Už sme sa raz dohodli, že za krádež nebudeme utínať ruku, za ohováranie vytrhávať jazyk, nebudeme lámať v kolese a rozštvrťovať pre čokoľvek, čo by si to v skutočnosti zaslúžili. Tiež sme sa jasne dohodli, že po povodni či zemetrasení nevtrhneme do židovského geta a nebudeme pogromom zjednávať nápravu. Napriek tomu sa zdá, že poslanec Kuffa túži po návrate do stredoveku, či do 19. storočia. Bol by prekvapený, s čím všetkým by sa mohol stretnúť, čo všetko dokázali- divosi ešte neobrátení na kresťanstvo- jednoducho brať na vedomie, nieto tolerovať.
Neviem koľko z 23470 preferenčných hlasov získal pán Kuffa v parlamentných voľbách od kardiakov, cukrovkárov, ďaleko či krátkozrakých, od ľudí čo ani netušia, že sú chorí a ich chorobou sa poslanec Kuffa mieni zaoberať. Namiesto toho, aby bol vďačný za každý jeden hlas, aby sa stal zástupcom tých, ktorí mu prejavili dôveru, hľadá poslanec Kuffa riešenie pre problém, ktorý problémom nie je, alebo aspoň nebol, kým sa ho nechytí poblúznený, deviácie vytvárajúci mravokárca.
Jeho povolanie, akokoľvek ušľachtilé ho k tomu neoprávňuje, nie je o nič viac ako inštalatér, kozmonaut či krupierka. A post poslanca Národnej rady, pokiaľ sa nechce zviditeľniť slotovsko-cuperovskými výrokmi, už vôbec nie.
Pre problematického človeka je problémom všetko. Že niekto píše inou rukou ako on, verí v iného Boha, alebo neverí tak dobre ako on, že holduje niečomu, čo je jemu cudzie, že poškuľuje po inom pohlaví, než by mu odporučil on.
Konzumná spoločnosť je lačná po vzoroch, v uponáhľanosti si nenájde čas na vlastné riešenia a siaha po populárnych produktoch. Neviem kto to vyvolal, či pobláznený Elton John, alebo niekto iný, ale žiadať, aby sa zväzok dvoch mužov či žien nazýval manželstvom bola chyba.
Zákonite to muselo naraziť na oprávnený odpor cirkví a umelo vyvolaný problém je na svete. Registrované partnerstvá mohli prejsť, nehovorím že v tichosti, s takou publicitou akú si zaslúžia a dokážu vyvolať. Opreté o dobre napísaný zákon, ktorý by nebolo treba do omrzenia novelizovať. Väčšiu pozornosť si z mojej strany nevydupú, pre mňa sú rovnocenní spoluobčania a nepotrebujem sa nimi zaoberať, neprekážajú mi. Len preto, že to nie je prirodzené, to nebudem označovať za vadné, nie je to neobvyklé, proste sa to stáva:
"Já pak usnul a už jsem na to nemyslel. Když si Čejen myslí, že jako chlap žít nevydrží, nikto ho k tomu nenutí. Může se z něho stát himený, totiž půl chlap, půl ženská. Takových se dá různě použít a každý je má rád. Bývají to chemici, který se specializujou na varábění nápojů lásky, a většinou jsou dost zábavný. Oblíkají sej ako ženský a můžou se i oženit či provdat za jinýho chlapa, pokud tomu je to po chuti."
Thomas Berger- Malý Velký Muž
Ak ste tú knihu nečítali, možno si spomeniete na vynikajúci film s Dustinom Hoffmanom v hlavnej úlohe. O pohanských divochoch a ušľachtilom generálovi Custerovi, bitke pri Little Big Horne atď. Ešte aj ten teplý Indián mi je sto krát milší, ako zlatovlasý idiot na koni ktorý ich v meno bohvie čoho systematicky vyvražďoval. Čejenovia, ani žiaden iný prírodný národ nemali problém s ničím, všetko vedeli zdôvodniť a prijať také aké to je, kým ich nepríde nejaký Kuffa civilizovať. Možno by sa vedel vysporiadať aj s týmto:
"Mužov je tu oveľa viac ako žien. To platí aj pre mnohé iné polynézske ostrovy, hoci v civilizovaných krajinách je stav práve opačný .Dievčatám ešte v útlom veku dvorí- a potom si ich aj získa- nejaký mládenček z domácnosti, v ktorej bývajú. To je však len poblúznenie citov a k formálnym zásnubám nedôjde. Keď prvá láska trochu vychladne, predstaví sa druhý nápadník zrelšieho veku a odvedie si chlapca aj dievča k sebe. Tento nezištný človek štedrého srdca sa zosobáši s mladým párikom- vezme si devu i jej milenca odrazu- a odteraz žijú všetci traja v harmonickom zväzku ako tri hrdličky."
Herman Melville- Taipi (román známy tiež ako Raj ľudožrútov)
Ťažko stráviteľné pre našinca, že? Herman Melville prežil asi mesiac ako dezertér z veľrybárskej lode v roku 1842 v Neukuhive, na jednom z Markézskych ostrovov u kanibalov. Opísal ich tak krásne, je to neuveriteľne cenný etnografický dokument, o niekoľko desaťročí nastúpili misionári a všetko zničili. Prečo nemôžem obhajovať kanibalov, z nášho pohľadu žijúcich v bigamistických zväzkoch? Len preto, že naša spoločnosť sa dohodla na iných pravidlách a tie chceme nanútiť každému? Omyl pán Kuffa, ľudia si vedia svoje situácie vyriešiť po svojom a vy sa im nesnažte do toho kibicovať.
Na záver, príhoda zo života, ako mi ju vyrozprával kolega. Jeho manželka sa v práci zúčastnila na oslave päťdesiatych narodenín svojej šéfky. Oslava to bola veľká, pozvala kolegov aj príbuzných, odbila to na jeden šup. Jej syn ale žil s chlapom a trvalo dosť dlho, kým sa s tým ako mama zmierila, ale keď pozývala syna, pozvala samozrejme aj jeho partnera. Chlapci prišli s kyticami, všetko bolo v poriadku, zábava gradovala. Ku koncu, keď už oslávenkyňa bola v nálade, pozerá na tých dvoch, roztiahne náruč a hovorí:
"No poď sem, ty moja nevesta s vajcami."
Ak ste pán Kuffa čakali na poslaneckú imunitu, aby ste mohli trepať takéto somariny, čakali ste zbytočne dlho, tento postoj z vás lezie asi od malička. Ak sa ukľudňujete tým, že spoveď a rozhrešenie vás očistí od všetkých hriechov, mňa tým neoblbnete a budete pre mňa rovnaký.
Len sa čudujem jednej veci, dva tri roky dozadu sa v Čechách udial ďalší z otrasných činov. Prepustený pedofil, Slovák, zneužil, znásilnil a zavraždil malého chlapčeka. Na Slovensku niet zariadenia, kde by naozaj deviantní jedinci boli doživotne zadržaní, po odsedení si trestu idú na slobodu.
Viete mi vysvetliť, pán Kuffa, na kieho šľaka ste sa do toho parlamentu trepali?!