Operný online sprievodca Verdiho áriou SEMPRE LIBERA
Prečítajte si zaujímavosti a vypočujte si skvelé videá na Youtube o slávnych áriách "SEMPRE LIBERA" a "AH FORS È LUI".
Aria – synopsa a pozadie
Synopsa: Alfredo je vo Violettinom salóne. Prizná sa jej, že ju už nejaký čas tajne miluje. Violetta, parížska kurtizána a spoločenská dáma, sa cíti Alfredom priťahovaná a po prvý raz v živote pociťuje potrebu lásky, ale vie aj o svojej vážnej chorobe. V tejto pasáži sa zmieta medzi začínajúcou láskou (ah fors è lui) a neviazaným životom (sempre libera).
Táto ária je najdlhšou áriou svojho druhu, ktorú Verdi napísal. Trvá viac ako 10 minút (vrátane recitatívov) a vyžaduje od speváka najvyššie hlasové schopnosti a veľkú výdrž.
Táto scéna Violetty sa skladá z dvoch častí: začína sa zamyslením "Ah fors è lui", lyrickým kúskom, ktorý musí byť zaspievaný s krásnou kvalitou zvuku a farieb.
Po nej nasleduje "Sempre libera", ktorá si vyžaduje schopnosti koloratúrneho sopránu s množstvom virtuóznych behov a vysokých tónov. Okrem týchto vokálnych schopností musí spevák dodať úlohe obrovský dramatický impulz, ktorý musí poslucháčovi sprostredkovať emocionálny stav núdze Violetty, ktorá sa zmieta medzi láskou, tragédiou (chorobou) a radosťou zo života, ktorá vyústi do extatickej strety, ktorá uzatvára túto fantastickú skladbu.
Ah fors è lui
Ária sa začína otázkovým motívom v rohoch. "A fors è lui" je napísaná v molovej verzii, ktorá odráža zúfalú nádej Violetty. Začína sa v p a dolcissimo:
Pre Violettu je to krehký sen, o ktorom musí spievať tak nežne, aby nepraskol. Pri zmienke o Alfredovi (lui, che modesto) hlas spevnie a prejde do emotívnej kantilény "ach quel amor", ktorá je votkaná do nežnej bodkovanej melódie flauty. Po opakovaní Violetta ukončí túto prvú časť krátkou kadenciou.
Sempre libera
Verdi náhle vytrhne Violettu z jej sna a ona zvolá "Follie". V jej hlase je cítiť horkosť. Koloratúry na "Vortici" a "Perir" vyjadrujú bolesť, ktorú cíti. Nasledujúci koloratúrny reťazec na "Gioir" sa prehupne do vysokého d a potom vedie do allegro brillante árie "Sempre libera". Hudba sa mení na salónnu atmosféru s opojným valčíkovým rytmom orchestra. Mnohé koloratúry sú náročné a treba ich spievať elegantne a ľahko. Virtuózna kadencia vedie k rekapitulácii "sempre libera". Nasledujú kaskády vysokých tónov s mnohými C a D, ktoré vedú do extatickej strety (il mio pensier), ktorá pozostáva z rýchlych behov s virtuóznymi ornamentmi, ako sú grace notes a trilky:
Aria – text SEMPRE LIBERA
È strano! è strano! in core
Scolpiti ho quegli accenti!
Sarìa per me sventura un serio amore?
Che risolvi, o turbata anima mia?
Null'uomo ancora t'accendeva O gioia
Ch'io non conobbi, essere amata amando!
E sdegnarla poss'io
Per l'aride follie del viver mio?
Ah, fors'è lui che l'anima
Solinga ne' tumulti
Godea sovente pingere
De' suoi colori occulti!
Lui che modesto e vigile
All'egre soglie ascese,
E nuova febbre accese,
Destandomi all'amor.
A quell'amor ch'è palpito
Dell'universo intero,
Misterioso, altero,
Croce e delizia al cor.
A me fanciulla, un candido
E trepido desire
Questi effigiò dolcissimo
Signor dell'avvenire,
Quando ne' cieli il raggio
Di sua beltà vedea,
E tutta me pascea
Di quel divino error.
Sentìa che amore è palpito
Dell'universo intero,
Misterioso, altero,
Croce e delizia al cor!
Follie! follie delirio vano è questo!
Povera donna, sola
Abbandonata in questo
Popoloso deserto
Che appellano Parigi,
Che spero alebo più?
Che far degg'io!
Gioire,
Di voluttà nei vortici perire.
Sempre libera degg'io
Folleggiar di gioia in gioia,
Vo' che scorra il viver mio
Pei sentieri del piacer,
Nasca il giorno, o il giorno muoia,
Sempre lieta ne' ritrovi
A diletti sempre nuovi
Dee volare il mio pensier.
Aké je to zvláštne… aké zvláštne!
Tieto slová mám vytesané do srdca!
Priniesla by mi pravá láska nešťastie?
Čo si myslíš, môj nepokojný duchu?
Ešte nikto nezapálil taký plameň ako on.
Ach, radosť…
Nikdy som nevedel…
Milovať a byť milovaný!
Môžem tým pohŕdať
Pre život plný neplodného potešenia?
Bol to muž môjho srdca,
Sám v dave,
S potešením mnohokrát maľoval
V nejasných, tajomných farbách?
Tento muž, taký ostražitý a zároveň zdržanlivý,
Kto straší v mojej posteli?
A obrátil moju horúčku
Do horiaceho plameňa lásky!
Tá láska,
Pulz celého sveta,
Záhadné, nedosiahnuteľné,
Trápenie a rozkoš môjho srdca.
Je to šialenstvo! Je to prázdne delírium!
Chudobná, osamelá žena
Opustený v tejto pulzujúcej púšti
Volajú Paríž!
V čo môžem dúfať? Čo by som mal urobiť?
Užite si to! Ponorte sa do víru
Potešenia a utopiť tam!
Užite si to!
Voľne a bezcieľne musím lietať
Od potešenia k potešeniu,
Vyplávanie na povrch
Životnej cesty.
Ako každý deň svitá,
Ako každý deň zomiera,
S radosťou sa obraciam k novým pôžitkom
To ma povznáša na duchu.
Napísané pre "dramatický koloratúrny soprán"
Úloha Violetty je napísaná pre dramatický koloratúrny soprán. Dramatický koloratúrny soprán musí mať koloratúrne schopnosti aj schopnosť zvládnuť dramatický výraz s väčším hlasovým objemom. Ak tento hlas dokáže spievať aj lyrické party, tak sa môže stať, že "dramatický koloratúrny soprán" môže spievať široký repertoár.
Známe interpretácie SEMPRE LIBERA
Prvú verziu si vypočujete od Marie Callas. Bola jednou z najväčších interpretiek Violetty. Svojimi obrovskými hlasovými schopnosťami dokázala zaujať v koloratúrnom parte aj v dramatickej oblasti. Najmä jej lisabonská Traviata sa stala legendou. Viac sa o nej dočítate v sprievodcovi touto operou.
Sempre libera (1) – Callas
Ďalšia nahrávka je od Magdy Olivero (1910-2014). Mala nadšených priaznivcov, ktorí ju zbožňovali. Jej kariéra trvala dlho, napríklad svoj debut v opere Met odspievala v úlohe Tosky v 65 (!) rokoch. Vypočujte si strhujúci portrét úlohy a jej virtuóznu interpretáciu.
Sempre libera (2) – Olivero
Nasleduje nádherná "Sempre libera" Angely Gheorghiu z nahrávky z roku 1995. Zrod totálnej nahrávky Traviaty má v sebe niečo magické. Kľúčovou udalosťou bolo jej stretnutie s Georgom Soltim. Solti chcel vo veku 84 rokov realizovať svoju prvú Traviatu s čerstvými umelcami a stretol sa s Angelou Gheorghiu. Na vypočutí ho okamžite presvedčila, bol nadšený. Premiéra bola triumfálna a zvyšok je legenda:
Sempre libera (3) – Gheorghiu / Solti
Ďalej počujete Dianu Damrau. Dlhý čas bola Nemka spájaná s úlohou kráľovnej noci. Jej skvelé koloratúrne schopnosti a bezproblémové zvládnutie vysokých tónov jej umožnili brilantne zaspievať túto mimoriadne náročnú Mozartovu áriu. Vypočujte si ju v Sempre libera.
Sempre libera (4) – Damrau
V úryvkoch k "Sempre libera" teraz nájdete štyri historické zvukové dokumenty, každý s "Assolutas". Jeden so slávnou Nellie Melba, jedným z najväčších sopránových hlasov, aké boli kedy zaznamenané. Vypočujte si nahrávku "Ah, forse lui…sempre libera" z roku 1906. Kesting: "Deklamačný pátos začiatku by sa sotva dal vyjadriť naliehavejšie čisto vokálnymi prostriedkami."
Ah, fors'è lui…sempre libera (5) – Melba
Druhá s Rosou Ponselleovou, ktorá je spolu s Nellie Melbaovou azda najväčšou talianskou disciplínou v "zlatej ére". Ešte aj dnes sopranistky spievajú Melbinu kadenciu árie Luciinho šialenstva (vypočujte si môj blog o Lucii di Lammermoor, druhá časť). Ale poďme k Traviate slovami Kestinga: "… a predsa je to najvzrušujúcejšia Violetta zo všetkých kompletných nahrávok (len keď počujem Callasa, chcem na to zabudnúť). Neuveriteľno-otázkový tón "è strano" je vytvorený výlučne dúhovým zvukom. Expresívny prízvuk "Ah, fors' è lui" je nezabudnuteľný. Ktoré sláčiky a ktorý zvukový vývoj s "ach! Quell'amore"! Aké povzbudzujúce milostné šialenstvo vo výkrikoch "follie"." Vypočujte si Rosu Ponselle.
Ah, fors'è lui…sempre libera (6) – Ponselle
V čísle tri počujete Lilli Lehmanovú. Narodila sa v roku 1848, jej umenie má hlboké korene v 19. storočí, spievala napríklad na premiére Bayreuthských slávností, ktoré osobne režíroval Richard Wagner. Je jedinou speváčkou prvej Wagnerovej generácie, od ktorej existujú nahrávky, stala sa tak "štýlovo vplyvnou pre celú generáciu" (Fischer). Repertoár Lili Lehmannovej bol veľmi rozsiahly. "Existujú dve série jej nahrávok z rokov 1905 a 1906, keď sa už blížila k 60. narodeninám, ktoré môžu poskytnúť obraz o tejto veľkej speváckej osobnosti. (Fischer, grosse Stimmen), z ktorých "nahrávka "Fors è lui" s klavírnym sprievodom patrí k veľkým Lehmannovým záznamom" (Kesting).
Ah, fors'è lui…sempre libera (7) – Lehmann (Lili)
Licia Albanese spieva sempre libera v rýchlom tempe a s veľkým ohňom. Ária zaznieva pod Toscaniniho vedením. Toscanini (1867-1957) sa s Verdim osobne poznal. "Keď bol Toscanini už v mladom veku uznávaným kapelníkom, Toscanini sa dočasne vrátil na svoju stoličku violončelového oddelenia v Scale a ako violončelista sa pod vedením skladateľa zúčastnil na premiére Verdiho opery Otello (La Scala, Miláno, 1887). Verdi, ktorý sa zvyčajne sťažoval, že dirigenti nikdy nemali záujem dirigovať jeho partitúry tak, ako ich napísal, bol ohromený správami Arriga Boita o "Toscaniniho schopnosti interpretovať jeho partitúry" (zdroj: Wikipedia). toscanini bol známy vernosťou dielam, ktorú k nim uplatňoval.
Sempre libera (8) – Albanese
Peter Lutz, opera-inside, online operný sprievodca áriou "SEMPRE LIBERA" z opery La Traviata.