Bolo jedno 15- ročné veľmi pekné a múdre dievča Sandra. Mala aj chlapca Tomiho, ktorý mal 16. Tomi bol tiež veľmi pekný a nebol lajdák, ale ani čistý jednotkár. Tomi a Sandra chodili spolu do tej istej školy, čiže často sa stretávali. Tomiho zaujímal snowbording a niekedy chodieval aj na motorke a Sandra sa venovala volejbalu. Obidvaja sa zaujímali o šport a veľmi ich to bavilo aj spájalo. Okrem športov sa venovali sebe, radi chodievali do kina. Vo všetkom si pomáhali a podporovali sa. Proste bola to nádherná dvojica . Chodili spolu už vyše roka. Jedného dňa, bola to sobota, pozvali Tomiho na motorkárske preteky, ale nie ako diváka, ale ako súťažiaceho. Sandra s tým nesúhlasila, lebo sa o neho veľmi bála. No, nakoniec ju Tomi presvedčil, že sa mu predsa nič nemôže stať. A bol tu deň pretekov. Tomi sa s ostatnými pripravoval na štart a Sandra ho povzbudzovala . Keď píšťalka zapískala, všetci vyrazili. Museli zvládnuť päť kôl. Po treťom kole sa Sandre zdalo, že sa Tomimu nejako zvláštne dymí z výfuku a tak sa mu to pokúšala naznačiť, no on nereagoval a ďalej súťažil. Prešlo štvrté kolo a ako začínalo piate, Tomi dostal obrovský šmik a odhodilo ho na bok. Najprv sa to zdalo ako malá nehoda, no po chvíli sa motorka s Tomim ocitla v plameňoch. Sandra sa hrozne rozplakala a hneď tam bežala. Ihneď zavolali hasičov a a pokúšali sa to zahasiť. Ale čo bolo s Tomim? Tomiho ihneď previezli do nemocnie. Hneď za ním tam dorazila aj Sandra a chcela sa rozprávať s doktorom o tom, ako na tom Tomi je. Doktor prišiel a Sandre so smutným výrazom na tvári povedal jedno hroznú vetu: "Zomrel a úprimnú sústrasť." Vtedy Sandra pozrela na doktora a hrozne sa rozplakala. Bežala domov, zamkla sa v izbe a tam plakala až do noci. Ráno sa zobudila a zase začala plakať a preklínať ten deň. Keď sa to dozvedeli rodičia, bolo im to všetko veľmi ľúto. Sandra povedala, že ona bez Tomiho nevie žiť a teraz jej život nemá cenu. Asi mesiac bola doma, ale to už s ňou bolo zlé a rodičia jej oznámili, že už bolo smútenia dosť a musí ísť do školy a na všetko zabudnúť. Sandra však pokrútila hlavou, že ona nikam nepôjde, že už sa to neoplatí a ona chce zomrieť a ísť za svojim Tomim. Tak ju rodičia nechali doma. Jedného dňa sa Sandra prebudila a povedala si, že zabudnúť na Tomiho nevie, ale musí zo sebou niečo urobiť, lebo skončí veľmi zle . A tak Sandra znova začala chodiť do školy, dobre sa učiť. Sandra však nevynechá ani jednu sobotu, aby išla na hrob svojho chlapca, ktorého nadovšetko milovala, miluje a bude milovať.
Simonka Koncošová, 4.A