Téma tohto blogu je výsledkom jednej ozaj smutnej situácie, v ktorej som naplno pocítila bezmocnosť a limity vyplývajúce z môjho gender statusu "žena" (niežeby neprinášal aj isté výhody). Ako som tak stála v obchode nad bedničkou Plzňa (ktorý bol v akcii za fakt dobrú cenu) a so svojimi 50 kilami a tenkými rúčkami som nebola schopná premiestniť ju z obchodu ku mne domov a užívať si po nasledujúce dni chuť toho božského nápoja, prepadol ma pocit smútku. Bol to moment, kedy som si uvedomila, že moja nezávislosť končí tam, kde začína akcia na moje najobľúbenejšie pivo a nemá mi ho kto pomôcť odniesť domov. Tak som sa začala zamýšľať nad tým, či a do akej miery je tá nezávislosť vlastne dobrá vec a kedy už je skôr na obtiaž.