Ďalšie dlho očakávané vydanie, ktoré už asi má každý pankáč doma. Papagáj pustil do sveta splitko dvoch legendárnych partičiek z oboch strán imaginárnej hranice, čo medzi nás postavili politici.
Davová Psychóza vyrukovala po dlhých rokoch s novými hitovkami, ktoré už nejaký čas hustili do hláv početného davu fandov všetkých generácií (teda, veď viete, že u repeťákov asi nenájdete nikoho v triku DP). Celý materiál odštartuje najsvižnejšia vec ich strany "Spoločná vina", na ktorej je hneď počuteľný návrat k čistejšiemu zvuku Marcelovej gitary, ako bol napríklad na debute "Antropofóbia", čo dáva pekne vyniknúť jeho osobitému rukopisu a všetky jeho party tak parádne vyniknú. "Cesta k dokonalosti" mi celkovým dojmom silno evokuje veci ako napr. "Christiánia", či už rockovou gitarou, abo spôsobom ako je naspievaná. K celkovo odľahčenejšiemu dojmu prispieva aj saxíkové sólo. Vo voľnejšom štýle pokračuje aj textovo vymáknutá vec "Komunisti", ktorá si plynie v strednom tempe, no napriek tomu z nej páchne naliehavosť. No moja najobľúbenejšia vec z novinky je až "Chatrč" pod číslom 4, ktorá sa mi do pamäte vryla už na koncertoch predchádzajúcich nahrávaniu. Jediná vec, čo mi neježí chlpy uzatvára stranu DP – cover od Midnight Oil "Beds are burning". Neviem, nejak na mňa tá vec nepôsobí, možno keby bol text prespievaný v slovenčine, vyznelo by to inak. Ale to je len drobná škvrnka tejto inak skvelej nahrávky, na ktorú sme tak dlho čakali. Osobne som za ňu rád.
Zeměžluč tiež ponúka päticu songov. Ani túto ostrieľanú bandu asi netreba nikomu zvlášť predstavovať. Jej meno tiež rezonuje už aj v mladých rozcuchaných hlavách, nielen v šedinách pamätníkov. Svoju stranu odpálili tiež pekne zostra. Song "Šance" rozkope nepripravených zbesilým klepotom bicích a drsným zvukom gitary a surovým Šotyho spevom. "Pod kontrolou" zostane zvukovo nekompromisná, no tempo zvolní, aj do spevu preniknú náznaky melódie. "Adapt or die" je drsná vec v monotónnom strednom tempe – niečo na štýl Chaos UK či Broken Bones, napriek tomu znie fajn. Podobne znie aj song "Směřuj stále víš", len tempá sa tu striedajú a neznie ten monotónny riffový valec ako v songu predošlom. Závan starých časov ako sa patrí. Záverečný "Zázrak" je asi najmelodickejšou vecou tejto strany splitu. Opäť stredné tempo a parádne gitarky. Čo sa mi na tejto nahrávke veľmi pozdáva, je že nepokračuje v "metalovejšom" vyznení, ktoré bolo na albume "Hledání", ale opäť znejú jak rozjuchaní, nekompromisní punkeri z "Fajn, bezva, príma". Hoci to bol skvelý album, predsalen toto vyznenie dáva songom Zeměžluči väčšiu autenticitu.
Splitko plné parádneho punku a skvelých textov, ktoré možno pre niekoho nebude klenotom zbierky, no ja po ňom vždy rád siahnem.
-Majto C.-