Prezident na dôchodku: Michal Kováč dvakrát denne cvičí
Prvý prezident samostatnej Slovenskej republiky prišiel na stretnutie presne ako hodinky, s úsmevom na tvári a len trochu pomalšia chôdza prezrádzala, že bývalý politik má už úctyhodných 82 rokov. Chceli sme vedieť, ako dnes Michal Kováč trávi svoje dni a čo robieva.
"Nuž, bojujeme", žmurkne na nás. "Režim dňa mám dosť fádny, ale trápim sa s tým, že musím cvičiť, musím chodiť, všetko musím. Máme aj s manželkou zdravotné problémy, bolesti. Našťastie, pomáhajú nám tri zdravotné sestry. Striedajú sa u nás vo dne i v noci, takže čokoľvek by sa mi stalo, vždy mám niekoho, kto mi pomôže."
So sestričkou, ktorá má dennú službu bývalá hlava štátu pravidelne cvičieva. Dopoludnia absolvuje chôdzu s vozíkom alebo tréning na stacionárnom bicykli a po krátkom oddychu opakuje zostavu cvikov, ktoré mu predcvičí sestra. Druhú sadu cvičení robieva prezident popoludní. Až podvečer prichádza na rad zaslúžený oddych. "Rád si pustím televízor a sledujem správy," priznáva sa.
Ihneď sa preto pýtame, čo si myslí o kríze. Veď Michal Kováč bol kedysi bankárom, dlhé roky pracoval v Londýne. "Mnohokrát nerozumiem všetkým vyhodnoteniam, ktoré robia politici. Niekedy sa mi však zdá, že ani niektorí z nich tomu veľmi nerozumejú. Obávam sa, že kríza sa bude ešte pomaly prehlbovať. Hoci by som si dnes netrúfal dávať niekomu rady, som presvedčený, že Európsku úniu bude najlepšie udržať, nie rozbíjať. Myslím si, že súčasná vláda zvolila dobrý postoj. Odporcovia únie sa podľa mňa mýlia, ak si myslia, že každý štát by sa s krízou lepšie vyrovnal sám, po svojom."
Prezident si oveľa radšej spomenie na optimistickejšiu éru zjednocovania, keď sa Slovensko a ostatné postsocialistické krajiny chystali do únie vstúpiť. Hlavy stredoeurópskych štátov sa kvôli tomu aj pravidelne stretávali. "Na stretnutie v Slovinsku som išiel s obavami. Vedel som, že som na rade, aby som nasledujúcu schôdzku pripravil u nás. Mal som vtedy obrovské problémy s Vladimírom Mečiarom, tak som sa obával, ako to dopadne. Poľský kolega Aleksander Kwasniewski ma však pohotovo ubezpečil, že všetko bude v poriadku. "My nič nepotrebujeme, všetko si zabezpečíme sami", povedal. Ponúkol aj pomoc, no našťastie sme ju nepotrebovali. Stretnutie v Levoči bolo nakoniec veľmi milé."
So zahraničnými politikmi dnes už prezident v kontakte nie je. "Keď som odišiel na dôchodok, v prvých piatich rokoch som sa ešte s niektorými stretával. Pozýval som ich k nám, aj sám som chodieval – do Maďarska, Bulharska, Nemecka." Ako vraví, najväčší "kamarát" bol práve s poľským kolegom Aleksandrom Kwasniewskim a s talianskym prezidentom Oscarom Luigim Scalfarom.
Dnes stretnutia s významnými mužmi nahradili stretnutia s vnučkami. Dve z nich sú už dospelé slečny, jedna ešte školáčka a radosť z nich má prezidentský pár veľkú. "Najstaršia mi aj predstavila frajera," pochváli sa hrdý dedo. Mladej dáme predovšetkým praje, aby jej vyšla kariéra dizajnérky, na ktorú sa pripravuje.