Ak neveríte, keď vám hovorím o pozemských veciach; akože uveríte, keď vám budem rozprávať o nebeských?
(Jn 3, 12)
Pán Ježiš to mal naozaj mimoriadne ťažké. Rozprával v podobenstvách, používal množstvo slov, ktorým sa nedalo hneď porozumieť. Zákonníkom kládol také otázky, ktoré ich privádzali do rozpakov. A odpovede na ich otázky sa im zdali "buričské" – natoľko, že neváhali použiť voči Ježišovi násilie...
Skutočne, spravidla každý, kto hovorí o nejakých výnimočných skutkoch, býva nepochopený. Ľudia mu jednoducho neveria. Jeho myšlienky sa im zdajú také nepochopiteľné, že im vôbec neveria. Novátorské myšlienky sa len veľmi ťažko vštepujú do ľudskej mysle.
Sme v zajatí starých zaužívaných pravidiel a nové sa len veľmi ťažko dostáva z obkľúčenia von. Nechápeme. Neveríme. Namieste je potom otázka: Má význam hovoriť o veciach neznámych, tajomných, ktorých existenciu si ani nevieme dobre predstaviť?
Medzi takéto neuveriteľné a absolútne neznáme javy patrí aj Nebeské kráľovstvo. Ako kresťania nemáme pochybnosti, že existuje. Každému z nás ho ponúkol Ježiš. Môžeme sa doň dostať po splnení známych podmienok. Ale ako presne toto Kráľovstvo vyzerá, nevieme. Iba tušíme. Predstavujeme si, čo by asi v ňom mohlo byť... Ježiš, hoci je Pánom tohto "priestoru", učeníkom nijako podrobne nerozprával. Vedel, že by to bolo zbytočné... Neverili by sme. Mali by sme pochybnosti. Presne také, ako keď hovoril o pozemských (obyčajných) veciach.
::
Predchádzajúce: Slovo na nedeľu (35)
::
PriestorNet patrí ľuďom súcim na slovo, rozhľadeným a kultivovaným...
Staňte sa jeho priaznivcom: podrobnejšie informácie.
Staňte sa jeho priaznivcom: podrobnejšie informácie.