9. septembra 1970 predstavil Opel prvý výsledok projektu interného kódového označenia 1450: športové kupé Manta. 28. októbra ho nasledovala na autosalóne v Turíne technicky identická Ascona. Avšak zatiaľ čo Manta sa dočkala iba dvoch generácií, jej lacnejší súrodenec dokonca troch. Aktívna kariéra oboch však trvala rovnaký čas.
Spočiatku len s tisícšesťstovkou
My sa zameriame na tú prvú, ktorá v modelovej palete presne vyplnila medzeru medzi Kadettom B a Rekordom C. Použila z nich motory, štvortaktné radové kvapalinou chladené štvorvalce so spádovými karburátormi. Zážihová tisícšesťstovka (1584 cm3) Cam In Head (CIH) mala vačkový hriadeľ v hlave vedľa ventilov, ktorý poháňala dvojitá valčeková reťaz. V základnej verzii N (Normal) poskytovala 50 kW (68 k) a vo výkonnejšom S 59 kW (80 k). Druhá jednotka sa mohla kombinovať okrem základnej štvorstupňovej priamo radenej prevodovky aj s trojrýchlostnou samočinnou z vlastnej produkcie.
Ascona mala byť pôvodne variantou Kadettu, nakoniec sa z nej však stal samostatný model; Predstavená bola v roku 1970
Meno obce pri jazere Maggiore v kantóne Ticino, teda v taliansky hovoriacej časti Švajčiarska, použil pre miestny trh rüsselsheimský "blesk" už niekoľkokrát predtým. Napríklad na konci 50. rokov minulého veku pri špeciálnych modeloch Rekord P1, o dekádu neskôr potom vo variante Kadett B, ktorú predával v krajine helvétskeho kríža pod názvom Ascona 1700.
V prípade neskoršieho "áčka" sa jednalo o vozidlo strednej triedy. Pôvodne mala byť variantom Kadett, nakoniec sa však stala samostatným modelom. K predajcom zamierila hneď v novembri 1970.
Jednoducho v troch podobách
Podvozok mal rázvor 2430 mm a kolesá od seba delilo 1329, respektíve 1320 mm. Predná náprava so stabilizátorom spočívala na dvojitých trojuholníkových ramenách, vzadu boli ramená vlečená zriadené panhardskou tyčou. Opel použil moderné a presné hrebeňové riadenie, dvojokruhový hydraulický brzdový systém s posilňovačom sa spoliehal na predné kotúče, vzadu však museli stačiť bubny. Ascony prvej generácie vážili podľa prevedenia od 870 do 1025 kg, teda s decelerácou nebol problém.
Kupé aj sedan zdieľali techniku so športovým modelom Manta
Jednoduché, ale príjemné tvary samonosných oceľových karosérii vznikli v dizajnérskom centre General Motors, bol za ne zodpovedný Charles "Chuck" Jordan. Doba amerických ozdôb skončila... Zaujali hlavne okrúhle predné svetlomety s jedinou ostrekovacou tryskou vsadené do hranatejších rámčekov, spočiatku bola maska výhradne z hliníka. Koncové reflektory mali podobu úzkych obdĺžnikov a nezriedka sa používali pneumatiky s bielymi pásky na bokoch. A čo interiér? Na prístrojovej doske boli len dva výduchy ventilácie.
Hneď od začiatku sa v Bochume vyrábali dvoj- a štvordverové sedany v štandardnej a komfortnej verzii (Basic a L). Na dĺžku merali 4124 mm, na šírku 1630 mm a do výšky čneli len 1385 mm. Trojpriestorové modely poňali 422 l batožiny. Áno, dnes by išlo o decentne prerastené malé vozidlá...
Kombi Caravan v luxusnom prevedení Voyage sa vyznačovalo dreveným dekorovaním na bokoch po vzoroch amerických kombíkov
Tretia karosárska varianta, 4180 mm dlhé a 1400 mm vysoké trojdverové kombi existovala ako pod tradičným názvom Caravan, tak aj ako luxusný Voyage s dreveným dekorom na bokoch a hocikedy aj vinylovými strechami. Vždy disponovala tenkými C-stĺpikmi, celkom boli teda na vozoch štyri. Kvôli tuhosti karosérie. Kombíky tiež mali zvislé zadné svetlá.
Nové motory
V marci 1971 prišla na trh športová Ascona SR s motormi 1.6 S (59 kW/80 k) a novým 1.9 S (1897 cm3/66 kW/90 k), inak opäť na želanie s automatom. Charakterizovali ju tvrdšie odpruženie, športový volant, otáčkomer, palubná doska s drevenou dyhou, prídavné prístroje na zvláštne konzole (hodiny, ampérmeter a merač tlaku oleja), dvojité pruhy na bokoch karosérie, chrómovaná koncovka výfuku a oceľové kolesá bez krytov.
Vedela ísť rýchlosťou až 160 km/h, každých 100 km však za služby žiadala pokojne 13,5 l paliva. Do nádrže sa vošlo pritom len 46 l drahocennej tekutiny, takže majitelia museli zamieriť do čerpacích staníc už po 340 kilometroch...
V roce 1971 dostala Ascona niekoľko nových motorizácií a aj ľahko osviežený vzhľad – všimnete si celkového stmavnutia predných partií
V júli 1971 sa predstavila najslabšia tisícdvestovka (1196 cm3) S s výkonom 44 kW (60 k). Jednalo sa o jednotku OHV s tyčkovým rozvodom a bočnou vačkou poháňanou jednoduchým valčekovým reťazom. Na nemeckých diaľniciach ani nedokázala prekonať stoštyridsiatku, ale v priemere zjedla len desať litrov benzínu na sto kilometrov. Doma sa však predávala až od marca 1972, najprv mierila iba do cudziny.
Cizelovanie vzhľadu
V auguste 1971 nasledovali prvé vizuálne zmeny. Predné svetlomety dostali čierne obruby namiesto hliníkových, aj maska chladiča bola odvtedy tmavá, jej orámovanie vrátane stredovej lišty prepájajúce logo automobilky však zostalo lesklé.