Otvorím myseľ. Prekonám (sa) a prekážky medzi. Otvorím myseľ a zistím, že nie je úplne tak čistá, ako som si mysela, položím na stôl ceruzky a zadívam sa na drobnú čiernu rybu, čo nám pláva cez obývačku. Blízkosť medzi nami, drobnosť zaniká v priestore a ona mi rastie pred očami. Dych sa zastaví a slovami nedokážem opísať zrazu jej majestátnosť a všetky tie zdvojené pohľady, mávanie plutvou vo mne vzbudzuje úctu. Dívam sa cez sklo, priezračné more valí sa cez dvere. Plávam. Tlieskame, tancujeme a sem-tam prehodíme pár slov.
Otvorím myseľ. Prekonám strach z hĺbok a hlbokých citov. Prekonám pocit, že som človek, veď predsa ryba je blízko, ryba je srdce, ryba krv a mlieko. Čisté je nebo nad nami a priestor nepoznaný. Čakám vlny, kedy nás zavalia a my ledva zalapáme po dychu. Čakám tú búrku, ktorá nás odnesie ďaleko od brehu. No všade je ticho... Tak tmavé ticho.
Otvorím myseľ.Predo mnou drobná ryba čierna. Odchádza tak flegmaticky, tak akoby cesta bola príliš známa, bez veľkých očakávaní a lepších zajtrajškov. Dívam sa na ňu a ešte posledný krát zaťukám na hrubé sklo akvária: s lo bo da
PS: venované https://www.youtube.com/watch?v=8OEjYquyjcg&feature=share
PS2: musíme my ľudia všetko ovládať- musíme nútiť levov tancovať a ryby skákať do vzduchu,musíme neustále vládnuť nad všetkým?