V niektorých častiach sveta doteraz uctievajú stopy po dinosauroch ako božstvo. Stáročia a stáročia po nich ľudia siahali v snahe vysvetliť pôvod obrovských skamenených kostí a stôp, ktoré očividne nezanechala žiadna známa bytosť ich sveta.
Návrat z praveku
Pomýlení Gréci
Gigantomachia, akási mýtická vesmírna vojna starogréckych olympských bohov s obrovskými príšerami, ktoré porazili a uväznili v podzemí, nie je celkom vymyslená. Mýtus má skutočne reálne základy - inšpirovali ho skameneniny. Popudom, ktorý popohnal ľudskú fantáziu, boli bohaté náleziská kostí rozmerných treťohorných cicavcov, svojho času známe ako "bojiská obrov".
Fantastické príbehy
Kdekoľvek v blízkosti ľudských obydlí obnažovala erózia pozostatky pravekých bytostí, všade vznikali fantastické príbehy o príšerách a obroch. Na území Šiválika, najjužnejšieho pohoria Himalájí, sa starogrécki cestovatelia stretli u miestnych obyvateľov napríklad s bizarnými vyobrazeniami rohatých drakov - na počudovanie, na hlavách mali drahokamy. Záhadu vyriešilo objavenie bohatých nálezísk skamenenín treťohorných chobotnatcov a žiráf, ktorým sa v lebkách niekedy vytvorili kryštály kalcitu. Ale nebol to iba prostý ľud, kto ochotne prisudzoval skameneninám prehistorických zvierat bájny pôvod. Samotný Hérodotos v polovici 5. storočia pred naším letopočtom písal, že na vlastné oči videl stopy Herkula, Perzea a iných mýtických hrdinov z takých vzdialených miest, ako je dnešná Ukrajina či Egypt.
Odtlačky v kameni
Nie je žiadna náhoda, že práve skamenené odtlačky stôp sa najčastejšie stávali inšpiráciou mýtov. Oproti nezriedka krehkým skameneným kostiam totiž dokážu vzdorovať erózii a môže trvať celé tisícročia, než sa na povrchu celkom rozpadnú. Jednoduchí ľudia zašlých stáročí, samozrejme, nevedeli nič o procese skamenenia. Preto si skutočne mysleli, že stopy v skalách, na ktoré sa pozerajú, neboli odtlačené do mäkkého piesku, ktorý až v priebehu vekov skamenel, ale priamo do kameňa. Nuž a vtlačiť odtlačok do tvrdej skaly dokáže predsa iba božská bytosť!
Paleoichnológovia, špecialisti na výskum skamenených odtlačkov stôp, zistili, že keď dravé dinosaury kráčali pomaly, odpočívali alebo stáli, nenašľapovali na prsty ako zvyčajne, ale na celú stupaj. V dôsledku toho zanechali podlhovasté stopy. Ak sa tieto stopy zle zachovali alebo sa do nich zahryzli sily zvetrávania a odnosu, netrénovanému oku môžu pripomínať stopy človeka. Nečudo, že folklór identifikoval niektoré skamenené odtlačky dinosaurích chodidiel ako stopy ľudí či obrov podobných ľuďom.
Racionálny pohľad
Grék Euhémeros zo 4. až 3. storočia pred naším letopočtom a jeho nasledovníci boli prví myslitelia hľadajúci racionálne vysvetlenia mýtov o hrdinoch a príšerách. Niektoré sa zdali príliš vyumelkované, iné sa podľa dnešných poznatkov skutočne blížili pravde. Napríklad Euhémerov súčasník Palefatus z prelomu 4. a 3. storočia pred naším letopočtom, zahalený rúškom tajomstva, považoval mýtus o Kadmovi, ktorý zasial dračie zuby, za inšpirovaný nálezmi stoličiek pravekých slonov. V starovekom Grécku ich ľudia nachádzali pomerne hojne a miestni vládcovia si zuby záhadného pôvodu mimoriadne vážili. S týmito chobotnatcami sa Gréci pritom zoznámili oveľa neskôr, až keď sa k nim vďaka bojovému ťaženiu Alexandra Veľkého dostala zvesť o indických slonoch. O vyše dve tisícročia neskôr kráčal v šľapajach Palefata otec paleontológie Georges Cuvier. Zbieral a vyhodnocoval nielen starogrécke mýty, ale aj príbehy severoamerických a juhoamerických Indiánov, ktoré hovorili o skamenených kostiach obrovských rozmerov. Cuvier v nich rozpoznal správy o pozostatkoch pravekých chobotnatcov.
Pôvod gryfa
Všade tam, kde odnosové procesy odhaľovali skameneniny, sa rodili mýty. V portugalskom zálive Lagosteiros sa od 13. storočia uctievali stopy dinosaurov ako stopy oslíka, ktorý viezol Pannu Máriu a Ježiša do vnútrozemia. Na vysvetlenie paleontológov, že miestni obyvatelia uctievajú odtlačky stôp staré stopäťdesiat miliónov rokov, však nereagovali práve vľúdne. Nálezy dinosaurích stôp v triasovom pieskovci Porýnia zrejme inšpirovali legendu o zabití draka hrdinom Siegfriedom. Stopy dinosaurov staré asi sto miliónov rokov v pieskovci pri meste Broome pre zmenu podnietili aborigénov vymyslieť príbeh o obrovskom "mužovi emu". Keď tu odpočíval, jeho perie sa údajne odtlačilo do kameňa - týmito odtlačkami peria sú v skutočnosti listy papradí podobné periu. Zdá sa, že aj takú známu kreatúru, akou je gryf, legendárna bytosť s telom leva - alebo býka či iného zvieraťa - a hlavou dravého vtáka, inšpiroval dinosaurus. Konkrétne to bol protoceratops, bylinožravec s veľkým zobákom podobným papagájovi, veľký asi ako prasa. Jeho fosílie sú v niektorých oblastiach strednej Ázie také hojné, že ho paleontológovia prezývajú "ovca púšte Gobi".
Dinosaurí folklór
Sotva nájdete región bohatší na skameneniny veľkých pravekých zvierat ako je Stredná Ázia. Iba v Číne sa podarilo objaviť prinajmenšom päť oblastí, v ktorých miestny folklór zachováva ústnu alebo písomnú tradíciu vysvetľujúcu výskyt skamenených odtlačkov stôp dinosaurov: Ide vraj o dielo božských vtákov, bohov, hrdinov či dokonca posvätných rastlín. Folklór sa stal cenným zdrojom informácií dokonca aj pre paleontológov - v miestach, kde sa takéto odkazy na skamenené pozostatky z praveku vyskytujú, sa podarilo objaviť predtým neznáme náleziská skamenenín.
Skameneniny pravekých zvierat sú pre miestnych obyvateľov bežnou záležitosťou už od praveku. Nástroje z dinosaurích kostí sa v Mongolsku podarilo objaviť napríklad u kultúr, ktoré na území dnešnej púšte Gobi žili pred vyše desaťtisíc rokmi. Okrem ozdobných predmetov ide aj o zbrane ako sekerky a dýky. Asi o tisíc rokov neskôr uctievali etnickí Mongoli akéhosi božského orla. Za veľmi pravdepodobný zdroj inšpirácie možno považovať stopy veľkých dravých dinosaurov.
Lotosová hora
V blízkosti mesta Čchung-čching leží jedno z najväčších nálezísk dinosaurích stôp na svete - je ich tu až štyristo. Odtlačky staré asi osemdesiat miliónov rokov sa zachovali ako vypukliny aj ako preliačiny či dokonca ako viacvrstvové odtlačky. Na vrstvových plochách vytvorili akési pole, podobné hladine s lotosovými kvetmi. Podobnosť si všimli aj miestni obyvatelia, ktorí približne pred dvetisíc rokmi územie obývali. Okrem množstva artefaktov spájaných s lotosmi tu nájdete aj opevnenie zvané Pevnosť lotosovej hory.
Dinosaurí boh
V čínskej prefektúre Čchamdo sa obyvatelia po stáročia klaňajú podobným stopám zachovaným na zvislých skalných stenách. Donedávna všetci miestni verili, že ide o stopy legendárneho kráľa a bojovníka Gesara z Lingu, ktorý si vraj dokázal podmaniť celé kráľovstvá démonov. Údajne mu patria najväčšie tunajšie stopy, z ktorých jedna meria až 1,7 metra. Podľa paleontológov však obrovský skamenený odtlačok patril dlhokrkému dinosaurovi, ktorý tu pred vyše stosedemdesiatimi miliónmi rokov kráčal po pláži. Domácich názor paleontológov polarizuje. Podľa niektorých ide o rúhanie, iní sa namiesto horských bohov začali modliť a klaňať dinosauriemu bohovi, vraj mimoriadne mocnému, ktorému nepredstaviteľná starobylosť dodáva na pompéznosti. Mocný a pompézny - celkom presná predstava skutočného pôvodcu, ktorý zrejme vážil toľko, čo celé stádo slonov.