ORCHID rodina - ORCHIDACEAE
Bezlistý epitop Epipogium aphyllum (F. W. Schmidt) Sw.
Zriedkavé druhy severnej palearktiky.
Vytrvalá bylina úplne nahá rastlina - saprofyt. Stonky sú krehké, 7–32 cm vysoké, maľované svetložltou farbou s červenými pruhmi, duté, napuchnuté nad základňou, priemer v tomto mieste je až 1,2 cm, rizóm je koralový, artikulovaný, silne rozvetvený. Listy sú nevyvinuté a majú vzhľad membranóznych bezfarebných šupín. Kvetenstvo je vzácne málo kvetované kefy, najprv zvislé, neskôr priamka. Kvety sú visiace, voňavé, biele alebo svetlo fialové. Listy sú lineárne kopijovité, tupé až do dĺžky 1 cm. Vonkajšie tepaly a dva bočné krídla vnútorného kruhu sú ohnuté, kopijovité, voľné a klesajúce. Pero je nasmerované nahor a na základni má hrubý a tupý výbežok, pozostáva z troch čepelí. Stredný lalok je veľký, vajcovitý, špicatý, celý, alebo na okrajoch mierne vrúbkovaný, zatiaľ čo bočné laloky sú malé a úzke, s viditeľným očkom. Predtým sa pery nazývali fúzy, a keďže táto rastlina má "bradku" smerujúcu nahor, nazýva sa "koreňovou kosťou". Stĺpec je krátky, hustý, s krátkym zobákom, dvoma polliniami, visiacimi, sedia na nohách pripevnených bežným lepidlom a majú elipsoidný tvar. Vaječník má tvar stonky. Bezlistá brada je bez koreňov a nemá listy. Neobvyklý korálový oddenok sa vyznačuje tým, že produkuje pretiahnuté výhonky podobné vláknam, ktoré sú na konci zhrubnuté v tvare klubu a možno ich považovať za podzemné riasy, zahustený koniec vytvára nový podzemok, ktorý sa vyskytuje vedľa starého, ktorý sa po dozretí plodov na kmeni vyčerpá a postupne zomrie. , Tento korálový podzemok žije pod zemou, pokrytý voľným humusom. Ak sa podmienky vyvíjajú nepriaznivo, oddenok nevysunie kmeň na povrch, môže to trvať niekoľko rokov, zatiaľ čo rastlina vedie podzemný život vo forme koralového podzemku. Je jasné, že ak nie je známe, kde táto rastlina rastie, nie je možné ju nájsť v tejto forme. Tak, brada nie je spôsob, akým väčšina kvitnúcich rastlín, to nie je parazit, ale saprophyte - sa živí pripravenej organickej hmoty pôdy humusu, absorbovať ich s odnože. Kvitne v júni, dozrieva v júli.
Sortiment druhov pokrýva európske a ázijské časti ZSSR, Kaukazu a Ďalekého východu. V rámci regiónu je zaregistrovaný na Kamyshanovej glade. Rastie v tienistých lesoch stredného horského pásu, kde je pôda bohatá na organické látky. Rezervy sú veľmi obmedzené, pretože sa vyskytujú len zriedka. Vegetatívna reprodukcia. Druh znižuje ich počet v dôsledku narušenia biotopov. Je potrebná starostlivá kontrola stavu populácie. Pohľad na štátnu ochranu, uvedený v Červenej knihe ZSSR.
nátierka
Rozsah druhov v rámci RSFSR pozostáva z troch fragmentov. Najväčší z nich, ktorý zachytáva Kaliningradský región, sa tiahne od Baltského mora po približne 120 ° c. Jej severná hranica sa rozprestiera pozdĺž južnej časti Murmanskej oblasti pozdĺž Arkhangelskej oblasti, autonómnej sovietskej socialistickej republiky Komi, severne od Sverdlovskej oblasti a južne od Khanty-Mansiysk aut. okresu, severne od regiónu Tomsk, Krasnojarsk, Irkutsk a Chita. Južná hranica tejto časti pohoria je približne v oblasti Brjansk, Oryol, Lipetsk, Tambov, Penza, Ulyanovsk, Kuibyshev, na severe regiónu Orenburg, Baškir ASSR, v regióne Čeľabinsk, ďalej pozdĺž juhu regiónu Kurgan, v Omsku (severne od Omska) , na severe regiónov Novosibirsk a Kemerovo, na juhu územia Krasnojarského územia a na území ASSR Tuva na štátnej hranici ZSSR.
Izolované lokality druhu sú dostupné v Jakutsku. Druhý úsek zahŕňa oblasť Amur, Chabarovsk a Primorsky Krai, Fr. Sachalin a polostrov Kamčatka (okrem severu). Tretí úsek zahŕňa časť Veľkého Kaukazu: južne od území Krasnodar a Stavropol, Kabardínsko-balkánskej, severoosetskej, čečensko-ingušskej a dagestánskej autonómnej sovietskej socialistickej republiky. V ZSSR sa navyše nachádza v pobaltských republikách, Bielorusku, na Ukrajine av Zakaukazsku. Mimo ZSSR sa distribuuje v Európe, Fennoscandia (do 66 ° s. Š.), Hory Malej Ázie, Mongolsko, Himaláje a hory juhozápadnej Číny, na Kórejskom polostrove av Japonsku (1-5). Cez rozsiahly rozsah, to je jeden z najvzácnejších druhov orchideí.
Bezlistá brada rastie v tienistých, vlhkých, zvyčajne machových, často ihličnatých, zmiešaných alebo listnatých lesoch, niekedy v zalesnených kľúčových lesných močiaroch. Zvyčajne sa vyvíja na hrubej lesnatej pôde bohatej na humus, občas pozorovanej v suchých lesoch. Saprofytická rastlina bez chlorofylu, vedúca podzemný životný štýl. To je zvyčajne nájdené počas kvitnutia, keď 1-5 kvety sú vykonávané nad zemou na hrubý, mäsitý stopky. Kvitne nie ročne. Veľmi zriedka (zrejme na sútoku mimoriadne priaznivých klimatických podmienok) dochádza k masívnemu kvitnutiu. Po odkvitnutí, rastlina nemusí vykazovať svoju prítomnosť po mnoho rokov.
Limitné faktory
Odlesňovanie, zvýšené obhospodarovanie lesov, obohacovanie pôdy, narušenie lesného podstielky (napríklad pri zbere húb) a zvýšenie rekreačného vplyvu (6, 7).
Nachádza sa v desiatich rezervách RSFSR. Na zachovanie druhov, presnú identifikáciu lokalít a vytvorenie lesných rezervácií je potrebné dôsledné dodržiavanie ochranného režimu. Pestuje sa v botanickej záhrade Bakuriani
zdroj: 1. Nevsky, 1935, 2. Meive! e1 al., 1965, 3. Zipiegtapp, 1975, 4. Mooge, 1980, 5. Determinant vyšších rastlín Yakutia, 1974, 6. Ignatenko, Amelchenko, 1983, 7. Tsepurite, Strazdinsh, 1983.
Zostavené: L.V. Averyanov
Bohužiaľ, zatiaľ žiadne komentáre. Buďte prvý!
Popis a fotografia
Bezlistý akord (Epipógium aphýllum) je členom rodu Nadzorodnik (Epipogium), patriaceho do čeľade Orchid, známej tiež ako Orchid, Orchid (Orchidáceae).
Neprítomnosť chlorofylu určila životný štýl brady - táto rastlina nevyužíva fotosyntézu na získanie živín, ale húb, na ktorých parazituje. Húb mycelium rastie v odnožiach kvetu. Tento typ vzťahu v botanike sa nazýva mykoterotrofia.
Výška brady bez listov dosahuje 30 cm, jej stopka je dutá, krehká, mierne napuchnutá, svetložltá, zdobená červenými alebo ružovými pruhmi. Na rozdiel od mena, listy rastliny sú stále tam, ale vyzerajú ako nenápadné webbed váhy.
Kvety klesajú, zoskupené do racemov, majú slabú vôňu banánov. Vyznačujú sa žltým sfarbením, zdobeným bledo purpurovými, fialovými alebo ružovými škvrnami. Na stonke sa zvyčajne tvoria 2 až 4 kvety. Rozvetvené vetvičky, koralové.
Reprodukuje štetinu hlavne vegetatívnym spôsobom, s pomocou podzemku, ktorý tvorí tzv. "Stolony" s rastovým púčikom. Môže sa tiež množiť osivom, ale semená strukov sa tvoria len zriedka.
Stav zabezpečenia v Červenej knihe
Napriek širokému spektru, bezlistá brada v mnohých oblastiach je považovaná za vzácnu rastlinu. Červená kniha Ukrajiny ho odkazuje na ohrozené druhy, pričom je potrebné chrániť svoje biotopy na vrchu Chotyn. V Rusku je tiež uvedený v Červenej knihe ako druh s neistým stavom. Okrem toho, kvetina je zahrnutá v regionálnych Red Books alebo je chránená v 47 predmetoch Ruskej federácie.
V súhrne možno konštatovať, že bezlistá brada je veľmi citlivá na akúkoľvek ľudskú ekonomickú aktivitu - od odlesňovania a odtoku močarísk až po zdanlivo mierne narušenie lesnej podlahy pri zbere lesných plodov alebo húb. To všetko je hlavným dôvodom zníženia počtu neobvyklých a krásnych rastlín.