Prečo práve tomuto neveľkému ostrovu, z jednej strany obmývanému Atlantikom a z druhej Írskym morom dali prívlastok zázračný? Možno je to kvôli čarovným lesným škriatkom, žijúcim podľa legiend dodnes v lesoch Írska, strážiacim ich nesmierne poklady a možno je to celkom inak. Nech je to akokoľvek, určite k prívlastku zázračná, prispela nemalou mierou matka príroda. Na kúsku zeme tu vytvorila také nádhery, ktoré neuvidíte nikde inde na svete. Už len skutočnosť, že klíma tu dovolila tráve zelenieť sa po celý rok, je pre "nezasväteného" návštevníka zarážajúca a nepochopiteľná. Večne mrholiace nebo dodáva rázu krajiny tajomný charakter. Nemôžem však súhlasiť s názorom, že je to usmoklený pochmúrny kus zeme. Aj keď som si prvé týždne svojho pobytu musel zvykať na aprílové počasie uprostred leta.
Pracovné podmienky
Začiatok môjho minuloročného dobrodružstva na "zelenom ostrove" bol trošku nemilosrdný. Dvojtýždňové hľadanie práce si na každom vyberie svoju daň, ale neľutujem ani deň. Neoceniteľná skúsenosť s novým prostredím človeka zocelí a dodá mu sebavedomie. Po dvoch týždňoch sa podarilo, ja a môj spolužiak sme šťastne našli zamestnanie v hoteli Gleneagle v krásnom meste Killarney – centre turistického ruchu. Na získanie pracovného pomeru je potrebný životopis, vyplnený formulár pre zamestnávateľa "aplication form" a odporúčanie predchádzaceho zamestnávateľa. Samozrejme, osobné doklady. Po úspešnom osobnom pohovore spravidla s personálnym manažérom je uzavretie zmluvy už len formalita. Ďalšou dôležitou vecou je registrácia na Sociálnom úrade. Veľmi jednoduchá záležitosť v porovnaní s našou byrokraciou. Potrebná je len pracovná zmluva s dokladom o prechodnom pobyte a do týždňa vlastním evidenčné čislo legálneho pracovníka. Minimálna mzda je 7, 65 Eura (cca 300 Sk) a pracovný čas 49 hodín týždenne. Vo väčšine je za odpracovanú nedeľu dvojnásobná mzda, čiže okolo 15 Euro na hodinu, čo už je veľmi slušný zárobok.My sme pracovali v hoteli Gleneagle ako "Kitchen porter", čiže umývači všetkého, čo sa v kuchyni nachádzalo, od riadu po podlahu. Po niekoľkotýždňovom zapracovaní sa a oboznámení s pracovným prostredím sme sa plne zapojili do multietnického kolektívu zamestnancov. Vzhľadom na veľkosť hotela pracovalo v tomto zariadení množstvo ľudí, a to doslova z celého sveta (38 národností, z tých exotickejších spomeniem Filipíny, Bangládež, Austrália, Južná Afrika, Thajsko, Mongolsko...).
Íri sú vo všeobecnosti veľmi priateľskí a bezprostrední ľudia a takisto i kolektív našich kolegov vytváral kamarátsku atmosféru na pracovisku. Naše začiatočnícke tažkosti nám pomáhali riešiť nielen naši najbližší spolupracovníci, ale aj samotní nadriadení. Nemali snahu potopiť človeka za každú cenu a stáť nad ním, akoby bol otrok, ale častokrát nám uľahčili prácu dobrou radou. Samozrejmosťou bolo i patričné ohodnotenie. Ak si nadriadený všimol snahu a dobrý výkon, ponúkol nadčas na inom pracovisku a ten bol platený dvojnásobnou mzdou. Dobre vykonaná práca je v Írsku hodnotou, ktorú dokážu patrične oceniť. S takouto skúsenosťou sme sa stretli aj u iných Slovákov, pracujúcich v tejto krajine. Konkrétne v "našom" meste pracuje dodnes skupinka desiatich Oravcov, a mnoho ďalších z rôznych kútov Slovenska. Jedným z nich je i môj brat. Pracuje tam už viac ako rok a zatiaľ je nadmieru spokojný s prácou i životom v Írsku. V hoteli som si našiel mnoho priateľov, nielen Írov, ale takmer zo všetkých kútov sveta a kontakty udržiavame dodnes. Študentom, hľadajúcim sezónne práce, odporúčam vyhľa- dávať turistické strediská a orientovať sa na prácu v hoteliérstve. Najväčší pracovný trh ponúka hlavné mesto Dublin a jeho okolie, ale nie vždy je to najšťastnejšie riešenie, pretože náklady na ubytovanie a stravu dosahujú v tomto meste astronomické výšky. Rozumnejšie je vybrať si menšie mesto s dostatkom hotelov a reštauračných zariadení. Hlavne západné pobrežie je posiate mestami a mestečkami, kde o turistov nie je núdza. Po rozšírení Európskej únie a otvorení pracovného trhu je možnosť zamestnať sa počas leta na sezónne práce oveľa ťažšia, ale Írsko má stále dostatok pracovných miest, postačí trošku šťastia a trpezlivosť.
Cestovanie a zábava
Krajina ponúka množstvo neodolateľných cieľov, dopravné spojenia však vedia poriadne znepríjemniť cestovanie. Ideálnou a zároveň najlacnejšou možnosťou je požičať si auto, vodič musí mať 26 rokov a auto je vaše. Autobusové spojenie funguje len medzi nejväčšími mestami a vzhľadom na stav vozoviek je cestovanie autobusom veľmi pomalé. O vlaku ani nehovoriac, je drahý a železníc je tam poskromne. V každej dedinke, každom meste je pravý írsky pub. Neopakovateľná atmosféra s neomyslitelnou živou hudbou, pivom guiness a príjemnými ľuďmi je perfektným miestom na oddych po práci. Množstvo krásnych pláží na brehu Atlantiku tiež dokáže očariť. Kúpanie v týchto studených vodách je viac kaskadérstvom ako príjemným oddychom, všetko však treba skúsiť, určite neoľutujete. Pre vyznavačov surfovania je západné pobrežie ideálnym miestom pre chytanie veľkých vĺn. Na brehoch mora milovníkov histórie určite upútajú skalnaté hrady a zámky. Množstvo múzeí s náplňou pestrej histórie Keltského národa dokážu zaujať aj "historických barbarov".
Nezabudnuteľné miesta
Cliffs of Moher – Moherské útesy, týčiace sa z mora do výšky 216 metrov s dĺžkou ôsmich míľ určite každému vyrazia dych. Krásny priezračný Atlantik, ktorý sa na týchto miestach tak neuveriteľne zahryzol do skaly vytvoril skutočnú nádheru. Vlny oceánu trieštiace sa o skaly sledované z dvestometrovej výšky pôsobia ako márny pokus mora o dobývanie zeme. Ďaleký horizont nekonečnej modrej masy občas naruší plaviaca sa loď a slnko lesknúce sa na hladine dodáva tomuto miesto neopakovateľný charakter. Mali sme šťastie, že práve v deň našej návštevy sa počasie nad nami uľútostilo a to pravé Írske sa zmenilo na zázračné. Takmer celých osem míľ som si so svojimi priateľmi prešiel popri dvestometrovej priepasti do mora a vôbec som nevnímal, ako čas rýchlo plynie. Ani výška mi nepripadala pri pohľade na hniezdiacich a plachtiacich vtákov taká hrozivá. Nakoniec mi ostal v srdci kus z týchto skál. Možno sa tam už nikdy v živote nedostanem, ale určite nikdy nezabudnem na pocit, s akým som sa díval na túto nádheru.
Skelligs – ostrovy pri ostrove
Asi päť rokov dozadu som videl jeden televízny dokument o veľmi peknom mieste. Nestihol som však začiatok a tak som sa nedozvedel, kde sa tento kúsok krajiny nachádza. Povedal som si však, že by som ho určite chcel vidieť, navštíviť. Osud mi to doprial. Pri jednej návšteve írskej knižnice som náhodou chytil jednu knihu a môj zrak sa zastavil. Pri pohľade na obrázok sa mi v pamäti vynorili spomienky zo spomínaného dokumentu. Zistil som, že "môj" sen, navštíviť tieto miesta, sa môže stať realitou. Neostalo len pri snoch a zrazu sme, ja a moji "írski" priatelia, sedeli na jednom člne, vezúcom nás na ostrovy Skelligs. Dva malé ostrovy týčiace sa z morských hlbín ako obrie zubiská bájneho draka sa nachádzajú na juhozápade krajiny, asi 20 míľ od pobrežia. Hodinová cesta malým motorovým člnom v hustej hmle bola nezabudnuteľným dobrodružstvom. Zrazu sa pred nami objavila veľká skala zasadená v mori. Malý Skellig, miesto hniezdenia druhej najväčšej kolónie Gannet (Ganneta – veľký morský vták) na svete. Strmé svahy ostrova vytvárajú ideálne podmienky pre tieto živočíchy. Boli nimi doslova posiate a nezainteresovaný pozorovateľ si ich mohol ľahko zmýliť s práve napadnutým snehom. Ostrov sme celý oboplávali a vydali sme sa k vedľajšiemu. Podobne ako menší, aj tento poskytoval útočište pred nechcenými predátormi, nie už však vtákom, ale ľuďom. Okolo roku 500 nášho letopočtu sa tu nasťahovali katolícki mnísi, hľadajúci pokoj pre svoje meditácie. V priebehu storočí vytvorili jedinečný komplex budov, starých viac ako tisíc rokov. Človeku akoby sa na týchto miestach zastavil čas. Všetko je z kameňa a nám sa zastavuje dych nad tým, ako mohol niekto na takýchto strmých bralách niečo postaviť, nieto ešte storočia žiť bez kontaktu s civilizáciou. Mnísi tu mali svoju ubytovňu, cintorín, modlitebňu, kuchyňu, spoločenskú miestnosť, dokonca záhradu. Dnes je toto miesto prísne chránené a na "pevninu" ostrova sa dostane len asi 2000 vyvolených návštevníkov. My sme mali to šastie a dostali sme sa do skupinky dvanástich turistov, úspešne sme absolvovali expedíciu Slelligs.
o doda na záver? Príroda na "zelenom ostrove" je kus "Božieho odrazu tváre" na Zemi. Pre nás, suchozemanov je už samotné more akýmsi zázrakom. O o viac sa tento pocit umocuje pri pohade na takúto nádheru, ktorú oceán obmýva. Aj ke som išiel do Írska hlavne zarobi nejakú tu korunu a cestovanie bol len druhoradý cie, neutujem "obetované" pe- niaze. To, o loveku ostane v hlave, mu nik nemôže vzia, spomienky na krásnu prírodu, priateov, množstvo veselých aj smutných zážitkov. Kto len uvažuje nad návštevou tejto krajiny, môžem úprimne poradi: cestujte, stojí to za tú námahu.