Čiju je vrhovnu vlast priznao Dubrovnik nakon Mira u Zadru 1358. godine?
turskoga sultana ugarsko-hrvatskoga kralja srpskoga cara mletačkoga dužda
A B C D
Vrhovnu vlast Ugarsko-Hrvatske Dubrovnik je priznavao od 1358. do oko 1433. Narodnom vijeću priznao je vrhovnu vlast. Drugo (mletačko) razdoblje obuhvaća razdoblje od 1205. do 1358., kada Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast Venecije i mletačkog dužda. Time je Rikard priznao carevu vrhovnu vlast nad Engleskom. Nakon zarobljavanja i samoubojstva kneza Damjana Jude 1205. godine Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast mletačkog dužda. Dubrovnik je, u uspješnom diplomatskom potezu, prihvatio simboličnu vrhovnu vlast kralja (Ludovika I. Nakon Zadarskog mira 1358. godine, Mletačka Republika gubi čitavo područje od Kvarnera do Drača, a Zadru su vraćeni stari posjedi, među njima i Pag. Rat je završio nakon tri godine, a Hrvatska je povratila Dalmaciju i Dubrovnik (1358). koji je završio Kazimirovim polaganjem vazalske prisege (čime je priznao vrhovnu vlast Svetog Rimskog Carstva). Na to je Hrvatski sabor priznao zagrebačkom Narodnom vijeću Slovenaca, Hrvata i Srba vrhovnu vlast. Dubrovčani su se odlučili ponovno prihvatiti simboličnu vrhovnu vlast ugarsko-hrvatske krune i obnavljaju ugovor iz 1358. g. U 18. st. ponovno jača dubrovačko gospodarstvo i Dubrovnik izgrađuje jaku mornaricu. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Poslije novih pobuna, grad je došao pod vlast hrvatsko-ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvinca i to (mirom u Zadru) 1358. godine. Dana 18. veljače 1358. godine u Zadru, u sakristiji crkve sv. Poslije sklapanja Zadarskog mira (1358.) Kralj je u tome i uspio, zagospodareći nakon Zadarskog mira 1358. cijelom južnom Hrvatskom. Upravo 60-tih godina 14. stoljeća kada je Perencan počeo svoje djelovanje kao javni notar, bilo je još djelatno osam notara što ukazuje na činjenicu da je privredni život u Zadru procvao nakon Zadarskog mira 1358. godine kad se Zadar za neko vrijeme otresao vrhovne mletačke vlasti i priznao vlast ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvnica (1342.-1382.). Nakon 1204. godine podpao je pod vlast Epirske Despotovine (1204.-1230., 1241.-1338., 1356.-1358. Tom je odlukom prestala vladavina Habsburgovaca nad Hrvatima, a Hrvatski je sabor priznao vrhovnu vlast Narodnoga vijeća SHS-a. Stjepan Tomašević je priznao vrhovnu vlast kralju Hrvatske i Ugarske i 9. lipnja 1462. godine otkazao sultanu poslušnost, ali i zadržao kraljevsku titulu. Dvije godine nakon Bohemundove smrti i Tripoli je pao pod vlast egipatskog sultana. Dvije godine nakon Bohemundove smrti i Tripoli je pao pod vlast egipatskog sultana. Vrhovnu vlast Ugarsko-Hrvatske Dubrovnik je priznavao od 1358. do oko 1433. Dubrovnik je, u uspješnom diplomatskom potezu, prihvatio simboličnu vrhovnu vlast kralja (Ludovika I. Narodnom vijeću priznao je vrhovnu vlast. Nakon pobjede ugarsko-hrvatskoga kralja Ludovika I. Dubrovčani su se odlučili ponovno prihvatiti simboličnu vrhovnu vlast ugarsko-hrvatske krune i obnavljaju ugovor iz 1358. g. U 18. st. ponovno jača dubrovačko gospodarstvo i Dubrovnik izgrađuje jaku mornaricu. Drugo (mletačko) razdoblje obuhvaća razdoblje od 1205. do 1358., kada Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast Venecije i mletačkog dužda. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Time je Rikard priznao carevu vrhovnu vlast nad Engleskom. Nakon zarobljavanja i samoubojstva kneza Damjana Jude 1205. godine Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast mletačkog dužda. Poslije novih pobuna, grad je došao pod vlast hrvatsko-ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvinca i to (mirom u Zadru) 1358. godine. te ugarsko-hrvatskoga kralja Matije Korvina. Mletačka Republika uspijeva kratkotrajno zavladati Perastom 1378. godine, ali se Torinskim mirom 1381. godine grad vraća pod vlast ugarsko-hrvatskoga kralja. Dubrovnik je priznao vlast hrvatsko-ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvinca prihvativši i ugarski grb kao grb Republike. Upravo 60-tih godina 14. stoljeća kada je Perencan počeo svoje djelovanje kao javni notar, bilo je još djelatno osam notara što ukazuje na činjenicu da je privredni život u Zadru procvao nakon Zadarskog mira 1358. godine kad se Zadar za neko vrijeme otresao vrhovne mletačke vlasti i priznao vlast ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvnica (1342.-1382.). Dubrovnik se stavio pod zaštitu, odnosno pod vrhovnu vlast ugarskoga kralja, te je tako okončana gotovo dvije stotine godina duga vrhovna vlast Mletačke Republike nad Dubrovnikom. Nakon Zadarskog mira 1358. godine, Mletačka Republika gubi čitavo područje od Kvarnera do Drača, a Zadru su vraćeni stari posjedi, među njima i Pag. Rat je završio nakon tri godine, a Hrvatska je povratila Dalmaciju i Dubrovnik (1358). koji je završio Kazimirovim polaganjem vazalske prisege (čime je priznao vrhovnu vlast Svetog Rimskog Carstva). Na to je Hrvatski sabor priznao zagrebačkom Narodnom vijeću Slovenaca, Hrvata i Srba vrhovnu vlast. Knez Ivan je 1358. godine od kralja dobio župansku vlast u Klisu, za zasluge u ratu protiv Venecije. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Dana 18. veljače 1358. godine u Zadru, u sakristiji crkve sv. Ime Kutina se prvi put spominje 10. studenoga 1256. godine u Povelji ugarsko - hrvatskoga kralja Bele IV. Vrhovnu vlast Ugarsko-Hrvatske Dubrovnik je priznavao od 1358. do oko 1433. Narodnom vijeću priznao je vrhovnu vlast. Drugo (mletačko) razdoblje obuhvaća razdoblje od 1205. do 1358., kada Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast Venecije i mletačkog dužda. Time je Rikard priznao carevu vrhovnu vlast nad Engleskom. Nakon zarobljavanja i samoubojstva kneza Damjana Jude 1205. godine Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast mletačkog dužda. Dubrovnik je, u uspješnom diplomatskom potezu, prihvatio simboličnu vrhovnu vlast kralja (Ludovika I. Nakon Zadarskog mira 1358. godine, Mletačka Republika gubi čitavo područje od Kvarnera do Drača, a Zadru su vraćeni stari posjedi, među njima i Pag. Rat je završio nakon tri godine, a Hrvatska je povratila Dalmaciju i Dubrovnik (1358). koji je završio Kazimirovim polaganjem vazalske prisege (čime je priznao vrhovnu vlast Svetog Rimskog Carstva). Na to je Hrvatski sabor priznao zagrebačkom Narodnom vijeću Slovenaca, Hrvata i Srba vrhovnu vlast. Dubrovčani su se odlučili ponovno prihvatiti simboličnu vrhovnu vlast ugarsko-hrvatske krune i obnavljaju ugovor iz 1358. g. U 18. st. ponovno jača dubrovačko gospodarstvo i Dubrovnik izgrađuje jaku mornaricu. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Poslije novih pobuna, grad je došao pod vlast hrvatsko-ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvinca i to (mirom u Zadru) 1358. godine. Dana 18. veljače 1358. godine u Zadru, u sakristiji crkve sv. Poslije sklapanja Zadarskog mira (1358.) Kralj je u tome i uspio, zagospodareći nakon Zadarskog mira 1358. cijelom južnom Hrvatskom. Istodobno su stalno i bezuspješno opsadirali Kotor, koji je priznavao vrhovnu vlast srpskog cara "Uroša". Upravo 60-tih godina 14. stoljeća kada je Perencan počeo svoje djelovanje kao javni notar, bilo je još djelatno osam notara što ukazuje na činjenicu da je privredni život u Zadru procvao nakon Zadarskog mira 1358. godine kad se Zadar za neko vrijeme otresao vrhovne mletačke vlasti i priznao vlast ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvnica (1342.-1382.). Nakon 1204. godine podpao je pod vlast Epirske Despotovine (1204.-1230., 1241.-1338., 1356.-1358. Tom je odlukom prestala vladavina Habsburgovaca nad Hrvatima, a Hrvatski je sabor priznao vrhovnu vlast Narodnoga vijeća SHS-a. Stjepan Tomašević je priznao vrhovnu vlast kralju Hrvatske i Ugarske i 9. lipnja 1462. godine otkazao sultanu poslušnost, ali i zadržao kraljevsku titulu. - smrt cara Stefana Dušana<br>
1358. Drugo (mletačko) razdoblje obuhvaća razdoblje od 1205. do 1358., kada Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast Venecije i mletačkog dužda. Nakon zarobljavanja i samoubojstva kneza Damjana Jude 1205. godine Dubrovnik priznaje vrhovnu vlast mletačkog dužda. Vrhovnu vlast Ugarsko-Hrvatske Dubrovnik je priznavao od 1358. do oko 1433. Narodnom vijeću priznao je vrhovnu vlast. Time je Rikard priznao carevu vrhovnu vlast nad Engleskom. Izabran je za mletačkoga dužda prekinuvši tako dinastiju Partecipazija. Dubrovnik je, u uspješnom diplomatskom potezu, prihvatio simboličnu vrhovnu vlast kralja (Ludovika I. Kralj Držislav je prihvatio izazov i u sve tri partije pobijedio mletačkoga dužda. Nakon Zadarskog mira 1358. godine, Mletačka Republika gubi čitavo područje od Kvarnera do Drača, a Zadru su vraćeni stari posjedi, među njima i Pag. Rat je završio nakon tri godine, a Hrvatska je povratila Dalmaciju i Dubrovnik (1358). koji je završio Kazimirovim polaganjem vazalske prisege (čime je priznao vrhovnu vlast Svetog Rimskog Carstva). Na to je Hrvatski sabor priznao zagrebačkom Narodnom vijeću Slovenaca, Hrvata i Srba vrhovnu vlast. Dubrovčani su se odlučili ponovno prihvatiti simboličnu vrhovnu vlast ugarsko-hrvatske krune i obnavljaju ugovor iz 1358. g. U 18. st. ponovno jača dubrovačko gospodarstvo i Dubrovnik izgrađuje jaku mornaricu. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Kada je za trenutak pobijedio Stefana priznao je prvenstvo katoličkoj crkvi i vrhovnu vlast ugarskog kralja. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Dubrovnik u sklopu hrvatskih zemalja 1358. Poslije novih pobuna, grad je došao pod vlast hrvatsko-ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvinca i to (mirom u Zadru) 1358. godine. Dana 18. veljače 1358. godine u Zadru, u sakristiji crkve sv. Poslije sklapanja Zadarskog mira (1358.) Kralj je u tome i uspio, zagospodareći nakon Zadarskog mira 1358. cijelom južnom Hrvatskom. Upravo 60-tih godina 14. stoljeća kada je Perencan počeo svoje djelovanje kao javni notar, bilo je još djelatno osam notara što ukazuje na činjenicu da je privredni život u Zadru procvao nakon Zadarskog mira 1358. godine kad se Zadar za neko vrijeme otresao vrhovne mletačke vlasti i priznao vlast ugarskog kralja Ludovika I. Anžuvnica (1342.-1382.). Nakon 1204. godine podpao je pod vlast Epirske Despotovine (1204.-1230., 1241.-1338., 1356.-1358. Tom je odlukom prestala vladavina Habsburgovaca nad Hrvatima, a Hrvatski je sabor priznao vrhovnu vlast Narodnoga vijeća SHS-a. Stjepan Tomašević je priznao vrhovnu vlast kralju Hrvatske i Ugarske i 9. lipnja 1462. godine otkazao sultanu poslušnost, ali i zadržao kraljevsku titulu.