Nakoľko som sám a dobrovoľneApsidalTill , 08.08.2010 21:10
Krátko po dovolenke, kedy som si po dlhej dobe mohol na čas oddýchnuť od pracovného procesu ,ma zase prepadla mysliaca vlna a jej duša teraz buší do blogu ktorý sledujete. Podstatou nadpisu: nakoľko som sám a dobrovoľne, je samozrejme aj odraz môjho súčasného života. Herná novinarina, my vždy za tie roky poskytovala slušnú dráhu seba-reflexie pre inak mozog, zmáhaný chľastom a drogami. Nikdy som neľutoval toho, čo som spravil pre svoje či cudzie stránky a na agresiu môjho druhého "ja", že všetko je len osud a plávať proti rieke nemá cenu, som reagoval súhlasom v podobe ticha. Vybral som si možno ale viac než len drahý koníček a nejakú pochybnú povesť, zvolil som si totiž status: samotár zero! Neverím v ľudské osudy, kde sa človek behom jednej sekundy stane niekym iným len preto - že niečo videl, zažil či vypil. Počas 26 rokoch mojej púte, som veril vždy že zdravý rozum musí v kombinácii s osudom pripraviť človeku budúcnosť, ktorú si želá. TV, noviny ani rádio už nesledujem, nerobím to pre ich obsah, ktorý radikálne degraduje moju filozofiu o dobrej stránke každej ľudskej bytosti - nemajte strach, nezačnem tu fňukať nad tým prečo sa deje to a to v tomto skurvenom svete, len narážam na fakt, že ten kto si uvedomí jasne a zreteľne - čo chce dosiahnuť vo svojom bytí, tak to nakoniec nájde. Možno nie tak ako si to nakoniec vysníval, ale pointa ostane zachovaná. Pred 5 rokmi som napísal svoj jediný román, ten odmietlo každé vydavateľstvo s vetou: nevyzreté ale píš ďalej. Ich názor som bral rozhodne ako prekážku, ktorú je možné prebúrať ak budem mat silnú vôľu. Začal som teda písať ďalšie dielo, ktoré ale do dnes nikdy nebolo dokončené. Niekto by ma teraz mohol označiť za pokrytca, ktorý tu najprv káže o silnej vôle a nakoniec, sám sklame letargiou voči svojmu snu. Svoj druhý román som však nedokončil z iného dôvodu. Prečo som chcel aby moje meno stálo na papieri niekde v predajni kníh?! Pretože to mohla byť tá jediná tehla môjho ja, ktoré tu nakoniec po mne ostane a pán farár bude mat o čom hovoriť v pauze medzi kašlaním a hrobovým tichom. Počas toho ako som však pilne makal na príbehu číslo dva, my do života vkročila voľba práce ktorú dnes poznáte za nickom ApsidalTill. Zrazu som dostal možnosť odovzdávať formou písma (časti snu) dojmi z hier a deliť sa tak s fanúšikmi o niečo z môjho "ja". Toto nech je príkladom pre všetkých, ktorí si myslia že len jeden cieľ je to, čo ich stačí spraviť šťastnými, nieje to tak a treba trocha ten osud počúvať a nestavať sa mu napriek do cesty.