Sú asi dve veci, ktoré milujem na Španielsku a ktoré ma stále bavia skúmať. Jednou z nich je cestovanie (čo ste si asi mohli všimnúť na mojom blogu) po krajine a spoznávanie španielskych miest, krás a zákutí. Za druhou vášňou ani nemusím ďaleko cestovať. Je ním chodenie od baru do baru a ochutnávanie rôznorodých tapasov a pinchos nielen v Aragónsku, kde žijem, ale aj v celom Španielsku.
Pre niektorých neznalých španielskej kultúry sa môže zdať, že ide o akúsi turistickú (a to doslova) atrakciu. Ak by sa jednotlivé tapas bary nenachádzali v dostatočnej blízkosti, mohlo by sa hovoriť aj o mestskej turistike. Našťastie, vo väčšine prípadov sa chodí "tapasovať" (tapear alebo ir de tapas) do jednej štvrte. Presúvanie by bolo náročné, keďže pri tejto činnosti nikdy nie ste sami, ale zavoláte si ku "kultúrnej udalosti" aj priateľov.
Tapas, tapa, pinchos a ración
S tapasovou kultúrou som sa stretla počas mojich dovolenkových ciest po celom Španielsku. Avšak častokrát majú v baroch a reštauráciách rôzne názvy. Aký je teda rozdiel medzi slovíčkami tapas, tapa, pinchos alebo pintxos, ako ho prezývajú v Baskicku a ración? Možno jazykovedci by mali čo robiť s prekladom, ale ja som počas môjho života v Španielsku odpozorovala tieto rozdiely.
Tapas
Tapas sú jednohubky, najčastejšie malé kúsky odkrojenej bagety na ktorých sa "servíruje" kúsok ryby, mäsa, šunky, zeleniny alebo inej špeciality. Akási chuťovka alebo delikatesa.
Tapa
V Andalúzii si v baroch môžete vypýtať napríklad 3 šunkové krokety "tres croquetas de jamón", ktoré vám naservírujú na malý tanierik a už ide o tapu ("tapa de croquetas"). Sloveso "tapar" znamená zakryť a kedysi tu bolo historickým zvykom zakrývať si pohár malým tanierikom, aby doň nevleteli mušky.
Pinchos
Taktiež ide o jednohubku, ktorej názov má pravdepodobne historické korene. Niektoré jednohubky obsahovali viaceré vrstvy, ktoré by sa na malom kúsku bagety neudržali a tak ich jednoducho prepichli špáradlom. V Baskicku, v jazyku euskera, ich prezývajú pintxos a kedysi boli omnoho menšie než tapasy. V Madride som sa napríklad stretla s tým, že mi v bare po jedle spočítali počet malých a veľkých špáradiel a zaplatila som až po jedle.
Ración
Ración je veľká porcia tapy, teda už nejde iba jeden krúžok kalamáru naservírovaný na bagete, ale o plnú porciu (rozumej plný tanier) kalamárov. Niekedy sa vás môžu opýtať, či si želáte polovičnú porciu a teda "media ración".
Tapas v Granade
Tapasmi je preslávená napríklad Granada v Andalúzii, kde si môžete večer zájsť do niektorých barov, objednať si nápoj (víno, pivo, tinto de verano) a k nemu dostanete zdarma tapas. Nejde o žiadnu jednohubku, ale skôr o hlavné jedlo. Nie však v takom množstve, ako sme zvyknutí, ale iba na pošteklenie žalúdka. Ponúkajú napríklad šunkovo-syrový toast s patatas fritas (vyprážanými zemiakmi) alebo šošovicový prívarok s klobásou (lentejas con chorizo). Za jeden večer vám stačí vystriedať 2 až 3 bary, kde zaplatíte iba za nápoje a ste najedení.
Tapas vo Valladolide
Počas môjho jazykového pobytu španielčiny vo Valladolide v regióne Kastília-León som sa stretla so špeciálnym dňom alebo skôr akciou na tapas. Týmto dňom je štvrtok, ktorý domáci prezývajú "Los jueves de tapas y copas". Do akcie je zapojených viac ako 50 prevádzok, v ktorých máte zľavu na tapas alebo nápoj. Maximálne tak zaplatíte 2 eurá za jednohubku s pohárom nápoja (vína alebo piva). V roku 2018 sa vo Valladolide dokonca konal Svetový deň tapasu "El Día mundial de la Tapa".
Tapas v Zaragoze
Dostávame sa na tapas k mojej aktuálnej domoVine (domácemu vínu?). V Zaragoze máme tiež svoj tapasový deň. Rovnako, ako aj vo Valladolide aj tu kraľuje štvrtok prezývaný "juepincho", názov pospájaný z dvoch slovíčok – jueves a pinchos a teda jednohubkový štvrtok. V tento deň práskajú vo švíkoch hlavne ulice v štvrti Magdalena a ulica Calle del Heroísmo, v ktorých sa nachádzajú bary ponúkajúce tapas/pinchos a nápoj za 2 eurá.
V tento deň sa ulice starého mesta zapĺňajú hlavne mladými ľuďmi, študentmi. Počas ostatných dní v týždni tieto ulice vzývajú prázdnotou. My sme si z tohto dňa spravili s priateľom taký malý zvyk spojený s kultúrou. Pred dobrým tapasom si zájdeme za kultúrou a navštívime jedno z múzeí, galérií alebo aktuálnej výstavy, či už vo výstavnej sále v La Lonja alebo v paláci Palacio de Sastago. Potom si to už rovno nasmerujeme do jednej z ulíc, kde sa nachádzajú naše obľúbené bary: Bar Estudios, Bar Entalto, Birosta a ďalšie.
Preplnené ulice počas juepincho dostávajú úplné iný šat. Žijú v rytme hudby, ktorá tu znie častokrát z rohu ulice Calle Cortesías. Podaktorí ľudia sa nechávajú unášať melódiou, iní debatujú s pohárikom vínka alebo piva v ruke. Milujem nasávať túto pouličnú atmosféru. Dovnútra baru sa dostanete, iba ak sa pretlačíte pomedzi dav ľudí. Čašník vás však zaregistruje a bleskovou rýchlosťou vám naservíruje, čo si želáte a svoj tapas si odnášate rovno na ulicu.
Tubo v Zaragoze
Tapasy alebo pinchos vám v Zaragoze naservírujú aj akýkoľvek iný deň. Preslávená je štvrť Tubo, do ktorej sa vchádza cez "tajomnú" bránu Puerta Cinegia. Kedysi to bola jedna zo vstupných brán mesta Ceasaraugusta. Dnes po nej zostali iba ruiny, ale ak sa rozhodnete do Tuba vkročiť cez toto miesto, privíta vás zakladateľ mesta – rímsky vládca Cézar Augustus a pri východe vyjdete na ulici Calle Libertad. Tu vám odporúčam navštíviť bar El Champi, v ktorom vám naservírujú šampiňónový hamburger a Tabernu Doña Casta s úžasnými kroketami od výmyslu sveta (klasickú kroketu jamón serrano s orechmi musíte vyskúšať).
Najstaršia reštaurácia v Španielsku
Pri potulkách v Tubo by ste nemali vynechať návštevu najstaršej reštaurácie v Španielsku (s licenciou) – Casa Lac. Založili ju dvaja Francúzi v roku 1825, ktorí zo svojej krajiny utiekli počas revolúcie a "naučili" Španielov jesť vonku. Prvé poschodie reštaurácie kedysi fungovala ako cukráreň a na druhom poschodí bola jedáleň. Dnes si na spodnom pochodí pochutnáte na tapase pri bare alebo za barovým stolom a na hornom pochodí si pokojne posedíte a pochutnáte na dennom menu. Z pôvodného dizajnu reštaurácie Casa Lac sa zachovala drevená podlaha a luxusné lustre na plafóne. Okrem iného tu môžete obdivovať aj krásnu keramiku "azulejos" pri schodisku na horné poschodie.
TIP: Ak nie ste veľmi hladní, v Casa Lac ochutnajte z ponuky degustačných tapasov, ktoré vám tu nenaservírujú na malom kúsku bagety, ale nadizajnujú na drevenú dosku alebo na tanier. Ak ste sa rozhodli, že si tu dáte denné menu, neoľutujete, pretože k príprave jedál tu používajú tie najlepšie suroviny.
Pinchos v Baskicku
Na severe Španielska v Basicku sa tapasy nenazývajú tapasmi, alebo pinchos. Bolo tomu tak od pamäti a slovíčko tapas by ich hádam urazilo. Namiesto klasického spojenia "ir de tapas" (v preklade, zájsť si na tapas), Baskovia si zájdu na vínko "ir de txikitos" (txikitos sú malé poháre vínka). Pri mojej nedávnej návšteve v Bilbao, vám to môžem potvrdiť.
Na tapasoch sme strávili celý víkend, od rána až do večera. Najprv sme začali raňajkami v najväčšej krytej tržnici v Európe "Mercado de Ribera", pokračovali sme obedovými jednohubkami "pinchos" na námestí "Plaza Nueva" a večer sme skončili v bare Irrintzi v Starom meste. Nevynechali sme ani nedeľný zvyk Baskov. Pred slávnostným obedom si s kamarátmi zájdu na kalamáre "rabas", ktoré si pochutnávajú s bielym vínkom "txakoli".
Bary nielen v Bilbao, San Sebastiáne ale aj v celom Baskicku vzývajú preplnenými barovými pultmi, ktoré sa prehýbajú od podnosov pinchos všetkých možných druhov – zeleninových, mäsových, rybacích a krvavníčkových. Máte problém si vybrať bar, ktorý by vás na prvý pohľad neočaril. Nuž a teraz prichádza jedna pomôcka. Dobrý bar spoznáte podľa toho, že je v ňom veľa ľudí a na zemi pod barovým pultom sa nachádza horda požmolených servítok a špáradiel. Nuž, španielska kultúra!
Od baru do baru na tapas a pinchos
V celom Španielsku majú obľúbený národný "šport", teda po futbale samozrejme. Stretávanie sa s kamarátmi, či už po práci alebo počas víkendu je úplnou samozrejmosťou a tak namiesto vysedávania pred televízorom alebo chodením do posilňovne sa chodí od baru do baru. Nikdy nezostanete iba v jednom podniku, väčšinou vystriedame 2 až 3 podniky. Má to svoju výhodu, pretože nielenže zmeníte prostredie, ale ochutnáte rôzne druhy tapasov a pinchos. My sme si naposledy posedeli aj s Alexandrou – Madridčankou v bare La Flor de la Sierra, odkiaľ sme smerovali do ďalšieho podniku La Viña na baklažán s medom.
Rada na záver: Účet prosím!
V Španielsku platí pravidlo, že v kaviarni, bare alebo reštaurácii platíte na konci. To znamená, nie vtedy, keď si objednáte, ale až po konzumácii, keď sa dvihnete zo stoličky na odchod. Počíta sa totižto s tým, že si môžete ešte niečo doobjednať. Čašníkovi iba pripomeniete, čo všetko ste mali (častokrát si to on aj pamätá) a zaplatíte.
Magická fráza na vypýtanie účtu sa v jednotlivých regiónoch líši. V Aragónsku používame formulku "me cobras, cuando puedas?" (v preklade: zinkasuješ ma, keď budeš môcť?) a v Madride najčastejšie používajú "dime cuanto te debo" (povedz mi koľko ti dlžím). Nič však nepokazíte, keď použijete univerzálnu frázu "la cuenta por favor" (účet prosím) alebo "me cobras?" (zinkasuješ ma?).