Tijelo A mase m elastično se sudari s nepomičnim tijelom B mase 3 m . Koja je od navedenih tvrdnji o iznosu količine gibanja nakon sudara točna?
Iznosi količine gibanja obaju tijela bit će jednaki kao i prije sudara. Iznos količine gibanja tijela A bit će jednak trostrukomu iznosu količine gibanja tijela B. Iznosi količine gibanja obaju tijela promijenjeni su za jednake iznose. Iznos količine gibanja tijela B bit će veći od trostrukoga iznosa količine gibanja tijela A.
A B C D
Kako je "m v" = količina gibanja na kraju vremena "t", a "m v" = količina gibanja prije djelovanja sile "F", to je "m v - m v" = prirast količine gibanja. Sila teža na tijelo mase "m" jednaka je prema Newtonovom zakonu gibanja "m∙g". Polazeći od poučka održanja količine gibanja, Huygens je dao potpunu teoriju sudara elestičnih i neelastičnih kugli. Za materijalnu točku mase "m" koja se giba brzinom "v" određuje se kao vektorski umnožak radijvektora "r" i količine gibanja "p": 

Za kruto se tijelo može prikazati kao umnožak momenta tromosti tijela "I" i kutne brzine "ω":

Za ovu se veličinu u literaturi koristi veliki broj različitih naziva: moment količine gibanja, moment vrtnje, moment impulsa, impulsni moment, kutni impuls, moment naleta, moment veličine gibanja, zamah, kutna količina gibanja. Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja, i momenta količine gibanja (kutna količina gibanja). Zakon proistječe iz homogenosti prostora, to jest iz činjenice da sve točke prostora imaju iste osobine i da su prirodni zakoni isti u svakoj točki prostora, a glasi:

Zakon očuvanja količine gibanja za dva fizikalna tijela mase "m" i "m" koja međusobno djeluju jedno na drugo i kojima su početne brzine "u" i "u", a brzine nakon međudjelovanja "v" i "v" glasi:

Ako su početne brzine obaju tijela bile jednake nuli i na istom pravcu, zakon glasi:

Zbroj količina gibanja obaju tijela prije međudjelovanja je jednak zbroju njihovih količina gibanja nakon međusobnog međudjelovanja. Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja i momenta količine gibanja (kinetički moment). Derivacija količine gibanja po vremenu jednaka je sili koja na tijelo djeluje. Uzajamna je zato što jednakom silom kojom tijelo mase "M" privlači masu "m", privlači i tijelo mase "m" masu "M". Uzajamna je zato što jednakom silom kojom tijelo mase "M" privlači masu "m", privlači i tijelo mase "m" masu "M". Izjednačavanjem gornjih izraza dobiva se:

To je ubrzanje (akceleracija) tijela mase "m" u gravitacijskom polju mase "M", na daljini "r" od mase "M". Definirana je drugim Newtonovim zakonom gibanja: 

kao promjena količine gibanja "dp" u vremenskom intervalu "dt" ili, pojednostavnjeno: 

pri čemu je "m" masa, a "a" ubrzanje ili akceleracija tijela na koje sila djeluje. Osim toga formulirao je zakon o promjeni količine gibanja i momenta količine gibanja u primjeni na tekućine i plinske kontinuume. Tada se koristi sljedeća jednostavna formulacija drugog zakona:

Ako na tijelo mase m djeluje sila F, ona mu daje ubrzanje: 

Opća formulacija temeljnog zakona gibanja, bez spomenutih ograničenja, koja je bliža Newtonovom izvornom tekstu, glasi:

Brzina promjene količine gibanja tijela jednaka je sili koja djeluje na tijelo:
Za slučaj da je masa tijela konstantna, lako se vidi iz definicije količine gibanja i iz pravila deriviranja da ova opća formulacija prelazi u prethodni jednostavniji oblik:
3. zakon (Zakon akcije i reakcije): Ako jedno tijelo djeluje silom na drugo, tada i to drugo tijelo djeluje silom na ono prvo. Kao mjera kružnog gibanja krutog tijela služi vektor momenta količine gibanja, koji je jednak umnošku momenta inercije i kutne brzine. Buridanov pojam impetusa sličan je kasnijemu pojmu količine gibanja, a Buridanovo tumačenje da impetus pri gibanju ostaje očuvan prethodi zakonu o očuvanju količine gibanja. Ubrzanje ili akceleracija nekog malenog tijela mase "m" koje se nalazi u polju sfernog tijela mase "M", prema 2. Komutacijske relacije pozicije i količine gibanja definirane su:

Gdje se formula_2 i formula_3 operatori pozicije i količine gibanja, a formula_4 reducirana Planckova konstanta. Najveći dio mase Sunčevog sustava (699/700) ima Sunce, dok planetima pripada najveći dio momenta (ili kutne) količine gibanja. Dinamika se bavi djelovanjem sila na tijelo kao uzrokom gibanja; postavlja jednadžbe gibanja i opće zakone dinamike, kao što su zakon kinetičke energije, zakon količine gibanja, kinetičkoga momenta i slično. Dinamika se bavi djelovanjem sila na tijelo kao uzrokom gibanja; postavlja jednadžbe gibanja i opće zakone dinamike, kao što su zakon kinetičke energije, zakon količine gibanja, kinetičkoga momenta i slično. Kao impuls sile ili količine gibanja određen je u mehanici umnožak mase i brzine tijela:

Pomoću impulsa sile izrekao je uopće Newton svoj zakon gibanja: Promjena impulsa podijeljena vremenom, u kojem je ta promjena izvršena, jednaka je sili. Statistička razdioba mora poštivati određene mehaničke zakone, kao što su zakoni očuvanja ukupne energije sustava, ukupne količine gibanja i ukupne kutne količine gibanja. Definirana je kao težina tijela mase jedan kilogram pri gravitacijskom ubrzanju od 9,80665 m/s. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja, i momenta količine gibanja (kutna količina gibanja). Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja i momenta količine gibanja (kinetički moment). Kako je "m v" = količina gibanja na kraju vremena "t", a "m v" = količina gibanja prije djelovanja sile "F", to je "m v - m v" = prirast količine gibanja. Kao mjera kružnog gibanja krutog tijela služi vektor momenta količine gibanja, koji je jednak umnošku momenta inercije i kutne brzine. Za materijalnu točku mase "m" koja se giba brzinom "v" određuje se kao vektorski umnožak radijvektora "r" i količine gibanja "p": 

Za kruto se tijelo može prikazati kao umnožak momenta tromosti tijela "I" i kutne brzine "ω":

Za ovu se veličinu u literaturi koristi veliki broj različitih naziva: moment količine gibanja, moment vrtnje, moment impulsa, impulsni moment, kutni impuls, moment naleta, moment veličine gibanja, zamah, kutna količina gibanja. Definirana je drugim Newtonovim zakonom gibanja: 

kao promjena količine gibanja "dp" u vremenskom intervalu "dt" ili, pojednostavnjeno: 

pri čemu je "m" masa, a "a" ubrzanje ili akceleracija tijela na koje sila djeluje. Buridanov pojam impetusa sličan je kasnijemu pojmu količine gibanja, a Buridanovo tumačenje da impetus pri gibanju ostaje očuvan prethodi zakonu o očuvanju količine gibanja. Derivacija količine gibanja po vremenu jednaka je sili koja na tijelo djeluje. Osim toga formulirao je zakon o promjeni količine gibanja i momenta količine gibanja u primjeni na tekućine i plinske kontinuume. Sila teža na tijelo mase "m" jednaka je prema Newtonovom zakonu gibanja "m∙g". Komutacijske relacije pozicije i količine gibanja definirane su:

Gdje se formula_2 i formula_3 operatori pozicije i količine gibanja, a formula_4 reducirana Planckova konstanta. Zakon očuvanja količine gibanja je zakon fizike u kojem se objašnjava da je kutna količina gibanja (moment količine gibanja), nekog zatvorenog sustava, konstantna bez djelovanja zakretnog momenta:

odnosno da ako je ukupni moment vanjskih sila koje djeluju na taj sustav jednak nuli, moment količine gibanja se ne mijenja. Zakon očuvanja količine gibanja

Zakon očuvanja količine gibanja je jedan od najvažnijih zakona u fizici koji vrijedi, bez izuzetka, za sve zatvorene sustave. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Polazeći od poučka održanja količine gibanja, Huygens je dao potpunu teoriju sudara elestičnih i neelastičnih kugli. Drugi Newtonov zakon (zakon gibanja) tvrdi da promjena količine gibanja razmjerna je sili koja djeluje, a odvija se u smjeru te sile. Zakon proistječe iz homogenosti prostora, to jest iz činjenice da sve točke prostora imaju iste osobine i da su prirodni zakoni isti u svakoj točki prostora, a glasi:

Zakon očuvanja količine gibanja za dva fizikalna tijela mase "m" i "m" koja međusobno djeluju jedno na drugo i kojima su početne brzine "u" i "u", a brzine nakon međudjelovanja "v" i "v" glasi:

Ako su početne brzine obaju tijela bile jednake nuli i na istom pravcu, zakon glasi:

Zbroj količina gibanja obaju tijela prije međudjelovanja je jednak zbroju njihovih količina gibanja nakon međusobnog međudjelovanja. Molekula može imati samo određene kutne količine gibanja. Promjena kutne količine gibanja ima smjer momenta sile i vektorski se zbraja s trenutačnom kutnom količinom gibanja. Promjena kutne količine gibanja ima smjer momenta sile i vektorski se zbraja s trenutačnom kutnom količinom gibanja. Promjena kutne količine gibanja ima smjer momenta sile i vektorski se zbraja s trenutačnom kutnom količinom gibanja. Tada se koristi sljedeća jednostavna formulacija drugog zakona:

Ako na tijelo mase m djeluje sila F, ona mu daje ubrzanje: 

Opća formulacija temeljnog zakona gibanja, bez spomenutih ograničenja, koja je bliža Newtonovom izvornom tekstu, glasi:

Brzina promjene količine gibanja tijela jednaka je sili koja djeluje na tijelo:
Za slučaj da je masa tijela konstantna, lako se vidi iz definicije količine gibanja i iz pravila deriviranja da ova opća formulacija prelazi u prethodni jednostavniji oblik:
3. zakon (Zakon akcije i reakcije): Ako jedno tijelo djeluje silom na drugo, tada i to drugo tijelo djeluje silom na ono prvo. Ove relacije vrijede i u makrosvijetu (svijetu klasične mehanike), ali tamo su neprimjetljive jer je neodređenost položaja zanemariva u odnosu na dimenzije tijela, a neodređenost količine gibanja u odnosu na ukupnu količinu gibanja tijela. Sila teža na tijelo mase "m" jednaka je prema Newtonovom zakonu gibanja "m∙g". Kako je "m v" = količina gibanja na kraju vremena "t", a "m v" = količina gibanja prije djelovanja sile "F", to je "m v - m v" = prirast količine gibanja. Zakon proistječe iz homogenosti prostora, to jest iz činjenice da sve točke prostora imaju iste osobine i da su prirodni zakoni isti u svakoj točki prostora, a glasi:

Zakon očuvanja količine gibanja za dva fizikalna tijela mase "m" i "m" koja međusobno djeluju jedno na drugo i kojima su početne brzine "u" i "u", a brzine nakon međudjelovanja "v" i "v" glasi:

Ako su početne brzine obaju tijela bile jednake nuli i na istom pravcu, zakon glasi:

Zbroj količina gibanja obaju tijela prije međudjelovanja je jednak zbroju njihovih količina gibanja nakon međusobnog međudjelovanja. Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja, i momenta količine gibanja (kutna količina gibanja). Za materijalnu točku mase "m" koja se giba brzinom "v" određuje se kao vektorski umnožak radijvektora "r" i količine gibanja "p": 

Za kruto se tijelo može prikazati kao umnožak momenta tromosti tijela "I" i kutne brzine "ω":

Za ovu se veličinu u literaturi koristi veliki broj različitih naziva: moment količine gibanja, moment vrtnje, moment impulsa, impulsni moment, kutni impuls, moment naleta, moment veličine gibanja, zamah, kutna količina gibanja. Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja i momenta količine gibanja (kinetički moment). Derivacija količine gibanja po vremenu jednaka je sili koja na tijelo djeluje. Izjednačavanjem gornjih izraza dobiva se:

To je ubrzanje (akceleracija) tijela mase "m" u gravitacijskom polju mase "M", na daljini "r" od mase "M". Uzajamna je zato što jednakom silom kojom tijelo mase "M" privlači masu "m", privlači i tijelo mase "m" masu "M". Uzajamna je zato što jednakom silom kojom tijelo mase "M" privlači masu "m", privlači i tijelo mase "m" masu "M". Tada se koristi sljedeća jednostavna formulacija drugog zakona:

Ako na tijelo mase m djeluje sila F, ona mu daje ubrzanje: 

Opća formulacija temeljnog zakona gibanja, bez spomenutih ograničenja, koja je bliža Newtonovom izvornom tekstu, glasi:

Brzina promjene količine gibanja tijela jednaka je sili koja djeluje na tijelo:
Za slučaj da je masa tijela konstantna, lako se vidi iz definicije količine gibanja i iz pravila deriviranja da ova opća formulacija prelazi u prethodni jednostavniji oblik:
3. zakon (Zakon akcije i reakcije): Ako jedno tijelo djeluje silom na drugo, tada i to drugo tijelo djeluje silom na ono prvo. Osim toga formulirao je zakon o promjeni količine gibanja i momenta količine gibanja u primjeni na tekućine i plinske kontinuume. Polazeći od poučka održanja količine gibanja, Huygens je dao potpunu teoriju sudara elestičnih i neelastičnih kugli. Definirana je drugim Newtonovim zakonom gibanja: 

kao promjena količine gibanja "dp" u vremenskom intervalu "dt" ili, pojednostavnjeno: 

pri čemu je "m" masa, a "a" ubrzanje ili akceleracija tijela na koje sila djeluje. Opisuje gravitacijsko polje izvan sferne mase, uz pretpostavku da električni naboj mase, kutna količina gibanja mase i univerzalna kozmološka konstanta su jednake ništici. Buridanov pojam impetusa sličan je kasnijemu pojmu količine gibanja, a Buridanovo tumačenje da impetus pri gibanju ostaje očuvan prethodi zakonu o očuvanju količine gibanja. Komutacijske relacije pozicije i količine gibanja definirane su:

Gdje se formula_2 i formula_3 operatori pozicije i količine gibanja, a formula_4 reducirana Planckova konstanta. Ubrzanje ili akceleracija nekog malenog tijela mase "m" koje se nalazi u polju sfernog tijela mase "M", prema 2. Zakon očuvanja količine gibanja

Zakon očuvanja količine gibanja je jedan od najvažnijih zakona u fizici koji vrijedi, bez izuzetka, za sve zatvorene sustave. Najveći dio mase Sunčevog sustava (699/700) ima Sunce, dok planetima pripada najveći dio momenta (ili kutne) količine gibanja. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Drugi Newtonov zakon (zakon gibanja) tvrdi da promjena količine gibanja razmjerna je sili koja djeluje, a odvija se u smjeru te sile. Drugim riječima, masa "m" tijela koje miruje manja je od mase m tijela koje se kreće: sukladno formuli formula_7. Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja, i momenta količine gibanja (kutna količina gibanja). Uz gibanje tijela, odnosno čestice, vezani su pojmovi kinetičke energije, količine gibanja i momenta količine gibanja (kinetički moment). Kako je "m v" = količina gibanja na kraju vremena "t", a "m v" = količina gibanja prije djelovanja sile "F", to je "m v - m v" = prirast količine gibanja. Za materijalnu točku mase "m" koja se giba brzinom "v" određuje se kao vektorski umnožak radijvektora "r" i količine gibanja "p": 

Za kruto se tijelo može prikazati kao umnožak momenta tromosti tijela "I" i kutne brzine "ω":

Za ovu se veličinu u literaturi koristi veliki broj različitih naziva: moment količine gibanja, moment vrtnje, moment impulsa, impulsni moment, kutni impuls, moment naleta, moment veličine gibanja, zamah, kutna količina gibanja. Definirana je drugim Newtonovim zakonom gibanja: 

kao promjena količine gibanja "dp" u vremenskom intervalu "dt" ili, pojednostavnjeno: 

pri čemu je "m" masa, a "a" ubrzanje ili akceleracija tijela na koje sila djeluje. Buridanov pojam impetusa sličan je kasnijemu pojmu količine gibanja, a Buridanovo tumačenje da impetus pri gibanju ostaje očuvan prethodi zakonu o očuvanju količine gibanja. Derivacija količine gibanja po vremenu jednaka je sili koja na tijelo djeluje. Osim toga formulirao je zakon o promjeni količine gibanja i momenta količine gibanja u primjeni na tekućine i plinske kontinuume. Sila teža na tijelo mase "m" jednaka je prema Newtonovom zakonu gibanja "m∙g". Kao mjera kružnog gibanja krutog tijela služi vektor momenta količine gibanja, koji je jednak umnošku momenta inercije i kutne brzine. Komutacijske relacije pozicije i količine gibanja definirane su:

Gdje se formula_2 i formula_3 operatori pozicije i količine gibanja, a formula_4 reducirana Planckova konstanta. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Zbog povećanja kutne količine gibanja maglica se udaljava od Sunca. Polazeći od poučka održanja količine gibanja, Huygens je dao potpunu teoriju sudara elestičnih i neelastičnih kugli. Zakon očuvanja količine gibanja

Zakon očuvanja količine gibanja je jedan od najvažnijih zakona u fizici koji vrijedi, bez izuzetka, za sve zatvorene sustave. Drugi Newtonov zakon (zakon gibanja) tvrdi da promjena količine gibanja razmjerna je sili koja djeluje, a odvija se u smjeru te sile. Molekula može imati samo određene kutne količine gibanja. Promjena kutne količine gibanja ima smjer momenta sile i vektorski se zbraja s trenutačnom kutnom količinom gibanja. Promjena kutne količine gibanja ima smjer momenta sile i vektorski se zbraja s trenutačnom kutnom količinom gibanja. Promjena kutne količine gibanja ima smjer momenta sile i vektorski se zbraja s trenutačnom kutnom količinom gibanja. Tada se koristi sljedeća jednostavna formulacija drugog zakona:

Ako na tijelo mase m djeluje sila F, ona mu daje ubrzanje: 

Opća formulacija temeljnog zakona gibanja, bez spomenutih ograničenja, koja je bliža Newtonovom izvornom tekstu, glasi:

Brzina promjene količine gibanja tijela jednaka je sili koja djeluje na tijelo:
Za slučaj da je masa tijela konstantna, lako se vidi iz definicije količine gibanja i iz pravila deriviranja da ova opća formulacija prelazi u prethodni jednostavniji oblik:
3. zakon (Zakon akcije i reakcije): Ako jedno tijelo djeluje silom na drugo, tada i to drugo tijelo djeluje silom na ono prvo. Zakon očuvanja količine gibanja je zakon fizike u kojem se objašnjava da je kutna količina gibanja (moment količine gibanja), nekog zatvorenog sustava, konstantna bez djelovanja zakretnog momenta:

odnosno da ako je ukupni moment vanjskih sila koje djeluju na taj sustav jednak nuli, moment količine gibanja se ne mijenja. Ove relacije vrijede i u makrosvijetu (svijetu klasične mehanike), ali tamo su neprimjetljive jer je neodređenost položaja zanemariva u odnosu na dimenzije tijela, a neodređenost količine gibanja u odnosu na ukupnu količinu gibanja tijela. Statistička razdioba mora poštivati određene mehaničke zakone, kao što su zakoni očuvanja ukupne energije sustava, ukupne količine gibanja i ukupne kutne količine gibanja.