keskiviikko 20. heinäkuuta 2011

Ludwig von Mises on Public Debts

In the middle of a financial crisis caused by public debts, I was shocked to read Ludwig von Mises' Human Action and what von Mises says about public debts. Here is one chapter, which couldn't fit better in this situation. The best thing is that this text was published in 1949.

The Root of the Stabilization Idea


Ludwig Von Mises, Human Action (1949)




In spite of the unpleasant experiences with public debts in earlier days, people were ready to trust freely the modernized state of nineteenth century. It was generally assumed that this new state would scrupulously meet its voluntary contracted obligations. Capitalists and entrepreneurs were fully aware of the fact that in the market society there is no means of preserving acquired wealth other than by acquiring it anew each day in tough competition with everybody, with already existing firms as well as with newcomers "operating on a shoe string". The entrepreneur, grown old and weary and no longer prepared to risk his hard-earned wealth by new attempts to meet the wants of consumers, and the heir of other people's profits, lazy and fully conscious of his own inefficiency, preferred investment in bonds of the public debt because they wanted to be free from the law of the market.



A good case can be made out of short-term government debts under special condition. Of course, the popular justification of war loans is nonsensical. All the materials needed for the conduct of a war must be provided by restriction of civilian consumption, by using up a part of the capital available and by working harder. The whole burden of warring falls upon the living generation. The coming generations are only affected to the extent to which, on account of the war expenditure, they will inherit less from those now living than they would have if no war had been fought. Financing a war through loans does not shift the burden among the citizens. If the whole expenditure had to be provided by taxes, only those who have liquid funds could be approached. Short-term loans can be instrumental in removing such inequalities as they allow for a fair assessment on the owners of fixed capital.


The fact that economic calculation in terms of money is unequal to the tasks which are assigned to it in these illusory schemes for establishment of an unrealizable realm of calm removed from the inescapable limitations of human action and providing eternal security cannot be called a deficiency. There is no such things as eternal, absolute, and unchanging values. The search for such a values is vain. Economic calculation is not imperfect because it does not correspond to the confused ideas of people yearning for a stable income not dependent on the productive processes of men.

Source: Ludwig von Mises. Human Action. The Root of the Stabilization Idea. 225-229.

2 kommenttia:

  1. Erittäin tärkeä kirjoitus jälleen! Misesin ihmisläheinen talouskatsomus ei ole vielä tarpeeksi tunnettu.

    Uusklassisessa taloustieteen oppikirjassa, jota Suomessa käytetään laajalti, havainnollistetaan valuuttamalleja kolmiolla, josta vain yhden sivun voi valita kerrallaan. Kolmesta hyveestä vain kaksi voidaan saavuttaa. Vakaus, itsenäinen rahapolitiikka ja pääomaliikkeiden vapaus. Ennen kuin perehdyin paremmin itävaltalaiseen teoriaan, yritin sovittaa luonnollista valuuttaa tuohon kolmioon. Lukiessani Misesiä tajusin, että koko tuo kolmio lähtee erilaisista taustaoletuksista. Se on valtiojohtoinen. Sen mukaan valtio nähdään suunnittelijana, jolla oletetaan olevan kyky poistaa markkinoilta epävakautta ja edistää talouskehitystä säätelemällä rahan määrää. Tuota mallia Mises kutsuisi interventionismiksi.

    Luonnollinen hyödykeraha, josta ei enää uusklassisessa taloustieteessä puhuta, on väistämätön tulema, mikäli valuutan annetaan syntyä vapailla markkinoilla. Vaihdon välineellä täytyy olla ensin hyötyarvoa sekä vaihtoon soveltuvia ominaisuuksia. Tästä vasta seuraa arvostus vaihdon välineenä. Tätä ei pidä sekoittaa marxilaiseen käyttö- ja vaihtoarvoteoriaan, vaan valuutan konkreettinen arvo muodostuu kahdesta kuvitteellisesta komponentista.

    Koska nämä komponentit vaihtelevat, valuutta ei voi koskaan olla täysin saman arvoinen. Se, että valtio luo valuutan, ei poista tuota ongelmaa. Valtio ei voi päättää ihmisten puolesta, paljonko he arvostavat mitäkin. Ongelmat siirtyvät vain muille elämänalueille. Täytyy myös ymmärtää omistusoikeuden merkitys. Jos valtio luo valuutan, joka on pelkkää paperia, ihmisen valuuttamuotoinen omaisuus ei ole konkreettista, vaan altista valtion yhteiskuntapolitiikalle (mielivallalle).

    Vapaasti kelluva keskuspankkijohtoinen valuutta on osittain tahrannut markkinatalouden mainetta, sillä uusklassinen kapea diskurssi on tehnyt siitä "vapaimman" vaihtoehdon. Tämä pätee korkeintaan uusklassisessa kehyksessä.

  2. Thomas, kiitos kattavasta kommentistasi. Rahan, valuutan ja valtion velan syvällinen ymmärtäminen ei ole kovin yleistä ja itsekin on tullut vanhoja oppikirjoja kyseenalaistettua sen jälkeen kun olen tutustunut Misesin tuotantoon.


Related Posts with Thumbnails