Dobrý deň,
chcela by som sa poradiť ohľadom mojej 5 ročnej dcérky, ktorá podľa všetkého veľmi žiarli na svojho 8 mesačného brata. Doteraz bola jedináčik a všetku pozornosť mala ona. A to nielen od nás rodičov, ale aj babiek, dedkov, strýkov.
Zrazu sa narodil malý brat a vtedy prišiel zlom. Pravdepodobne sa jej zrútil svet jej očami. Všetka pozornosť ide na malého, pretože je veľmi naviazaný na mňa. Prednedávnom prekonal chorobu a to vtedy bol nehorázne uplakaný. Nosil sa vyslovene na rukách, odmietal príkrm a bol len dojčený na vyžiadanie.
Teraz ešte aj v noci som niekedy aj 7x hore kvôli nemu a som čím ďalej, tým viac unavená. A to všetko vidí dcérka, ale vôbec mi to neuľahčuje. V poslednej dobe odmieta chodiť do škôlky. Milovala škôlku, lebo tam boli deti a vždy odo mňa chcela, aby som po ňu chodila až pred zatvorením škôlky. Každé ráno sa tešila, no teraz začala vzdorovať.
Odmieta vstávať ráno, odmieta sa obliekať, odmieta sa prezliecť. V škôlke robí scény a keď nefunguje spustí srdcervúci plač.
Veľakrát sme jej všetko vysvetľovali, je v predškolskej triede.
A samozrejme sme sa aj sa pýtali, že prečo nechce chodiť do škôlky. Vždy dostaneme len odpovede tipu, budete mi chýbať a nechcem byť bez vás.
Ako jej mám vysvetliť, že do škôlky musí chodiť bez toho, aby mi robila doma večer a aj ráno scény?
Problém je v tom, že ona strašne kričí a tým pádom mi večer budí syna a potom sa mi zase všetko posunie. Zase uspávam malého a ja som v posteli tak o 23. hodine.
Vždy sme ju chválili a vraveli ako nám veľmi pomáha a aká je šikovná, no ale začala sa správať úplne opačne.
Ako mám s dcérkou komunikovať?
Za odpoveď ďakujem