Už pri ohlásení Hitman 2 bolo zrejmé, že toto ide na istotu. A niežeby to bolo zlé, to určite nie. Fanúšikovia potrebovali po Absolution šoku niečo familiárne, čo by naplnilo potenciál série. A zdá sa, že vývojári zas našli svoj "safe space", kde sa cítia komfortne. Otázkou však zostáva, či hra nie je až príliš komfortná.
Štruktúra titulu je takmer rovnaká s predchádzajúcim dielom. Vlastne je identická. A je to presne opačný postup pri dizajnovom procese, ako to bolo pri toľko kritizovanom diele Absolution. Tuto je totiž prioritou autorov najprv vytvoriť zaujímavé mapy, prostredia a možnosti, až následne sa starajú o to, aby to celé dávalo aký-taký zmysel z naratívneho hľadiska. V praxi to znamená, že cutscény medzi jednotlivými misiami síce existujú a snažia sa spojiť udalosti dokopy, ale to je maximum, čo vývojári dosiahli. Ak teda hráte Hitmana kvôli príbehu, tak hráte zlú hru. Podobne ako v jednotke je hlavným antagonistom organizácia Providence, ktorá tajne riadi svet (takže vlastne Hitman verzia Iluminátov) a vašou úlohou je oddeľovať kúsky tejto organizácie od chobotnice, pričom tie kúsky sú členmi Providence.
Poďme ale na najdôležitejšiu časť hry. Svet, prostredie, možnosti, hrateľnost a celý sandbox, ktorý vám umožňuje byť efektívnym v tom, čo je vaše poslanie - byť nájomným vrahom. Autori mali v sérii často problém s tým, ako spraviť hru na jednej strane ako ultimátny sandbox, kde core hráči hľadajú každú medzierku, ktorou preniknú a každý prevlek, ktorý im umožní dostať sa na predtým neprístupné miesta, no zároveň urobiť hrou prístupnou pre nováčikov. Vo väčšine prípadov však skončili na konci jedného alebo druhého extrému. No pri Hitman 2 konečne našli balans, ktorý by mal vyhovovať všetkým.
Takže predvediem ukážku, ako sa dá zavďačiť obom táborom. Máte misiu v Miami, kde máte zlikvidovať dva ciele a celá misia sa točí okolo motoristických pretekov, ktorých sa jeden z cieľov zúčastňuje ako pretekár. Ak ste sebavedomý fanúšik série a máte za sebou desiatky popráv nepohodlných osôb, tak jednoducho na základe informácií, ktoré sú vám podané na úvodnom brífingu, improvizujete ako za starých časov. Skúšate, čo pôjde a čo nie a kujete plány bez toho, aby ste boli rušený hocijakými quest markermi a podobnými vecami. Po úspešnej poprave však máte skvelý pocit a pustíte sa do rovnakej misie zas, no tentokrát iným spôsobom.
Ak ste ale začiatočník, prípadne viac casual hráč, tak hra pre vás vytvorila "Stories", čo je ručička, ktorá vás vedie k cieľu. Každá misia ich má niekoľko a prakticky ide o scenáre, ktoré sa môžu stať, a spôsoby, ako môžete ciele zlikvidovať. Po ich objavení v prostredí vám hra začne radiť, čo treba spraviť, no zároveň nechá dostatok povinností na hráčovi, aby situáciu vyriešil. Je to niečo ako quest marker, zároveň to ale neznamená, že misia sa splní sama.
Navyše si k tomu prirátajte fakt, že máte na výber z viacerých náročností, ktoré vám voľnosť dávajú alebo ju obmedzujú v mnohých ďalších veciach ako počet pozícií na ukladanie, možnosť videnia cez steny a ďalšie úpravy. Z hry si tak vyslovene môžete spraviť pieskovisko, do ktorého vám vývojári hodili všetky hračky, lopatky a formičky a vy sa s tým všetkým hráte tak, ako uznáte za vhodné.
Hra vás však sleduje. Nie v zlom – jednoducho pozoruje všetko, čo robíte. Pre každý jeden scenár a každú jednu situáciu je vytvorená výzva a splniť ich všetky vyžaduje obrovskú dávku šikovnosti a hlavne času, čo ponúka dôvody na desiatky prejdení jednej misie vždy iným spôsobom a vždy s inou formou likvidácie protivníkov. Okrem výziev sú tu aj vyššie spomínané príbehy a levelovanie každej úrovne. Táto veta síce znie čudne, ale chvíľku vydržte a vysvetlím vám to. Každý jeden level má samostatný "mastery rank" a jeho zvyšovaním si rozširujete možnosti. Môžete tak meniť vstupný bod, počiatočnú výbavu, úvodné prevleky a ďalšie veci, ktoré poskytnú nové možnosti.
Všetkých šesť levelov poskytuje obrovskú plochu na naplnenie všetkých vašich zabijáckych chúťok a hádže vás do rôznych situácií a prostredí, aby ste nepocítili stereotyp. Iné predmety, iné rutiny a iné prevleky, to všetko zabezpečí to, že nudiť sa určite nebudete. Z dizajnových prvkov navyše cítiť, že autori chcú, aby ste úrovne prechádzali na viackrát. A ak nie, k dispozícii majú zopár spestrení.
Z jednotky sa vracajú Contracts a Elusive Contracts. Prvé menované vám umožnia vytvárať variácie a scenáre zlikvidovania ľubovoľných cieľov na jednotlivých mapách, ktoré následne môžu hrať iní hráči a poraziť vaše skóre. Elusive Contracts sú zas špeciálne udalosti, ktoré vám dávajú za úlohu zlikvidovať konkrétny cieľ, no na jeho zabitie máte iba jeden úvodný pokus a preto uspejú iba najlepší z najlepších.
Novinkou je Ghost mód, ktorý je skvelým prídavkom do série. Za cieľ vám dáva zlikvidovať určených protivníkov skôr ako ďalší živý hráč, pričom každý z vás existuje "na vlastnej mape", no vždy viete skontrolovať to, ako ďaleko je váš súper. Tento mód je asi jedinou čistou novinkou, pretože ten druhý s názvom Sniper Assassin sa objavil už ako promo mód pre Hitman: Absolution. Novinkou je však to, že po novom podporuje kooperáciu dvoch hráčov, ktorí sa následne pretekajú, kto nazbiera väčšie skóre. Bohužiaľ, k módu je zatiaľ iba jedna mapa, čo trochu odoberá na jeho príťažlivosti. Na druhej strane, sledovať ako nepriateľov vyslovene odhodí po náraze projektilu asi neomrzí nikdy.
A to je vlastne všetko. Hra je totiž pokračovaním jednotky. Jemne vylepšená, no v základe rovnaká. Môžete sa prezliekať do oblekov, niektoré NPC postavy vás v závislosti od obleku, ktorý máte, môžu odhaliť, môžete sa schovávať a schovávať telá, umelá inteligencia je prakticky totožná a audiovizuál tiež. To isté platí aj pre bugy, na ktoré občas narazíte. Autori dokonca zobrali úvodný prológ priamo z jednotky, čo síce nie je až taký problém, pretože je to predsa prológ, no vypichol som to len na podtrhnutie faktu, že ide o pokračovanie ako vyšité. Áno, drobnosti ako možnosť skrývať sa v porastoch a jemné vylepšenia sa vyskytnú, no to je asi tak všetko. Len si dávajte pozor, aby ste sa hru nepokúšali hrať ako Rambo. Na jednej strane come on, takto sa Hitman nehrá. A na strane druhej nechcite vidieť, ako sa správa AI, keď okolo seba rozpútate peklo s pomocou automatických zbraní.
Aké je teda grafické spracovanie? Solídne. Levely sú rozľahlé, čo logicky ide na úkor detailov a kvality, no v každom prípade máte dobrý pocit zo všetkých ľudí, ktorí sa v prostredí hýbu a majú medzi sebou interakciu. Niekedy sa dokonca cítite ako detektív, ktorý sa z prostredia snaží získať informácie, aby vyriešil prípad. Nové úrovne si taktiež zaslúžia pochvalu za svoj vizuálny prejav vďaka ich rôznorodosti. Soundtrack je výborný tiež. Vždy, keď už po vražde ukončujete level, tak počujete, ako sa téma úrovne stupňuje, čo vám dá skvelý pocit z dobre vykonanej práce. Džavot davu, jemné detaily a božský hlas Davida Batesona ako Agenta 47 je na nezaplatenie.
Autori navyše prepracovali všetky levely z prvého Hitmana do dvojky a v prípade, že jednotku vlastníte, tak máte vlastne k dispozícii dvojnásobné množstvo obsahu. Do týchto úrovní boli pridané aj vylepšenia hrateľnosti, ktoré dostali levely z dvojky, takže ako celkový balíček sa Hitman 2 tvári skvele. Iba málo hier vám dnes poskytne toľko obsahu a to bez ohľadu na to, že ak ste hrali jednotku, tak tie levely poznáte. Sandbox je totiž rozsiahly a skvelá znovuhrateľnosť zabezpečuje, že aj keď poznáte staré úrovne naspamäť, možno niečo nové objavíte. Ak však pôvodnú hru nevlastníte, tak si tieto levely viete dokúpiť do dvojky ako DLC, čo tiež nie je zlý nápad. Hra taktiež (chvalabohu) nie je vydávaná epizodicky ako jednotka, takže k dispozícii máte od začiatku kompletný zážitok.