Određena količina idealnoga plina zagrijava se izohorno. Čemu je jednaka toplina koju plin primi od okoline?
radu koji obavi plin promjeni unutarnje energije plina promjeni potencijalne energije molekula plina radu obavljenomu nad plinom
A B C D
Toplina isparavanja

Toplina isparavanja ili standardna entalpija isparavanja (Δ"H") količina je toplinske energije koja je potrebna jednom molu tekućine za prelazak u plin, odnosno količina toplinske energije koju ista količina plina oslobodi prilikom prelaska u tekuće agregatno stanje. Toplina koju predaje para u idealnom slučaju je jednaka toplini koju primi napojna voda. Apsorpcijom fotona plin se zagrijava na visoke temperature. Realni plin

Realni plin, za razliku od idealnog plina, ima svojstva koja se ne mogu objasniti s jednadžbom stanja idealnog plina. Plin iz ovog supervjetra proizveo je divovsku, difuznu koronu vrućeg plina koji emitira plin po cijeloj galaktici. Takva zgušnjavanja i razrjeđivanja plina mogu se mjeriti na difuziji svjetlosti koju puštamo kroz plin. S površine žice toplina se konvekcijom prenosi u okolinu, kapljevinu ili plin koji struji. U starim pogonima ugljen se zagrijava na 900°C pri čemu se pretvara u plinoviti oblik, miješa se s parom te uz prisustvo nikla kao katalizatora nastaje plin koji se sastoji od vodika (60%), ali i velikih količina ugljikovog monoksida. Ležišta se razvrstavaju prema fizikalnim i termodinamičkim značajkama na nekoliko tipova: ležišta suhoga plina, iz kojih se dobiva samo plin; ležišta vlažnoga plina, iz kojih se uz plin dobiva i manja količina kondenzata (kondenziranih viših ugljikovodika), koji se stvara tek pri tlaku i temperaturi koji vladaju na površini; plinsko-kondenzatna ležišta, iz kojih se uz plin dobivaju i velike količine kondenzata. Pokusima se opaža kako crveni plin postepeno prodire u prostor žutog plina, dok se žuti plin širi u prostor crvenog. Toplina koju planet primi od Sunca zračenjem ovisi o udaljenosti od Sunca. Taj plin može potpuno zamijeniti zemni plin koji se sada koristi. Pobuđivanje atoma plina se obavlja električnim pražnjenjima kroz plin u cijevi. "Sasol" i "Synthol postupcima", a sintetski plin se dobiva od ugljena ili prirodnog plina. "Sasol" i "Synthol postupcima", a sintetski plin se dobiva od ugljena ili prirodnog plina. "Sasol" i "Synthol postupcima", a sintetski plin se dobiva od ugljena ili prirodnog plina. Moguće je da taj plin na neki način utječe na točku smrzavanja vode ili količinu topline potrebne da se određena količina vode ohladi. U razvoju je transport plina preko mora tankerima koji bi prevozili komprimirani prirodni plin. Kako se proces izvodi regenerativno, izohorno dovedena i izohorno odvedena specifična toplina su teorijski jednake, ali suprotnih predznaka tako da se one poništavaju. Idealni plin se ponaša prema jednadžbi stanja idealnog plina i statističkoj mehanici. Saturacijski plin se odvodi na praonik plina, gdje se odvajaju mehaničke nečistoće (pepeo), a potom kompresori odvlače plin u karbonatere na stanicu čišćenja. Saturacijski plin se odvodi na praonik plina, gdje se odvajaju mehaničke nečistoće (pepeo), a potom kompresori odvlače plin u karbonatere na stanicu čišćenja. Pri radu sa ovim otopinama razvija se plin sumporovodik, specifićnog mirisa na pokvarena jaja, ovaj je plin zapaljiv i otrovan za udisanje. Ovako proizveden plin je efikasniji i ekološki prihvatljiviji od plina dobivenog tradicionalnim spaljivanjem ugljena. Bojeći se katasrofe većih razmjera, i curenja veće količine plina, znanstvenici su odlučili zapaliti plin koji je curio. Toplina isparavanja

Toplina isparavanja ili standardna entalpija isparavanja (Δ"H") količina je toplinske energije koja je potrebna jednom molu tekućine za prelazak u plin, odnosno količina toplinske energije koju ista količina plina oslobodi prilikom prelaska u tekuće agregatno stanje. Toplina koju predaje para u idealnom slučaju je jednaka toplini koju primi napojna voda. Rezultat bi bila ogromna količina proizvedenog plina vodika, jednaka količini proizvedenog kisika. Realni plin

Realni plin, za razliku od idealnog plina, ima svojstva koja se ne mogu objasniti s jednadžbom stanja idealnog plina. Prosječna rotacijska energija molekule jednaka je:

Energija molekule plina zbroj je kinetičke i rotacijske energije:

Pomnoživši to Avogadrovim brojem "L", dobivamo energiju jednog mola plina:

Iz ove jednadžbe proizlazi da je specifična toplina (kod konstantnog volumena) jednaka:

To se slaže s pokusima i mjerenjima. Prosječna rotacijska energija molekule jednaka je:

Energija molekule plina zbroj je kinetičke i rotacijske energije:

Pomnoživši to Avogadrovim brojem "L", dobivamo energiju jednog mola plina:

Iz ove jednadžbe proizlazi da je specifična toplina (kod konstantnog volumena) jednaka:

To se slaže s pokusima i mjerenjima. U sustavu u kojem nastaje neka promjena, a volumen se sustava pritom ne mijenja, nastala toplina jednaka je promjeni unutarnje energije, dok se toplina nastala u sustavu tijekom promjene pri konstantnom tlaku određuje kao promjena entalpije, a jednaka je razlici entalpije konačnog i početnoga stanja. U sustavu u kojem nastaje neka promjena, a volumen se sustava pritom ne mijenja, nastala toplina jednaka je promjeni unutarnje energije, dok se toplina nastala u sustavu tijekom promjene pri konstantnom tlaku određuje kao promjena entalpije, a jednaka je razlici entalpije konačnog i početnoga stanja. Proučavanjem termodinamičkih procesa (na primjer Clausius-Rankineov proces) otkrio entropiju, razvio kinetičku teoriju topline, pronašao da je specifična toplina idealnoga plina konstantna (Clausiusov zakon). Za ovakav proces nužno je uklanjanje topline od plina jer bi u suprotnom temperatura plina rasla zbog energije koju kompresor preda plinu. Takva zgušnjavanja i razrjeđivanja plina mogu se mjeriti na difuziji svjetlosti koju puštamo kroz plin. Ujedno, što je veći pretičak zraka za izgaranje, veća je količina nastalog dimnog plina pa, prema tome, i ukupna toplina koju on iznosi u okolinu. Kako se ta izvanredno velika energija elektronskog plina slaže s činjenicom da specifična toplina elektronskog plina nije ni od kakve važnosti. Plin proizveden koristeći obnovljive izvore energije se šalje kroz infrastrukturu prirodnog plina koja se koristi za grijanje kućanstava. Toplina koju planet primi od Sunca zračenjem ovisi o udaljenosti od Sunca. Prilikom konvekcijskoga sušenja tvar se zagrijava strujom vrućega plina koji odnosi i paru. Količina plina nije podjednaka u svim trbušnim organima. Pobuđivanje atoma plina se obavlja električnim pražnjenjima kroz plin u cijevi. "Sasol" i "Synthol postupcima", a sintetski plin se dobiva od ugljena ili prirodnog plina. "Sasol" i "Synthol postupcima", a sintetski plin se dobiva od ugljena ili prirodnog plina. "Sasol" i "Synthol postupcima", a sintetski plin se dobiva od ugljena ili prirodnog plina. U tim je uvjetima vezana ili oslobođena toplina (Q) jednaka razlici unutarnje energije (Δ"U") produkata i reaktanata:

Međutim, ako se reakcija odvija pri stalnom tlaku, p=konst., dio topline trošit će se na obavljanje ekspanzijskoga rada, koji iznosi p"Δ"V (gdje je Δ"V promjena volumena), pa je tada vezana ili oslobođena toplina jednaka promjeni entalpije Δ"H:

Entalpija je promjena unutarnje energije sustava pri stalnom tlaku. Kako se proces izvodi regenerativno, izohorno dovedena i izohorno odvedena specifična toplina su teorijski jednake, ali suprotnih predznaka tako da se one poništavaju. U takvoj se stanici smanjuje tlak i mjeri predana količina plina. Količina sunčeve energije koja dosegne Zemljinu površinu tako je velika da je dvostruko veća od ukupne energije koju će čovječanstvo ikada zadobiti iz svih neobnovljivih izvora ugljena, nafte, prirodnog plina i iskopanog urana zajedno. Toplina isparavanja

Toplina isparavanja ili standardna entalpija isparavanja (Δ"H") količina je toplinske energije koja je potrebna jednom molu tekućine za prelazak u plin, odnosno količina toplinske energije koju ista količina plina oslobodi prilikom prelaska u tekuće agregatno stanje. Toplina koju predaje para u idealnom slučaju je jednaka toplini koju primi napojna voda. Proučavao je binarne plinove u kojih je masa molekula jednog plina mnogo veća od mase od mase molekula drugog plina (Lorentzov plin) i rezultate primjenio na teoriju elektrona u metalu. Osnovne su postavke teorije: 

Tlak plina uzrokovan je udarcima molekula plina u određenom vremenu na površinu stijenke posude koja zatvara plin. Rezultat bi bila ogromna količina proizvedenog plina vodika, jednaka količini proizvedenog kisika. Realni plin

Realni plin, za razliku od idealnog plina, ima svojstva koja se ne mogu objasniti s jednadžbom stanja idealnog plina. Prosječna rotacijska energija molekule jednaka je:

Energija molekule plina zbroj je kinetičke i rotacijske energije:

Pomnoživši to Avogadrovim brojem "L", dobivamo energiju jednog mola plina:

Iz ove jednadžbe proizlazi da je specifična toplina (kod konstantnog volumena) jednaka:

To se slaže s pokusima i mjerenjima. Prosječna rotacijska energija molekule jednaka je:

Energija molekule plina zbroj je kinetičke i rotacijske energije:

Pomnoživši to Avogadrovim brojem "L", dobivamo energiju jednog mola plina:

Iz ove jednadžbe proizlazi da je specifična toplina (kod konstantnog volumena) jednaka:

To se slaže s pokusima i mjerenjima. Stanje idealnoga plina materija poprima na vrlo visokim temperaturama i pri niskim tlakovima, dok se za realne plinove rabe jednadžbe koje uključuju korektivne elemente za pojedine plinove, jer međudjelovanje molekula plina ovisi o masi molekula, gustoći plina, pa time i o tlaku, te o brzini gibanja, a time i o temperaturi, te o privlačnim silama među molekulama plina. Stanje idealnoga plina materija poprima na vrlo visokim temperaturama i pri niskim tlakovima, dok se za realne plinove rabe jednadžbe koje uključuju korektivne elemente za pojedine plinove, jer međudjelovanje molekula plina ovisi o masi molekula, gustoći plina, pa time i o tlaku, te o brzini gibanja, a time i o temperaturi, te o privlačnim silama među molekulama plina. Kinetička energija elektrona u metalu je oko sto puta veća od kinetičke energije molekula običnog plina (npr. Proučavanjem termodinamičkih procesa (na primjer Clausius-Rankineov proces) otkrio entropiju, razvio kinetičku teoriju topline, pronašao da je specifična toplina idealnoga plina konstantna (Clausiusov zakon). Za ovakav proces nužno je uklanjanje topline od plina jer bi u suprotnom temperatura plina rasla zbog energije koju kompresor preda plinu. Takva zgušnjavanja i razrjeđivanja plina mogu se mjeriti na difuziji svjetlosti koju puštamo kroz plin. Ujedno, što je veći pretičak zraka za izgaranje, veća je količina nastalog dimnog plina pa, prema tome, i ukupna toplina koju on iznosi u okolinu. Kako se ta izvanredno velika energija elektronskog plina slaže s činjenicom da specifična toplina elektronskog plina nije ni od kakve važnosti. Plin proizveden koristeći obnovljive izvore energije se šalje kroz infrastrukturu prirodnog plina koja se koristi za grijanje kućanstava. Toplina koju planet primi od Sunca zračenjem ovisi o udaljenosti od Sunca. Mnogobrojni udari molekula očituju se kao neprekinuti (kontinuirani) tlak plina. Mnogobrojni udari molekula očituju se kao neprekinuti (kontinuirani) tlak plina. Energija plina dana je zbrojem kinetičkih energija svih molekula. Energija plina dana je zbrojem kinetičkih energija svih molekula. Jednak broj molekula svakog plina vrši isti tlak. Jednak broj molekula svakog plina vrši isti tlak. Prilikom konvekcijskoga sušenja tvar se zagrijava strujom vrućega plina koji odnosi i paru. Toplina koju predaje para u idealnom slučaju je jednaka toplini koju primi napojna voda. Toplina isparavanja

Toplina isparavanja ili standardna entalpija isparavanja (Δ"H") količina je toplinske energije koja je potrebna jednom molu tekućine za prelazak u plin, odnosno količina toplinske energije koju ista količina plina oslobodi prilikom prelaska u tekuće agregatno stanje. Toplina koju planet primi od Sunca zračenjem ovisi o udaljenosti od Sunca. Kako se proces izvodi regenerativno, izohorno dovedena i izohorno odvedena specifična toplina su teorijski jednake, ali suprotnih predznaka tako da se one poništavaju. Rezultat bi bila ogromna količina proizvedenog plina vodika, jednaka količini proizvedenog kisika. Proučavanjem termodinamičkih procesa (na primjer Clausius-Rankineov proces) otkrio entropiju, razvio kinetičku teoriju topline, pronašao da je specifična toplina idealnoga plina konstantna (Clausiusov zakon). Ujedno, što je veći pretičak zraka za izgaranje, veća je količina nastalog dimnog plina pa, prema tome, i ukupna toplina koju on iznosi u okolinu. Apsorpcijom fotona plin se zagrijava na visoke temperature. Kada se temperature izjednače, toplina je jednaka nuli. između ogrjevnog i rashladnog spremnika, a ukupna izmijenjena toplina između toplinskih spremnika jednaka je ukupnom izvršenom mehaničkom radu. U starim pogonima ugljen se zagrijava na 900°C pri čemu se pretvara u plinoviti oblik, miješa se s parom te uz prisustvo nikla kao katalizatora nastaje plin koji se sastoji od vodika (60%), ali i velikih količina ugljikovog monoksida. Realni plin

Realni plin, za razliku od idealnog plina, ima svojstva koja se ne mogu objasniti s jednadžbom stanja idealnog plina. Toplina plinova izgaranja zagrijava vodu u parogeneratoru i voda se isparava. Takva zgušnjavanja i razrjeđivanja plina mogu se mjeriti na difuziji svjetlosti koju puštamo kroz plin. Razlog je u tome što Sunčeva svjetlost izravno zagrijava tlo, pa se toplina prenosi od tla atmosferi. Latentna toplina

Latentna toplina je toplina koju neka masa tvari mora predati ili primiti iz okoline kako bi promijenila agregatno stanje (oznaka: "L") po jedinici te mase (po kilogramu tvari). Dovodimo li toplinu zasićenoj vodenoj otopini KNO (salitra), otopina se zagrijava, postaje nezasićena i sposobna da otopi dodatne količine soli, pri čemu se toplina apsorbira. Radi zaštite okoliša plin visoke peći ne smije sadržavati više od 10 mg prašine u m. Osim toga, za mnoga trošila ogrjevna moć je plina visoke peći preniska, pa se plin mora obogatiti koksnim ili prirodnim plinom. To je najčešće zrak, a ako se radi o zapaljivim i eksplozivnim tvarima, neki inertni plin, dimni plinovi i sl..
Pri kondukcijskom sušenju toplina se dovodi kroz zagrijanu plohu, dok se pri radijacijskom sušenju tvar zagrijava energijom koju prima elektromagnetskim zračenjem. Specifična toplina

Specifična toplina je količina topline koju treba dovesti jedinici količine neke tvari da bi temperatura tvari porasla za neku jedinicu temperature. Moguće je da taj plin na neki način utječe na točku smrzavanja vode ili količinu topline potrebne da se određena količina vode ohladi. Toplina kondenzacije je prema tome jednaka toplini isparavanja. Toplina koja se preda u ložištu i cijevima zagrijava vodu i ona isparava. Centralni dio UV sterilizatora je UV svjetiljka, koju čini kvarcna cijev u kojoj se nalazi određena količina žive. Toplina taljenja

Toplina taljenja ili standardna entalpija taljenja (Δ"H") količina je toplinske energije koja je potrebna jednom molu krutine za prelazak u tekućinu, odnosno količina toplinske energije koju ista količina tekućine oslobodi prilikom prelaska u kruto agregatno stanje.