Rastú mi tu ruže. No fakt. Sú krásne. Fakticky. A sú chutné. Mám ich v brušku..na rozlúčku. Dajte mi klieštiky a nožničky a ja si ich vyberiem, lebo už troška pichajú a vädnú- Nemajú vodu, ja ich neživím. Len sa mi tu tak urodili, ako pri našom dome. Zvláštny pocit.. Len tie tŕne ma škriabu, no hej, neverili by ste...ale k ružám patria... A akej sú farby? Takej, aká vás napadla. Teda predpokladám, že červené. Ale tieto sú iné.
Nezaradené
Ako veľmi som túžila stať sa inou. Je to lákavá predstava, chcieť byť niekým iným. Alebo dokonca niečím iným. ...Ako sa všetci neustále snažíme nájsť samých seba. Niekto sa nenájde celý život, niekto si mylne myslí, že UŽ sa našiel. A možno ten, kto vraví, že sa hľadá, už dávno prišiel na to, akú úlohu zohráva jeho mikro-osobnosť, v tomto makro-svete. Aké prosté, sprosté..