|Druhé podanie - 27|
|Tuším sa stal malý zázrak: asi tak pätnásťtisíc občanov Slovenska dalo o sebe vedieť, že nepatria do stáda. V Štúrove a vo Svätom Jure sa uskutočnilo referendum, ktoré zdanlivo nič neznamená, ktoré nemôže priniesť nijakú zmenu do súčasných pomerov, zdanlivo šlo o bezvýznamnú formalitu. Avšak celá panujúca garnitúra nás rázne presvedčila, že onen akt má oveľa väčší význam, než sa zdá i samým občanom tých dvoch miest. Prečo vlastne naši mocní prepadli takej až udivujúcej panike? Pretože sa po prvýkrát presvedčili, že sa ich ľudia neboja, že proste tú arogantnú čeliadku konečne niekto odmieta brať vážne, že konečne začína ktosi konať podľa demokratických regulí.


Áno, prvý skutočný čin namierený proti nespravodlivosti, podlostiam a klamstvu. Postaviť sa na námestie a zvoniť kľúčmi spolu s tisíckami iných je iste neraz potrebné, ale veľa statočnosti to nevyžaduje. Ale tomu, kto príde osobne, sólovo manifestovať svoje právo, svoju hrdosť, tomu ja hovorím zvrchovaný občan. Ale koľko je takých? Čo je to pätnásťtisíc proti piatim miliónom? Radšej to nepočítam. I tak viem, čo mi vyjde. Stádo. S jedným-jediným bačom, tuctom honelníkov a svorkou brešúcich psov. V tesnom smradľavom košiari, ovenčenom nápisom DEMOKRACIA
foto A. Trizuljak
DRUHÉ PODANIE vychádzalo
v rokoch 1997-1999 v týždenníku