Už od tretej triedy zúčastňoval (najmä, ale nielen) matematických olympiád, a o dva roky neskôr začal riešiť aj korešpondenčné semináre, často som počúval o "tých" ľuďoch, ktorým sa splnil sen a podarilo sa im ísť študovať na Oxford či Harvard. Ako sa to často stáva, malý chlapec si vzal do hlavy, že aj on by niekedy chcel ísť študovať na ten Oxford, Cambridge, alebo niečo podobné, aj keď ani on sám neveril, že by sa to niekedy mohlo podariť.
Po piatich výrazne prevegetovaných rokoch na Gymnáziu Grösslinogvá 18, cez ktoré som aj tak prechádzal s prakticky čistými jednotkami, som si povedal, že by som pre tento sen mohol aj niečo urobiť. Preto som sa, inšpirovaný staršími (napríklad Zuzkou Masárovou) rozhodol prihlásiť na IB na Gymnáziu Jura Hronca. Vyplnil som prihlášku, urobil prijímačky, a už nebolo úniku.
Úprimne sa priznám, zo začiatku som bol vydesený. Bol som zvyknutý na to, že do školy stačí prísť a nič nerobiť, a chvíľu mi trvalo, kým som si zvykol na tempo a hlavne rozsah mimoškolskej práce. No určite to stálo za to. Namiesto množstva nepotrebných predmetov som študoval len slovenčinu, angličtinu, ekonómiu, a najmä matematiku, fyziku a informatiku, ktorým som sa tým pádom mohol venovať omnoho viac než predtým.
A, čo bolo tiež veľmi dôležité, ocitol som sa v prostredí ambicióznych ľudí, kde sa cenil úspech, a nie flákanie sa. Možno aj kvôli tomuto som sa rozhodol skúsiť svoje šťastie, a prihlásiť sa na štúdium Pure and Applied Mathematics na univerzite v Cambridge.
Do karát (a môjho Personal Statementu) mi hralo, že sa mi v prvom IB ročníku podarilo zúčastniť sa na stredoeurópskej matematickej olympiáde (MEMO). Preto som teda v októbri 2010 stlačil "send" a netušil, že sa tým začne najväčšie čakanie v mojom živote. Najprv sa hralo o pozvanie na interview, osobné pohovory priamo v Cambridge. Po nich som nemal veľmi dobrý pocit, myslel som si, že som ich pokazil, no na Troch kráľov mi prišiel "conditional offer" podmienený veľmi dobrou maturitou a zložením špeciálnych testov STEP (Sixth Term Exam Paper) z matematiky. V máji som napísal maturity a v júni STEPy. Na začiatku júla som zistil, že maturitu som splnil, no až 18.8. som si konečne vydýchol, keď mi aj na výsledkoch STEPov zasvietili dve pozitívne písmená. V tom momente sa mi splnil najväčší sen, aký som kedy mal.
Po prvom trimestri strávenom v Anglicku môžem povedať, že som si vybral správne. Zároveň si však človek musí veľmi dobre rozmyslieť, či to je pre neho to pravé. V Cambridgi musí študent matematiky makať, bez hocijakých výnimiek či ústupkov. Áno, semestre sú krátke — učí sa len 8 týždňov (6 dní do týždňa po dve 50 minútové prednášky). No okrem týchto treba každé dva týždne vypočítať štyri sady príkladov, čo zaberie ďalšie dlhé hodiny každý jeden deň. O týchto sa potom diskutuje na tzv. supervisions (cvičeniach) ktoré majú len dvaja žiaci s jedným učiteľom zároveň na nich je založená podstata oxbridgského spôsobu štúdia.