Je prvý marcový víkend a v Tatrách ešte stále čakáme na vhodnejšie podmienky na skialpinizmus. Krásne počasie nám nedovolí sedieť doma a tak sme sa rozhodli ísť za snehom do Nízkych Tatier na Kráľovu hoľu (1948 m n. m.).
Je viacero možností, odkiaľ sa dá dostať na vrchol. My vyrážame z Telgártu. Pri obecnom úrade sa napájame sa červenú turistickú značku – Cestu hrdinov SNP. S lyžami na batohoch kráčame cez rozkvitnutú lúku plnú krokusov a začíname pochybovať, či si zalyžujeme. Ale je krásny deň tak pokračujeme ďalej. Chodník sa kľukatí a miestami prechádza popod elektrické vedenie. Odpájame sa z nášho chodníka a ideme vychodenou cestičkou pod vedením. Rýchlejšie nám pribúdajú výškové metre a máme istotu, že nezablúdime. Pred sebou konečne vidíme sneh. Vedenie končí nad lesom vo veľkej trafostanici, odkiaľ sa nám zjaví Kráľova hoľa. Po krátkej prestávke nás čaká najkrajší úsek cesty s hôľnym charakterom a dostatkom snehu.
Cestou máme nádherne výhľady napr. na Muránsku planinu, Nízke Tatry, Slovenský Raj, neskôr aj na Vysoké Tatry a iné pohoria. Tesne pod vrcholom sa napájame na vyratrakovanú, modro značenú cestu zo Šumiaca. Za necelé 3 hodiny sme na vrchole, kde nás čakalo úplne iné počasie: zima a silný vietor.
Plánovali sme rýchlo zlepiť pásy a zlyžovať do závetria, avšak biela krajina a nádherne výhľady na Tatry nás prinútili pokračovať ďalej po hrebeni. Cestou na Strednú hoľu sme neodolali širokému severnému žľabu.
Na hrebeni pred Strednou hoľou
Prvé oblúky boli veľmi opatrné, potom nás čakal skvelý zjazd s výhľadom na Vysoké Tatry. Kvôli vetru si už nelepíme pásy, lyže dávame na batohy a ideme si ešte raz vybehnúť a zlyžovať tento žľab.
Do Telgártu sa vraciame po výstupovej ceste. Lyžovačka je skvelá! Snažíme sa zlyžovať čo najnižšie, až na cestičku pod elektrickým vedením. Kráčajúc po lúke sa nám nechce veriť, ako výborne sme si zalyžovali!