U epruvetu je ulivena otopina glukoze i dodane su jednake količine Fehlingove otopine I i Fehlingove otopine II. Sadržaj epruvete protresen je i epruveta je stavljena u čašu s vrućom vodom. U epruveti se nakon nekoliko minuta pojavio crveno-smeđi talog. Što je oksidacijsko sredstvo u reakciji provedenoj u epruveti?
glukoza bakrov(II) ion natrijeva lužina bakrov(I) oksid
A B C D
Nakon što se epruveta napuni dušikom, pod vodom pokriti otvor epruvete staklenom pločicom i epruvetu okrenuti. Najbolje je pokus izvoditi u epruveti, jer je manje zraka i eter nema gdje tako lako ispariti, a vrh epruvete se zatvori vatom, da ne dođe u dodir s plamenom koji grije reakcijsku epruvetu u kojoj se izvodi pokus. Koncentrirana i razrijeđena otopina spadaju u nezasićene otopine. Peroralna primjena otopine glukoze i elektrolita učinkovita je u nadoknadi gubitaka stolicom i može se upotrijebiti nakon inicijalne intravenske rehidracije. Ako rastegnutu epruvetu poslije završenog procesa opterećenja učvrstimo tako da dobivena početna deformacija "ε" ostane nepromijenjena, utjecaj povišene temperature i vremena manifestirat će se u smanjenju naprezanja u epruveti. Kuhanjem otopine sumpora i vapna u vodi, nastaje tamnožuta otopina vonja na sumporovodik. Molekule otapala se gibaju iz otopine s nižom (hipotonična otopina) u otopinu s višom koncentracijom otopljene tvari (hipertonična otopina). Omjer između količine otopljene tvari i količine otapala zove se koncentracija otopine. Natrij acetat se izdvaja pri ovoj reakciji kao beo talog na dnu epruvete. Vodene otopine bakrovih(II) spojeva su stabilnije od otopina bakrovih(I) spojeva, a u suvišku pojedinih aniona (molekula) mogu se kompleksno vezati u sol ili ion, npr. Klor je jako oksidacijsko sredstvo i oksidira tiosulfat u sulfat. Nastaju kao talog kalcijevog karbonata iz mineralne otopine. "Doktorov proces" za uklanjanje neugodna mirisa benzina ovisi o reakciji merkaptana u disulfide, koji imaju slabiji miris, pomoću otopine natrijeva plumbita i male količine sumpora. Otopine

Otopina u širem smislu je homogena smjesa u kojoj se sastojci nalaze u molekularnom (prava otopina) ili koloidnom razdjeljenju (koloidna otopina) i koja može biti u sva tri agregatna stanja: plinska smjesa, smjesa kapljevina, čvrsta otopina (npr. Klor iz klorne vode pozitivnijeg redukcijskog potencijala (jače oksidacijsko sredstvo) od elementarnog broma i joda, zbog čega istiskuje brom i jod iz otopine njihovih soli. Razlog tome je što je kod jednofaznih otopina (to su prave otopine) otopljena tvar otopljena u otapalu, a kod višefaznih ona je samo raspršena. U dodiru s glukozom nastaje crvenkasto-smeđi talog nastalog bakrovog(I) oksida. Za lasere s bojilom upotrebljavaju se luminescence otopine organskih bojila, na primjer otopina rodamina 6G u etanolu. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Predmete se uranja u kisele ili alkalne otopine, te rjeđe u otopine soli. U homogene smjese se ubrajaju kapljevite otopine (na primjer morska voda, benzin), čvrste ili kristalne otopine (na primjer zlato za nakit kao čvrsta otopina srebra u zlatu) i plinske smjese (na primjer zrak). Otopinu u epruveti zagrijati na vodenoj kupelji do 70 °C i tada polagano dokapavati otopinu natrijeva nitrita. Nakon što se epruveta napuni dušikom, pod vodom pokriti otvor epruvete staklenom pločicom i epruvetu okrenuti. Vodene otopine bakrovih(II) spojeva su stabilnije od otopina bakrovih(I) spojeva, a u suvišku pojedinih aniona (molekula) mogu se kompleksno vezati u sol ili ion, npr. Najbolje je pokus izvoditi u epruveti, jer je manje zraka i eter nema gdje tako lako ispariti, a vrh epruvete se zatvori vatom, da ne dođe u dodir s plamenom koji grije reakcijsku epruvetu u kojoj se izvodi pokus. Koncentrirana i razrijeđena otopina spadaju u nezasićene otopine. Bakrov(II) oksid

Bakrov(II) oksid (CuO, paramelakonit i tenorit) je crn kristaličan prah netopljiv u vodi. Sa suviškom amonijaka bakrov(II) hidroksid reagira stvarajući intenzivno modri kompleksni tetraammin bakrov(II) ion čija je struktura planarna. Peroralna primjena otopine glukoze i elektrolita učinkovita je u nadoknadi gubitaka stolicom i može se upotrijebiti nakon inicijalne intravenske rehidracije. Laboratorijski; s koncentriranom sumpornom kiselinom zagrijavanjem nastaje bezbojni plin sumporov(IV) oksid i bakrov(II) sulfat topljiv u vodi:

Cu + 2 HSO --> CuSO + SO + 2 HO

Iz vruće zasićene otopine bakrova(II) sulfata kristalizira bakrov(II) sulfat pentahidrat (CuSO x 5HO, modra galica). Kada se ta otopina pomiješa s otopinom koja se ispituje na šećer, eventualno prisutan šećer reducira Cu(II) kompleks u Cu(I) ion, koji s prisutnim OH ionom daje žuti talog. Tako na primjer plin klorovodik (HCl) u reakciji s vodom daje hidronijev ion (HO) i ion klora (Cl). Bakrov(II) klorid

Bakrov(II) klorid dihidrat (CuCl x 2 HO, bakrov diklorid) je najpoznatiji bakrov(II) halogenid. Tako na primjer plin klorovodik HCl u kemijskoj reakciji s vodom daje hidronijev ion HO i ion klora Cl. Tako na primjer plin klorovodik HCl u kemijskoj reakciji s vodom daje hidronijev ion HO i ion klora Cl. Ako rastegnutu epruvetu poslije završenog procesa opterećenja učvrstimo tako da dobivena početna deformacija "ε" ostane nepromijenjena, utjecaj povišene temperature i vremena manifestirat će se u smanjenju naprezanja u epruveti. Kuhanjem otopine sumpora i vapna u vodi, nastaje tamnožuta otopina vonja na sumporovodik. Molekule otapala se gibaju iz otopine s nižom (hipotonična otopina) u otopinu s višom koncentracijom otopljene tvari (hipertonična otopina). Reakcijom otopine natrijeva nitrita (NaNO) sa željezovim(II) ionima u kiselom mediju. Omjer između količine otopljene tvari i količine otapala zove se koncentracija otopine. Isparavanjem otopine dobiju se čvrste soli, u čijoj kristalnoj rešetki nalazimo hidroksidni ion. Žuti talog daljnjim kuhanjem prelazi u crveni bakrov(I) oksid. Natrij acetat se izdvaja pri ovoj reakciji kao beo talog na dnu epruvete. Klor je jako oksidacijsko sredstvo i oksidira tiosulfat u sulfat. Nastaju kao talog kalcijevog karbonata iz mineralne otopine. "Doktorov proces" za uklanjanje neugodna mirisa benzina ovisi o reakciji merkaptana u disulfide, koji imaju slabiji miris, pomoću otopine natrijeva plumbita i male količine sumpora. Bakrov(II) klorid može se pripraviti iz bakrova(II) oksida i koncentrirane otopine klorovodične kiseline:

CuO + 2 HCl -> CuCl + HO

U suvišku klorovodične kiseline nastaje maslinastozeleni kloro-kompleks bakra(II):

CuCl + 2HCl -> H[CuCl]

Razrijedi li se tako nastala otopina kloro-kompleksa bakra(II) sa vodom doći će do prijelaza maslinastozelene boje u svijetlomodru zbog stvaranja akva-kompleksa bakra(II):

H[CuCl] + 4HO -> [Cu(HO)4] + 2H + 4Cl

CuCl x 2HO + 2HO -> [Cu(HO)] + 2Cl

Doda li se otopini kloro-kompleksa bakra(II), bakrenih strugotina ili bakrene žice doći će do redukcije bakra(II) u bakar(I):

H[CuCl] + Cu -> 2H[CuCl]

2. Nakon što se epruveta napuni dušikom, pod vodom pokriti otvor epruvete staklenom pločicom i epruvetu okrenuti. Najbolje je pokus izvoditi u epruveti, jer je manje zraka i eter nema gdje tako lako ispariti, a vrh epruvete se zatvori vatom, da ne dođe u dodir s plamenom koji grije reakcijsku epruvetu u kojoj se izvodi pokus. Koncentrirana i razrijeđena otopina spadaju u nezasićene otopine. Otopinu u epruveti zagrijati na vodenoj kupelji do 70 °C i tada polagano dokapavati otopinu natrijeva nitrita. "Doktorov proces" za uklanjanje neugodna mirisa benzina ovisi o reakciji merkaptana u disulfide, koji imaju slabiji miris, pomoću otopine natrijeva plumbita i male količine sumpora. Natrijeva lužina se laboratorijski dobiva reakcijom natrija, natrijeva oksida i peroksida s vodom. Reakcijom otopine natrijeva nitrita (NaNO) sa željezovim(II) ionima u kiselom mediju. Posebno je važna elektroliza vodene otopine jer se time dobivaju dvije vrlo važne sirovine za kemijsku industriju: klor i natrijeva lužina. Peroralna primjena otopine glukoze i elektrolita učinkovita je u nadoknadi gubitaka stolicom i može se upotrijebiti nakon inicijalne intravenske rehidracije. Nitrometan se lako priređuje u priličnom prinosu reakcijom vodene otopine natrijeva kloracetata s natrijevim nitritom i destilacijom smjese. Ako rastegnutu epruvetu poslije završenog procesa opterećenja učvrstimo tako da dobivena početna deformacija "ε" ostane nepromijenjena, utjecaj povišene temperature i vremena manifestirat će se u smanjenju naprezanja u epruveti. cijanidnim postupkom; većinom s pomoću otopine natrijeva cijanida. Najraširenija je metoda obrade u alkalnoj otopini natrijeva sulfita, te korištenje alkalne otopine u kombinaciji s tretmanom dietilaminom. Kuhanjem otopine sumpora i vapna u vodi, nastaje tamnožuta otopina vonja na sumporovodik. Molekule otapala se gibaju iz otopine s nižom (hipotonična otopina) u otopinu s višom koncentracijom otopljene tvari (hipertonična otopina). Omjer između količine otopljene tvari i količine otapala zove se koncentracija otopine. vodene otopine natrijeva i kalijeva hidroksida (NaOH i KOH), koje se nazivaju i kaustične lužine. Natrij acetat se izdvaja pri ovoj reakciji kao beo talog na dnu epruvete. Vodene otopine bakrovih(II) spojeva su stabilnije od otopina bakrovih(I) spojeva, a u suvišku pojedinih aniona (molekula) mogu se kompleksno vezati u sol ili ion, npr. Klor je jako oksidacijsko sredstvo i oksidira tiosulfat u sulfat. Nastaju kao talog kalcijevog karbonata iz mineralne otopine. Vodiči su svi metali, razrijeđeni plinovi, nečista voda, kiseline, otopine soli i baza (lužina), ugljen, staklo u tekućem stanju i tako dalje. Vodiči su svi metali, razrijeđeni plinovi, nečista voda, kiseline, otopine soli i baza (lužina), ugljen, staklo u tekućem stanju i tako dalje. 2Cl --> Cl + 2e

U industriji se proizvodi elektrolizom taljevine ili koncentrirane vodene otopine natrijeva klorida. Otopine

Otopina u širem smislu je homogena smjesa u kojoj se sastojci nalaze u molekularnom (prava otopina) ili koloidnom razdjeljenju (koloidna otopina) i koja može biti u sva tri agregatna stanja: plinska smjesa, smjesa kapljevina, čvrsta otopina (npr. Nakon što se epruveta napuni dušikom, pod vodom pokriti otvor epruvete staklenom pločicom i epruvetu okrenuti. Žuti talog daljnjim kuhanjem prelazi u crveni bakrov(I) oksid. Bakrov(II) oksid

Bakrov(II) oksid (CuO, paramelakonit i tenorit) je crn kristaličan prah netopljiv u vodi. Najbolje je pokus izvoditi u epruveti, jer je manje zraka i eter nema gdje tako lako ispariti, a vrh epruvete se zatvori vatom, da ne dođe u dodir s plamenom koji grije reakcijsku epruvetu u kojoj se izvodi pokus. Koncentrirana i razrijeđena otopina spadaju u nezasićene otopine. Peroralna primjena otopine glukoze i elektrolita učinkovita je u nadoknadi gubitaka stolicom i može se upotrijebiti nakon inicijalne intravenske rehidracije. Bakrov(I) oksid

Bakrov(I) oksid (CuO) je kristalinična tvar crvene boje. Laboratorijski; s koncentriranom sumpornom kiselinom zagrijavanjem nastaje bezbojni plin sumporov(IV) oksid i bakrov(II) sulfat topljiv u vodi:

Cu + 2 HSO --> CuSO + SO + 2 HO

Iz vruće zasićene otopine bakrova(II) sulfata kristalizira bakrov(II) sulfat pentahidrat (CuSO x 5HO, modra galica). Ako rastegnutu epruvetu poslije završenog procesa opterećenja učvrstimo tako da dobivena početna deformacija "ε" ostane nepromijenjena, utjecaj povišene temperature i vremena manifestirat će se u smanjenju naprezanja u epruveti. Kuhanjem otopine sumpora i vapna u vodi, nastaje tamnožuta otopina vonja na sumporovodik. Omjer između količine otopljene tvari i količine otapala zove se koncentracija otopine. Molekule otapala se gibaju iz otopine s nižom (hipotonična otopina) u otopinu s višom koncentracijom otopljene tvari (hipertonična otopina). Klor je jako oksidacijsko sredstvo i oksidira tiosulfat u sulfat. Vodene otopine bakrovih(II) spojeva su stabilnije od otopina bakrovih(I) spojeva, a u suvišku pojedinih aniona (molekula) mogu se kompleksno vezati u sol ili ion, npr. Natrij acetat se izdvaja pri ovoj reakciji kao beo talog na dnu epruvete. Olovni(IV) oksid je jako oksidacijsko sredstvo i u kiselom mediju pa vrlo lako oksidira kromov(III) kation u CrO, koncentriranu klorovodičnu kiselinu u klor, a manganov(II) kation u permanganatni anion. "Doktorov proces" za uklanjanje neugodna mirisa benzina ovisi o reakciji merkaptana u disulfide, koji imaju slabiji miris, pomoću otopine natrijeva plumbita i male količine sumpora. Nastaju kao talog kalcijevog karbonata iz mineralne otopine. Klor iz klorne vode pozitivnijeg redukcijskog potencijala (jače oksidacijsko sredstvo) od elementarnog broma i joda, zbog čega istiskuje brom i jod iz otopine njihovih soli. Otopine

Otopina u širem smislu je homogena smjesa u kojoj se sastojci nalaze u molekularnom (prava otopina) ili koloidnom razdjeljenju (koloidna otopina) i koja može biti u sva tri agregatna stanja: plinska smjesa, smjesa kapljevina, čvrsta otopina (npr. U dodiru s glukozom nastaje crvenkasto-smeđi talog nastalog bakrovog(I) oksida. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna. Ako stavimo ruku u posudu s vrućom vodom i držimo je nekoliko sekundi, a zatim je stavimo u posudu s toplom vodom, učinit će nam se kao da je ta voda hladna.