Što je od navedenoga potaknulo objavu Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika?
donošenje rezolucije Informbiroa donošenje ustava iz 1974. godine objavljivanje pravopisa srpskohrvatskoga književnog jezika objavljivanje Memoranduma Srpske akademije znanosti i umjetnosti
A B C D
Godine 1967. jedan od sastavljača "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika". Bio je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, 1967. godine. Zbog "hrvatskoga nacionalizma" osuđen je poslije donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, a nakon puča u Karađorđevu (1971.) Objavljivanjem "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika" 1967. pokrenuta je javna rasprava o položaju hrvatskog naroda u drugoj Jugoslaviji. Preveo je na njemački jezik "Deklaraciju o položaju i nazivu hrvatskoga književnog jezika" netom nakon što je izašla. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika" (vidi Hrvatski jezik). Brozović je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967., koja je označila početak kraja jugoslavenskoga jezičnoga unitarizma i nametanja hibridnoga "srpsko-hrvatskoga" jezika. Upravo je Međunarodni dan materinskoga jezika 21. veljače uzet kao početak Mjeseca hrvatskoga jezika, a završetak je 17. ožujka, na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika iz 1967. godine. Oboje su emigrirali 1967. u Beč nakon Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, gdje su nastavili studirati filozofiju. Prvi broj predstavljen je 17. ožujka 2014., na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. "Podrobnije, v. u članku Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika." Tadašnji ravnatelj Instituta i predstojnik katedre za hrvatski jezik na Filozofskome fakultetu Ljudevit Jonke bio je idejni začetnik Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika, a Institut za jezik jedan od supotpisnika. Godinu dana kasnije javno je branio Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. poništena je Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskoga književnoga jezika iz 1967. god. Toj izjavi prethodi Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Godine 1967., u Matici hrvatskoj je sastavljena, Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Zbog pristajanja uz Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika ostao je bez posla. Javno je izrazila potporu svim zahtjevima Deklaracije o položaju i nazivu hrvatskoga književnoga jezika, zbog čega je doživjela osobne napadaje direktora i članova Nastavničkog vijeća Gimnazije. Stoga nije čudo da je upravo on bio među sedmoricom sastavljača "Deklaracije o položaju i nazivu hrvatskog književnog jezika" (po svemu sudeći, izgleda da je sam Brandt osobno sastavio i napisao tekst "Deklaracije"), 1967. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika", čime se izlaže nemalom riziku. To je protivljenje tek rijetko bilo iskazivano na javni način, prigodom donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine i za vrijeme Hrvatskog proljeća 1970. Potpisao je Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, nakon čega je pao u nemilost jugokomunističkog sustava. Drugi su dio trilogije suvremene hrvatske političke povijesti započete Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. 30. travnja 1967. godine u svezi Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika hrvatski pisci i autori u emigraciji objavili su "Apel hrvatskih pisaca i autora u emigraciji". Zalaganje za samobitnost hrvatskog jezika bilo je politički vrlo rizično, čak i za pripadnike komunističke elite - kako se vidi na primjeru donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Godine 1967. jedan od sastavljača "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika". Bio je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, 1967. godine. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika" (vidi Hrvatski jezik). Zbog "hrvatskoga nacionalizma" osuđen je poslije donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, a nakon puča u Karađorđevu (1971.) Upravo je Međunarodni dan materinskoga jezika 21. veljače uzet kao početak Mjeseca hrvatskoga jezika, a završetak je 17. ožujka, na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika iz 1967. godine. Brozović je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967., koja je označila početak kraja jugoslavenskoga jezičnoga unitarizma i nametanja hibridnoga "srpsko-hrvatskoga" jezika. Prvi broj predstavljen je 17. ožujka 2014., na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Objavljivanjem "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika" 1967. pokrenuta je javna rasprava o položaju hrvatskog naroda u drugoj Jugoslaviji. Preveo je na njemački jezik "Deklaraciju o položaju i nazivu hrvatskoga književnog jezika" netom nakon što je izašla. Toj izjavi prethodi Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Oboje su emigrirali 1967. u Beč nakon Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, gdje su nastavili studirati filozofiju. poništena je Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskoga književnoga jezika iz 1967. god. Godine 1967., u Matici hrvatskoj je sastavljena, Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. "Podrobnije, v. u članku Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika." Tadašnji ravnatelj Instituta i predstojnik katedre za hrvatski jezik na Filozofskome fakultetu Ljudevit Jonke bio je idejni začetnik Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika, a Institut za jezik jedan od supotpisnika. To je protivljenje tek rijetko bilo iskazivano na javni način, prigodom donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine i za vrijeme Hrvatskog proljeća 1970. Zalaganje za samobitnost hrvatskog jezika bilo je politički vrlo rizično, čak i za pripadnike komunističke elite - kako se vidi na primjeru donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Godinu dana kasnije javno je branio Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika", čime se izlaže nemalom riziku. Zbog pristajanja uz Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika ostao je bez posla. 30. travnja 1967. godine u svezi Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika hrvatski pisci i autori u emigraciji objavili su "Apel hrvatskih pisaca i autora u emigraciji". Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika potpisnici su zahtijevali zaštitu hrvatskog jezika od jugoslavizacije koji je uslijedio nakon tako zvanog „Novosadskog dogovora“ iz godine 1954. Godine 1967. istupio je iz tadašnjeg Društva književnika Hrvatske, jer se nije slagao sa Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Javno je izrazila potporu svim zahtjevima Deklaracije o položaju i nazivu hrvatskoga književnoga jezika, zbog čega je doživjela osobne napadaje direktora i članova Nastavničkog vijeća Gimnazije. Od 1965. do 1967. bio je član Gradskog komiteta SK Zagreb, ali je izbačen iz Komiteta i partije kao hrvatski nacionalist zbog "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika" kojoj je jedan od sastavljača. Godine 1967. jedan od sastavljača "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika". Bio je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, 1967. godine. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika" (vidi Hrvatski jezik). Zbog "hrvatskoga nacionalizma" osuđen je poslije donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, a nakon puča u Karađorđevu (1971.) Preveo je na njemački jezik "Deklaraciju o položaju i nazivu hrvatskoga književnog jezika" netom nakon što je izašla. Objavljivanjem "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika" 1967. pokrenuta je javna rasprava o položaju hrvatskog naroda u drugoj Jugoslaviji. Brozović je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967., koja je označila početak kraja jugoslavenskoga jezičnoga unitarizma i nametanja hibridnoga "srpsko-hrvatskoga" jezika. Upravo je Međunarodni dan materinskoga jezika 21. veljače uzet kao početak Mjeseca hrvatskoga jezika, a završetak je 17. ožujka, na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika iz 1967. godine. "Podrobnije, v. u članku Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika." Oboje su emigrirali 1967. u Beč nakon Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, gdje su nastavili studirati filozofiju. Prvi broj predstavljen je 17. ožujka 2014., na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Godinu dana kasnije javno je branio Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. - ""Rečnik srpskohrvatskog književnog i narodnog jezika"", Beograd - ""Rečnik srpskohrvatskoga književnog jezika"", Novi Sad-Zagreb, 1967-1976. Toj izjavi prethodi Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Godine 1967., u Matici hrvatskoj je sastavljena, Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Zbog pristajanja uz Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika ostao je bez posla. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika", čime se izlaže nemalom riziku. Valja ga razlikovati od hrvatskoga književnog jezika. Tadašnji ravnatelj Instituta i predstojnik katedre za hrvatski jezik na Filozofskome fakultetu Ljudevit Jonke bio je idejni začetnik Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika, a Institut za jezik jedan od supotpisnika. Drugi su dio trilogije suvremene hrvatske političke povijesti započete Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Potpisao je Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, nakon čega je pao u nemilost jugokomunističkog sustava. i Katičića ("Sintaksa hrvatskoga književnog jezika", 1984. Zalaganje za samobitnost hrvatskog jezika bilo je politički vrlo rizično, čak i za pripadnike komunističke elite - kako se vidi na primjeru donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Politički se aktivirao u jesen 1968. godine na Filozofskom fakultetu braneći Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Od 2014. godine Institut je pokrenuo novu manifestaciju Mjesec hrvatskoga jezika, koji spaja dva važna nadnevka: 21. veljače, Međunarodni dan materinskoga jezika, i 17. ožujka, dan kad je objavljenja Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika i kad završava spomen-tjedan Dani hrvatskoga jezika. Godine 1967. jedan od sastavljača "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika". Bio je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, 1967. godine. Zbog "hrvatskoga nacionalizma" osuđen je poslije donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, a nakon puča u Karađorđevu (1971.) Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika" (vidi Hrvatski jezik). Preveo je na njemački jezik "Deklaraciju o položaju i nazivu hrvatskoga književnog jezika" netom nakon što je izašla. Objavljivanjem "Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika" 1967. pokrenuta je javna rasprava o položaju hrvatskog naroda u drugoj Jugoslaviji. Brozović je jedan od autora Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967., koja je označila početak kraja jugoslavenskoga jezičnoga unitarizma i nametanja hibridnoga "srpsko-hrvatskoga" jezika. Upravo je Međunarodni dan materinskoga jezika 21. veljače uzet kao početak Mjeseca hrvatskoga jezika, a završetak je 17. ožujka, na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika iz 1967. godine. Oboje su emigrirali 1967. u Beč nakon Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, gdje su nastavili studirati filozofiju. Prvi broj predstavljen je 17. ožujka 2014., na dan objave Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. "Podrobnije, v. u članku Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika." Tadašnji ravnatelj Instituta i predstojnik katedre za hrvatski jezik na Filozofskome fakultetu Ljudevit Jonke bio je idejni začetnik Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika, a Institut za jezik jedan od supotpisnika. Aktivno je sudjelovala u izradi Deklaracije o znanju Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Godinu dana kasnije javno je branio Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Srpske akademije znanosti i umjetnosti (SANU). poništena je Deklaracijom o nazivu i položaju hrvatskoga književnoga jezika iz 1967. god. Toj izjavi prethodi Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika iz 1967. godine. Godine 1967., u Matici hrvatskoj je sastavljena, Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika. Zbog pristajanja uz Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika ostao je bez posla. Javno je izrazila potporu svim zahtjevima Deklaracije o položaju i nazivu hrvatskoga književnoga jezika, zbog čega je doživjela osobne napadaje direktora i članova Nastavničkog vijeća Gimnazije. Stoga nije čudo da je upravo on bio među sedmoricom sastavljača "Deklaracije o položaju i nazivu hrvatskog književnog jezika" (po svemu sudeći, izgleda da je sam Brandt osobno sastavio i napisao tekst "Deklaracije"), 1967. Redovni član Srpske akademije znanosti i umjetnosti (SANU). Strani član Srpske akademije znanosti i umjetnosti (2009.) Dopisni je član HAZU (od 17. svibnja 1990., Austrijske akademije znanosti, Srpske i Slovenske akademije znanosti i umjetnosti. Godine 1967. potpisuje "Deklaraciju o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika", čime se izlaže nemalom riziku.