Na celom svete sa vyhodí v priemere približne 30 %
jedla, pričom obyvatelia Spojených štátov amerických už pred
pár rokmi prekračovali 40 %. Zhruba 20 % zhnije na
poliach alebo sa vyhodí v procese ďalšieho spracovania
a balenia. Tu sú započítané aj potraviny, ktoré sa na pulty
supermarketov nedostanú kvôli vzhľadu alebo menším
nedokonalostiam.
Oveľa viac ľudia vyhodia z dôvodu exspirácie spotreby,
hoci často krát je potravina stále v bezchybnom stave.
Výrazný podiel tvorí tiež jedlo uchovávané v preplnenej
chladničke až do času, kedy začne výrazne zapáchať.
Veľa konzumu, veľa odpadu
Priemerný americký spotrebiteľ vyhadzoval
pred pár rokmi 10-krát viac jedla ako obyvateľ juhovýchodnej
Ázie, čo je o polovicu viac ako v 70. rokoch.
Priemerná štvorčlenná americká rodina vyhadzuje zhruba 25 %
kupovaného jedla a nápojov, čo vo finančnom vyjadrení
znamená ročne výdavky vo výške 1 400 až 2 300 dolárov.
Zatiaľ čo v stredne a vysokopríjmových krajinách
sveta sa potraviny vyhadzujú predovšetkým až vo fáze konzumácie
(teda jedlo sa vyhadzuje hoci je stále vhodné na konzumáciu),
výrazné straty nastávajú aj v úvodnej fáze dodávania
potraviny. Pochopiteľne, v ekonomicky slabších krajinách
vznikajú najväčšie straty v začiatočnej a strednej
fáze potravinovej ponuky, keďže ľudia príliš veľa jedla
nevyhadzujú.
Bezstarostný prístup spotrebiteľov, ktorí si môžu dovoliť
vyhadzovať jedlo. Neefektívne plánovanie nákupu potravín
a výrobky s exspirujúcim dátum spotreby. To sú
najčastejšie príčiny rastúceho objemu potravinového odpadu na
spotrebiteľskej úrovni podľa autorov štúdie
Medzinárodnej potravinovej organizácie FAO.
Malmö recykluje na plný plyn
Podľa
inej štatistiky každý Švéd vyhodí ročne približne sto
kilogramov jedla, čo je iba o niečo menej ako priemerný Brit
(110 kg). Škandinávske krajiny sú už tradične v popredí
pokiaľ ide o inovatívne recyklačné riešenia.
V meste Malmö separujú potravinový odpad a následne
z neho vyrábajú metánový plyn, ktorý poháňa tamojšie
autobusy. Jedna papierová taška s odpadom poskytuje palivo pre
auto schopné prejsť 2,5 kilometra.
Malmo je lídrom
v recyklácii potravinového odpadu vo Švédsku, pričom cieľom
tamojšej radnice je čo najviac sa priblížiť 100 % miere
recyklácie, teda dvojnásobku celoštátneho cieľa.
V Soule sa za zvyšky jedla v odpade platí
Jedným z riešení ako obmedziť plytvanie s jedlom
a rastúcim množstvom odpadu tohto druhu môže byť jeho
spoplatnenie. Aspoň to si myslí vláda v Južnej Kórei, ktorá
prišla s iniciatívou "Plať
za to, čo vyhodíš". Obyvatelia sú zo zákona povinní
separovať odpad z jedla od zvyšku odpadu do samostatných
nádob, ktoré za vhadzovaný objem strhnú príslušnú čiastku.
Podľa oficiálnych štatistík tvorí potravinový odpad 28 %
celkového objemu odpadu v Južnej Kórei. Takmer tretina z toho
pochádza zo zvyškov jedla, 5% ľudia vyhadzujú ako nespotrebované
jedlo. V menších reštauráciach tieto zvyšky jedla tvoria až
68 %.
Jedným zo spôsobov platby je RFID karta, fungujúca na báze
rádiofrenkvenčnej identifikácie, pomocou ktorej užívateľ otvára
nádobu a kde sa zaznamenáva celkový objem odpadu.
Na konci
mesiaca mu príde vyúčtovanie. Jedna takáto nádoba stojí zhruba
1 500 dolárov a postačuje pre 60 kórejských
domácností. Ďalším spôsobom platenia za odpad z jedla sú
predplatené odpadové tašky. Ich cena závisí od objemu.
Napríklad
10 litrové vrecko v Soule stojí menej ako dolár.
Juhokórejčania pritom už sú zvyknutí platiť za potravinový
odpad. Tento poplatok sa doteraz jednoducho rozpočítal rovnako
medzi obyvateľov bytového bloku. Nový systém je nielen
adresnejší, no mal by prinútiť nadmerne vyhadzovačných
konzumentov zamyslieť sa nad ich správaním. Pretože čím viac
vyhodia, tým viac platia.
Preto ľudia čoraz častejšie vytláčajú všetku tekutinu zo
zvyškov pred vyhodením, či snažia sa použiť čo najviac častí
pri príprave zeleniny, mäsa a minimalizovať tak objem
vyhodeného odpadu.
Toto množstvo sa snažia limitovať aj
reštaurácie a podniky, kde sa spracúvajú potraviny.
Prostredníctvom vlastného spracovávača potravinového odpadu
premieňajú zvyšky jedla na sušenú múčku, ktorá sa ďalej môže
využiť ako hnojivo.
Viac trhu, nie pokút
Štátom vynucované kontrolovanie odpadu, vrátane poplatkov za
vyhadzovanie potravín, má prinútiť ľudí ku zmene správania.
Ale naozaj môže táto stratégia pomôcť k tomu, že každý
bude viac kompostovať a menej vyhadzovať?
Nezamýšľané
dôsledky používania sily a donucovania ku zmene správania
človeka sa prejavujú nárastom opatrovateľského štátu, ktorý
rozdeľuje, obviňuje a vykorisťuje ľudí.
Namiesto posilňovania byrokracie ďalšou formou zdaňovania by
azda bolo lepšie poskytnúť ľuďom čo najviac informácií
o kompostovaní, spôsoboch recyklácie odpadu z jedla,
efektívnejšieho zaobchádzania s ním a najmä to, či
recyklovať alebo nie, ponechať na trh a samotných
spotrebiteľoch.
© PROPERTY & ENVIRONMENT s. r. o. Autorské práva sú vyhradené a vykonáva ich vydavateľ.