Koja je od navedenih tvrdnja postulat specijalne teorije relativnosti?
Tijelo koje se giba izgleda kraće u smjeru gibanja. Vrijeme teče sporije u sustavu koji se giba. Brzina svjetlosti ista je u svim inercijskim referentnim sustavima. Količina gibanja ista je u svim inercijskim referentnim sustavima.
A B C D
Ako na tijelo koje se giba ne djeluje sila u smjeru njegova gibanja, tijelo će se zbog trenja nakon nekog vremena zaustaviti. Prvi postulat (princip relativnosti)

2. Teorija predstavlja relativističko poopćenje specijalne relativnosti i Newtonove teorije gravitacije. Sadržaj relativističke fizike Einsteinova je relativnost primijenjena u svim granama fizike, koja je zasnovana na postulatima specijalne teorije relativnosti (1905.) Motritelj vidi nebesko tijelo u smjeru tangente na krivulju, uzduž koje se zraka giba na svom putu kroz atmosferu. Kad se tijelo giba u jednom smjeru, na njega u suprotnom smjeru djeluje elastična sila "F" koja ga vraća u položaj ravnoteže (primjer titranje opruge). Kad se tijelo giba u jednom smjeru, na njega u suprotnom smjeru djeluje elastična sila "F" koja ga vraća u položaj ravnoteže (primjer titranje opruge). Brzina

Brzina je vektorska fizikalna veličina koja opisuje kako se brzo i u kojemu smjeru neka točka (ili tijelo) giba, tj. Primjetio je i da motritelj može primijetiti samo relativna gibanja, što ga čini prethodnikom Galileove teorije klasične relativnosti gibanja. Teorija relativnosti sastoji se od dvije znanstvene teorije na području fizike: posebne relativnosti i opće relativnosti. Lunisolarna precesija uzrokuje da se proljetna točka γ giba po ekliptici u suprotnom smjeru od prividnog sunčevog gibanja i kruženja nebeskog pola. Kada fluid opstrujava tijelo koje se giba kroz njega, na tijelo vrši silu. U fizici, tijelo se jednoliko giba ako se na njega ne primjenjuje nikakva vanjska sila (Prvi Newtonov zakon gibanja). Albert Einsteinova teorija relativnosti sastoji se od dvije znanstvene teorije na području fizike: posebne relativnosti i opće relativnosti. Newtonovog zakona koji govori da je ubrzanje proporcionalna sili koja djeluje na tijelo zaključujemo da na tijelo koje se giba kružno, odnosno tijelo koje "centripetalno ubrzava", djeluje neka sila. Trenje

Trenje je sila kojom se površina na kojoj tijelo miruje ili po kojoj se giba opire gibanju ili otpor sredstva kroz koje se tijelo giba. Podjela: 

Određenu količinu kinetičke energije posjeduje svako tijelo koje se giba, pa tako i tijela koja rotiraju. Centrifugalna sila je sila koja nastoji odbaciti tijelo od središta gibanja. Čista elektrostatika (samo Coulombov zakon) je nekonzistentna s Lorentzovim transformacijama koje predviđa specijalna teorija relativnosti, a isto tako su Maxwellove jednadžbe nekonzistentne s Galilejevim transformacijama, što je, povijesno gledajući i dovelo do otkrića specijalne teorije relativnosti. Kvantna mehanika ponovno je dobila zamah 1928. u Diracovu spoju kvantne mehanike i specijalne teorije relativnosti u obliku kvantne teorije polja (relativističke kvantne mehanike), kao što je kvantna elektrodinamika, koja je predvidjela postojanje pozitrona, antičestice elektrona. Suvremeni stroboskopi isprekidanim snopom svjetla, u pravilnim razmacima, obasjavaju tijelo koje se periodično giba. Brzinom od 20 km/s giba se u smjeru zvijezde Vege (Sunčev apeks). Smjer trenja mirovanja suprotan je smjeru djelovanja zbroja vanjskih sila na tijelo, a smjer trenja gibanja tijela suprotan je smjeru brzine. Dinamički uzgon je sila koja nastaje uslijed gibanja tijela kroz fluid zbog razlike tlakova na površini tijela uzrokovane oblikom tijela koje se giba. bez rotacije) giba u smjeru njezina djelovanja. U sustavu koji se giba brzinom "v" sat će ići sporije ("t"') od isto takva sata ("t") u sustavu koji miruje. U sustavu koji se giba brzinom "v" sat će ići sporije "t" od isto takva sata "t" u sustavu koji miruje. U sustavu koji se giba brzinom "v" sat će ići sporije "t" od isto takva sata "t" u sustavu koji miruje. U sustavu koji se giba brzinom "v" sat će ići sporije "t" od isto takva sata "t" u sustavu koji miruje. U referentnom sustavu koji se giba brzinom "v" sat će ići sporije u vremenu "t" od isto takva sata "t" u sustavu koji miruje:

gdje je: "c" – brzina svjetlosti. Prvi postulat (princip relativnosti)

2. Teorija predstavlja relativističko poopćenje specijalne relativnosti i Newtonove teorije gravitacije. Sadržaj relativističke fizike Einsteinova je relativnost primijenjena u svim granama fizike, koja je zasnovana na postulatima specijalne teorije relativnosti (1905.) Efekt pomaka gravitacijske frekvencije na sustavu GPS-a zbog opće relativnosti vidi se u činjenici da satovi bliži masivnom objektu kucaju sporije od satova koji su mnogo udaljeniji. Planet se na stazi giba sporije onda kada je dalje od Sunca. Teorija relativnosti sastoji se od dvije znanstvene teorije na području fizike: posebne relativnosti i opće relativnosti. Triton je jedini veliki satelit u sunčevu sustavu koji se giba retrogradno. Albert Einsteinova teorija relativnosti sastoji se od dvije znanstvene teorije na području fizike: posebne relativnosti i opće relativnosti. Osim te sile, u sustavu koji se vrti jednolikom brzinom javlja se još jedna sila, koja je razmjerna (proporcionalna) brzini kojom se tijelo giba u tom rotirajućem sustavu. Ni jedna od navedenih nije u Sunčevom sustavu. Kvantna mehanika ponovno je dobila zamah 1928. u Diracovu spoju kvantne mehanike i specijalne teorije relativnosti u obliku kvantne teorije polja (relativističke kvantne mehanike), kao što je kvantna elektrodinamika, koja je predvidjela postojanje pozitrona, antičestice elektrona. Sat koji se giba ide sporije za čimbenik:

gdje je: "v" - brzina gibanja sustava, a "c" - brzina svjetlosti. Max Planck je bio među prvima koji je prepoznao značaj posebne teorije relativnosti, koja je ubrzo prihvaćena u Njemačkoj. Po njem se četverodimenzionalni prostor događaja posebne teorije relativnosti prostor–vrijeme često naziva prostor Minkowskoga. ), provjeru Einsteinove teorije relativnosti (2010.). "aksios" - bez) ili postulat je "temeljna istina" koja se ne dokazuje i služi kao osnova neke matematičke ili logičke teorije. U prvom slučaju, koji je češći, s povećanjem debljine sloja oksidacija teče sve sporije, a u drugom se nastavlja neometano. U prvom slučaju, koji je češći, s povećanjem debljine sloja oksidacija teče sve sporije, a u drugom se nastavlja neometano. U prvom slučaju, koji je češći, s povećanjem debljine sloja oksidacija teče sve sporije, a u drugom se nastavlja neometano. Boškovića se u tri smisla može smatrati pretečom teorije relativnosti. Korak je dalje zahtjev posebne teorije relativnosti da prirodni zakoni jednako glase u svim inercijskim sustavima. Sadržaj relativističke fizike Einsteinova je relativnost primijenjena u svim granama fizike, koja je zasnovana na postulatima specijalne teorije relativnosti (1905.) Maxwellovi zakoni vrijede u svim inercijalnim sustavima, i ta je konstanta u svim sustavima ista. Maxwellovi zakoni vrijede u svim inercijalnim sustavima, i ta je konstanta u svim sustavima ista. Izvorno se odnosilo na mehaniku, a razumijevale su se brzine znatno manje od brzine svjetlosti i jednako protjecanje vremena u svim referentnim sustavima. Izvorno se odnosilo na mehaniku, a razumijevale su se brzine znatno manje od brzine svjetlosti i jednako protjecanje vremena u svim referentnim sustavima. Ili, drugim riječima, kad se dva referentna sustava gibaju jedan u odnosu na drugi konstantnom brzinom zovemo ih inercijskim referentnim sustavima. Ili, drugim riječima, kad se dva referentna sustava gibaju jedan u odnosu na drugi konstantnom brzinom zovemo ih inercijskim referentnim sustavima. Metrika prostora i vremena u svim sustavima uspostavlja se tako, da brzina svjetlosti ostaje univerzalna konstanta. Metrika prostora i vremena u svim sustavima uspostavlja se tako, da brzina svjetlosti ostaje univerzalna konstanta. Metrika prostora i vremena u svim sustavima uspostavlja se tako, da brzina svjetlosti ostaje univerzalna konstanta. Prvi postulat (princip relativnosti)

2. To slijedi iz Einsteinovih postulata: 

Prvi postulat – o stalnosti brzine svjetlosti u svim sustavima neovisno o brzini promatrača – podrazumijeva se kao aksiom elektrodinamike, a drugi je postulat fundamentalni zahtjev kovarijantnosti fizikalnih zakona prirode. Teorija predstavlja relativističko poopćenje specijalne relativnosti i Newtonove teorije gravitacije. To slijedi iz Einsteinovih postulata: 

Prvi postulat – o stalnosti brzine svjetlosti u svim sustavima neovisno o brzini promatrača – podrazumijeva se kao aksiom elektrodinamike, a drugi je postulat osnovni (fundamentalni) zahtjev kovarijantnosti fizikalnih zakona prirode. Prema relativističkoj fizici brzina svjetlosti u vakuumu univerzalna je konstanta, jednaka u svim sustavima, bez obzira na njihovu relativnu brzinu. Obično se brzina svjetlosti označuje slovom c. Točna vrijednost brzine svjetlosti iznosi:

Brzina svjetlosti je univerzalna konstanta i ista je za najrazličitije valove svjetlosti. Prema teoriji relativnosti, svakoj masi "m" pripada energija:

gdje je "c" brzina svjetlosti. Prema teoriji relativnosti, svakoj masi "m" pripada energija:

gdje je "c" brzina svjetlosti. Načelo relativnosti

Načelo relativnosti ili princip relativnosti je načelo koje tvrdi da je svako gibanje relativno te da su u dvama referentnim sustavima koji se uzajamno gibaju jedan prema drugome položaji i brzine čestica, a u posebnoj teoriji relativnosti i vrijeme, različiti, dok se u ubrzanim sustavima pojavljuju i dodatne inercijske sile. Izjava o konstantnosti brzine svjetlosti nije samovoljna pretpostavka teorije relativnosti. Izjava o konstantnosti brzine svjetlosti nije samovoljna pretpostavka teorije relativnosti. Izjava o konstantnosti brzine svjetlosti nije samovoljna pretpostavka teorije relativnosti. Brzina svjetlosti u vakuumu osnovna je prirodna konstanta koja iznosi: 

Iz teorije elektromagnetizma Jamesa Clerka Maxwella proizlazi da je brzina svjetlosti u vakuumu povezana s drugim dvjema prirodnim konstantama, električnom permitivnošću "ε" i magnetskom permeabilnošću "μ" vakuuma: 

Prema teoriji relativnosti to je najveća moguća brzina u realnome prostorno-vremenskom kontinuumu. To je navelo Einsteina da odbaci pojam etera i da pretpostavi da u svim sustavima koji miruju ili se konstantnom brzinom gibaju, vrijede isti fizikalni zakoni, i da je brzina svjetlosti u svim takvim sustavima jednaka. Korak je dalje zahtjev posebne teorije relativnosti da prirodni zakoni jednako glase u svim inercijskim sustavima. Sadržaj relativističke fizike Einsteinova je relativnost primijenjena u svim granama fizike, koja je zasnovana na postulatima specijalne teorije relativnosti (1905.) Maxwellovi zakoni vrijede u svim inercijalnim sustavima, i ta je konstanta u svim sustavima ista. Maxwellovi zakoni vrijede u svim inercijalnim sustavima, i ta je konstanta u svim sustavima ista. Ili, drugim riječima, kad se dva referentna sustava gibaju jedan u odnosu na drugi konstantnom brzinom zovemo ih inercijskim referentnim sustavima. Ili, drugim riječima, kad se dva referentna sustava gibaju jedan u odnosu na drugi konstantnom brzinom zovemo ih inercijskim referentnim sustavima. Prvi postulat (princip relativnosti)

2. Teorija predstavlja relativističko poopćenje specijalne relativnosti i Newtonove teorije gravitacije. Načelo relativnosti

Načelo relativnosti ili princip relativnosti je načelo koje tvrdi da je svako gibanje relativno te da su u dvama referentnim sustavima koji se uzajamno gibaju jedan prema drugome položaji i brzine čestica, a u posebnoj teoriji relativnosti i vrijeme, različiti, dok se u ubrzanim sustavima pojavljuju i dodatne inercijske sile. Načelo relativnosti ili princip relativnosti je načelo koje tvrdi da je svako gibanje relativno te da su u dvama referentnim sustavima koji se uzajamno gibaju jedan prema drugome položaji i brzine čestica, a u posebnoj teoriji relativnosti i vrijeme, različiti, dok se u ubrzanim sustavima pojavljuju i dodatne inercijske sile. Primjetio je i da motritelj može primijetiti samo relativna gibanja, što ga čini prethodnikom Galileove teorije klasične relativnosti gibanja. Sadržaj relativističke fizike Einsteinova je relativnost primijenjena u svim granama fizike, koja je zasnovana na postulatima posebne teorije relativnosti (1905.) Newtonova mehanika u nepromijenjenom obliku vrijedi u svim inercijskim sustavima (prostorima), tako da su inercijski sustavi u klasičnoj mehanici ekvivalentni. Newtonova mehanika u nepromijenjenom obliku vrijedi u svim inercijskim sustavima (prostorima), tako da su inercijski sustavi u klasičnoj mehanici jednaki (ekvivalentni). Izvorno se odnosilo na mehaniku, a razumijevale su se brzine znatno manje od brzine svjetlosti i jednako protjecanje vremena u svim referentnim sustavima. Izvorno se odnosilo na mehaniku, a razumijevale su se brzine znatno manje od brzine svjetlosti i jednako protjecanje vremena u svim referentnim sustavima. Očekivanje putujućeg blizanca je pogrešno: posebna relativnost ne smatra sve promatrače ekvivalentnima, nego samo promatrače u inercijskim referentnim okvirima. Jedna je od temeljnih simetrija u fizici invarijantnost fizičkih zakona na Lorentzove transformacije (relativistička invarijantnost): jednadžbe fizike u svakom teoretskom pokušaju trebaju imati isti oblik u svim inercijskim sustavima. Galileijevo načelo relativnosti

Galileijevo načelo relativnosti (po G. Galileiju) je načelo klasične fizike prema kojem svi prirodni zakoni imaju isti matematički oblik u svim inercijskim sustavima, to jest svi su inercijski sustavi međusobno ravnopravni i nije moguće promatranjem mehaničkih procesa u nekom inercijskom sustavu utvrditi giba li se on ili miruje. To slijedi iz Einsteinovih postulata: 

Prvi postulat – o stalnosti brzine svjetlosti u svim sustavima neovisno o brzini promatrača – podrazumijeva se kao aksiom elektrodinamike, a drugi je postulat fundamentalni zahtjev kovarijantnosti fizikalnih zakona prirode. Predviđanja teorije opće relativnosti su do sad bila potvrđena u svim opažanjima i eksperimentima. Kutna količina gibanja

Kutna količina gibanja, kutni impuls ili zamah (oznaka "L") vektorska je fizikalna veličina koja opisuje vrtnju čestice ili fizikalnog tijela koja postoji kod kružnog gibanja. Galileijevo načelo relativnosti ne vrijedi ako su brzine promatranih gibanja sustava ili čestica u sustavima bliske brzini svjetlosti; tada gibanja opisuje teorija relativnosti, a za preračunavanje koordinata položaja i brzina čestica primjenjuju se Lorentzove transformacije. Galileijevo načelo relativnosti ne vrijedi ako su brzine promatranih gibanja sustava ili čestica u sustavima bliske brzini svjetlosti; tada gibanja opisuje teorija relativnosti, a za preračunavanje koordinata položaja i brzina čestica primjenjuju se Lorentzove transformacije. To slijedi iz Einsteinovih postulata: 

Prvi postulat – o stalnosti brzine svjetlosti u svim sustavima neovisno o brzini promatrača – podrazumijeva se kao aksiom elektrodinamike, a drugi je postulat osnovni (fundamentalni) zahtjev kovarijantnosti fizikalnih zakona prirode.