Procesom fotosyntézy rastliny pohlcujú atmosférický CO2
a uhlík v ňom obsiahnutý ukladajú vo svojich telách. Po odumretí rastlín sa znovu uvoľňuje do atmosféry, no časť z tohto uhlíka však vo forme nadložného humusu a korunového opadu ostáva relatívne dlho viazaná v ekosystéme. Množstvo uhlíka, ktoré sú jednotlivé ekosystémy schopné viazať, je však rôzne.
Zásoby uhlíka
Z prírodných ekosystémov patria lesné ekosystémy k najvýznamnejším článkom v kolobehu uhlíka
. Lesy sú schopné vďaka veľkému objemu drevnej biomasy dlhodobo akumulovať veľké objemy uhlíka, čím znižujú obsah CO2
v atmosfére. Uhlík môže byť dlhodobo skladovaný v lesnej biomase
a v lesnej pôde
(v pôdnom humuse). Fixácia uhlíka
v lesných ekosystémoch SR sa stanovuje na základe bilancie uhlíka v nadzemnej (stromy, bylinný kryt, nadložný humus) a podzemnej (korene, humus v pôde) časti lesa, vrátane zhodnotenia ťažby dreva a lesných požiarov. Význam má však aj životnosť výrobkov z dreva. Výrobky z najcennejších sortimentov viažu uhlík mnoho desiatok rokov, pričom v prípade využívania biomasy na energetické účely sa uhlík z dreva dostáva do atmosféry krátko po ťažbe.
Lesy mierneho pásma majú značný potenciál viazania CO2
. Ich biomasa predstavuje síce len 2/3 úrovne tropických lesov, no je možné pri nich predpokladať podstatne väčšiu fixáciu v pôdnej zložke. Zásoby uhlíka v pôdnom humuse
lesov sú vyššie ako v biomase a v SR predstavujú zásobu okolo 271 megaton
(mil. t). Lesné pôdy sa vyznačujú vyšším obsahom humusu aj oproti pôdam nelesným a uhlík v nich ostáva viazaný dlhodobejšie ako v dreve.
Zásoba uhlíka sa v porovnaní s rokom 1990
zvýšila v živej nadzemnej biomase o 51,9 mil. t (38,8 %), v živej podzemnej biomase o 11,4 mil. t (39,6 %), v mŕtvom dreve o 4,4 mil. t (35,2 %) a v humuse o 6,8 mil. t (40,7 %).
Od začiatku storočia sa postupne transformuje časť poľnohospodárskej pôdy na lesnú. V období 1950–2014 sa množstvo viazaného uhlíka v lesoch
SR zvýšilo o viac ako 50 mil. ton. Je to dôsledok rozširovania zalesnenej plochy a zvýšenia hektárových zásob drevnej hmoty. Podľa prognózy by doterajšie zvyšovanie zásob dreva v lesných porastoch malo pokračovať až do rokov 2020 - 2030, kedy sa predpokladá ich kulminácia.
Záchyty CO2
Najvýznamnejšie antropogénne skleníkové plyny
sú oxid uhličitý (CO2
), metán (CH4
), oxid dusný (N2
O) a ozón (O3
). Patria medzi prirodzené zložky atmosféry, napriek tomu ich súčasnú koncentráciu v ovzduší významne ovplyvňuje ľudská činnosť. Znečisťovanie ovzdušia a z neho vyplývajúca zmena klímy
predstavuje jeden z najvýznamnejších environmentálnych problémov ľudstva.
Prijatie Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy
v roku 1992 (pre SR je platný od roku 1994) a Kjótskeho protokolu
(KP) v roku 1997 (s platnosťou od roku 2005) má za cieľ dosiahnuť stabilizáciu koncentrácií skleníkových plynov v atmosfére na úrovni, ktorá ešte nevyvoláva nebezpečné antropogénne interferencie s klimatickým systémom.
Podiel lesného hospodárstva
na tvorbe oxidu uhličitého
(ktorý sa dostáva do ovzdušia hlavne pri konverzii lesných plôch na ornú pôdu) je zanedbateľný
. Naopak, lesné porasty sa v značnej miere podieľajú na záchytoch
atmosférického oxidu uhličitého. Slovenská republika má plochu 49 036 km2
, z toho je 41,1 % lesných plôch. V roku 2014
činil záchyt CO2
lesnými ekosystémami 6 834,1 Gg
(6,8 mil. ton).
Ročný záchyt emisií CO2 lesnými ekosystémami
na území Slovenska je pomerne variabilný a pohybuje sa v rozmedzí 2 900 – 11 800 Gg CO2
, čo predstavuje zníženie celkových emisií oxidu uhličitého na Slovensku o 7 - 22 %.
Porovnanie celkových emisií a záchytu CO2 v roku 2013 so základným rokom 1990


1990


2013


Zmena oproti 1990 (%)


Celkové emisie CO2


61 744,70


35 773,54


-42,1


Záchyty CO2 lesnými ekosystémami


-8 297,98


-6 834,11


-17,6


Emisie CO2 net


52 634,32


27 849,07


-47,1


S platnosťou Kjótskeho protokolu súvisí aj sprísnený režim podávania dodatočných informácií o Národnom inventarizačnom systéme pre emisie skleníkových plynov, Národnom registri a hodnotenia emisií/záchytov v sektore LULUCF (Využívanie krajiny a lesníctvo). SR sa zaviazala hodnotiť sektor LULUCF podľa článku 3.3 KP na začiatku záväzného obdobia (2008) a na konci záväzného obdobia (2012).