Medzivládny panel OSN dňa Zmena podnebia 's prvé veľké vedecké hodnotenie od roku 2014 , zverejnená v pondelok, jednoznačne ukazuje, že globálne otepľovanie sa rozvíja rýchlejšie, než sa obávame, a že na vine je takmer výlučne ľudstvo.
Tu je prehľad niektorých kľúčových zistení zo správy pracovnej skupiny 1 IPCC o fyzike:
Dovidenia 1,5 °C, ahoj prestrel
Predpokladá sa, že priemerná povrchová teplota Zeme dosiahne okolo roku 2030 1,5 alebo 1,6 stupňa Celzia nad predindustriálnymi úrovňami vo všetkých piatich scenároch emisií skleníkových plynov – od vysoko optimistických až po bezohľadné – ktoré správa zvažuje. To je o celé desaťročie skôrIPCC predpovedal len pred tromi rokmi.
Do polovice storočia bude hranica 1,5 °C prekročená plošne, o desatinu stupňa pozdĺž najambicióznejšej cesty a takmer o celý stupeň v opačnom extréme.
Je tu strieborná hranica: v najambicióznejšom scenári "ak urobíme všetko správne" globálne teploty – po "prekročení" cieľa 1,5 °C – klesnú do roku 2100 späť na 1,4 °C.
Spojenci prirodzeného podnebia sa oslabujú
Približne od roku 1960 lesy, pôda a oceány absorbovali 56 percent všetkého COdvaľudstvo sa dostalo do atmosféry - aj keď sa tieto emisie zvýšili o polovicu. Bez pomoci prírody by Zem už bola oveľa teplejším a menej pohostinným miestom.
Ale títo spojenci v našom boji proti globálnemu otepľovaniu - známy v tejto úlohe akouhlíkové výlevky- vykazujú známky nasýtenia a percento uhlíka spôsobeného ľudskou činnosťou, ktorý absorbujú, sa pravdepodobne v priebehu storočia zníži.
Áno, na vine sú klimatické zmeny
Správa zdôrazňuje ohromujúci pokrok novej oblasti, vedy o pripisovaní, pri kvantifikácii rozsahu, v akom človekom vyvolané globálne otepľovanie zvyšuje intenzitu a/alebo pravdepodobnosť konkrétneho extrémneho počasia, ako je vlna horúčav, hurikán alebo požiar.
V priebehu niekoľkých týždňov vedci napríklad zistili, že rekordná vlna horúčav, ktorá zdevastovala Britskú Kolumbiu v júnibolo by to "prakticky nemožné"bez vplyvu klimatických zmien.
Vo všeobecnosti správa IPCC z roku 2021 obsahuje oveľa viac zistení, ku ktorým sa dospelo s "vysokou istotou" ako predtým.
More stúpa vyššie, rýchlejšie
Globálne oceány sa od roku 1900 zvýšili asi o 20 centimetrov (osem palcov) a miera nárastu sa za posledné desaťročie takmer strojnásobila. Rozpadajúce sa a topiace sa ľadové štíty na vrchole Antarktídy anajmä Grónskonahradili topenie ľadovcov ako hlavnú hybnú silu.
Ak sa globálne otepľovanie obmedzí na 2 °C, vodoznak oceánu sa v priebehu 21. storočia zvýši asi o pol metra. Do roku 2300 bude naďalej stúpať na takmer dva metre – dvojnásobok sumy, ktorú predpovedal IPCC v roku 2019.
Kvôli neistote v súvislosti s ľadovými príkrovmi vedci nemôžu vylúčiť celkový nárast o dva metre do roku 2100 v najhoršom scenári emisií.
Strašné varovania z hlbokej minulosti
Veľké pokroky v paleoklimatológii - veda o prírodnej klíme v minulosti Zeme - priniesli varovania.
Napríklad naposledy, keď bola atmosféra planéty taká teplá ako dnes, asi pred 125 000 rokmi, hladina svetových morí bola pravdepodobne o 5 až 10 metrov vyššia – úroveň, ktorá by mnohé veľké pobrežné mestá dostala pod vodu.
Pred tromi miliónmi rokov, keď atmosférický COdvakoncentrácie zodpovedali dnešným hladinám a teploty boli o 2,5 C až 4 °C vyššie, hladiny morí až o 25 metrov vyššie.
Metán v centre pozornosti
Správa obsahuje viac údajov ako kedykoľvek predtým o metáne (CH4), druhý najdôležitejší skleníkový plyn po COdvaa upozorňuje na toneschopnosť obmedziť emisieby mohla podkopať ciele Parížskej dohody.
Ľudské zdroje sú zhruba rozdelené medzi úniky z produkcie zemného plynu, ťažby uhlia a skládok na jednej strane a nakladanie s hospodárskymi zvieratami a hnojom na strane druhej.
CH4zostáva v atmosfére len zlomok tak dlho ako COdva, ale je oveľa efektívnejší pri zachytávaní tepla. CH4úrovne sú najvyššie za posledných 800 000 rokov.
Zameranie na regionálne rozdiely
Hoci sa všetky časti planéty – od oceánov cez pevninu až po vzduch, ktorý dýchame – otepľujú, niektoré oblasti sa zahrievajú rýchlejšie ako iné.V Arktíde, napríklad sa predpokladá, že priemerná teplota najchladnejších dní sa zvýši približne trojnásobne rýchlejšie ako globálne otepľovanie na celej planéte.
Hladiny morí všade stúpajú, ale pozdĺž mnohých pobreží sa pravdepodobne zvýšia až o 20 percent nad celosvetový priemer.
Body zlomu = prudká zmena
IPCC varuje pred náhlymi zmenami v klimatickom systéme s "nízkou pravdepodobnosťou a veľkým vplyvom", ktoré sa v prípade, že sú nezvratné, nazývajú body zlomu. Rozpadajúce sa ľadové príkrovy zadržiavajúce dostatok vody na zdvihnutie morí o tucet metrov; topenie permafrostu zaťaženého miliardami ton uhlíka; prechod Amazónie z tropického pralesa do savany – to všetko sú príklady.
"Nedajú sa vylúčiť náhle reakcie a body zlomu klimatického systému...," uvádza sa v správe.
Globálny oceánsky "dopravný pás"
The Atlantic Meridional Overturning Circulation (AMOC)– veľký systém oceánskych prúdov, ktorý reguluje globálny prenos tepla z trópov na severnú pologuľu – sa spomaľuje, tento trend bude "veľmi pravdepodobne" pokračovať počas 21. storočia.
Vedci majú len "strednú dôveru", že AMOC sa úplne nezastaví, ako tomu bolo v minulosti. Ak by sa tak stalo, európske zimy by sa stali oveľa drsnejšími, monzúnové obdobia by sa pravdepodobne narušili a hladina morí v povodí severného Atlantiku by sa mohla podstatne zvýšiť.
©Francúzska mediálna agentúra