Robert Fico môže byť spokojný, bude mať generálneho prokurátora, ktorého si vysníval.
Aj táto "voľba" zapadá do spôsobu, akým Smer obsadzuje kľúčové miesta v slovenskej justícii. Netransparentne a doteraz s katastrofálnymi výsledkami.
Smer, aj keď s krátkou prestávkou, vládne už dosť dlho na to, aby stihol obsadiť všetky kľúčové posty, ktoré rozhodujú o spôsobe výkonu spravodlivosti na Slovensku. Vypozorovať sa dajú dva prístupy k veci. Prvý by sa dal nazvať Najhorší kandidát, naša voľba.
Sem patrí legenda menom Štefan Harabin. Rozumný argument na jeho vymenovanie neexistoval už v roku 2006, keď si ho vzal Robert Fico do vlády a o to menej v roku 2009, keď ho Smer po politickej dohode vrátil na Najvyšší súd.
Druhý prístup – výber neznámeho - dáva aspoň nádej, že výsledok môže v dobrom prekvapiť. V prípade ministra spravodlivosti Tomáša Boreca a najmä Ivetty Macejkovej zostalo len pri nádeji. O dôvodoch, ktoré viedli k jej vymenovaniu za predsedníčku Ústavného súdu vie len Ivan Gašparovič. A Robert Fico, pretože je len ťažko predstaviteľné, že by bez neho o takejto veci prezident rozhodol sám. Kým pri Harabinovi bolo jasné, prečo by funkciu dostať nemal, pri Macejkovej je záhada, prečo ju získala.
Jaromír Čižnár je verejnosti tiež úplne neznámy, ale taký bol aj Jozef Čentéš a bol by aj akýkoľvek iný prokurátor. Lenže je to Robert Fico, kto hovorí o neúnosnom stave na prokuratúre a zároveň už mesiace Čižnára prehovára, aby prokurátorov viedol.
Za celý ten čas sme sa o ňom s výnimkou zväčša anonymných pochvál od iných prokurátorov (podobné kedysi predchádzali aj Trnkovmu zvoleniu a ako veľmi sa mýlili) nič zásadné nedozvedeli. Teda okrem toho, že ho veľmi, veľmi chcel predseda Smeru. A to je taký zlý štart do tejto funkcie, že horší si len ťažko predstaviť.
Umocnil ho ešte samotný Čižnár, keď podľa vzoru Fico zrazu otočil a vlastnú podmienku na účasť vo voľbe prestal brať vážne. Od okamihu, keď sa rozhodol prijať stratégiu Smeru a nečakať na rozhodnutie Ústavného súdu, prevzal osobnú zodpovednosť za ešte väčší chaos, do ktorého môže prokuratúra upadnúť, ak Jozef Čentéš v Košiciach náhodou uspeje.
O katastrofálnom manažovaní justície Smerom najlepšie svedčí oprávnená pochybnosť, či o tom rozhodne právo, alebo Macejková a ľudia, ktorí si ju vybrali. A do tohto sa Čižnár nechal namočiť. Veľa šťastia vo funkcii...