Kniha Tobiáš - kapitola 11
1 Keď sa na spiatočnej ceste priblížili ku Kaserínu, ktorý je oproti Ninive, Rafael povedal:
2 "Vieš v akom stave sme zanechali tvojho otca.
3 Poponáhľajme sa pred tvojou ženou a pripravme dom, kým prídu ostatní.
4 Vezmi so sebou aj žlč z ryby." A vyrazili obaja spoločne. Bežal s nimi aj pes.
5 Anna sedávala a vyzerala na cestu, ktorou odišiel jej syn.
6 A keď ho videla prichádzať, povedala jeho otcovi: "Syn ti prichádza, aj ten muž, čo ho sprevádzal!"
7 Rafael povedal Tobiášovi prv, ako prišiel k otcovi: "Viem, že sa mu oči opäť otvoria.
8 Potri mu oči rybou žlčou! Liek zaberie a beľmo sa mu z očí odlúpne. Tvoj otec zasa nadobudne zrak a bude vidieť svetlo."
9 Anna mu bežala v ústrety, hodila sa svojmu synovi okolo krku a povedala mu: "Že ťa zas vidím, syn môj! Teraz už môžem zomrieť." A plakala.
10 Aj Tóbi vstal a hoci sa potkýnal, vyšiel pred vráta dvora. Tobiáš pribehol k nemu
11 s rybou žlčou v ruke, dýchol mu do očí, podoprel ho a povedal: "Neboj sa, otče!" Potrel mu liekom oči a nechal ho pôsobiť.
12 Potom oboma rukami odlúpol beľmo z kútikov jeho očí.
13 Tóbi sa mu hodil okolo krku, plakal a hovoril: "Zasa ťa vidím, syn môj, svetlo mojich očí!"
14 A pokračoval: "Nech je zvelebený Boh! Nech je zvelebené jeho veľké meno! Nech sú zvelebení všetci jeho svätí anjeli!
15 Lebo on ma udrel, ale potom sa nado mnou zmiloval. A teraz vidím svojho syna Tobiáša!" Tobiáš vošiel s radosťou do domu a z celého srdca velebil Boha. Potom oznámil svojmu otcovi, že sa jeho cesta vydarila a priniesol peniaze. Aj to, ako si vzal Raguelovu dcéru Sáru za manželku a že prichádza aj ona a už je celkom blízko pri ninivskej bráne.
16 Vtedy Tóbi vyšiel svojej neveste k ninivskej bráne naproti a radoval sa a velebil Boha. Keď ho obyvatelia Ninive videli prichádzať, ako kráča vo svojej plnej sile a nik ho nevedie za ruku, veľmi sa divili. A Tóbi vyznával pred nimi, že sa Boh nad ním zľutoval a otvoril mu oči.
17 Potom sa Tóbi priblížil k Sáre, manželke svojho syna Tobiáša, a požehnal ju: "Vítam ťa dcéra moja! Nech je zvelebený tvoj Boh, ktorý ťa priviedol k nám, dcéra! Nech je požehnaný tvoj otec a nech je požehnaný môj syn Tobiáš a buď požehnaná aj ty, dcéra moja! Vojdi do svojho domu v zdraví, s požehnaním a s radosťou. Vojdi, dcéra moja!"
18 V ten deň naplnila radosť všetkých židov, čo bývali v Ninive.
19 K Tobiášovi prišli aj Achikar a Nadab, jeho bratanci, a blahoželali mu.
20 A sedem dní slávili Tobiášovu svadbu s radosťou.