"Sick of his own face
Sick of his own skin, of the dark
he crawls outside himself
to sing -
a better _poet than most."
- Hosho McCreesh
>/V nemom svetle.
V chladnom tichu.
Svetlo váha pri povzdychu.
A to ticho, strieda sa zas s hádkou
keď zo života vymazal som, zopár ďalších
rozmazaných riadkov_
>/Na posteli pútam úzkosť
keď nenávidím všednosť... si tu?
Preto občas zvyknem vyniesť
ďalšie drobné črepy z vnútra bytu.
Teraz, keď som rozbil nový pohár
zjatril staré rany a vymkol pýchu
čakám, kým ma ďalší chudák
okradne o identitu_
>/Omámený tlkotom ručičkových hodín
po tme prstom píšem do zošita
že včera som prežil až do smrti
a dnes umieram späť do života.
Preto prial by som si vedieť
či ten čas za to ešte stojí
lebo srdce ktoré vzpiera sa
je srdcom ktoré večne bolí_
>/Ligotavá spomienka
strieda zločin bezfarebnej noci
prevrátená myšlienka
ďalší nevyslovený to pocit.
Včera trhá vlákna času
zajtra derie kolies reality
ako krásne je si priznať
že som z nej občas rozpačitý_
Teraz otvorte oči.
...
opakujte po mne:
...
opakujte po mne:
...
opakujte po mne:
...
opak... opakujte...:
...
opakujte po mne:
...
milujem...
kým si.
nenávidím...
byť ako ty.
...
Teraz otvorte oči.