60 rokov medzi Vami
Myslím si, že som lokálpatriot. Všetko ma viaže k Šamorínu. Tu som sa narodil, tu som sa naučil čítať a písať, v tomto meste som zmaturoval a založil rodinu.
Vyrastal som v staručkom vaľkovom/hlinenom dome. Rodičia ma párkrát aj vyhrešili, lebo som lyžicou vyhrabal diery do steny. Na dvore tohto domu ma naháňal moriak. Tu som sa mnoho vecí naučil o chove a pestovaní. Zo zručnosti a múdrosti svojich starých rodičov čerpám dodnes. Z tohto domu sme sa všetci presťahovali do domu, ktorý postavili moji rodičia. Okupáciu Československa vojskami Varšavskej zmluvy som zažil v novom dome. Nikdy nezabudnem na svojho starého otca, ktorý počúval Slobodnú Európu, aby mal korektné informácie o tom, čo sa v našom meste a vlasti deje. Ako dieťa som tomu nerozumel, ale vnímal som napätie, strach a neistotu blízkych dospelých a preto sa spomienky na augustové udalosti vo mne vyvolávajú negatívne pocity, až na chuť urastených chrumkavých rožkov za jednu korunu, ktoré ľudia práve v tom čase nazvali dubčekovými rožkami.
Po skončení šamorínskeho gymnázia som mal sen, že sa stanem lesníkom. Nebolo mi to dopriaté, presnejšie dovolené. Oficiálne kvôli svojej výške, ale v rodine sa šuškalo, že tomuto štúdiu zabránili iné skutočnosti. Môj strýko totiž ušiel z pracovného tábora, vyštudoval teológiu a stal sa kňazom v zahraničí. V tom čase podobné odvážnosti režim nedokázal odpustiť alebo prehliadnuť. Prihlásil som sa teda tam, kde ma mohli prijať. Stal som sa strojným inžinierom. Nakoniec to malo niekoľko výhod. Matematika mi nerobila problémy, dokonca ju na Prírodovedeckej fakulte UK študovala aj moja budúca manželka. Matematika nás zblížila. Po dlhom dvorení a spoločnom cestovaní z Bratislavy do Šamorína som sa s ňou oženil pred 36 rokmi.
V tých časoch sa objavili prvé výzvy na založenie kresťanskodemokratických klubov. Navštívil som množstvo obcí, založili sme prvé kluby. Najaktívnejší členovia boli zvolení do predsedníctva a niektorí z nich sa ocitli na prvej kandidátke. Bol som medzi nimi a dostal som sa do Federálneho zhromaždenia. Od 1990 do 1992 som bol poslancom Federálneho zhromaždenia, od roku 1993 som poslancom NR SR.
Po získaní vysokoškolského diplomu som sa zamestnal v Závodoch ťažkého strojárstva. So závodom som spolupracoval aj počas vysokej školy a v študentských časoch som mal vyšší príjem ako začínajúci inžinier a zamestnanec. Zamatová revolúcia ma zastihla v tomto závode. Už som mal za sebou prehovárania, aby som vstúpil do KSČ. Dodnes sa čudujem, že môj argument, že som veriaci človek, môj nadriadený akceptoval. Novembrové udalosti u nás nabrali rýchly spád po prvých návštevách vysokoškolákov. Ich prvé návštevy skončili neúspešne, vyhnali ich milicionári. Našťastie sa nevzdali. Prinášali letáky a my sme sa taktiež informovali. V tých dňoch som chodil do práce skôr. Keď prišli ostatní, už ich čakali vylepené letáky s aktuálnymi informáciami. Boli sme mladí, nadšení a chceli sme zmenu. A tá zmena nastala.
Béla Bugár je politik do zlého počasia a má našliapnuté na štátnika.
- Rudolf Chmel, 7.7.2018