Koliki je standardni elektrodni potencijal galvanskoga članka sastavljenoga od elektrode željeza uronjene u vodenu otopinu Fe 2+ iona i elektrode magnezija uronjene u vodenu otopinu Mg 2+ iona?
-2,819 V 1,925 V 0,1925 V -1,925 V
A B C D
Kada su dvije elektrode uronjene u otopinu one djeluju kao baterija. Primjer najpoznatije gorive ćelije, je kisik-vodik ćelija, u kojoj su dvije inertne elektrode (porozne elektrode od nikla i niklovog oksida) uronjene u otopinu elektrolita (npr. Dimetil-glioksim oboji otopinu Fe iona u crveno. Na primjer, standardni elektrodni potencijal bakrove elektrode je:

Pri standardnim temperaturi, tlaku i aktivitetima iona, elektromotorna sila članka (mjerena multimetrom) iznosi 0,34 V. Kako je elektrodni potencijal SVE nula, bakar predstavlja katodu, a SVE anodu, pa je potencijal članka:

Odnosno, jednak je elektrodnom potencijalu redoks para Cu/Cu

Promjene stehiometrijskih koeficijenata izjednačene reakcije u članku, ne utječu na vrijednost "E"° , jer standardni elektrodni potencijal predstavlja intenzivnu veličinu. Standardna vodikova elektroda

Standardna vodikova elektroda sastoji se od elektrode od spužvaste platine uronjene u otopinu vodikovih iona aktiviteta 1 kroz koju se propušta plinoviti vodik pod tlakom od 101 325 Pa. Standardna vodikova elektroda u članku dogovorno se prikazuje uvijek lijevo:

Redoks-potencijal standardne vodikove elektrode, pri svim temperaturama, dogovorno je uzet kao 0. Ako se druga elektroda također nalazi u standardnim uvjetima, onda izmjereni potencijal članka predstavlja standardni elektrodni potencijal te elektrode, jer je potencijal standardne vodikove elektrode prema dogovoru jednak 0,000 V. Polarnost standardnog elektrodnog potencijala daje informaciju o relativnom redukcijskom potencijalu elektrode, koja je spojena na SVE. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Katoda i anoda uronjene su u otopinu sulfatne kiseline koja služi kao elektrolit. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Standardni potencijal članka može biti određen razmatranjem standardnih elektrodnih potencijala obje elektrode (tzv. Alkalni elektrolizator najčešće koristi 25%-tnu vodenu otopinu kalijevog hidroksida. Galvanski članak čije su elektrode cink i bakar uronjene u otopine cinkovog sulfata (ZnSO), tj. "Smeđa za željezo"

- koristi se 5% vodenu otopinu željeznog(III) klorida. Budući da su elektrode uronjene u elektrolit, radi zadržavanja ionske vodljivosti separator je propustan za elektrolit. Stanley Pons i Martin Fleischmann, obojica elektrokemičari, tada na sveučilištu u Utahu u Salt Lake Cityju, izvijestili su da su otkrili nuklearnu fuziju pomoću akumulatora spojenog na elektrode od paladija, uronjene u vodenu kupelj, u kojoj je vodik bio zamijenjen njegovim izotopom deuterijem. Za vlaženje tiskovne ploče koristio je vodenu otopinu gumiarabike koja je služila kao vezivno sredstvo. Sumporovodik se može dobiti djelovanjem svjetlosti na vodenu otopinu kadmijevog sulfida uz katalizator rutenijev dioksid. Svaka od elektroda uronjena je u otopinu svojih iona, a dvije otopine međusobno odvaja glinena porozna pregrada. U fiziku je ušao preko elektrokemije, proučavajući gibanje iona prouzročeno prolaskom električne struje kroz otopinu. U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). Transferin kodira TF gen. Transferin može vezati dva iona željeza, u obliku Fe. Staklena elektroda razvija električni potencijal koji je izravno povezan s aktivnošću vodikovih iona u otopini, a voltmetar mjeri razliku potencijala između stakla i referentne elektrode. Kada su dvije elektrode uronjene u otopinu one djeluju kao baterija. Primjer najpoznatije gorive ćelije, je kisik-vodik ćelija, u kojoj su dvije inertne elektrode (porozne elektrode od nikla i niklovog oksida) uronjene u otopinu elektrolita (npr. Dimetil-glioksim oboji otopinu Fe iona u crveno. Na primjer, standardni elektrodni potencijal bakrove elektrode je:

Pri standardnim temperaturi, tlaku i aktivitetima iona, elektromotorna sila članka (mjerena multimetrom) iznosi 0,34 V. Kako je elektrodni potencijal SVE nula, bakar predstavlja katodu, a SVE anodu, pa je potencijal članka:

Odnosno, jednak je elektrodnom potencijalu redoks para Cu/Cu

Promjene stehiometrijskih koeficijenata izjednačene reakcije u članku, ne utječu na vrijednost "E"° , jer standardni elektrodni potencijal predstavlja intenzivnu veličinu. Standardna vodikova elektroda

Standardna vodikova elektroda sastoji se od elektrode od spužvaste platine uronjene u otopinu vodikovih iona aktiviteta 1 kroz koju se propušta plinoviti vodik pod tlakom od 101 325 Pa. Standardna vodikova elektroda u članku dogovorno se prikazuje uvijek lijevo:

Redoks-potencijal standardne vodikove elektrode, pri svim temperaturama, dogovorno je uzet kao 0. Ako se druga elektroda također nalazi u standardnim uvjetima, onda izmjereni potencijal članka predstavlja standardni elektrodni potencijal te elektrode, jer je potencijal standardne vodikove elektrode prema dogovoru jednak 0,000 V. Polarnost standardnog elektrodnog potencijala daje informaciju o relativnom redukcijskom potencijalu elektrode, koja je spojena na SVE. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Katoda i anoda uronjene su u otopinu sulfatne kiseline koja služi kao elektrolit. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Standardni potencijal članka može biti određen razmatranjem standardnih elektrodnih potencijala obje elektrode (tzv. Alkalni elektrolizator najčešće koristi 25%-tnu vodenu otopinu kalijevog hidroksida. Galvanski članak čije su elektrode cink i bakar uronjene u otopine cinkovog sulfata (ZnSO), tj. "Smeđa za željezo"

- koristi se 5% vodenu otopinu željeznog(III) klorida. Budući da su elektrode uronjene u elektrolit, radi zadržavanja ionske vodljivosti separator je propustan za elektrolit. Stanley Pons i Martin Fleischmann, obojica elektrokemičari, tada na sveučilištu u Utahu u Salt Lake Cityju, izvijestili su da su otkrili nuklearnu fuziju pomoću akumulatora spojenog na elektrode od paladija, uronjene u vodenu kupelj, u kojoj je vodik bio zamijenjen njegovim izotopom deuterijem. Za vlaženje tiskovne ploče koristio je vodenu otopinu gumiarabike koja je služila kao vezivno sredstvo. Sumporovodik se može dobiti djelovanjem svjetlosti na vodenu otopinu kadmijevog sulfida uz katalizator rutenijev dioksid. Svaka od elektroda uronjena je u otopinu svojih iona, a dvije otopine međusobno odvaja glinena porozna pregrada. U fiziku je ušao preko elektrokemije, proučavajući gibanje iona prouzročeno prolaskom električne struje kroz otopinu. U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). Transferin kodira TF gen. Transferin može vezati dva iona željeza, u obliku Fe. Staklena elektroda razvija električni potencijal koji je izravno povezan s aktivnošću vodikovih iona u otopini, a voltmetar mjeri razliku potencijala između stakla i referentne elektrode. Kada su dvije elektrode uronjene u otopinu one djeluju kao baterija. Primjer najpoznatije gorive ćelije, je kisik-vodik ćelija, u kojoj su dvije inertne elektrode (porozne elektrode od nikla i niklovog oksida) uronjene u otopinu elektrolita (npr. Dimetil-glioksim oboji otopinu Fe iona u crveno. Na primjer, standardni elektrodni potencijal bakrove elektrode je:

Pri standardnim temperaturi, tlaku i aktivitetima iona, elektromotorna sila članka (mjerena multimetrom) iznosi 0,34 V. Kako je elektrodni potencijal SVE nula, bakar predstavlja katodu, a SVE anodu, pa je potencijal članka:

Odnosno, jednak je elektrodnom potencijalu redoks para Cu/Cu

Promjene stehiometrijskih koeficijenata izjednačene reakcije u članku, ne utječu na vrijednost "E"° , jer standardni elektrodni potencijal predstavlja intenzivnu veličinu. Standardna vodikova elektroda

Standardna vodikova elektroda sastoji se od elektrode od spužvaste platine uronjene u otopinu vodikovih iona aktiviteta 1 kroz koju se propušta plinoviti vodik pod tlakom od 101 325 Pa. Standardna vodikova elektroda u članku dogovorno se prikazuje uvijek lijevo:

Redoks-potencijal standardne vodikove elektrode, pri svim temperaturama, dogovorno je uzet kao 0. Ako se druga elektroda također nalazi u standardnim uvjetima, onda izmjereni potencijal članka predstavlja standardni elektrodni potencijal te elektrode, jer je potencijal standardne vodikove elektrode prema dogovoru jednak 0,000 V. Polarnost standardnog elektrodnog potencijala daje informaciju o relativnom redukcijskom potencijalu elektrode, koja je spojena na SVE. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Katoda i anoda uronjene su u otopinu sulfatne kiseline koja služi kao elektrolit. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Standardni potencijal članka može biti određen razmatranjem standardnih elektrodnih potencijala obje elektrode (tzv. Alkalni elektrolizator najčešće koristi 25%-tnu vodenu otopinu kalijevog hidroksida. Galvanski članak čije su elektrode cink i bakar uronjene u otopine cinkovog sulfata (ZnSO), tj. "Smeđa za željezo"

- koristi se 5% vodenu otopinu željeznog(III) klorida. Budući da su elektrode uronjene u elektrolit, radi zadržavanja ionske vodljivosti separator je propustan za elektrolit. Stanley Pons i Martin Fleischmann, obojica elektrokemičari, tada na sveučilištu u Utahu u Salt Lake Cityju, izvijestili su da su otkrili nuklearnu fuziju pomoću akumulatora spojenog na elektrode od paladija, uronjene u vodenu kupelj, u kojoj je vodik bio zamijenjen njegovim izotopom deuterijem. Za vlaženje tiskovne ploče koristio je vodenu otopinu gumiarabike koja je služila kao vezivno sredstvo. Sumporovodik se može dobiti djelovanjem svjetlosti na vodenu otopinu kadmijevog sulfida uz katalizator rutenijev dioksid. Svaka od elektroda uronjena je u otopinu svojih iona, a dvije otopine međusobno odvaja glinena porozna pregrada. U fiziku je ušao preko elektrokemije, proučavajući gibanje iona prouzročeno prolaskom električne struje kroz otopinu. U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). Transferin kodira TF gen. Transferin može vezati dva iona željeza, u obliku Fe. Staklena elektroda razvija električni potencijal koji je izravno povezan s aktivnošću vodikovih iona u otopini, a voltmetar mjeri razliku potencijala između stakla i referentne elektrode. Kada su dvije elektrode uronjene u otopinu one djeluju kao baterija. Primjer najpoznatije gorive ćelije, je kisik-vodik ćelija, u kojoj su dvije inertne elektrode (porozne elektrode od nikla i niklovog oksida) uronjene u otopinu elektrolita (npr. Dimetil-glioksim oboji otopinu Fe iona u crveno. Na primjer, standardni elektrodni potencijal bakrove elektrode je:

Pri standardnim temperaturi, tlaku i aktivitetima iona, elektromotorna sila članka (mjerena multimetrom) iznosi 0,34 V. Kako je elektrodni potencijal SVE nula, bakar predstavlja katodu, a SVE anodu, pa je potencijal članka:

Odnosno, jednak je elektrodnom potencijalu redoks para Cu/Cu

Promjene stehiometrijskih koeficijenata izjednačene reakcije u članku, ne utječu na vrijednost "E"° , jer standardni elektrodni potencijal predstavlja intenzivnu veličinu. Standardna vodikova elektroda

Standardna vodikova elektroda sastoji se od elektrode od spužvaste platine uronjene u otopinu vodikovih iona aktiviteta 1 kroz koju se propušta plinoviti vodik pod tlakom od 101 325 Pa. Standardna vodikova elektroda u članku dogovorno se prikazuje uvijek lijevo:

Redoks-potencijal standardne vodikove elektrode, pri svim temperaturama, dogovorno je uzet kao 0. Ako se druga elektroda također nalazi u standardnim uvjetima, onda izmjereni potencijal članka predstavlja standardni elektrodni potencijal te elektrode, jer je potencijal standardne vodikove elektrode prema dogovoru jednak 0,000 V. Polarnost standardnog elektrodnog potencijala daje informaciju o relativnom redukcijskom potencijalu elektrode, koja je spojena na SVE. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Tako se posredovanjem iona elektricitet prenosi s jedne elektrode na drugu, pa kroz otopinu ili talinu teče električna struja. Katoda i anoda uronjene su u otopinu sulfatne kiseline koja služi kao elektrolit. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Standardni potencijal članka može biti određen razmatranjem standardnih elektrodnih potencijala obje elektrode (tzv. Alkalni elektrolizator najčešće koristi 25%-tnu vodenu otopinu kalijevog hidroksida. Galvanski članak čije su elektrode cink i bakar uronjene u otopine cinkovog sulfata (ZnSO), tj. "Smeđa za željezo"

- koristi se 5% vodenu otopinu željeznog(III) klorida. Budući da su elektrode uronjene u elektrolit, radi zadržavanja ionske vodljivosti separator je propustan za elektrolit. Stanley Pons i Martin Fleischmann, obojica elektrokemičari, tada na sveučilištu u Utahu u Salt Lake Cityju, izvijestili su da su otkrili nuklearnu fuziju pomoću akumulatora spojenog na elektrode od paladija, uronjene u vodenu kupelj, u kojoj je vodik bio zamijenjen njegovim izotopom deuterijem. Za vlaženje tiskovne ploče koristio je vodenu otopinu gumiarabike koja je služila kao vezivno sredstvo. Sumporovodik se može dobiti djelovanjem svjetlosti na vodenu otopinu kadmijevog sulfida uz katalizator rutenijev dioksid. Svaka od elektroda uronjena je u otopinu svojih iona, a dvije otopine međusobno odvaja glinena porozna pregrada. U fiziku je ušao preko elektrokemije, proučavajući gibanje iona prouzročeno prolaskom električne struje kroz otopinu. U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). U otopinu uronimo elektrode i spojimo ih na Leclancheov članak (ili koji drugi izvor istosmjerne električne struje). Transferin kodira TF gen. Transferin može vezati dva iona željeza, u obliku Fe. Staklena elektroda razvija električni potencijal koji je izravno povezan s aktivnošću vodikovih iona u otopini, a voltmetar mjeri razliku potencijala između stakla i referentne elektrode.