Áno, iste sú problémy súčasťou života. Stav bez nich nie je možný podľa môjho názoru. A preto v záujme zachovania si dobrého pocitu je potrebné takto zmyslat.
Momentálne mi to dalo tému na zamyslenie, že existuje veľké množstvo ľudí, ktorí sú šťastní bez toho, aby to nejakým spôsobom riešili. Je jasné, že aj oni majú problémy, ale akoby si ich nepripúšťajú, alebo vedia byť aj s problémami šťastní. Potom druhá skupina ľudí, kam sa možno môžem rátať aj ja alebo ty, je ta, ze musime, neviem to presne nazvať, skúsim takto, vyhľadávať šťastie. Jednoducho všelijakými praktikami alebo skôr rôznym nastavením spôsobu myslenia si to šťastie pritiahnuť na našu stranu.
Je to pomerne zaujímavé, prečo je to tak. Niekto má proste šťastie a je šťastný. A niekto, žiaľ, ho asi nemá a je celý život utrapeny. Nerád by som sa staval do kategórie urapeneho, lebo to momentálne nie som. Ale na druhej strane ani nie obrovsky šťastný. Je to sčasti tým, že sa snažím potláčať takého rozmarne správanie a jednoducho viesť, usmerňovať svoj život.
Ešte by som sa krátko vrátil k problémom. Je to dobrá vec, lebo nepochybne ich človek musí riešiť, a tým sa zlepšuje. To je veľmi dôležité. Každá prekonaná prekážka je dobrou skúsenosťou. Aj baktéria ma problémy, chce sa rozmnožovať, žiť v našom organizme a my uzivame antibiotika. To je pre ňu veľký problém. Musí ho riešiť rezistenciou. Bud sa zmení, alebo hynie. Ona sa rozhodne zmeniť, tým má šancu na prežitie.
Riešenie problémov, nepohody je základom evolúcie. Teda aby sme sa niekam posúvali, potrebujeme mať problémy a cítiť nepohodu. A je to veľmi pozitívne, lebo vieme, že naša prítomnosť mala aspoň taký zmysel, že sme zanechali líniu, ktorá môže byť lepšia od nás. Ach, samozrejme, za predpokladu, že plánujeme deti. Co v mojom prípade nie je celkom tak.
Pozdravujem a prajem pekný víkend.
PS: Napísal si pekný článok.
_________________
Epikuros napísal:τὸ φρικωδέστατον οὖν τῶν κακῶν ὁ θάνατος οὐθὲν πρὸς ἡμᾶς͵
ἐπειδήπερ ὅταν μὲν ἡμεῖς ὦμεν͵
ὁ θάνατος οὐ πάρεστιν͵
ὅταν δὲ ὁ θάνατος παρῇ͵
τόθ΄ ἡμεῖς οὐκ ἐσμέν
Najobávanejšie zlo, smrť,
sa nás ani v najmenšom nedotýka,
pretože keď my žijeme, smrť tu ešte nie je,
keď však smrť príde, potom tu zas nebudeme my.
Matej and Nikto a nič like this post