V súčasnosti má ľudstvo na výber mnohé duchovné smery. Či už sú to veľké náboženstvá, alebo maličké duchovná. Každý duchovne založený človek, ktorý je ale slobodný, určite rozmýšľal o tom, ktorý boh, alebo ktorá viera je tá pravá. Zámerne som zvýraznil slovo slobodný, pretože dnes je mnoho duchovných ľudí v okovách rôznych inštitúcií, ktoré by človeka najradšej upálili hneď pri pomyslení na iného boha.
Mnohé duchovné smery
Povedať si hneď treba, že každá viera má rovnakú hodnotu, pokiaľ ale splní určité podmienky. Každá viera je odlišná, a každá viera o sebe tvrdí, že ona je tá lepšia. Veď je to prirodzené. Každý má radšej to svoje. Vieme, že niektoré viery, zvlášť tie monotistické si potrpia na tom, aby sa o nich hovorilo ako o jedinej pravej viere.
Ak by sme na to šli príkladom, Rodná viera má svoje korene v Európe, ale napríklad v takom Egypte je viac na mieste viera piesočnej krajiny. Prečo? No ťažko budeme Lešija hľadať vedľa niektorej z pyramíd. Hoc stále platí aj to, že si svojich bohov nesieme všade tam, kam ideme.
Sme obyvateľmi Európskej kraijny. Sme Slovania, Germáni a Kelti. Všetci pochádzame z jedného, Indoerurópskeho koreňa. No predsa sme odlišní. Každý z nás sa usadil na inom mieste. Každé miesto malo iného ducha. A tak sa formoval spôsob života, tak sa formovala naša viera.
Pred mnohými rokmi sme stratili našu vieru a prijali sme vieru cudziu. Tá zmenila spôsob života našich predkov, no aj napriek jej sile ho nedokázala potlačiť, ba práve naopak. Snaha o potlačenie rodného a získanie absolútnej moci dohnala mnohé dedinské bylinkárky až na hranicu.
Prečo práve rodná viera?
Rodná viera je viera, ktorá nám je rodná. Rodná viera je základným stavebným prvkom našej kultúry, nie tej dovlečenej. Vidieť to môžeme v ľudovej tradícii. Takmer všetko je reliktom pôvodnej, pohanskej kultúry. Výšivky na oblečení, rôzne obradné zvyky a tradície, veľkonočná šibačka.
Všetko toto je naša pôvodná kultúra, žijúca pod povrchom. Stále praktikovaná, no zmysel ostal zabudnutý. Je to práve Rodná viera a pôvodné duchovno, ktoré sa snaží dostať skutočný zmysel mnohých zvykov opäť na povrch. Je to koreň, z ktorého vyrastá náš strom. A je to strom mocný. Celý svet nám závidí, že sme si dokázali zachovať tradičné piesne, tance atď.
Po dlhom útlaku a snahám o zničenie reliktov dávnych dôb nastalo obdobie uvoľenia. Staré zvyky sa začínajú vykonávať v ich pôvodnom zmysle.
Práve v dobe globalizácie a straty etnického povedomia je Rodná viera niečím, čo nám pomôže prežiť súboj všetkých kultúr. Aj ja som poslúchol volanie rodných bohov. Vydal som sa na cestu duchovna, ktoré nedáva moju dušu do žiadnych okovov. Vydal som sa na cestu etnického pohanstva, ktoré je samozrejme obohatené o nové prvky. Všetky tieto prvky ale vychádzajú z ponímania, ktoré sa javí ako naše pôvodné.
Mnohým som na smiech, podľa mnohých som exot. Pravda je ale taká, že to oni sú vyznávačmi exotického náboženstva, ktoré má hodnotu v tej kultúre, ktorá ho stvorila. V našej krajine ale púštne zákony jednoducho nikdy neplatili a neplatia ani teraz. Svedčia o tom mnohé cirkevné zákazy, ktoré nevyriešili v podstate nič. Pohanstvo sa vrátilo, Rodná viera žije!
Obrazový materiál