Minimálne, čo sa týka prijatia morálnej zodpovednosti za jej podpísanie. Karel Gott, ktorý text čítal, pre časopis Prima Zoom tvrdí, že bol "majstrovsky zmanipulovaný".
Theodor Pištek vo famóznom dokumentárnom filme ČT zas najprv tvrdil, že jeho podpis bol sfalšovaný, ale na konci dokumentu priznal, že Antichartu podpísal.
Podobne zahmlieva mnoho umelcov. Odsúdiť ich paušálne všetkých je však ťažké a možno aj nesprávne. Doba bola ťažká.
Charta 77 prelomila šeď normalizácie
Plazivá normalizácia po roku 1968 víťazila. Komunisti dali podpísať poučenie z krízového vývoja už každému súdruhovi, ktorý zišiel z jedinej správnej cesty súdržnosti so Sovietskym zväzom. Tí spupní zarezávali v lepšom prípade v kotolniach, v tom horšom sedeli v base za príživníctvo.
Napriek tomu, že odpor spoločnosti bol zlomený a všetko zabíjala všadeprítomná šeď, beznádej i rezignácia na zmenu, existovali ešte ojedinelé iskierky nádeje. Premeniť ich v oheň sa pokúsila skutočná elita národa, signatári Charty 77. Vyhlásili ju 1. januára 1977 a jej text sa rýchlo rozšíril aj do zahraničia.
Komunisti zúrili. A začali konať
Okrem fyzických perzekúcií voči samotným signatárom sa rozbehla aj propagačná kampaň, ktorá mala ukázať, že ide o skupinku morálne skazených ľudí, ktorí sú totálne odtrhnutí od spoločnosti.
Predohrou bol článok v Rudom Práve, ktoré bolo vlajkovou loďou žurnalistického posluhovačstva socialistickému režimu. Úvodník z 12-eho januára proti signatárom Charty sa volal "Ztroskotanci a samozvanci", text zodpovedal titulku.
Potom nasledovala vyše dvojtýždňová mediálna masáž v televízii i rozhlase, ako aj vo všetkých denníkoch. No a finále sa začalo 28. januára 1977.
Ako prví podpisovali herci
Presne na tento dátum zvolali komunisti do Národného divadla najznámejších hercov a tváre televíznej obrazovky, aby podpísali vyhlásenie "Za nové tvůrčí činy ve jménu socialismu a míru".
Že bolo namierené proti signatárom Charty 77, dokazuje aj citát z neho, ktorý plamenne predniesla herečka Jiřina Švorcová:
"Proto však také pohrdáme těmi, kdo v nezkrotné pýše, ješitné nadřazenosti, sobeckém zájmu nebo dokonce za mrzký peníz se kdekoli na světě – a také u nás se našla skupinka takových odpadlíků a zrádců – odtrhnou a izolují od vlastního lidu, jeho života a skutečných zájmů a s neúprosnou logikou se stávají nástrojem antihumanistických sil imperialismu a v jejich službě hlasateli rozvratu a nesvárů mezi národy".
Samotná Švorcová svoj vtedajší čin nespochybňuje, textu verila a signatárov, hlavne Pavla Kohouta, skutočne považovala za zradcu. (video min. 9:45).
Werich chcel podpis stiahnuť, Krampol vtipne odmietol
Jedna z najznámejších osobností československého kultúrneho života, spisovateľ Jan Werich, to videl inak. Svoj podpis chcel dodatočne stiahnuť, napriek tomu, že by tým ohrozil svoju plánovanú cestu za Jiřím Voskovcom do USA. Herec Miloš Kopecký ho presvedčil, aby neriskoval.
Jiří Krampol, jeden z mála tých, ktorí nepodpísali, to odôvodnil svojsky, vtipne: "Môj dedo ma učil, že podpisovať mám len výplatnú pásku." (video min 44:55)
Po umelcoch sa museli skloniť speváci
O týždeň neskôr po umelcoch prišli na rad speváci. Štvrtého februára 1977 sa zhromaždili v pražskom Divadle hudby. Hlavným aktérom večera bol vtedy najpopulárnejší a dodnes známy spevák Karel Gott.
Keďže zhromaždenie umelcov a spevákov delil týždeň, počas ktorého médiá oslavovali tých, ktorí Antichartu podpísali, veriť Gottovi, že nevedel, do čoho ide a bol zmanipulovaný, je nesmierne ťažké.
Pilarová: Hanbím sa za seba, všetci vedeli, čo robia
Čelom ku svojmu podpisu sa v súčasnosti postavila naopak speváčka Eva Pilarová, ktorá bola v Divadle hudby jednou z Gottových spoluaktériek.
Výhovorkám svojich kolegov, ktorí tvrdia že si mysleli, že podpisujú prezenčku, neverí.
"Prezenčka sa podpisuje pri vstupe a nie, keď ste na odchode," uviedla Pilarová (video 38:30)
Je sympatické, že ešte tvrdšie sa stavia ku svojmu vlastnému činu: "Nerada na to spomínam a hlboko sa za ten svoj 'blábol', čo som tam predniesla hanbím, bola to zbabelosť, za ktorú sa veľmi ospravedlňujem. "
Neodsudzovať paušálne...
Ľudia robia v živote chyby. Toho, kto sa dokáže za ne ospravedlniť, tak ako to urobila Pilarová, na verejnosti, na televíznej obrazovke – by nebolo správne odsudzovať. Ide o niečo ako o spoveď a následné účinné pokánie po nej pre veriacich, keď odpustenie je na mieste.
To účinné pokánie potom mnohí z hercov a umelcov predviedli v novembri 1989, kedy sa postavili na tribúny a poslali našu podobu socializmu tam, kam patrí. Na smetisko dejín.
...vyzdvihnúť tých, čo odmietli
Ale predsa len, bolo by nesprávne nevyzdvihnúť aspoň niektorých, ktorí Antichartu podpísať odmietli.
Boli medzi nimi napríklad aj Jiří Suchý, Vladimír Mišík, Táňa Fischerová či Kristína Vlachová. Mnohí zo statočných zaplatili za svoju odvahu zákazom činnosti.
Skutočnosť, že sa rozhodli napriek tomu radšej nepodraziť tých, ktorí 12 rokov niesli pochodeň nádeje v podobe Charty 77, je hodná obdivu. Naša dnešná sloboda totiž nebola zadarmo.