Počuli ste nový hit Márie Čírovej s názvom Slodobná? "Od hlavy k pätám, so zemou spätá, môžem kráčať slobodná. Od hlavy k pätám, so zemou spätá, aj ty si mi podobná."
Tento chytľavý song, dodáva ženám veľkú dávku pozitívnej energie. A snáď aj inšpiráciu starať sa o seba a svoje zdravie. Každej žene dobre padne predstava, že je podobne krásna, dynamická a úspešná, ako Mária Čírová. "Keď som dostala ponuku podporiť skladbou Slobodná kampaň na prevenciu a osvetu ohľadom cievnych ochorení, rada som súhlasila. Teraz moja nová skladba pomáha nielen mojim fanúšikom pozitívnou energiou, ale aj v takejto dobrej veci. Projekty tohto typu sú podľa mňa veľmi dôležité, lebo to, že sme zdraví, berieme niekedy ako samozrejmosť. Zdravie nás a našich blízkych je to najcennejšie, čo máme a musíme si to vážiť," hovorí Mária Čírová.
My sme s ňou hovorili aj o jej novej tvorbe, a tiež o životnom štýle.
Po albume 2017, ktorý je veľmi emotívny a otvorený, a je príbehom lásky medzi vami a vašim manželom, zrazu prišla pesnička Slobodná, kde sa nám ukazuje trochu iná Mária Čírová. Čo sa stalo?
To sú také veci zhora. Alebo sa to niekde "motá" okolo nás a len to zachytávame. Chcem žiť svoj život bez očakávaní a určitých predsudkov a k tomuto by som rada viedla tiež ľudí, ktorí sledujú moju cestu a počúvajú ma. Moje posolstvo je v tom, aby sme nemali očakávania. Iba tak môžeme byť slobodní. Keď sledujete nejakého interpreta, ktorý sedí za klavírom a spieva, pričom si vybral takúto cestu, poviete si, perfektné. Lenže vy nevidíte do mňa a neviete, že sedím za klavírom a tie skladby, ktoré sú na albume 2017 som tak podala z nejakého dôvodu.
Niečo tam bolo. Niečo, čo bolo vo mne a ja som to potrebovala dať von. A tým, že som mediálne známa, tak sa to dostalo aj k ďalším ľuďom. Ak by som robila iné zamestnanie, bolo by to v "šuflíku" a iba medzi mnou a mojim partnerom. Takto sa to dostalo medzi vás a zrazu máte pocit, že keď príde ďalšia pesnička, tak bude v podobnom duchu. A človeka môže zaskočiť, keď prídem s niečím iným až tak, že ho to môže zaskočiť.
Opäť je to o tom, že nevidíte do mňa a do mojej harmónie. V roku 2017 som zatvorila určitú kapitolu, niečo čo sa vo mne zhmotňovalo dlhé roky. Posledná fotka na albume je svadobná, posledná pesnička Osudová láska, kde som si všetko vysvetlila a podala. A teraz do mňa prišiel tento pocit. Neviem prečo, ale prišla nová radosť, energia a nový vietor.
Vytvorila som spolu so Soňou Sajenkovou skladbu, ktorá sa volá Slobodná. Cítim, že každá jedna veta preniká do mojich žíl, do môjho tela a chcem žiť tak, ako to tam spievam. Všetky výzvy ustojím, nakoľko sa stále stretávam s niečím, čo mi do života prichádza. A ak by som mala riešiť predsudky a očakávania ľudí, tak sa z toho asi zbláznim. Som žena, ktorá potrebujem žiť, mať otvorenú cestu, ísť a zažívať vlastné dobrodružstvá. A tým inšpirovať ľudí, ktorí ma sledujú. Toto ma baví a napĺňa.
Ako si udržiavate tú vašu vnútornú harmóniu?
Je veľmi ťažké si ju udržať, keďže sa na mňa pozerá veľmi veľa očí, ktoré niečo očakávajú. A často chcem tým ľuďom vyhovieť. Učím sa na ceste sebapoznania seba samej, že nevyhoviem všetkým a musím sa s tým zmieriť. A presne toto mi prináša vnútornú harmóniu. Chcem tiež povedať ľuďom, že treba prijímať, nič neočakávať a ďakovať za to, čo máme. A keď ďakujeme za to, čo máme, ako žijeme – sú to tak zázračné veci, že nám do života prichádzajú nové výzvy a dary, ktoré môžeme prijímať a je to úžasný kolobeh. Keď som vytvorila pesničku Slobodná, ani vo sne by mi nenapadlo, že sa spojím s tak úžasným projektom, ako je prevencia a osveta cievnych ochorení. Ak by som premýšľala nad tým, či fanúšikovia príjmu odo mňa takýto typ hudby, asi by som to nenahrala. Neuvažovala som nad tým a dnes riešime problematiku kŕčových žíl, teda niečoho, čo sa týka každej druhej ak aj nie každej ženy a hovorím si wau, veď to je úžasné, aký je život farebný. Keď počúvate svoje vnútro, zrazu vás to vystrelí úplne inde.
A môže to byť aj tým, že ste pri pesničke Unikát otvorili svoj hlas a začali spievať aj inak?
Išlo to ako proces cez moje vnútorné myslenie. Dlhé roky som sa skrývala, napriek tomu, že som bola v médiách. Hanbila som sa, vedela som, že môj hlas niekde vo mne hlboko drieme. Ešte keď som mala 6,7,8 rokov, vyhrávala som súťaže so svojim prirodzeným hlasom. Dvakrát som vyhrala súťaž Petra Dvorského v ľudovom spievaní. Potom mi jedna pani učiteľka povedala, že by mi svedčalo spievať jemnučko. Počúvla som ju a na isté obdobie som sa zasekla v tom, že mi nesvedčí ten hlas a spievala som veľmi jemne. Potom prišlo znovuzrodenie môjho vlastného ja a povedala som si, že idem na to. Preskakoval mi hlas, trvalo to rok, môj muž mi hovoril, aby som sa nemenila a nechala to tak, spievala krásne, jemnučko, ako doposiaľ. Môj vnútorný hlas však hlasno kričal, že preskakovanie neprekáža, jedného dňa to dáš! Sme tu a je to tak. Vybojované, vytrénované. Chodila som dva roky do Prahy za jedným profesorom, aby otvoril môj hlas a dnes tu som s otvoreným hlasom, šťastná a spokojná, že to tak vyšlo. Nechcem ale pôsobiť, že všetko je len super, často s stretávam aj s negatívnymi vecami. Žijeme v duálnom svete, kde je pozitívne aj negatívne, avšak verím, že to negatívne nás má niečomu naučiť. A zatiaľ to tak vždy bolo. Nechcem sa báť, a preto mi text Slobodná úplne hovorí z duše.
Ako sa udržiavate vo forme pokiaľ ide o šport a stravu?
Veľmi rada športujem, od štyroch rokov som chodila na gymnastiku a absolvovala som aj niekoľko súťaží. Pri tomto športe som vydržala do siedmych rokov a potom prišlo rozhodnutie hrať na klavíri, takže som nemohla mať silné ruky. Moji rodičia vtedy museli za mňa rozhodnúť či budem športovkyňa, alebo hudobníčka. Mama si ma vtedy posadila a opýtala sa ma čo chcem byť. Keď som povedala speváčka, mama so mnou zostala pri klavíri a šport išiel bokom. Časom si ma aj tak našiel, pretože na základnej škole som behávala, v 15 rokoch som začala jazdiť na koni. Neskôr prišla športová pauza, nakoľko som si vybrala Konzervatórium a venovala som sa hudbe a po dvoch pôrodoch si ma šport opäť našiel a od 25 rokov už ako matka dvoch detí, som opäť objavila kone, milujem behať, jazdiť na kolieskových korčuliach, spolu ako rodina plávame, lyžujeme.
Šport robí dobre mojej duši, cítim sa lepšie, mám dobrú energiu, a ak by som chcela riešiť nejaké svoje ego, vďaka športu to ide bokom. Pokiaľ ide o stravu, je to veľký otáznik, pretože viem, že človek, ktorý vníma svoje telo, ako chrám boží, rieši stravu. Ja zatiaľ jem všetko čo mi chutí, avšak teraz posledný rok cítim, že keď jem klasické mastnejšie jedlá, nerobia dobre môjmu žalúdku. Vyhovuje mi thajská kuchyňa, nevzdávam sa ani talianskej. Veľmi rada som varila také tie typické jedlá, a teraz mám pocit, že neviem variť. Jedlo, ktoré mi chutí, si zatiaľ neviem pripraviť a jedlo, ktoré mi spôsobuje ťažobu už variť nechcem. Som teda v štádiu, že budem mať 30 rokov a neviem variť (smiech).
Andrea Hinková – Tarová