Jak porozumět asociální poruše osobnosti Jak jednat s osobou s APO Všímejte si časných varovných znamení
Asociální poruchu osobnosti nelze diagnostikovat snadno, protože existuje spousta různých příznaků a jejich variant. Proto se může zdát, že nějaká osoba touto poruchou trpí, i když nesplňuje všechny nutné předpoklady. Pouze kvalifikovaný psycholog může poskytnout oficiální diagnózu. Můžete ovšem sami zpozorovat příznaky této poruchy, které se u dané osoby projevují.   Asociální porucha se v mnohém podobá narcistní poruše osobnosti. Někteří lidé trpí příznaky obou těchto poruch. Lidé, kteří trpí asociální poruchou projevují nedostatek empatie a často také manipulují s lidmi a podvádí je. Jedna věc je mít pocit, že někdo trpí APO, ale pokoušet se provádět diagnózu je něco jiného. Neměli byste to dělat, pokud nemáte psychologické vzdělání. Pokud je daná osoba někdo z vaší rodiny, nebo někdo z vašich přátel, zajistěte, aby vyhledala odbornou pomoc. Léčba může zahrnovat psychoterapii a rehabilitaci. Treatment may include psychotherapy and rehabilitation.  Asociální chování nemusí být vždy spojeno s poruchou osobnosti. Někteří lidé jednoduše rádi žijí bezohledně a mají spoustu zlozvyků, mezi něž patří například i nezodpovědnost. Uvědomte si, že lidé, kteří trpí asociální poruchou osobnosti jen zřídka vyhledávají léčbu, protože si většinou myslí, že jsou naprosto v pořádku.  Možná budete muset vytrvale trvat na tom, aby daná osoba vyhledala pomoc, jinak může skončit ve vězení. Asociální porucha je způsobena jedinečnou kombinací biologických a sociálních faktorů, které se projevují v průběhu celého života dané osoby. Člověk, který touto poruchou trpí, projevuje její příznaky již od dětství, ale není možné provést diagnózu dříve, než v 18 letech. Na druhou stranu se příznaky většinou zmírní ve věku mezi 40 a 50 lety – nezmizí úplně, ale jejich intenzita klesne vlivem biologických faktorů nebo sociálního podmiňování.  Poruchy spektra osobnosti jsou z části genetické, takže někdy není možné se jich zbavit úplně. Lidé, kteří trpí touto poruchou, mají často velké problémy s užíváním návykových látek a se závislostí. Epidemiologický výzkum potvrdil, že lidé s asociální poruchou osobnosti mají 21x vyšší pravděpodobnost závislosti na alkoholu, než běžná populace.  Nemusí tomu tak ovšem být ve všech případech. Každý případ je jiný a není pravidlem, že člověk s asociální poruchou užívá drogy nebo alkohol. Přestože vědci nevědí proč tomu tak je, asociální porucha se projevuje zejména u mužů. Výzkumy prokázaly, že tři čtvrtiny všech diagnostikovaných pacientů s APO jsou muži.  APO se může u žen projevit jinak, než u mužů. Muži většinou projevují bezohlednost a nebojácnost ve formě rychlé jízdy, krutosti ke zvířatům, vyvolávání rvaček, používání zbraní a zakládání požárů, u žen se APO projevuje střídáním sexuálních partnerů, utíkáním a gamblerstvím. Protože je tato nemoc pouze částečně biologická, velkým rizikovým faktorem je zneužívání v dětství. Lidé s asociální poruchou byli většinou v dětství zneužíváni někým z rodiny nebo někým, kdo jim byl velmi blízký. V mnoha případech jde také o zanedbávané děti, které většinou zneužívali rodiče, kteří měli také asociální tendence (které se později přenesly na jejich děti). Není snadné přetnout vazby s blízkými přáteli nebo členy rodiny, ale budete si muset začít udržovat odstup. Uvědomte si, že to děláte pro své vlastní emocionální, nebo dokonce i fyzické bezpečí. Udržovat vztah s někým, kdo trpí asociální poruchou osobnosti, je velmi těžké. Pokud se tomuto člověku nemůžete vyhnout, měli byste se snažit stanovit mu jasné hranice, aby věděl, co je pro vás přijatelné a co ne.  Díky povaze této nemoci lidé s asociální poruchou budou vaše hranice pravděpodobně testovat. Je nutné stát si za svým a v případě potřeby vyhledat odbornou pomoc psychologa nebo podpůrné skupiny, abyste danou situaci zvládli. Pokud jste ve vztahu s osobou, která trpí APO, zejména pokud daná osoba také užívá návykové látky,  musíte si všímat všech varovných známek násilného chování, abyste mohli chránit sebe i ostatní. Nikdy není možné tyto situace předpovídat se stoprocentní jistotou, ale Gerald Juhnke doporučuje dávat si pozor zejména na následující věci:   Deluze (nebo násilné fantazie) Přístup ke zbraním Historie násilného chování Zapletení do gangů Pokusy ublížit ostatním Neschopnost projevit lítost nad způsobenou bolestí Problémy s užíváním drog nebo s alkoholem Vyhrožování násilím Krátkozraké soustředění na ubližování ostatním Zvyšující se izolace a vyřazení z kolektivu Pokud máte pocit, že výhružky násilím u dané osoby eskalují, nebo si dokonce myslíte, že se blíží skutečná hrozba z její strany, obraťte se na policii. Budete muset podniknout konkrétní kroky, abyste ochránili sebe a ostatní lidi. Porucha chování je v podstatě asociální porucha, která se projevuje u malých dětí. Projevuje se šikanováním, neúctou k životu (násilím na zvířatech), vztekem a problémy s autoritami, neschopností projevit soucit a obecným špatným chováním.   Tyto problémy s chováním se často projevují velmi brzy a plně se rozvíjí okolo 10 let.   Většina psychologů a psychiatrů považuje poruchu chování za hlavní předpoklad budoucí diagnózy asociální poruchy osobnosti. Porucha chování zahrnuje chování, kterým daná osoba vědomě škodí ostatním lidem, včetně agresivního chování k jiným dětem, dospělým a ke zvířatům. Jde o opakované chování, které se rozvíjí v průběhu času, spíše než o ojedinělé události.   Následující druhy chování mohou značit poruchu chování:    Pyromanie (posedlost ohněm) Pomočování v pozdějším věku Krutost ke zvířatům Šikanování Ničení majetku Krádeže Ani porucha chování, ani asociální porucha osobnosti se nedá snadno léčit pomocí psychoterapie.   Léčba je komplikovaná zejména kvůli tomu, že je u této poruchy běžná komorbidita, neboli sklony k jiným poruchám, jako je užívání návykových látek, poruchy nálady, nebo psychopatie.   Tato komorbidita způsobuje, že je léčba pacientů velmi komplexní a je nutné zkombinovat psychoterapii, léky a další metody.   Efektivita i tohoto mnohostranného přístupu se liší podle vážnosti každého případu. Vážnější případy asociální poruchy většinou nereagují na léčbu tak úspěšně, jako její mírnější případy. Děti trpící poruchou opozičního vzdoru nereagují dobře na autority, ale cítí se zodpovědné za následky svých činů. Často vzdorují dospělým lidem, porušují pravidla a obviňují za své problémy ostatní.  POV je možné úspěšně léčit pomocí psychoterapie a léků. Tato léčba často zahrnuje také zapojení rodičů a rodinnou kognitivně-behaviorální terapii, která dítě naučí správným sociálním dovednostem. Je možné, že se porucha chování vyléčí dříve, než se změní v asociální poruchu osobnosti, zejména pokud se projevuje pouze mírnými příznaky.  Čím vážnější příznaky poruchy chování dítě projevuje, tím pravděpodobnější bude, že se u něj v dospělosti rozvine porucha osobnosti.
Diagnózu by měl provést kvalifikovaný psycholog nebo psychiatr. Vyhýbejte se amatérským diagnózám. Všímejte si příznaků asociální poruchy v průběhu života dané osoby. Všímejte si užívání návykových látek ve spojení s APO. Uvědomte si, že u žen je tato porucha vzácná. Zjistěte, zda osoba trpící APO někdy zažila zneužívání. Pokud to bude možné, vyhýbejte se kontaktu s těmito lidmi. Stanovte vhodné hranice. Očekávejte příznaky potenciálně násilného chování. Kontaktujte policii. Uvědomte si, jaký vztah existuje mezi poruchami chování a asociální poruchou osobnosti. Všímejte si příznaků poruchy chování. Uvědomte si, že léčba této poruchy má svá omezení. Naučte se rozlišovat mezi poruchou chování a poruchou opozičního vzdoru (POV). Nemyslete si, že porucha chování vždy povede k asociální poruše osobnosti.
https://www.wikihow.com/Recognize-Someone-With-Antisocial-Personality-Disorder https://www.wikihow.com/Recognize-Someone-With-Antisocial-Personality-Disorder https://www.wikihow.com/Recognize-Someone-With-Antisocial-Personality-Disorder
Understanding Antisocial Personality Disorder Dealing with an Individual with APD Watching for Early Warning Signs