Duševné vlastníctvo má oveľa väčšiu hodnotu ako nehnuteľnosti, hovorí predseda Slovenskej akadémie vied profesor Pavol Šajgalík.
Zahraničné firmy platia výskumy slovenským vedcom, tí im na oplátku odovzdávajú patenty. Takýto obchodný model dnes nie je úplne nezvyčajný. Do budúcna by sa však mal zmeniť.
Funkčný "transfer office", určený pre vyťaženie zo získaného know-how, by mal zamestnávať nielen právnikov, ktorí vedia pomôcť s ochranou vynálezov, ale aj špecialistov, ktorých úlohou by bolo hľadať medzi výskumníkmi nápady hodné patentovania, vysvetľuje v rozhovore pre Živé.sk predseda Slovenskej akadémie vied (SAV) profesor Pavol Šajgalík.
Tento článok si môžete prečítať vďaka ESET Science Award, oceneniu, ktoré podporuje výnimočnú vedu na Slovensku.
V rozhovore sa dočítate:
- Prečo je dnes pre vedcov lepšie prijať pomoc od súkromnej firmy výmenou za patenty.
- Či sa v zahraničí prihliada na počty patentov, ktoré inštitúcia podá.
- Čo by mal byť schopný zabezpečiť naozaj výkonný transfer office.
- Aká je vízia do budúcnosti ohľadom nakladania s patentmi a vedeckými objavmi.
Prof. RNDr. Pavol Šajgalík, DrSc. je slovenský materiálový vedec. Od roku 1999 do roku 2013 pôsobil ako riaditeľ Ústavu anorganickej chémie SAV, v rokoch 2013 – 2015 bol podpredsedom SAV pre ekonomiku. Od 15. januára 2015 je predseda Slovenskej akadémie vied.
V júni 2021 ho prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala do funkcie po tretíkrát, bude v nej pôsobiť do roku 2025.
Čo zverejniť, čo radšej patentovať
Viacerí ľudia pracujúci na SAV nám spomínali jeden pomerne vážny problém. Na Slovensku a aj v SAV vraj nie je dobrá podpora pri podávaní patentov. Že nie sú peniaze na právnikov, ktorí by im pomohli správne a včas podať patenty.
Niektorí vedci dokonca podávajú patenty tak, že si prizývajú zo zahraničia spolupracovníkov len preto, aby svoje objavy mohli patentovo ochrániť. Máte v pláne to nejako meniť? Nejako zlepšovať?
Jednoznačne. Keď nám prvý raz zastavili transformáciu na verejno-výskumné inštitúcie, tak hlavný argument politikov a potom aj verejnosti bol, že chceme predať Smolenický zámok a že chceme predať Lomnický štít... Že chceme získať majetok, ktorý prejde do nášho vlastníctva. Ale nikoho nezaujímalo, že duševné vlastníctvo má oveľa väčšiu hodnotu ako tieto nehnuteľnosti.
My máme kanceláriu, ktorá sa volá Kancelária pre transfer technológií SAV, nefunguje však optimálnym spôsobom. Preto sme teraz v rokovaniach aj s CVTI (Centrum vedecko-technických informácií SR), ktoré má na to nejaké zdroje, sme v rokovaniach aj s univerzitou v Edinburghu, aj s univerzitou v Tel Avive, aby sme vytvorili funkčný transfer office. Mal by zahŕňať nielen právnikov, ale aj tých, ktorí budú rozumieť tomu, čo sa na Slovenskej akadémii vied robí.
Aby vedeli tým výskumníkom povedať, že toto je poklad, vydrž, to nepublikuj, skúsme to urobiť iným spôsobom. Potrebujeme takýchto vyhľadávačov. Tiež potrebujeme celý právny servis a aj obchodníkov, ktorí takýto výskum v konečnom dôsledku zmaterializujú.
Poviem príklad zo zahraničia. Kedysi moji kolegovia v Kórei tiež hodnotili úspešnosť podľa počtu podaných patentov. Išli na kvantitu. Teraz už tento parameter nesledujú, lebo patentov majú dosť. Systém je funkčný, a tak sa začali pýtať, koľko licencií sme za tie patenty získali? Kým sa my do tohto bodu dostaneme, ešte veľa vody pretečie v Dunaji, ale toto je náš zámer. To je jedna z najvyšších priorít v rámci Slovenskej akadémie vied.
Keďže niekoľko takýchto transfer officov – viac či menej funkčných – existuje aj na technických univerzitách, boli by sme radi, keby sme boli schopní zriadiť jeden, ktorý je komplexný. Ten by sme potom chceli ponúknuť aj ostatným partnerom. Teraz na tom veľmi intenzívne pracujeme.
"Boli by sme radi, keby sme boli schopní zriadiť jeden komplexný trasfer office. Ten by sme potom chceli ponúknuť aj ostatným partnerom."
– profesor Pavol Šajgalík
Teraz máte také možnosti? Keby sa našiel vedec, ktorý pracuje na unikátnom výskume, viete ho už aj teraz zastaviť a povedať mu: "Nepublikujte, poďte niekde do súkromnej sféry si to podať alebo skonzultovať tak, aby to bolo podané?" Viete top talenty už teraz odchytiť a pracovať s nimi?
Chápem, o čom hovoríte. Asi najlepšia odpoveď je, že nie úplne – ale nie preto, že by sme nevedeli, kto čo robí. Dobrým príkladom môže byť Ján Tkáč z Chemického ústavu, ktorý objavil marker na rakovinu prostaty. Na určenie diagnózy nepotrebuje nijaké zložité punkcie postihnutého orgánu.
Pokiaľ by si chcel založiť startup a ďalej rozvíjať túto myšlienku, je to problém. Tento objav totiž uskutočnil v rámci svojho ERC projektu a výsledok, aj keď európskeho projektu, je majetkom štátu a nie ústavu, pretože my na SAV sme správcami majetku štátu. A aj preto aktuálne nemáme nejaký efektívny nástroj, ako takéto duševné vlastníctvo licencovať súkromnej firme. Ak by sme postupovali štandardným postupom, museli by sme majetok vyhlásiť za prebytočný a ak by oň nikto zo štátneho sektoru neprejavil záujem, tak by sme ho boli schopní predať. Ale potom by museli nasledovať viaceré ďalšie kroky.
To sa však čoskoro zmení. Verejnoprávna forma, do ktorej prejde SAV od 1. januára budúceho roku, nám situáciu výrazne zjednoduší. Majiteľmi duševného vlastníctva sa stanú priamo ústavy, čo má pre ústav nesmierny význam. Najlepší príklad je Ústav organickej chémie a biochémie v Prahe, ktorý patrí pod českú akadémiu vied.
Pán doktor Holý vynašiel liečivá na HIV a oni (ústav, pozn. red.) z licencií do dnešného dňa žijú. Bohužiaľ, vraj tento rok im už licenčná ochrana končí, ale postupne na tom zarobili miliardy českých korún. Veľkú časť z tých peňazí dostal priamo ústav, lebo bol majiteľom licencií.
Ale, samozrejme, v rámci zmluvy existuje aj doložka o tom, koľko peňazí z predaja dostane inventor a ľudia, ktorí sa na vynáleze podieľali. Toto je náš cieľ. Vedieť rozlíšiť vedecké výsledky, ktoré majú dlhodobý charakter a treba ich dať verejnosti prostredníctvom publikácie a tie, ktoré sa oplatí skúsiť patentovať a potom následne aj v nejakej forme predať či licencovať. Mať patenty v šuplíku nikam nevedie... Ja mám päť patentov a na čo sú mi?
Nápad ako vklad do startupu
Odhadujete, že časť vašich vedcov, povedzme v iných zamestnaniach alebo v iných startupoch, robí to, čo by za bežných okolností mohla robiť aj u vás, ale boja sa, že by tie patenty potom takto zapadli? Alebo že by ich nevedeli skomercionalizovať?
Mnoho vecí riešime spoluprácou so súkromnými firmami... Povedzme, ja mám patenty s jednou rakúskou firmou. Tá rakúska firma platila celý výskum, platila Ústavu anorganickej chémie SAV za to, že sa výskum realizoval na prístrojoch ústavu. Táto firma sa stala majiteľom patentu. Oni vlastne využívajú nielen naše prístroje, ale aj naše know-how. No a to im dávame zadarmo.
Ale inak by ten výskum vôbec neprebehol. Aj preto naši vedci spolupracujú so zahraničnými firmami. Samozrejme, že pre zahraničné firmy je to výhodné, lebo keď zaplatia výskum, zaplatia prístroje, dajú tej inštitúcii na prevádzku, tak potom isteže si nárokujú to, že budú majiteľmi patentu.
Keby potom ten patent firma predala, dostane niečo SAV?
Ak by sa to predalo, ľuďom, ktorí na tom pracovali, by nejaký podiel dali.
Z dlhodobého hľadiska však chcete, aby ste nemuseli zapájať súkromné firmy? Naakumulujú sa prostriedky a investovať môže priamo SAV...
Tá predstava je oveľa jednoduchšia a myslím si, že k tomu nevyhnutne príde. Startupy budú vznikať tak, že naši zamestnanci, naši vedeckí pracovníci, budú mať nejaký dobrý nápad. Ten nápad použijú ako vklad do startupu.
K tomu sa pridá niekto iný, kto donesie investíciu a zaplatí realizáciu. Vlastne jedni tam vložia know-how, tí druhí tam vložia peniaze. Tak môže vzniknúť ľubovoľný joint venture (spoločný podnik, pozn. red.). Ľubovoľná inštitúcia z toho môže produkovať zisk.
Tým spoluinvestorom bude SAV, respektíve niektorý ústav SAV, alebo súkromná firma?
Investorom môže byť aj SAV, samozrejme, ale vo svete to nefunguje týmto spôsobom. Väčšinou to funguje tak, že to know-how, ktoré vznikne na niektorom z našich ústavov, sa vloží do spoločnej investície a z druhej strany, od súkromnej firmy, prídu peniaze.
Uvediem príklad. Ústav polymérov aj Chemickotechnologická fakulta STU vyvíjali a aj vyvinuli biodegradovateľné plasty. Oni majú to know-how, ako sa to dá urobiť. Teraz niekto musí prísť s peniazmi, vďaka ktorým sa urobí poloprevádzková linka, prevádzková linka. Keď sa z toho stane zarábajúci produkt, budú sa deliť o zisk. To je princíp.