Média nás z rôznych kútov Európy informujú o tom, ako sú v jednotlivých krajinách občania nespokojní, a teda svoju nespokojnosť dávajú najavo aj demonštráciami, či generálnym štrajkom ako to bolo naposledy v stredu 14.11.2012 v Španielsku.
Davy ľudí sú potláčané policajnými zložkami, ktoré zvyknú niekedy v dôsledku chaosu a napätia použiť aj neprimerané donucovacie prostriedky, pričom zo zákona majú mať uvedené na svojich rovnošatách pri výkone služobnej činnosti identifikačné čísla a menovku, čo sa napr. v Španielsku nestalo a naposledy u nás na Slovensku ako bol Pochod za slušný a bezpečný život v Bratislave pred parlamentom dňa 10.11.2012. Polícia je tiež len predlženou rukou štátnej moci, ktorá by nás mala chrániť a pomáhať v ťažkostiach. Hold tým, ktorí tak činia a hanba tým, čo slepo vykonávajú neľudské nariadenia svojich nadriadených. To druhé je len zastrašovaním pred ešte väčším strachom a čo bude ďalej nasledovať.
Dokedy mienime byť zastrašovaní z hora tými, ktorým sme dali mandát, aby zlepšili naše životné podmienky? Neustále dookola počúvať, že je kríza. Ale kríza pre koho..? Azda pre nich..? Vzhľadom na ich tučné platy.
Uvediem nádherný príklad krajiny, ktorá si myslím, že sa patrične postavila demokratickým spôsobom na odpor voči arogancii štátnej moci, ziskuchtivosti a zotročeniu. Tou krajinou je Island. Pred krízou bol Island vyspelou krajinou so sociálnymi istotami.
V roku 2008 boli znárodnené tri najväčšie banky na Islande, čo malo za následok, že sa začala mena oslabovať a trh pozastavil svoju činnosť. Hneď nato budúci rok 2009 došlo ku finančnej kríze a v Islande nastali obrovské protesty pred parlamentom, ktoré donútili k rezignácii predsedu vlády a celý jeho kabinet. Neúnosná miera nezamestnanosti a zadlženosť ľudu politikmi, finančnými inštitúciami vyburcovala ľud vyjsť opäť do ulíc v roku 2010, pričom si vybojovali zákon o všeobecnom referende. Ľud odmietol zaplatiť dlh vlády a donútili ju odštartovať vyšetrovanie zodpovedných štátnych predstaviteľov za krízu, ktorá nastala. Následne dôjde k obvineniu niekoľkých bankárov a manažérov, no väčšina z nich utiekla z krajiny. Ľud dáva dokopy novú ústavu prostredníctvom ústavodarného zhromaždenia zloženého z ľudu priamou voľbou. Začiatkom roku 2011 dôjde k predloženiu návrhu ústavy na základe konsenzu. Po nových voľbách je ústava schválená parlamentom a od tohto momentu majú možnosť občania Islandu aj online formou uviesť svoje pripomienky k jednotlivým zákonom ústavy. Tomu sa hovorí ozaj skutočné chápanie demokracie - hlas ľudu.
Najviac ma na tom celom zaráža, že média nás o tejto skutočnosti skoro vôbec neinformovali. Prečo asi..? Žeby niekomu pridržiavali..? Alebo sa niečoho, či niekoho obávali, keby sa tejto udalosti podrobnejšie venovali..? Nebodaj reálna hrozba motivácie uskutočniť podobné protesty v ďalších krajinách Európy, kde sú občania nespokojní so zlou sociálno-ekonomickou situáciou?
Tak či onak, vidíme, že plamene protestov a štrajkov sa šíria prieč Európou zmietanou zúfalou situáciou širokej verejnosti. Myslím si, že Island je tou správnou krajinou, ktorá nám všetkým ukázala ako dať správnu lekciu demokracie a povedať jasne a nahlas NIE neudržateľnému systému ziskuchtivých finančníkov, magnátov, lobistickým skupinám napojených na politické garnitúry. Ak mame záujem o skutočnú demokraciu, tak by sme mali vyjsť do ulíc a bojovať za svoje práva a slobody!