Sk 9, 31-42, Jn 6, 54a. 60-69
U nás začínajú majstrovstva sveta v hokeji (pre nás až nečakane úspešne), ale v Európe vrcholia boje o účasť vo finále najdôležitejších pohárov vo futbale.
V nich sme skonštatovali, že mužstva, ktoré išli do odvety s veľkým náskokom, prehrali. Príliš sa uspokojili.
To mi napadlo, keď som si prečítal v dnešnom prvom čítaní: Cirkev mala pokoj po celej Judei, Galilei a Samárii;
Skôr než sa trochu zamyslíme nad porovnaním futbalu a cirkvi z úvodu, povedzme si prečo mala Cirkev pokoj. Šavol ktorý stále dychtil po hrozbách a zabíjaní Pánových učeníkov (čítali sme včera) sa obrátil a nepriatelia Ježišovej cesty, sa nevedeli spamätať a na nejaký čas nechali stúpencov Pána Ježiša na pokoji.
Bol tento pokoj pre prvých kresťanov uspokojením ako po vysoko vyhratom zápase? Nie! – odpovieme jednoznačne. Prví kresťania sa vôbec neuspokojili, lebo im nešlo o seba. Im išlo o Pánov príkaz: choďte a učte všetky národy a krstite ich... Preto Peter navštevoval všetkých, prišiel aj k svätým, čo bývali v Lydde... Potom išiel do Joppe, kde vzkriesil Tabitu. A roznieslo sa to po celom Joppe a mnohí uverili v Pána.
Teda Cirkev neváhala, budovala sa, šírila sa.
To bola veľkosť Petra, apoštolov i prvých kresťanov. V evanjeliu sme počuli, že apoštoli vydržali, keď Ježiša iní opúšťali. Peter tlmočil ich mienku: Pane, a ku komu by sme išli? Ty máš slová večného života. A my sme uverili a spoznali, že ty si Boží Svätý. Ostali s nim, po určitom zaváhaní, i po zmŕtvychvstaní.
Stredná generácia dnešných kresťanov u nás zažila rok 89. Keď naraz nepriatelia Cirkvi boli v šoku. Možno ako v čase obrátenia Šavla. Začal čas pokoja. Cirkev mala pokoj po celom Slovensku, na Orave, Kysuciach Gemeri, Zemplíne i Záhorí... Využili sme to ako prví kresťania? Čiastočne áno. Postavili sa semináre a kláštory. Vzniklo kresťanské rádio i TV. Vydávajú sa kresťanské časopisy a noviny.
Buďme konkrétni. V našej farnosti sme postavili štyri kostoly. Vidíme čo dokázala iniciatíva jedného človeka, dekana Mahríka. Opravilo sa pastoračné centrum, farský kostol, fara. Z našej farnosti sa odčlenila ďalšia farnosť. Nesporne viac ľudí chodí do kostola. Veď sme tu mali jeden farský kostol, dva filiálne.
Kladieme si otázku: Nespamätali sa skôr nepriatelia Cirkvi. Asi. Pretransformovali sa za liberálov, skrývajú sa za demokratov, ovládli média, politickú moc a tým aj život. Narúšajú štruktúru Cirkvi, útočia na je predstaviteľov, rozkladajú ju z vnútra, rozbíjajú rodiny, narúšajú základy identity človeka – muža a ženu. Rozkladajú človeka... Jeden seminár sa zatvára, lebo ubúda povolaní. Kysuce už nie sú semenišťom povolaní. Naša mládež nechce chodiť do kostola, sobášiť sa.
Nič nové pod slnkom! Máme vešať hlavu? Nie. Len: Ak sme sa uspokojili, že sme vyhrali, mýlili sme sa. A riadne! Treba ísť ďalej. A neodchádzať! S Petrom hovorme: Pane, a ku komu by sme išli? Ty máš slová večného života. A my sme uverili a spoznali, že ty si Boží Svätý.
A... finálne víťazstvo bude naše.
Turzovka, 11.5.2019