhodněte se, jak chcete skloubit práci s rodinným životem. Uvědomte si své rozličné role.
https://www.wikihow.com/Become-a-Stronger-Woman https://www.wikihow.com/Become-a-Stronger-Woman https://www.wikihow.com/Become-a-Stronger-Woman https://www.wikihow.com/Become-a-Stronger-Woman
Building Your Confidence Displaying Strength with Others Loving Your Body Defining Yourself