Bez basketbalu, bez kamarátok, doma na vozíčku
Fatima sa narodila s postihnutím, ktoré ju pripútalo na invalidný vozík. Keď začala chodiť do školy, znášala šikanu a urážky. Často prišla domov s plačom. Rodičia jej nedovolili vzdať sa. V roku 2018 sa pripojila k basketbalovému tímu na invalidných vozíkoch v Mazare. Štyri roky bola kapitánkou tímu a vzorom pre ďalšie dievčatá s telesným postihnutím.
V máji 2021 UNICEF zapojil Fatimu do iniciatívy "Changemakers,". Počas jedného mesiaca prevzala Fatima iniciatívu na sociálnych sieťach cez vzniknutú platformu. Mohla s mladými dievčatami diskutovať o dôležitosti športu a vzdelávania, o rovnosti pre mladých so zdravotným postihnutím.
Žiaľ, po auguste minulého roku už dievčatá v Afganistane nemohli športovať, najmä nie na verejnosti. Fatimin sen bol zničený. Ona a všetky dievčatá z tímu boli zdrvené.
"Štyri roky sme tvrdo pracovali, rozvíjali náš tím, zlepšovali sa a za pár dní sme všetko stratili".
Už viac nie je kapitánkou. Stratila basketbal. Prišla o zábavu s tímom spoluhráčok.
Fatima to nevzdáva. Pripravuje sa na skúšky na súkromnú univerzitu. Dúfa, že sa stane novinárkou. "Keď sa mi podarí aspoň študovať, mohla by som sa stať dobrou novinárkou. Nevzdám sa."
Advokácia za práva dievčat neprestáva
UNICEF pracuje v Afganistane viac ako 70 rokov. A ostal pracovať aj v nových podmienkach. Pre tých najchudobnejších, ale aj pre dievčatá, ktorým zakázali vzdelávať sa.
Od augusta minulého roku začal pre dievčatá platiť zákaz navštevovať stredné školy. Ak nevyštudujú strednú školu, nedostanú sa ani na univerzitu. Zmenili sa tým ich sny, plány, rastie počet detských sobášov. Dievčatám chýba kolektív, ale aj základné služby. Niektoré sa nedostanú ani k menštruačným vložkám, ktoré im distribuovali na škole.
UNICEF sa napriek tomu snaží pracovať na komunitných vzdelávacích programoch s cieľom abezpečiť 38 000 učebníc pre komunitné stredné školy, ale hlavne vyškoliť 1200 učiteliek, aby mohli vzdelávať dievčatá v komunitách. Snaha je rozšíriť aj vzdelávanie na diaľku.
Dobré správy – pomáhať je možné viac ako kedykoľvek predtým
Napriek zložitej situácii, sa darí UNICEFu rozširovať pomoc aj na miestach, kde to predtým kvôli bezpečnosti nešlo. Spolu s WHO podporujú finančne, či materiálne viac ako 2300 nemocníc. Pomáhajú zabezpečiť platy pre 24 000 zdravotníkov. Veľkým problémom s ktorým sa UNICEF snaží vysporiadať je podvýživa. Pomoc sa poskytuje viac ako 300 000 deťom, vzniklo 1000 nových miest pre liečbu podvýživy, v teréne funguje 170 zdravotníckych tímov.
Výzva pre Afganistan
Skôr, ako sa rozšíril vojnový konflikt na Ukrajine, sa Afganistan stal pre UNICEF prioritnou krajinou pomoci pre tento rok. Vznikla veľká celosvetová výzva so snahou vyzbierať 2 miliardy USD na pomoc pre asi 15 miliónov ľudí, z toho približne 8 miliónov detí.
Je to obrovská suma, ale aj potreby sú obrovské. Okrem konfliktu sužujú Afganistan aj katastrofy prírodného charakteru, sucho, záplavy, zemetrasenie. Rodiny ochromuje chudoba a hlad. Chudobní rodičia robia zúfalé rozhodnutia. Z Afganistanu sa šíria správy o dievčatách v detskom veku, ktoré otcovia v zúfalstve ponúkajú ako veno. O deťoch, ktoré musia pracovať či o predaji bábätiek. Afganistanu hrozí najhoršie sucho za posledných 37 rokov, 8 z 10 Afgancov pije kontaminovanú vodu, 3 miliónom detí hrozí akútna podvýživa. V tomto roku bolo zabitých alebo zranených 288 detí.
Pred pár rokmi som bola v Afganistane. Bola som v mnohých krajinách, ale len tu som hneď po 2 dňoch ochorela. Reštaurácia, v ktorej mi kolegovia spravili narodeninovú oslavu už neexistuje. Stala sa jedným z miest samovražedných útokov, pri ktorom zahynul aj jej majiteľ. Napriek ťažkej situácií boli obyčajné vidiecke rodiny, s ktorými sme sa stretávali veľmi milé. A sušené ovocie bolo to najlepšie, aké som kedy jedla.
Kiež by som raz mohla napísať blog aj o krásach Afganistanu, krásnych afganských horách a o afganskej dievčenskej plaveckej štafete. Takej skvelej, ako bola tá moja.