Vzpriamené telo, tanec sústredený prevažne v nohách, podupkávanie do rytmu írskej hudby a to všetko zdobené farebnými šatami ušitými na mieru. Málokto by si pomyslel, že súčasťou írskej kultúry je aj talentovaná Slovenka.
Marcela Kostrošová má celkom netypickú záľubu. Po desiatich rokoch sa vrátila zo Severného Írska, kde sa spolu s priateľom venovala šitiu oblečenia pre írskych tanečníkov.
Cestu k šitiu si našla už ako malé dieťa. Najlepšou učiteľkou bola jej starká, ktorá vedela háčkovať aj vyšívať. Táto vášeň Marcelu sprevádzala aj na strednej škole. V Ružomberku študovala na Škole úžitkového výtvarníctva návrhárstvo. ,,Tam som aj vyhrala niekoľko súťaží, napríklad v roku 2003 to bola súťaž Mladý módny tvorca," spomína si Marcela.
Začať od nuly bolo naozaj ťažké
Po skončení strednej školy pracovala na Slovensku, no potom sa rozhodla spolu s priateľom odísť do zahraničia. Dočasným domovom sa im stalo severné Írsko, Belfast.
Začiatok bol ťažký, no ako vraví Marcela, najväčšou oporou bol jej priateľ, terajší snúbenec Juraj. Najskôr pracovala v reštaurácií, až neskôr si podala žiadosť o prácu, kde sa podieľala na tvorbe írskych dresov. Vďaka tejto práci sa naučila veľa nových vecí, no šitiu sa už chcela venovať sama.
K istému osamostatneniu ju povzbudzoval najmä Juraj, ktorý jej nakoniec začal pomáhať. Dôležitým krokom bola kúpa strojov. ,,Boli dosť drahé. Našla som si ich sama, no boli aj na internete. Sú to stroje, ktoré sú väčšie a ťažké, priniesla som si ich aj sem, na Slovensko," s úsmevom prezradila návrhárka.
Írske šaty sú robené na mieru. Nejde o žiadny duplikát, každý kúsok je jedinečný, pretože je robený na individuálnu osobu. Pri tvorbe sa musia dodržiavať aj isté postupy, napríklad keltský dizajn. Aj napriek tomu, že dnes už ide dizajn ruka v ruke s aktuálnou módou, tradícia musí byť zachovaná.
So šitím je veľa roboty od začiatku až do konca, no pre Marcelu to nie je práca, je to jej hobby. Najskôr treba navrhnúť šaty, potom aj farbu. Klient musí so všetkým súhlasiť, musí sa mu návrh páčiť. Potom nasleduje výroba a finálny produkt. Pomáhal jej aj Juraj, a to predovšetkým s technickou stránkou, prácou na počítači.
Za tých desať rokov života v inej krajine sa toho dosť nazbieralo. Hlavne veľa priateľov, pretože ako povedala Marcela, nie je to len práca, ale aj život. ,,Írsko je úplne iné ako Slovensko. Sú tam aj iní ľudia a hlavne menej stresu. Nás prijali dobre a myslím si, že aj ostatných Slovákov," spomína si na život v Írsku Marcela.
Šije pre tanečníkov, no írsky tanec nikdy netancovala
Marcela mala aj svoj internetový obchod, ktorý po odchode na Slovensko zrušila. Hoci šila dresy pre írskych tanečníkov, niekoľko kúskov urobila do Kanady.
Spomína si, že veľakrát prišli aj také obdobia, keď to chcela nechať tak. Niekedy bolo šitia tak veľa, že museli pracovať aj po nociach. Boli obdobia, kedy bolo veľa roboty, a to sa striedalo s obdobím, kedy jej bolo málo.
Na svoju prácu sa chodievali s Jurajom aj pozerať. Najčastejšie to bolo počas súťaží, ktorých však bolo veľmi veľa. ,,V Írsku je mnoho tanečníkov a vystúpenia trvajú aj niekoľko dní. Na súťaže sa chodia pozerať celé rodiny. Je to dosť náročné aj finančne, pretože za každú jednu súťaž sa platí vstupné," vysvetľuje, prečo na vystúpenia chodili len zriedka.
Tanečníci sa ponúkli, že naučia tancovať aj šikovnú návrhárku, no tá ich snahu odmietla. S úsmevom dodala, že je krajšie, keď sa pozerá ako tancujú malé detičky.
Všade dobre, doma najlepšie
Na Slovensko sa vrátili približne pred rokom hlavne kvôli dcérke, aby vyrastala s rodinou. Vo svojom sne by chcela návrhárka pokračovať. Myslí si, že je to na Slovensku veľmi ťažké, a to hlavne preto, že nie je až tak veľa klientov. "Momentálne viem, že je asi iba jedna škola v Bratislave, ktorá sa venuje írskym tancom," vysvetľuje. Priznala však, že ju už stihol kontaktovať jeden otec, ktorého dcérka sa venuje práve takémuto typu tanca.
Okrem írskych dresov šije aj rôzne iné šaty, stačí, že si ich zákazník navrhne. Momentálne pracuje na svadobných šatách. Rozmýšľala už aj nad šitím krojov, a to tak, že by zachovala slovenský dizajn a spojila to s niečím moderným.
Aj napriek úspechu, ktorý sa im podaril v zahraničí, šikovná návrhárka dodala, že ich najväčší úspech je aj tak dcérka Lea.
Fotografie – archív Marcely Kostrošovej
Anna Zábojníková