Ja i vy... Chápem, že sa nájdu aj takí, čo ma budú do nekonečna osočovať. Aj takí, čo mi budú dôverovať. Pre mňa má oboje rovnakú váhu. Je to "iba" ich názor.
Ten, kto si bez viny, hoď prvý kameňom... Už ním dávno nehádžem. Rovnako ako som imúnna voči slovám iných. Nepotrebujem s nimi bojovať. Beriem to rovnako, ako som povedala kamarátke, predstav si, že Ti hovoria, že máš zelené vlasy. J
Viem, že každý môže vyjadriť svoj názor. A nikomu ho neberiem. Je fajn keď neberú mne ten môj. J
Nepovažujem sa za nič viac ani menej, ako ktokoľvek iný. Prečo aj?
Možno do predstáv niekoho nezapadám a ani on nezapadá do predstáv mňa. Máme sa kvôli tomu naťahovať, či sa dokonca nenávidieť? Načo?
Zvykla som si používať sústavu troch sít. Čo to je? Ak informácia prejde cez všetky z nich, má význam ju pustiť do sveta. Prvé sito v sebe nesie otázku: Je táto informácia pravdivá? Ak hej, pustím ju k ďalšiemu situ: Je táto informácia pozitívna. A napokon, keď prejde cez obe sitá, ju čaká ešte jedno: Je táto informácia pre niekoho prínosom?
S pomocou tejto sústavy je svet oveľa jednoduchší. Človek hovorí oveľa menej. Nie je totiž o čom. J
Snažím sa, aby slovo, ktoré vyrieknem, bolo pravdivé, pozitívne i malo prínos pre iných. Ale vždy to bude iba a len môj názor.
Kamarát mi pred časom povedal: " Ty s niekym stále bojuješ". A mal pravdu. Mala som potrebu neustále niekoho presviedčať o svojej pravde. Dnes už ju nemám. Znie to asi apaticky, ale dnes už ju nemám.
Beriem, že každý má svoju vlastnú pravdu.
Podľa teórie relativity je všetko vôkol nás relatívne. A slovo "pravda" netvorí výnimku. J