Najveća je valna duljina fotona koji može izazvati fotoelektrični učinak na srebru 261 nm. Koliki je izlazni rad za srebro?
4,76 eV 476 eV 4,76 neV 476 neV
A B C D
Fotoelektrični učinak dolazi do izražaja to jače što je manja valna duljina svjetlosti. Pri fotoelektričnom efektu samo dio fotona može izazvati fotoelektrični efekt. Kod natrija, na primjer, nastupa fotoelektrični učinak tek tada kad valna duljina svjetlosti postane manja od 683 nm, što odgovara frekvenciji od 4,39∙10 Hz. Za pojedine materijale postoje različite granice energija fotona koje mogu izazvati fotoelektrični efekt. Tako dobivena valna duljina je: 532 nm, što je zelena svjetlost. Najčešće se koristi valna duljina 514,5 nm, što je zelena svjetlost. za GaAs lasere taj energijski rascjep iznosi 1,45 eV, što odgovara emisiji fotona valne duljine 885 nm. Atomi su dovoljno maleni da pokazuju i valna svojstva, na primjer valna duljina vodikovih atoma na sobnoj temperaturi iznosi oko 0,1 nm, a cezijevih 0,01 nm. Otkrio je fotoelektrični učinak na površini poluvodiča. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = hν" i impulsa "p = h/λ"), na taj je način objasnio fotoelektrični učinak. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Kvantima elektromagnetskoga zračenja (fotona energije "hν", gdje je "h" Planckova konstanta, a "ν" frekvencija elektromagnetskih valova) on objašnjava fotoelektrični učinak. i A. Einstein (za fotoelektrični učinak, 1905.) Izlazni rad materijala

Izlazni rad materijala je minimalna energija (obično izražena u elektronvoltima - eV), potrebna da izbaci elektron sa površine krute tvari, da bi ga mogao napustiti. Iz razloga što je valna duljina elektrona znatno kraća od one fotona vidljive svjetlosti, granica razlučivosti elektronskog mikroskopa je puno manja od one svjetlosnog mikroskopa: oko 0,1 – 0,2 nm elektronskog mikroskopa u usporedbi s oko 200 – 350 nm kod svjetlosnog mikroskopa. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = h∙ν" i impulsa sile "p = h/λ"), objasnio je fotoelektrični učinak. Za makroskopske objekte ova valna duljina je toliko mala da se slobodno može zanemariti. Becquerelov učinak je fotoelektrični učinak kod osvijetljenih elektroda uronjenih u elektrolit. Vrijednosti su Fermijevih energija materijala ispod desetak eV, na primjer za materijal bakar "E" (Cu) = 7 eV, za srebro "E" (Ag) = 5,5 eV. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Valna duljina mogućih titraja može poprimiti samo neke, diskretne vrijednosti. "ultraviolet") je elektromagnetsko zračenje valnih duljina od približno 10 do 400 nanometara, to jest između rendgenskoga zračenja i ljubičastoga dijela vidljive svjetlosti, i energiji fotona od 3 eV do 124 eV. Fotoelektrični učinak dolazi do izražaja to jače što je manja valna duljina svjetlosti. Pri fotoelektričnom efektu samo dio fotona može izazvati fotoelektrični efekt. Kod natrija, na primjer, nastupa fotoelektrični učinak tek tada kad valna duljina svjetlosti postane manja od 683 nm, što odgovara frekvenciji od 4,39∙10 Hz. Za pojedine materijale postoje različite granice energija fotona koje mogu izazvati fotoelektrični efekt. Tako dobivena valna duljina je: 532 nm, što je zelena svjetlost. Najčešće se koristi valna duljina 514,5 nm, što je zelena svjetlost. za GaAs lasere taj energijski rascjep iznosi 1,45 eV, što odgovara emisiji fotona valne duljine 885 nm. Atomi su dovoljno maleni da pokazuju i valna svojstva, na primjer valna duljina vodikovih atoma na sobnoj temperaturi iznosi oko 0,1 nm, a cezijevih 0,01 nm. Otkrio je fotoelektrični učinak na površini poluvodiča. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = hν" i impulsa "p = h/λ"), na taj je način objasnio fotoelektrični učinak. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Kvantima elektromagnetskoga zračenja (fotona energije "hν", gdje je "h" Planckova konstanta, a "ν" frekvencija elektromagnetskih valova) on objašnjava fotoelektrični učinak. i A. Einstein (za fotoelektrični učinak, 1905.) Izlazni rad materijala

Izlazni rad materijala je minimalna energija (obično izražena u elektronvoltima - eV), potrebna da izbaci elektron sa površine krute tvari, da bi ga mogao napustiti. Iz razloga što je valna duljina elektrona znatno kraća od one fotona vidljive svjetlosti, granica razlučivosti elektronskog mikroskopa je puno manja od one svjetlosnog mikroskopa: oko 0,1 – 0,2 nm elektronskog mikroskopa u usporedbi s oko 200 – 350 nm kod svjetlosnog mikroskopa. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = h∙ν" i impulsa sile "p = h/λ"), objasnio je fotoelektrični učinak. Za makroskopske objekte ova valna duljina je toliko mala da se slobodno može zanemariti. Becquerelov učinak je fotoelektrični učinak kod osvijetljenih elektroda uronjenih u elektrolit. Vrijednosti su Fermijevih energija materijala ispod desetak eV, na primjer za materijal bakar "E" (Cu) = 7 eV, za srebro "E" (Ag) = 5,5 eV. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Valna duljina mogućih titraja može poprimiti samo neke, diskretne vrijednosti. "ultraviolet") je elektromagnetsko zračenje valnih duljina od približno 10 do 400 nanometara, to jest između rendgenskoga zračenja i ljubičastoga dijela vidljive svjetlosti, i energiji fotona od 3 eV do 124 eV. Fotoelektrični učinak dolazi do izražaja to jače što je manja valna duljina svjetlosti. Pri fotoelektričnom efektu samo dio fotona može izazvati fotoelektrični efekt. Kod natrija, na primjer, nastupa fotoelektrični učinak tek tada kad valna duljina svjetlosti postane manja od 683 nm, što odgovara frekvenciji od 4,39∙10 Hz. Za pojedine materijale postoje različite granice energija fotona koje mogu izazvati fotoelektrični efekt. Tako dobivena valna duljina je: 532 nm, što je zelena svjetlost. Najčešće se koristi valna duljina 514,5 nm, što je zelena svjetlost. Atomi su dovoljno maleni da pokazuju i valna svojstva, na primjer valna duljina vodikovih atoma na sobnoj temperaturi iznosi oko 0,1 nm, a cezijevih 0,01 nm. Otkrio je fotoelektrični učinak na površini poluvodiča. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = hν" i impulsa "p = h/λ"), na taj je način objasnio fotoelektrični učinak. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Kvantima elektromagnetskoga zračenja (fotona energije "hν", gdje je "h" Planckova konstanta, a "ν" frekvencija elektromagnetskih valova) on objašnjava fotoelektrični učinak. i A. Einstein (za fotoelektrični učinak, 1905.) Iz razloga što je valna duljina elektrona znatno kraća od one fotona vidljive svjetlosti, granica razlučivosti elektronskog mikroskopa je puno manja od one svjetlosnog mikroskopa: oko 0,1 – 0,2 nm elektronskog mikroskopa u usporedbi s oko 200 – 350 nm kod svjetlosnog mikroskopa. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = h∙ν" i impulsa sile "p = h/λ"), objasnio je fotoelektrični učinak. Za makroskopske objekte ova valna duljina je toliko mala da se slobodno može zanemariti. Becquerelov učinak je fotoelektrični učinak kod osvijetljenih elektroda uronjenih u elektrolit. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Valna duljina mogućih titraja može poprimiti samo neke, diskretne vrijednosti. Valna duljina

Valna duljina periodičnoga vala je najmanja udaljenost između dvije čestice koje titraju u fazi. Svaki faktor koji potiskuje rad srca može izazvati kardiogeni šok. Kao izvor zračenja može poslužiti i laser čija se valna duljina može ugađati. Fotoelektrični učinak ili fotoefekt je djelovanje elektromagnetskih valova (infracrvenih, svjetlosnih, ultraljubičastih, rendgenskoga i gama-zračenja) na električki nabijene čestice u materiji; predaja dijela ili sveukupne energije fotona (čestica elektromagnetskoga zračenja) elektronima, protonima ili drugim česticama; pojave koje su posljedica primarnih procesa apsorpcije fotona (fotovodljivost, fotovoltni učinak, fotoluminiscencija, fotokemijski učinak i drugi). Fotoelektrični učinak dolazi do izražaja to jače što je manja valna duljina svjetlosti. Pri fotoelektričnom efektu samo dio fotona može izazvati fotoelektrični efekt. Kod natrija, na primjer, nastupa fotoelektrični učinak tek tada kad valna duljina svjetlosti postane manja od 683 nm, što odgovara frekvenciji od 4,39∙10 Hz. Za pojedine materijale postoje različite granice energija fotona koje mogu izazvati fotoelektrični efekt. Tako dobivena valna duljina je: 532 nm, što je zelena svjetlost. Najčešće se koristi valna duljina 514,5 nm, što je zelena svjetlost. Atomi su dovoljno maleni da pokazuju i valna svojstva, na primjer valna duljina vodikovih atoma na sobnoj temperaturi iznosi oko 0,1 nm, a cezijevih 0,01 nm. Otkrio je fotoelektrični učinak na površini poluvodiča. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = hν" i impulsa "p = h/λ"), na taj je način objasnio fotoelektrični učinak. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Jedan dio Balmerove serije je u ultraljubičastom dijelu spektra, jer je valna duljina manja od 400 nm. Kvantima elektromagnetskoga zračenja (fotona energije "hν", gdje je "h" Planckova konstanta, a "ν" frekvencija elektromagnetskih valova) on objašnjava fotoelektrični učinak. i A. Einstein (za fotoelektrični učinak, 1905.) Iz razloga što je valna duljina elektrona znatno kraća od one fotona vidljive svjetlosti, granica razlučivosti elektronskog mikroskopa je puno manja od one svjetlosnog mikroskopa: oko 0,1 – 0,2 nm elektronskog mikroskopa u usporedbi s oko 200 – 350 nm kod svjetlosnog mikroskopa. Shvaćajući svjetlost kao roj čestica (fotona, određene energije "E = h∙ν" i impulsa sile "p = h/λ"), objasnio je fotoelektrični učinak. Za makroskopske objekte ova valna duljina je toliko mala da se slobodno može zanemariti. Becquerelov učinak je fotoelektrični učinak kod osvijetljenih elektroda uronjenih u elektrolit. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Fotoelektrični učinak se primjenjuje kod fotoćelije. Valna duljina mogućih titraja može poprimiti samo neke, diskretne vrijednosti. Valna duljina

Valna duljina periodičnoga vala je najmanja udaljenost između dvije čestice koje titraju u fazi. Svaki faktor koji potiskuje rad srca može izazvati kardiogeni šok. Kao izvor zračenja može poslužiti i laser čija se valna duljina može ugađati. Fotoelektrični učinak ili fotoefekt je djelovanje elektromagnetskih valova (infracrvenih, svjetlosnih, ultraljubičastih, rendgenskoga i gama-zračenja) na električki nabijene čestice u materiji; predaja dijela ili sveukupne energije fotona (čestica elektromagnetskoga zračenja) elektronima, protonima ili drugim česticama; pojave koje su posljedica primarnih procesa apsorpcije fotona (fotovodljivost, fotovoltni učinak, fotoluminiscencija, fotokemijski učinak i drugi).