Zamýšľa sa niekto aspoň v duchu nad tým, keď počuje, alebo číta o čiernom trhu, že prečo vlastne toto slovné spojenie? Prečo sa to používa v takejto kombinácii? Prečo nehovoríme o žltom trhu, ružovom trhu, ale o čiernom, resp. šedom trhu?
Farby a emócie
Farby vyvolávajú u ľudí rôzne emócie, pričom všeobecne ľudia vnímajú konkrétne farby spoločne celkom rovnakým spôsobom. Napríklad, asi ťažko by sme považovali žltú farbu za negatívnu. Je to predsa farba slnka, čo je symbol života. Nikto si predsa o symbole života nebude myslieť nič zlé. A následne si s tým spája danú farbu. Rovnako ako zelená alebo modrá farba a pod.
Čierna farba naopak reprezentuje emócie ako STRACH, HNEV a SMÚTOK. Je to tá najnegatívnejšia farba zo všetkých farieb, akú môžeme použiť, na vyjadrenie niečoho, čo je zlé, alebo má vyjadriť niečo negatívne. Šedá farba je len o niečo lepšia, no stále zostáva v negatívnej zóne, je to farba mierneho strachu, neistoty, zdržanlivosti.
A to je presne to, čo sa hodí ako prívlastok k niečomu, z čoho chceme spraviť emotívne odpudzujúcu, negatívnu a zlú vec. To je presne to, čo sa hodí vládnucej triede k oblastiam, ktoré potrebuje zákonom kriminalizovať.
Ale môže byť vlastne trh čierny? Čo je to trh?
Trh je definovaný ako proces, v ktorom sa realizujú ekonomické vzťahy medzi jednotlivými subjektami, prostredníctvom výmeny tovarov a služieb. Na trhu vzniká logicky interakcia ponuka – dopyt.
Vychádzajme teda z tejto definície a položme si otázku, kedy môže byť trh čierny, teda v zmysle uvádzaný do horšieho stavu, resp. nejakým spôsobom poškodzovaný, čo by mohlo v nás evokovať pocit prislúchajúci tomu negatívnemu prívlastku.
No logicky to môže byť vtedy, ak je niektorý zo subjektov na trhu určitým spôsobom obmedzovaný. Vtedy, keď je vzájomná výmena tovarov alebo služieb určitým spôsobom obmedzovaná.
Hlavne sa jedná o krádež alebo obmedzovanie výmeny, teda napr. ak vás pri vzájomnej výmene tovarov alebo služieb niekto proti vašej vôli oberie o časť vášho zisku.
Krádež samozrejme nie je bežná súčasť trhu, aj keď sa samozrejme stáva, no účastníci trhu majú aspoň vedomie o tom, že táto činnosť je mimo legálnych a morálnych pravidiel a ten kto sa takto správa, bude (alebo mal by byť) za to potrestaný. V právnom systéme je teda trestanie takýchto poškodzovateľov trhu samozrejmá.
Kto vytvára skutočný čierny trh?
Horšie je to pri štáte. Pretože jedine štát je ten, kto zasahuje do trhu a oberá účastníkov na trhu o ich kapitál, pričom túto činnosť legalizuje a pôsobením dlhotrvajúcej indoktrinácie aj moralizuje. Účastníci trhu považujú teda túto činnosť za bežnú (považujú ju za morálnu) a aj keby nie – musia sa jej prispôsobiť (lebo je legálna).
Ak máte v spoločnosti tieto dva prvky (legálnosť a morálnosť) pevne implementované na určitú oblasť, môžete si byť istý, že sami ľudia sa budú biť za to, aby to ochránili, aj keď im to v skutočnosti škodí.
Štát je teda ten jediný, kto pošpiňuje trh, kto negatívne a pritom beztrestne zasahuje do vzájomnej výmeny medzi subjektami na trhu. Nik iný túto moc nemá. Štát je ten jediný a pravý tvorca čierneho trhu.
A paradoxne… štát je zároveň ten, ktorý nás dokázal presvedčiť o tom, že čierny trh je to, keď obchodujete (aj dobrovoľne vo vzájomnej výmene) s komoditami, ktoré si on povedal, že nie sú vhodné na obchodovanie.
A ak je celý štát postavený na obmedzovaní slobodného fungovania trhu, lebo toto obmedzovanie (pošpiňovanie) trhu potrebuje ako pupočníkovú šnúru bez ktorej by nemohol fungovať, môžeme kľudne vyhlásiť, že čierny trh – to je štát.
3,716 celkovo návštev, 2 návštev dnes