(1812-1883)
- najstarší štúrovský básnik
- na bratislavskom evanjelickom lýceu vyštudoval filozofiu a teológiu
- bol ochtný položiť svoj život za vlasť, ktorú veľmi miloval, čo sa prejavuje aj
v jeho tvorbe
- autor často v tvorbe spomína vatru ako symbol slobody pre ľud
- jeho tvorbu delíme na :
v zbojnícku (jánošíkovskú) tematiku: Junák, Branko, Likavský väzeň,
Kozák, Kráľohoľská
v protitureckú tematiku: Mor ho!, Boj pri Jelšave, Turčín Poničan
- jeho začiatočná tvorba je napísaná v češtine: Koníku môj vraný, básnická
zbierka Spevy a z nej báseň Bolo i bude (viera v lepšiu budúcnosť)
Likavský väzeň:
Jánošíka uväznili na zámku Likava, kde je osamotený (subjektivizmus). Berie ťarchu ľudu na svoje plecia,ale ncíti pesimizmus (neupadá na duchu). Verí, že aj keď zomrie bude žiť v srdciach ľudí. Autor verí v lepšiu budúcnosť Slovákov, preto sa stavia proti Maďarom a Rakúšanom, ktorí utláčali slovenské územie. Využíva na to ľudovú slovesnosť.
Junák:
Hlavnou postavou je Jánošík, ktorý spolu s hôrnymi chlapcami bojujú proti vtedajším mocipánom. Zbojníci si ľahnú do trávy a odpočívajú. Vtedy ich prepadnú mocipáni, ktorí majú presilu a vyhrávajú. Autor verí, že situácia sa zlepší. Je tu zobrazený kolektívny hrdina, ktorí bojuje za národ. Chcel tým povzbudiť Slovákov.
Branko:
Veršovaná povesť o zvolenskom zbojníkovi, bojovníkovi za práva ľudu proti pánom. Branko je zbojník, ktorého naháňajú. Vo Zvolene, v Bystrici, v Brezne, kde ho dolapia. Básnik si žiadal, aby na jeho pomníku bolo napísané dvojveršie z tejto povesti.
,, V pravde žil som, krivdu bil som –
Verne národ svoj ľúbil som."
Boj pri Jelšave:
Je tu zobrazený boj Slovákov (ľudových bojovníkov) proti Turkom. V boji Turci rabujú slovenské dediny a preto Slováci podnikli protiútok pri Jelšave, kde vyhrávajú. Turci majú na zástave polmesiace a Slováci kríž. (,, Mesiac, ten už nesvieti z vysoka.")
Turčín Poničan:
Je veršovaná povesť a zároveň dojímavá ľudská dráma jednoduchej starej slovenskej ženy. Turci o polnoci zaútočili na sloveskú dedinu pri Hrone. Mladí utečú. Turčín zajal ženu, ktorú týral a donúti ju odísť do Turecka. Turčina víta manželka s novonarodeným synom. Stará žena v Turčínovi spoznáva svojho vlastného syna,ktorý ju prosí o odpustenie,chce jej dať všetko, čo si zažiada a chce,aby zostala v Turecku. Ona však odmieta žiť v prepychu a chce sa vrátiť (,,ta do vlasti mojej lona, na tie krásne brehy Hrona"). Patriotizmus (láska k vlasti) víťazí nad bohatstvom. Princíp pospolitosti k slovenskému ľudu nad materinskými citmi).
Mor ho! (1864):
Hrdinská epická báseň, ktorá sa opiera o historické údaje (obdobie 14. stor.). Chalupka využil historický námet, aby povzbudil svojich rovesníkov k aktívnemu boju za práva národa. Napísal ju po Memorandovom zhromaždení v r.1861 a po založení Matice slovenskej v r.1863. Malá skupinka reprezentuje slovenský národ, rímsky cár zas Maďarov. Slovenskí junáci prichádzajú k pyšnému cárovi s mierovým posolstvom, zdôrazňujú mierumilovnosť a vysvetľujú slovenské zvyky. Cár neuznáva ich slobodu a vyhlasuje ich za otrokov. Preto sa vrhnú do nerovného boja a umierajú za svoj národ. Cár síce víťazí nad slabšími, ale morálne víťazstvo mu nepatrí, báseň končí výkrikom Mor ho!