Imrich Svitana
S veľkou radosťou som prijala možnoť prispieť krátkym textom do katalógu jubilejnej výstavy Imricha Svitanu. Prvé naše neplánované stretnutie sa uskutočnilo v Prahe na jeseň roku 1975 v Umelecko-priemyselnom múzeu v pracovni pani Viery Vokáčovej, renomovanej odborníčky na umelecký šperk. Prišla som ju navštíviť ako čerstvá absolventka dejín umenia a ona ma previedla muzeálnymi depozitármi. Imrich Svitana prišiel na jej pozvanie, aby predložil svoje diela do nákupnej komisie. Už vtedy, ako mladý šperkár, patril medzi tvorcov, ktorému významná zberateľská inštitúcia venovala svoju pozornosť. Zrejme aj táto skutočnosť bola impulzom k tomu, že jeho šperky ešte toho istého roka boli po prvýkrát zakúpené aj do zbierky Slovenskej národnej galérie v Bratislave, kde som ako kurátorka mala možnosť pokračovať v zakladaní zbierky umeleckého šperku. Pretože po tom, čo sa na prelome šiesteho a siedmeho desaťročia dvadsiateho storočia stal umelecký šperk v Európe autentickým a plnohodnotným výtvarným dielom, dostal priestor vo výstavných sieňach, galériách a múzeách, stal sa predmetom zberateľského aj odborno-teoretického záujmu i na Slovensku.
Aj keď sa Imrich Svitana v nasledujúcich rokoch venoval najmä sochárstvu a medailérstvu, majú šperky v jeho tvorbe významné miesto a ich hodnota stúpa pozíciou v celkovom kontexte slovenského umeleckého šperku dvadsiateho storočia.
Už v sedemdesiatych rokoch sa svojimi šperkami úspešne prezentuje na výstavách doma i v zahraničí a jeho práce získali vyznamenania a ceny napr. v Erfurte a v Jablonci n. Nisou. V roku 1978 usporiadal svoju prvú samostatnú výstavu v Galérii Cypriána Majerníka v Bratislave v kurátorskej koncepcii Ľuby Belohradskej.
Šperky tohto autora boli hneď od počiatku charakteristické čistým vcelku robustným tvarom a presným obrysom. Kombinácia striebra a bridlice vytvárala istý druh napätia, ktoré bolo tlmené matovaním kovu a leštením nerastu. Tepaný a zložito vystrihovaný plech ako aj jemne rytý kameň sa objavuje na závesoch a brošniach. Tematicky sa prikláňa k prísnej geometrii, ale ani istá dávka poetiky dosiahnutá jemnou líniou ornamentu mu nie je vzdialená. Figurálny motív sa objavuje v archetypálnom korpuse a feministickom námete.
V osemdesiatych rokoch svojskú geometrickú štylizáciu postupne dostáva do novej polohy. V jeho prácach sa zjavujú fragmenty a detaily antickej architektúry - stĺp, voluta, kanela. A zámerne alebo prirodzeným vývojom v intenciách smerovania európskeho výtvarného umenia aj do slovenského umeleckého šperku prenikla postmoderna. V tom čase sa Imrich Svitana venuje šperkárskej tvorbe skôr výnimočne, čo mu však nebránilo v tom, aby sa po konštituovaní Združenia šperkárov AURA v roku 1990, do neho spontánne prihlásil. Zúčastnil sa niekoľkých medzinárodných sympózií v Kremnici, ktoré toto združenie v spolupráci s miestnou Školou úžitkového výtvarnictva od začiatku deväťdesiatych rokov organizuje.
Tieto šperky predstavujú autora z jeho hlbokej religióznej stránky. Znaky a symboly, prvky a detaily, vzory a ornamenty používa k vyjadreniu hlbokého citu veriaceho človeka. Značne utajene a ukryto reflektujú duchovnú sféru umelca, ktorý svojským rukopisným zásahom, kompozičným prvkom alebo zvláštnym skĺbením detailov vytvoril nový, pôsobivý a emotívny objekt. Vzájomne prepájal striebro a obľúbenú bridlicu do podoby brošne alebo závesu, ktoré z typologického hľadiska naďalej zostali v dominantnej polohe.
Imrich Svitana pôsobí na slovenskej výtvarnej scéne vyše tridsať rokov. Patrí medzi zakladateľské osobnosti umeleckého šperku a jeho kreácie priraďujeme k fundamentálnym dielam tohto odboru.
Ágnes Schrammová