Hrať vo finále Stanley Cupu je snom všetkých hráčov aj generálnych manažérov v NHL. To je cieľ, na ktorý sa upierajú fanúšikovia zámorského hokeja. Každá sezóna vyselektuje dva kluby, ktoré bojujú o to, aby ich hráči mohli zdvihnúť nad hlavu pätnásťkilový strieborný pohár. Zvyšných 29 tímov má už v tom čase dovolenku.
Nič proti ostro sledovanému vyvrcholeniu sezóny, ale teraz sa zameriame na dva dni, ktoré zasiahnu ligu plošne ako kobercový nálet. A dotknú sa aj klubov, ktorých manažéri sa v týchto chvíľach rozhodnú len nezáväzne prizerať.
Ich opatrnosť totiž môže fatálne ovplyvniť budúcnosť tímu na dlhé mesiace či roky. Uzávierka prestupov a štart trhu s voľnými hráčmi sú dátumy, ktoré majú šéfovia klubov v kalendároch zvýraznené červenou fixkou.
Hovorí sa, že zmena je život a v NHL to platí dvojnásobne. Privilégium stráviť celú kariéru v drese jedného tímu je poskytnuté len tým najväčším osobnostiam. Takým hráčom sú potom prisudzované výsady v podobe vyveseného čísla v aréne, doživotnej lóže pre celú rodinu, ale aj pracovných ponúk na ďalšie pôsobenie v klube, ktorý dokonale poznajú.
[Viac o téme: Kinkaid do Columbusu]
Lenže aj v hlavách hráčov spätých s jedným pôsobiskom, ako boli Jean Beliveau, Mario Lemieux, Steve Yzerman, Nicklas Lidstrom, Milan Hejduk alebo Patrik Eliáš, občas šrotovali myšlienky ohľadne toho, akým smerom sa mohli uberať ich kariéry, keby zmenili adresu.
"Dá sa povedať, že som bol jednou nohou v Rangers, ale potom sa objavil Lou Lamoriello a ponúkol mi predĺženie zmluvy, na ktoré som zase prikývol. Keď má človek rodinu, tak mu ide aj o to, aby mali deti zázemie a nemuseli si neustále hľadať nových kamarátov," opisoval svoje dilemy Eliáš.
Hoci dnes sa jeho dvadsaťšestka hojdá pod stropom Prudential Center v Newarku, nebol v Devils vždy len šťastný. Nezhody s trénermi Patom Burnsom a Brentom Sutterom v Eliášovi podnecovali myšlienky na odchod, ale Lamoriello to nakoniec nikdy nepripustil. Napriek tomu, že o českého forvarda bol pred uzávierkou prestupov pravidelne veľký záujem.
Deň, keď sa uzatvárajú prestupy, je bojiskom pre kluby, ktoré sa rozhodnú staviť všetko na jednu kartu, ale aj pre tie, ktoré chcú z takéhoto prístupu čo najviac vyťažiť. Vždy je dobré mať v zálohe plán B. Ani ten vám však nezaručí dividendy v podobe úspechu.
V roku 2013 Boston Bruins veľmi túžili po Jaromeovi Iginlovi, ktorý pred trade deadline pristal v Pittsburgh Penguins a vtedajší manažér Bruins Peter Chiarelli stavil na iného veterána Jaromíra Jágra. Ten však v play off nestrelil ani jeden gól a jeho ofenzívny príspevok Bostonu chýbal hlavne vo finálovej sérii proti Chicago Blackhawks, ktorú stratil v šiestich zápasoch.
Dopredu vám pochopiteľne nikto nič nezaručí, ale keď sa trejd v čase uzávierky prestupov naozaj vydarí, generálny manažér je považovaný takmer za vizionára.
Ako Dean Lombardi z Los Angeles Kings, keď vo februári 2012 získal z Columbus Blue Jackets výmenou za beka Jacka Johnsona a výber v prvom kole draftu kľúčového centra Jeffa Cartera.
Ten sa osvedčil už v play off toho istého roka, v rozhodujúcom šiestom finále proti Devils dal rozdielový gól a o dva roky neskôr sa na ďalšom Stanley Cupe podieľal desiatimi gólmi a 15 asistenciami v 26 zápasoch vyraďovacej časti.
Ale v play off 2014 sa zaskvel najmä jeho spoluhráč Marián Gáborík, ktorý bol o rok skôr v apríli pred uzávierkou vymenený z New York Rangers do Columbus Blue Jackets. Epizóda v Ohiu slovenskému strelcovi veľmi nevyšla, ale ďalší rok sa stal kľúčovou súčasťou šampiónskeho tímu Kings. Nebyť uzávierky, Gáboríkovo meno by asi na pohári vôbec nebolo.
Kým pred 'deadlinom' generálnych manažérov čo sa týka kľúčových rozhodnutí tlačí čas, pred začiatkom trhu s voľnými hráčmi je priestor všetko si pekne prepočítať a pripraviť. A potom sa už len sústrediť, či vám vyhliadnutú posilu nevyfúkne konkurencia s ešte lukratívnejšou ponukou.
V Bostone si dodnes môžu gratulovať, že po konci sezóny 2005-06 dospeli k rozhodnutiu angažovať vtedy dvadsaťdeväťročného Zdena Cháru, ktorý mal za sebou štyri sezóny v Ottawa Senators.
Tento podpis už viac ako dekádu prináša Bostonu len samé výhody. Boston dal Chárovi najskôr päťročnú zmluvu na 37,5 milióna dolárov, ale veľmi rýchlo sa zistilo, že bostonská éra slovenského dlháňa sa tým neskončí.
Chára sa stal dvadsiatym kapitánom v histórii klubu a je ním dodnes. V sezóne 2008-09 získal Norris Trophy pre najlepšieho obrancu NHL a o dva roky neskôr sa radoval so Stanley Cupu, ktorý Bruins vybojovali po 39 rokoch.
Ak je niekto prototypom tímového lídra, tak je to práve Chára, ktorý by v rebríčku najväčších úlovkov na voľnom trhu patril na úplný vrchol.
V deň keď sa začalo s obchodovaním urobili kluby podobne šťastné rozhodnutia ako v prípade Cháru aj pri Adamovi Gravesovi (New York Rangers), Edovi Belfourovi (Dallas Stars), Scottovi Niedermayerovi (Anaheim Mighty Ducks) alebo Scottovi Stevensovi (New Jersey Devils).
[Sledujte najhorúcejšie novinky na Twitteri cez @NHLsvk]
Priviesť posilu, ktorá otočí kormidlo smerom k hokejovo zasľúbenej krajine, je snom každého manažéra v NHL. Či je to pred uzávierkou trejdov, alebo v deň, keď sa otvárajú brány voľného trhu, nie je pre fanúšikov až také podstatné.
Ale generálni manažéri vedia svoje. Aj pre ich kariéry sú to totiž dva nesmierne dôležité dátumy.