Čím to je, že milujeme príbehy s dobrým koncom? Funguje to rovnako, či ide o Monte Christa alebo škaredú Betty. Niekto múdry, šikovný a skromný strašne trpí. Niekedy týždne, inokedy mesiace či roky, ale potom... potom všetkým pochybovačom ukáže zdvihnutý prostredník. Samozrejme, myslím to len obrazne. Zvyčajne je tým prostredníkom neskutočné zbohatnutie, či zásnubný prsteň najkrajšieho muža v chotári. A na tento okamih čakáme my ostatní, čo sme mimo deja. Kdesi v hrudnom koši sa nám vtedy začne rozlievať teplo - presne také, aké uprostred zimnej sánkovačky pociťuje dieťa, čo si v "kritickej" chvíli nestihlo narýchlo zobliecť otepľovačky. Viete aké, že? Mastičkár je presne tento prípad. A viete, kedy nastane tá zohrievacia chvíľa? Pamätníci si skúsia spomenúť a ja vám zatiaľ poviem viac o filme nakrútenom podľa knihy "Znachor" spisovateľa Tadeusza Dolegu Mostowicza. Nejde celkom o originál, Poliaci ho skúšal dostať na plátno už v roku 1937, ale u nás sa premietala práve novšia verzia (ba nebojím sa rovno povedať, že remake).
Aby ste nepovedali, že vás nútim čítať celý román, skúsim malý, takmer povinnočítankový výcuc.
Špičkový chirurg Rafal Wilczur (čítaj vilčur) príde domov a zistí, že ho len tak mirnix-dirnix opustila vlastná manželka aj s dieťaťom. Vraj sa v tom jeho bohatstve a sláve cíti intelektuálne menejcenná (a len tak mimochodom sa zaľúbila do iného, menej bohatého a menej intelektuálneho).
No neporazilo by vás?
Milého Rafala vlastne aj porazí, lebo ráno sa vôbec nezobudí na mäkkej posteli s baldachýnom, ako bol býval zvyknutý, ale kdesi uprostred skládky odpadu (vidíte tie dôsledky nezriadeného chlastu?). Navyše, má na sebe len spodnú bielizeň, a ani za svet si nevie spomenúť, odkiaľ prišiel a vôbec, quo vadis (otázkou položenou v latinčine chcem čitateľom veľmi jemne naznačiť, že byť Wilczurovou ženou, tak sa mi to, čo jej, nemôže stať).
A kým doma po nezvestnom chirurgovi pomenúvajú kliniku a dávajú mu tesať sochu, on si pod novým menom Anton Kosiba nájde prácu na statku kdesi na vidieku.
Ubehne 15 rokov. Antonova práca nie je ťažká, kde tu vykriveného mladíka zázračne vylieči, či sa na chudobnú, no krásnu predavačku v miestnom obchodíku pekne usmieva a holubičkou ju zove.
Holubička Mária Jolanta sa zatiaľ zaľúbi do bohatého grófa, ale viete, ako to je - šľachta by len pomilovať, pošpásovať, ale keď ide do tuhého, vie ponúknuť akurát motorku a malý výlet za hranice všedných dní. Sotva sa zaľúbenci dostanú na most, už ich tam čaká prekážka nastražená ohrdnutým žiarlivcom a končia v priekope s obitými kosťami.
A kým mladý gróf Leszek utŕži len zopár siniek, jeho frajerka dopadne rovno na hlavu. Čo vám poviem, zachráni ju samotný Kosiba, hoci sám netuší, kde sa to v ňom vzalo. Uvarí si v hrnci nejaký ten pilník i britvu, a priamo doma na stole jej tie kosti na správne miesto pozatláča a hlávku celú pozašíva.
Za dobré skutky sa nie vždy dobrým odpláca, a tak nešťastného Kosibu zavrú do áreštu i obvinia z ledajakého liečenia (rozumejte, vytýkajú mu, že nemá na liečenie medicínske lajstro, ba ani titul, ako keby nevedeli, že taký papier u nás kúpite na hocijakej vidieckej univerzite, ba možno aj v ŠEVTe).
Medzitým starostliví rodičia vysvetlia mladému grófovi, že frajerka karambol neprežila a hotovo. Nech si zase nájde druhú. Jaj, ale veď tá láska... Leszek sa rozhodne ukončiť svoj život. Ešte pred tým dá zrezať mamičkine ruže zo záhrady a ide vyhľadať hrob, na ktorý by ich položil.
A teraz to príde.
Inteligentnejšej časti čitateľského spektra už iste došlo, že ani GPS, ba ani iné dielo satanovo žiaden hrob nenájde, lebo však Mária Jolanta žije! Sotva sa to mladík dozvie, naštartuje tátoše a utekááááá... a viete čo? Pozrite si to sami. Je to milé, je to romantické a aj vás to zohreje pri srdci... a dievčatá, keby sa niekde v pozadí vaši muži čudne uchechtávali, pokojne ich klepnite tĺčikom po makovici, judášov akýchsi.
Toľko malá feministická vsuvka, a teraz môžete urobiť klik! Ozaj, keď to dôjde na 18:35, tak to môžete zase vypnúť...
Ešte vybavíme Kosibu, zatiaľ stále sedí v base.
Na súde najprv vypovedá špecialista, ktorý tvrdí, že takýto zákrok by dokázal urobiť jedine istý nezvestný chirurg. Zatiaľ sa nič nedeje, akurát obžalovaný a svedok sa na seba nejako divne kukajú.
Potom pred súd predstúpi už vydatá predavačka a predstaví sa ako Wilczurová. Chápete?
Aj on pochopil...
Dcérenka!
Otecko!
Cmuk, cmuk, slzy v očiach, veľká náruč, a tak ďalej, a tak ďalej, teplo sa opäť rozlieva po hrudnom koši...
... pre toto milujeme filmy s dobrým koncom.
Profesor Rafal Wilczur - Anton Kosiba, alias Jerzy Binczycki, mal v tom čase 45 rokov, čo vidno najmä v úvode filmu.
Neskôr mu maskéri pridali 15 rokov, čím naznačili jeho neskoršiu podobu a vôbec sa netrafili zle, pretože keď o rovnaký počet rokov neskôr zomrel, vyzeral dosť podobne.
A tuším som začala od konca, takže šup-šup na začiatok.
Jerzyho rodičia vlastnili malý obchodík v Krakove a vytvorili mu stabilné zázemie, ktoré sa neskôr pokúsil preniesť aj do svojej vlastnej rodiny.
On sám túžil byť architektom, ale keď ho na strednej pochválili za výborný výkon v školskom kabarete, rozhodol sa inak. A hoci v súkromí pôsobil placho, na divadelných doskách exceloval... a exceloval i v hlavnej úlohe poľskej drámy Noci a dni, ktorú nominovali aj v kategórii zahraničných filmov na Oscara. Okrem toho sme ho mohli vidieť i v maďarskom filme Denník pre moje lásky, inak jeho filmografia obsahuje za 36 rokov profesionálnej kariéry okolo 70 úloh.
Jerzy Binczycki bol verný nielen manželke, s ktorou mal jedného syna, ale i divadlu - v tej istej šatni strávil celý profesionálny život, akurát posledné tri mesiace svojho života obsadil priamo riaditeľnu.
Hoci sa pokúšal objaviť aj v politike (neúspešne), diváci a kritici ho mali najradšej ako herca.
Pravdepodobne si ho obľúbila aj zubatá, lebo ho v 61 rokoch celkom neplánovane navštívila a vyhovorila sa na infarkt.
Istá krakovská škola, v ktorej sa kedysi učil čítať a písať, si na priečelie budovy nechala pribiť ceduľku s jeho menom. Pochovali ho na čestné miesto do špeciálnej uličky poľských osobností.
Máriu Jolantu Wilczurovú hrala 31-ročná zelenooká kráska menom Anna Dymna.
Malú Aničku už ako žiačku obsadzovali do detských úloh v divadle, ale na otázky o tom, čím chce byť, odpovedala, že psychologičkou.
Keď však prišlo na lámanie chleba, skončila na divadelnej vysokej škole. Možno kvôli talentu a možno kvôli nežnej kráse ju ešte počas štúdia angažovali na veľké divadelné scény, takže sa začala objavovať na titulných stranách všetkých časopisov.
Ona sama túžila po tom, aby ju verejnosť brala vážne, nielen ako krásny doplnok ku ostatným hercom, čo sa jej splnilo až o niekoľko rokov neskôr, keď po pôrode trošku pribrala. V tých časoch však už mala v hlave poriadok, takže vedela, že hodnota človeka sa odvíja od jeho skutkov, a nie od hmotnosti.
Čo spôsobilo ten poriadok v hodnotách?
Keď nakrúcala Mastičkára, bola už štyri roky vdovou po veľmi známom poľskom hercovi, hudobníkovi a satirikovi. Bol jej študentskou láskou a pravdepodobne by ho bola oslovila i v otázke potomstva, keby nebol predčasne tragicky zomrel.
Druhý manžel sa otcom Anninho syna stal, napriek tomu vzťah vydržal len šesť rokov.
Dnes je šťastne vydatá tretíkrát, jej životným druhom je opäť herec a režisér.
Anna Dymna (priezvisko si nechala po prvom manželovi na pamiatku) je v Poľsku rovnako populárna ako bol jej filmový "otec" Jerzy Binczycki. Nositeľka niekoľkých štátnych vyznamenaní a umeleckých cien si oveľa viac cení morálnu odmenu, ktorú jej dávajú chudobní a zdravotne postihnutí ľudia - stará sa o ich život prostredníctvom nadácie, ktorú sama založila a vedie. Okrem toho pomáhala utečencom z Kosova a v súčasnosti moderuje v telke reláciu, ktorá síce na prvý pohľad vyzerá ako naše Modré z neba, ale podľa všetkého je úprimnejšia a menej provokatívna. Charita totiž nemá rada pompéznosť, ale pokoru.
Anna Dymna pokorná podľa všetkého je.
Ešte tu máme nesporne fešného grófa Leszka Czynskeho, prezentovaného Tomaszom Stockingerom.
Tomasz pochádza po otcovi z hereckej rodiny, hoci v mladosti mal oveľa radšej basketbal, ktorý hrával.
V čase, keď vravel usmievavej predavačke vety ako "nenávidím vás, vás i seba" a "lebo na vás neviem zabudnúť", mal 27 rokov, bol teda o štyri roky mladší ako ona.
O Stockingerovi sa toho veľa na internete nedozviete. Má tam zoznam asi tridsiatich úloch, ale zvyčajne ide o miestne seriály, ktoré nám nič nehovoria.
Spomína sa tiež krátkodobá účasť v súťaži Let´s dance a autonehoda, ktorú v opitosti spôsobil, a od ktorej ušiel. Až taký neznámy verejnosti asi nebol, lebo ho súd odsúdil, hoci len na podmienku s pokutou.
K tomu tu máme jedno nevydarené dvadsaťročné manželstvo s paralelnou milenkou a obrázok je hotový. No dobre, je to dosť nedokonalý portrét a možno to bolo všetko úplne inak, ktovie.
Jedinou istotou je Tomaszov súčasný vek 57 rokov, a aj ten sa vo februári zvýši o jedno.
Ak som vás aspoň trošku navnadila a máte voľnú chvíľu, ponúkam vám odkaz na celý film. Skúste ochutnať, a keď vás to teplo náhodou zaleje tiež, dajte mi vedieť... trochu si ho od vás ukradnem i ja.
A ešte klasická pripomienka, všetky informácie sú dokonale neoverené, ale písané v tej najlepšej viere. (Vidíte, čo tá romantika so mnou robí? Celá moja starostlivo pestovaná cynická póza je preč.)
PS: Dnešný vianočný darček je pre Michaelu.
Nabudúce: Dempsey a Makepeaceová
Zdroje a informácie:
http://www.filmweb.pl/Znachor
http://programy.pravda.sk/tvDetail.aspx?id=109408
http://www.bonnaza.fora.pl/film,16/znachor,323.html
http://www.filmawake.com/dokonania.html
http://sharethefiles.com/forum/viewtopic.php?f=88&t=116047
http://bigtracker.ru/load/znakhar_znachor_1981_dvdrip/1-1-0-15703
http://www.plotek.pl/plotek/56,79592,12099354,Tomasz_Stokinger,,9.html
http://fototeka.fn.org.pl/strona/baza-filmow/film/2102/znachor-1981.html
http://aleseriale.pl/gid,10729,img,329452,page,10,fototemat.html
http://kobieta.dziennik.pl/twoje-emocje/galeria-full/327547,1,anna-dymna-kobieta-dekady-galeria-zdjec.html
http://muzeum.krakow.pl/NewsItem.107.0.html?no_cache=1&tx_ttnews[tt_news]=4030&cHash=d499affaedc680d1efc581c2600000b9
http://inprl.pl/relikt/4218/