Nejem, nejem, nejem. 9 Kilogramov je dole, váha ukazuje 48 a môj priateľ stále nespokojne pozerá na moje krivky.Utrela si slzy a s nenávisťou odhryzla z ryžového krekeru. Pozrela sa do kalendára a perom začala pichať do dátumu a mena pod ním. Lesana. To meno jej pripomínalo lesy a zaľúbené dvojice prechádzajúce sa v ňom. A špekačky a čerstvý chlieb. A slaninu a kofolu. Nie tú novú bez cukru. Ale poriadnu vychladenú s bublinkami. Odhryzla si znova z ryžového suchára. Nechcela už myslieť na to, že nemala sex niekoľko mesiacov. Jediný dotyk jej milého bolo keď ju chytil za tukový vankúšik na bruchu alebo plesol po zadku. Vtedy povedal: "Bohužiaľ veľká riť, nevie očariť." Otvorili sa dvere na kancelárii a vošla do nich štíhla blondínka. že vraj majú v jedálni perfektný rezeň so zemiakovým šalátom a že aj tiramisu sa im dnes podarilo. Usmiala sa a zavrela dvere. Dobre že ich zavrela. Najskôr letel kalendár, nasledoval pohár, ktorý sa rozletel na štyri kúsky. Ešte že mala vlastnú kanceláriu. Ešte že patrí do skupiny pod tridsať a je zadaná. Nie je nejaká úbohá singlistka. Jej priateľ ju miluje a záleží mu na nej. Keby ju nemiloval, nedohováral by jej. Škvŕkalo jej v bruchu. Hlad je len prezlečený smäd. Zasyčala. So smútkom zistila, že nemá z čoho piť. Pohár bol rozbitý a fľaša na stole prázdna. Crrrn, crrrn, crrrn. Večera u sestry. "Mediteránske špeciality. Oslava života, mesiaca lásky, vínko. Prídi. Navaríme. Zober aj toho tvojho. Bude sranda. Inak aký bol víkend? My sme nevyliezli z postele. Teda až včera v noci. Už sme nemali čo jesť. O dvanástej sme išli do Tesca. Bože, ten život je ale krásny však? No nič musím končiť. Idem na obed. Tak večer pa." Zložila slúchadlo. Odhryzla zo suchára. Odpratala črepiny. Otvorila dvere na kancelárii. Točila sa jej hlava. To kvôli tomu, že málo pije, presviedčala samú seba. 48 kilogramov pri výške 170 cm však nie je veľa. Dokazoval to aj BMI test, ktorý si spravila na internete. Dokonca jej vyšlo, že je jej váha v podpriemere. Kolegyňa išla s krabicou pizze a oprela sa v dverách. "Počúvaj ma, nie si ty chorá? Strácaš sa nám pred očami. Všetko v poriadku?" Odhryzla si zo suchára. Nemala sliny. Musí viac piť. Pomyslela si. "Všetko v najlepšom v poriadku." Zaklamala. Neisto sa usmiala na kolegyňu. "Cely víkend sme s Branom nevyliezli z postele. Až včera večer. Predstav si o dvanástej v noci sme išli nakupovať do Tesca. Už sme nemali čo jest." Zasmiala sa a odpila si z prázdnej fľaše. "Vieš, my sme takí gurmáni." Kolegyňa odišla a s ňou aj vôňa pizze. Som veľmi silná osobnosť. Pomyslela si. Nie som hladná. Chudnem. Môj priateľ ma miluje. Všetci ma uznávajú. Niektorí mi aj závidia. Závidia mi aj môj výnimočný vzťah. Zavolala mu. Zdvihol na piate zvonenie. "Čo chceš?" povedal odmerane. "Povedať ti, že ťa milujem. Si úžasný muž." vydýchla do slúchadla. "Dobre. Mi voláš asi, že máš výčitky svedomia. Si sa zase nažrala. Čo?" Nervózne si odšklbla záder na prste a oblizla si krv. "Nie nebola som ani na obede. Milujem ťa. A ty ma miluješ?" "Neviem či neklameš. Ťa poznám už. A týmto psychickým výlevom sa hovorí psychické vydieranie. Som s tebou, tak čo sa pýtaš? I keď neviem neviem ktorý debil by s tebou ešte bol. Som asi aj debil." "Nie si debil. Ráno som sa vážila. 48 kilogramov." "Sa ti asi pokazila váha doma. Nemôžem sa takto v robote o sprostostiach vykecávať, o tvojej váhe, stačí, že ju mám pred očami každý deň. Musím končiť." "Prepáč, láska. Tak nech ti to rýchlo utečie." " Nebuď moc múdra, radšej by si si ty mala ísť zabehať." Zložil. Bolo Lesany. Lesy neznášala. Ani seba. Ani jeho. Ani všetkých čo jedia a majú partnerov, ktorí im to tolerujú. Odhryzla si z ryžového suchára. Bol o niečo menej suchý ako jej celá existencia. Je suchý. Pomyslela si. Treba to zapiť vodou. Hlad je prezlečený smäd. Nešťastne si prezrela črepiny v koši.
Páčil sa Vám tento článok? Pridajte si blogera medzi obľúbených a my Vám pošleme email keď napíše ďalší článokPridaj k obľúbeným