To bolo vtedy, keď baťko Hviezdoslav, určite dnes najznámejší (hoci asi nie najčítanejší) slovenský básnik, sa ešte nepýšil týmto pseudonymom. Ale Pavol Országh, lebo o ňom je reč, už vtedy bol nesmierne talentovaným literátom, ktorý cítil, že po doznievaní silného hlasu štúrovskej generácie sa slovenská literatúra ocitla na rozhraní, neskôr pomenovanom ako rozhranie medzi umeleckými epochami romantizmu a realizmu.
To bolo teda vtedy na začiatku sedemdesiatych rokov 19. storočia, keď dvadsiatnik Országh so svojím rovesníkom Kolomanom Banšellom dozreli k rozhodnutiu