Pán prehovoril ku mne takto: "Choď a krič do uší Jeruzalema: Toto hovorí Pán: Rozpomínam sa na teba, na lásku tvojej mladosti, na tvoju ľúbosť, keď si bola mojou snúbenicou, keď si ma nasledovala na púšti, v krajine, ktorú neosievajú. Izrael bol Pánovým svätým majetkom, prvotinou jeho úrody; previnili sa všetci, čo z nej jedli, prišla na nich pohroma, hovorí Pán.
Voviedol som vás do krajiny sadov, aby ste požívali jej ovocie a všetky dobrá.
No keď ste do nej vošli, poškvrnili ste moju zem a zohavili moje dedičstvo. Kňazi sa nepýtali: 'Kde je Pán?' Učitelia zákona ma nepoznali, pastieri sa mi spreneverili, proroci veštili v mene Bála a chodili za tými, ktorí nie sú na nič.
Stŕpnite nad tým, nebesia, zhrozte sa preveľmi, hovorí Pán. Lebo môj ľud urobil dve chyby: opustili mňa, prameň živej vody, a vykopali si cisterny, cisterny rozpraskané, ktoré vodu udržať nemôžu."
K Ježišovi pristúpili učeníci a spýtali sa ho: "Prečo im hovoríš v podobenstvách?"
On im odpovedal: "Preto, že vám je dané poznať tajomstvá nebeského kráľovstva, ale im nie je dané. Lebo kto má, tomu sa pridá a bude mať hojne. Ale kto nemá, tomu sa vezme aj to, čo má.
Im hovorím v podobenstvách, lebo hľadia, a nevidia, počúvajú, a nepočujú, ani nechápu. Tak sa na nich spĺňa Izaiášovo proroctvo: 'Budete počúvať, a nepochopíte, budete hľadieť, a neuvidíte. Lebo otupelo srdce tohoto ľudu: ušami ťažko počujú a oči si zavreli, aby očami nevideli a ušami nepočuli, aby srdcom nechápali a neobrátili sa – aby som ich nemohol uzdraviť.'
Ale blahoslavené sú vaše oči, že vidia, aj vaše uši, že počujú. Veru, hovorím vám: Mnohí proroci a spravodliví túžili vidieť, čo vidíte vy, ale nevideli, a počuť, čo vy počúvate, ale nepočuli."