Rozšiřujte vaše jazykové znalosti Naučte se základy
Často se setkáte s mylnou představou, že v čínštině neplatí žádná gramatická pravidla, že čínština jednoduše gramatiku nemá. Není tomu tak. V čínštině samozřejmě gramatická pravidla platí, jen jsou velmi odlišná od evropských, ale i ostatních jazykových systémů. Čínština je analytický jazyk, který nepoužívá skloňování a časování slov, ale k vyjádření gramatických funkcí používá slovosled. Je tedy otázkou, zda je to pro studenty jazyka dobrá či špatná zpráva.  Na jednu stranu v čínštině nenajdete žádná složitá pravidla časování sloves nebo mluvnické shody, nemusíte řešit problematiku rodů, množného čísla ani časů. Většina slov se skládá z jediné slabiky, které se často různě kombinují a vznikají tak slova složená. Tvorba věty je tedy poměrně jasnou a snadnou záležitostí. Na stranu druhou se však v čínštině setkáváme se souborem gramatických pravidel, která nemají v češtině ani v dalších evropských jazycích žádný ekvivalent. Čínština kupříkladu používá rozsáhlý systém tzv. „numerativů“, pracuje jinak se slovosledem a řazením větných členů a velkou kapitolu tvoří i slovesný vid. Vzhledem k tomu, že z češtiny známe jen některé z těchto gramatických problematik, může být zpočátku obtížné jim přijít na kloub. Čínština má poměrně striktně daná pravidla řazení větných členů, věty jsou tedy tvořeny podle pevně daného slovosledu, jaký známe např. z angličtiny: podmět – sloveso – předmět. Anglická věta „He likes cats“ neboli „Má rád kočky“ tedy přesně odpovídá pořadí větných členů v čínské variantě: „tā (on) xǐ huan (má rád) māo (kočky)“. Pinyin je název používaný pro koncept čínské hláskové abecedy, který zároveň plní i funkci transkripce čínských znaků do latinky. Nejběžnější formou je tzv. „Hanyu pinyin“, se kterým pracuje většina učebnic a studijních materiálů.  Díky pinyinu se mohou studenti čínštiny soustředit na čtení, psaní a výslovnost jednotlivých slov, aniž by se museli nejprve učit složitým čínským znakům. Ačkoli čínské znaky se v pinyinu zapisují pomocí latinky, jejich výslovnost neodpovídá zažitým pravidlům jakéhokoli evropského jazyka. Přesnou výslovnost hlásek je tedy potřeba velmi pečlivě nastudovat. Kupříkladu pinyinem zapsané písmeno „c“ vyslovujeme jako české „c“ ve slově „cedník“, ale písmeno „q“ už jako české měkké „č“, podobně jako ve slově „Číňan.“ Výslovnost písmena „e“ je velmi hluboká a temná, podobně jako u českého citoslovce váhání „eeeh“. Z tohoto důvodu je zásadní, aby vám všechny hlásky předvedl a vysvětlil rodilý mluvčí nebo zkušený učitel čínštiny a to ještě dřív, než začnete pinyin používat jako klíč k výslovnosti. Přestože studium pinyinu může nejprve vypadat jako velká otrava, zanedlouho poznáte, o jak neuvěřitelně užitečnou pomůcku se jedná. Pořád je snazší naučit se zpaměti pár výslovnostních pravidel než se hned na začátku pouštět do boje se zdánlivě nerozluštitelnými tradičními čínskými znaky. Poslední překážku při studiu standardní čínštiny tvoří čtení a psaní tradičních čínských znaků. Zvládnutí písemné formy čínštiny může trvat velmi dlouho (někdy celé roky), zvlášť proto, že jediným způsobem studia je zde učení se nazpaměť a hlavně časté a důkladné procvičování.  Podle BBC existuje na 50 000 čínských znaků, z toho většina je používána spíš výjimečně. Vzdělaný Číňan bude pravděpodobně znát přibližně 8000 znaků, ale k přečtení novin by mu jich stačilo jen 2000.  Až začnete s psaním znaků, budete se muset nejprve naučit všech 214 tzv. „radikálů“, které tvoří základní stavební materiál pro všechny čínské znaky. Některé radikály mohou stát samostatně a tvoří slova sama o sobě, zatímco jiné fungují pouze jako součásti složitějších znaků. Další nutností při psaní znaků je přesně dodržovat pořadí jednotlivých tahů. Ty nejsou nikdy nahodilé, vždy se řídí přesným řádem a pravidly. Budete je muset dodržovat i vy, tedy např. psát znaky vždy zleva doprava, shora dolů nebo dávat přednost horizontálnímu tahu před vertikálním. V dnešní době je k dostání velké množství pracovních sešitů, které obsahují detailní informace o zápisu znaků a při procvičování vás přesně navedou. Ve většině případů se jedná o dětské školní cvičebnice, ale i přes to se budou hodit komukoli, kdo se chce psaní čínských znaků naučit. Jednou z největších výhod studia čínských znaků je fakt, že jejich znalost vám umožní porozumět i psané formě dalších jazyků, které používají zjednodušené čínské znaky ve svém písmu. Jedná se hlavně o kantonštinu, částečně japonštinu, korejštinu a další. Ačkoli se mluvená forma těchto jazyků naprosto liší, např. v písemné formě kantonštiny se budete bez problému orientovat. Mandarínština (tedy standardní čínština) je tónový jazyk, což znamená, že tón, ve kterém slovo vyslovím, mění jeho význam. Stejná slabika tedy může být vyslovena čtyřmi různými tóny a tím pádem mít čtyři různé významy. Chcete-li se opravdu naučit čínsky, zvládnutí tónů pro vás bude zásadním krokem. Mandarínská čínština má čtyři základní tóny:   První tón je vysoký a rovný. Hlasem neklesáte ani nestoupáte, ale „držíte tón“. Použijeme teď pro příklad slabiku „ma“: v zápise označíme první tón umístěním rovné čárky nad samohlásku „a“: „mā“. První tón je ze všech čtyř nejvyšší.  Druhý tón je stoupavý. Hlasem je nutno vystoupat ze středních do vysokých poloh, jako byste se chtěli někoho na něco zeptat. Melodie je podobná, jako při intonaci otázky v češtině. V zápisu do latinky se druhý tón označuje symbolem čárky nad samohláskou: „má“.  Třetí tón charakterizuje nejprve klesavý začátek, ale rychle následuje delší stoupavá část z hlubokých do středních poloh. Pokud se vedle sebe sejdou dvě slabiky ve třetím tónu, výslovnost první z nich se kvůli zjednodušení upraví na tón druhý a druhá slabika si ponechá původní třetí tón. Výslovnost slabik tak bude možno lépe svázat. Třetí tón (nejhlubší ze všech čtyř) se v zápise latinkou značí háčkem nad samohláskou: „mǎ“.  Čtvrtý tón je tón klesavý. Hlas prudce klesne z vysokých do hlubších poloh, jakoby člověk někomu rozkazoval: „Odejdi!“ Čtvrtý tón obvykle českým mluvčím problémy nedělá, jelikož přesně kopíruje intonaci ostrého rozkazu. V zápise se označuje klesavou čárkou nad samohláskou: „mà“. Je všechno jasné? Pokud ne, netrapte se tím. Tóny by vám měl vysvětlit a předvést rodilý mluvčí, protože sami se je z učebnice jen těžko naučíte, a i kdyby, můžete si je zafixovat špatně, čehož se člověk zbavuje jen velmi obtížně. Není podstatné, jaký jazyk se učíte. Všeobecně platí, že čím víc slov znáte a dokážete použít, tím rychleji dokážete mluvit plynně. Z toho vyplývá, že dalším krokem musí být memorování užitečných slov a frází.  Zde je krátký seznam témat, se kterými je vhodné začít: části dne (ráno: zǎo shàng, odpoledne: xià wǔ, večer: wǎn shàng); části těla (hlava: tóu, chodidla: jiǎo, ruce: shǒu); jídlo (hovězí maso: niú ròu, kuřecí: jī, vajíčko: jī dàn, nudle: miàn tiáo); dále můžete pokračovat barvami, dny v týdnu, názvy měsíců nebo slovní zásobou týkající se dopravy, počasí, atd. Pojmenovávejte věci a děje kolem sebe čínsky. Zkoušejte, jestli znáte čínské slovo pro předměty, které každý den používáte nebo aktivity, které často děláte. Pokud ne, slovo si zapište a později vyhledejte a pokuste se ho zapamatovat. Pro tento účel se hodí malý zápisník, který začne fungovat jako slovníček. Lístečky s čínskými slovy můžete nalepit i na různé předměty ve vašem bytě nebo domě, např. zrcadlo, stolek nebo misku s cukrem. Denně uvidíte slova tolikrát, že si je zapamatujete ani nebudete vědět jak! Bohatá slovní zásoba je samozřejmě důležitá, ale mějte na paměti, že v čínštině je nejpodstatnější přesnost. Nemá smysl učit se nové slovo, pokud si nejste jistí jeho výslovností a správným tónem. Význam slova, který se mění spolu s tónem, může být v těchto případech zrádný. Například pokud vyslovíte již zmiňovanou slabiku „ma“ v prvním tónu, význam slova je „matka“, zatímco v tónu třetím je to „kůň“ a ve druhém „konopí“. Jak vidíte, významy slov se opravdu zásadně liší. Systém číslovek je naštěstí v čínštině celkem jasný a logický. Jakmile se naučíte názvy prvních deseti čísel, budete schopni počítat do 99.  Zde jsou sepsány číslovky od jedné do deseti. Jsou zapsány jak v zjednodušených čínských znacích, tak v systému „pinyin“ (přepisu čínských znaků do latinky). Zmíněna je i přibližná výslovnost, která je zapsána za pomocí českých hlásek. Při nácviku výslovnosti je hlavně potřeba nezapomenout na správný tón slova, který vidíte v přepisu do latinky.   Jedna: psáno jako (一) nebo yī, vyslovuje se [í]   Dva: psáno jako (二) nebo èr, vyslovuje se [árr]   Tři: psáno jako (三) nebo sān, vyslovuje se [sán]   Čtyři: psáno jako (四) nebo sì, vyslovuje se [ss]   Pět: psáno jako (五) nebo wǔ, vyslovuje se [wů]   Šest: psáno jako (六) nebo liù, vyslovuje se [lijou]   Sedm: psáno jako (七) nebo qī, vyslovuje se [čí]   Osm: psáno jako (八) nebo bā, vyslovuje se [pá]   Devět: psáno jako (九) nebo jiǔ, vyslovuje se [ťjou]   Deset: psáno jako (十) nebo shí, vyslovuje se [šš]    Jakmile zvládnete deset základních číslic, můžete pokračovat v počítání nad deset. Číslovky se k sobě skládají následovně: Číslo 48 se řekne sì shí bā, doslova přeloženo jako „čtyři desítky osm“. Číslo 30 řekneme sān shí, tedy doslova „tři desítky“. Číslovku 19 vytvoříme stejně snadno: yī shí jiǔ neboli „jedna desítka devět“. (Je potřeba zmínit, že při tvoření číslovek 11 – 19 se většině mandarínských dialektů obvykle první yī vypouští, jelikož samotné shí jiǔ je dostatečně srozumitelné.) Číslovka „sto“ se čínsky řekne (百) neboli baǐ, takže poté můžeme logicky skládat dál: 100 je yī baǐ, 200 je èr baǐ, 300 řekneme sān baǐ, atd. Jakmile začnete pronikat do pravidel výslovnosti a naučíte se základní slovní zásobu, pokuste se zapamatovat si běžné konverzační fráze, které budete moci použít v každodenní komunikaci.   Ahoj / Dobrý den = nǐhǎo, vyslovuje se [ný hao]   Jak se jmenuješ příjmením? = nín guì xìng, vyslovuje se [nýnn kuej šing]   Jak se jmenuješ? = nǐ jiào shén me míng zì   Ano = shì, vyslovuje se [š]   Ne = bú shì, vyslovuje se [pu š]   Děkuji = xiè xiè, vyslovuje se [še še]   Není zač = bú yòng xiè, vyslovuje se [pu yung šje]   Promiňte = duì bu qǐ, vyslovuje se [tuej pu čí]   Nerozumím = wǒ bù dǒng, vyslovuje se [wo bu tung]   Nashledanou = zài jiàn, vyslovuje se [zaj ťien]
Nastudujte si základní gramatiku. Pronikněte do pravidel pinyinu. Procvičujte čtení a psaní čínských znaků. Natrénujte si čtyři základní tóny. Jednoduchou slovní zásobu se naučte nazpaměť. Naučte se počítat. Naučte se běžné fráze a obraty.
https://www.wikihow.com/Learn-Mandarin-Chinese https://www.wikihow.com/Learn-Mandarin-Chinese
Advancing Your Language Skills Mastering the Basics