Који су од наведених хрватских историчара деловали у 19. веку?
Иван Кукуљевић Сакцински, Фрањо Рачки и Тадија Смичиклас Мирјана Грос, Грга Новак и Мате Суић Иван Лучић, Адам Балтазар Крчелић и Тома Архиђакон Вјекослав Клаић, Фердо Шишић и Нада Клаић
A B C D
Као што је већ претходно речено, популаризацији Томислава у хрватском народу допринели су романтичарски и родољубиво настројени хрватски историографи у 19. веку, пре свега Фрањо Рачки, Иван Кукуљевић, Вјекослав Клаић, Тадија Смичиклас и други. Плочу је “пронашао” Иван Кукуљевић Сакцински. Иван Кукуљевић Сакцински

Иван Кукуљевић Сакцински (Вараждин, 29. мај 1816 — дворац Пухаковец у Загорју, 1. август 1889) био је хрватски политичар, историчар, књижевник и председник Матице хрватске. Претпоставку да је Стјепан припадао великашкој славонској породици Бабонића изнео је Иван Кукуљевић Сакцински. Знаменити говор о потреби увођења народнога језика у јавни живот одржао је Иван Кукуљевић Сакцински. Потиче из племићке породице Кукуљевић Сакцински. Бечки договор из 1850., или споразум 5 хрватских писаца и филолога (Иван Мажуранић, Димитрија Деметар, Винко Пацел, Стјепан Пејаковић, Иван Кукуљевић Сакцински) и 2 српска (Вук Караџић, Ђуро Даничић), у организацији познатог словеначког слависта Франца Миклошича. Комадант Српско-банатске регименте пуковник Алексије Кукуљевић Сакцински и његови официри су били присутни. Поменути етнифицирани називи су промовисани је од стране хрватских историчара у 19. веку, односно у време националног буђења Хрвата, који су га преузели од "оца хрватске историографије" Ивана Лучића. Фрањо Рачки

Фрањо Рачки (Фужине, 25. новембар 1828 — Загреб, 13. фебруар 1894) је био хрватски политичар и историчар, академик ЈАЗУ. Поред Штросмајера, ту је био и Фрањо Рачки, тзв. У 19. веку почиње проучавање Зборника од стране историчара. Главни покретачи обнове били су први конзерватор у Хрватској и Славонији, Иван Кукуљевић Сакцински, затим владика православне Пакрачке епархије (на чијој се територији налази црква Свете Ане), Стефан Крагујевић, и настојатељ Манастира Пакре, Гедеон Пауновић. Пријатељи су му били: Јован Јовановић Змај, Иван Мажуранић, Фран Курелац, Лавослав Вукелић, Аугуст Шеноа, Фрањо Рачки, Иван Трнски, Иван Перковац, Исидор Кршњави, Карол Куен-Хедервари, Владимир Мажуранић (син бана Ивана М., који је био вјенчани кум његовој ћерки Мини). Фрањо Петрак

Фрањо Петрак (познат и као "Иван Петрак"; Загреб, 19. новембар 1911 — Порто, 1978) био је југословенски фудбалер. Кукуљевић-Сакцински вели да је 1846. сликао портрете Вука Караџића, његове жене и ћерке, a Медаковић спомиње и један портрет Његоша. Већина хрватских историчара од 19. века до данас сматра да су је у раном средњем веку насељавали Хрвати, док одређени српски научници (историчари и археолози) тврде да се радило о Србима. Међу ове научнике су спадали Ернст Димлер, Фрањо Рачки, Ватрослав Јагић, Константин Јиречек и Џон Бјури. Међу његовим главним сарадницима био је и др Фрањо Рачки, познати хрватски историчар. Овде су рођени сликари: Фрањо Мраз, Крсто Хегедушић, Иван Генералић, Јосип Генералић и Фрањо Гажи. Тадија Сондермајер

Тадија Сондермајер (Београд, 19. фебруар 1892. Кип светог Влаха над унутрашњим вратима је исклесао један од најбољих хрватских вајара у 20. веку Иван Мештровић. Фрањо Рачки сматра да тас-сесћапш настаје од речи шхг^оажа што значи мачуга или буздован. Другој групу припада хрватски дипломатички материјал, а њиме су се бавили Фрањо Рачки, Фердо Шишић, Виктор Новак и др. Био је члан КПЈ и један од истакнутих комуниста сисачке железничке радионице у којој су деловали Владо Јанић Цапо, Иван Алтић, Иван Рукавина Сиђо, Иван Чех и др. Поменути етнифицирани називи су промовисани је од стране хрватских историчара у 19. веку, односно у време националног буђења Хрвата, који су га преузели од "оца хрватске историографије" Ивана Лучића. У 19. веку почиње проучавање Зборника од стране историчара. Мирјана Грос

Мирјана Грос (Загреб, 22. мај 1922 — Загреб, 23. јул 2012) била је југословенска и хрватска историчарка, универзитетски професор и научни радник. Мирјана и њена мајка су преживеле ужасе логора, али Мавро Грос није. Мирјана Грос је преминула 23. јула 2012. у Загребу. Већина хрватских историчара од 19. века до данас сматра да су је у раном средњем веку насељавали Хрвати, док одређени српски научници (историчари и археолози) тврде да се радило о Србима. У логор је одведен 13. октобра 1941. године, заједно са групом хрватских интелектуалаца и угледних људи (Антун Барац, Јосип Бадалић, Грга Новак, Мирко Дејановић, Мирко Бреиер, Лујо Томашић ...). Режирала га је Мирјана Самарџић а сценарио је написао Новак Новак Према мишљењу критике Новак Симић је био „расни прозни таленат“ који је „створио дјела непролазне вриједности“ и „један од најбољих српских писаца“ (Слободан Просперов Новак) што су деловали у хрватској књижевности. Дејвид Грос

Дејвид Џонатан Грос (, 19. фебруар 1941.) Конгрес у Бечу је често критикован у 19. веку, а и од стране новијих историчара, да је занемарио националне и слободарске тежње. Мирјана Татић-Ђурић је рођена у породици Жарка Татића, познатог архитекте и историчара средњовековне српске архитектуре. У 19. веку појавили су се мисионари који су успоставили лутеранску и евенгелистичку цркву. MAROON - одметнути робови који су се одупирали властима у 18. и 19. веку. У 19. веку и Приморје и Далмација долазе под власт Аустрије, а долази и до оживљавања хрватских тежњи за уједињењем земаља и самосталношћу. Уз Џироемона Кимуру један је од последњих живих мушкараца који су рођени у 19. веку. Пешта је од 1723. била седиште административног апарата краљевства, који је најбрже растао у 18. и 19. веку, и иницирао изразити раст града у 19. веку. Радојка Шверко се сврстава у ред највећих хрватских певачица, уз Јосипу Лисац, Терезу Кесовију, Габи Новак и друге. Уметници који су деловали у овом период су Лисип, Скопас, Бријаксис и Пракистел. Од тог теста су у 19. веку настале профитероле. У 16. веку, делове хрватских територија освајају османски Турци, који ова подручја прикључују Босанском пашалуку. Мирјана Грос је рођена 22. мај 1922. у Загребу, као јединица добростојећег загребачког трговца и предузетника јеврејског порекла Мавре Гроса и његове супруге Еле. Режирао га је Мате Реља који је написао и сценарио по делу Мате Ловрака. Мирјана Вачић

Мирјана Вачић (Сомбор, 19. септембар 1933 — 11. октобар 2019) била је југословенска и српска филмска и позоришна глумица. Карл Новак

Карл Новак (Пула, 19. октобар 1905 — Атина, 1975) је био словеначки четнички вођа и пуковник. Тома Архиђакон

Тома Архиђакон () је био далматински хроничар и католички свештеник из Сплита. Поменути етнифицирани називи су промовисани је од стране хрватских историчара у 19. веку, односно у време националног буђења Хрвата, који су га преузели од "оца хрватске историографије" Ивана Лучића. У 19. веку почиње проучавање Зборника од стране историчара. Тома Архиђакон је преминуо 08.05. Тома Архиђакон помиње Стјепана у својој хроници. Овако ово доба описује сплитски архиђакон Тома: Већина хрватских историчара од 19. века до данас сматра да су је у раном средњем веку насељавали Хрвати, док одређени српски научници (историчари и археолози) тврде да се радило о Србима. Кип светог Влаха над унутрашњим вратима је исклесао један од најбољих хрватских вајара у 20. веку Иван Мештровић. Тома Архиђакон пише да су Сплићани изабрали Петра за свог господара у борбама против Шубића. Тома Архиђакон пише да су Сплићани изабрали Петра за свог господара у борбама против Шубића. Иван Лучић је чак сматрао да су списи сплитских сабора фалсификати. Био је члан КПЈ и један од истакнутих комуниста сисачке железничке радионице у којој су деловали Владо Јанић Цапо, Иван Алтић, Иван Рукавина Сиђо, Иван Чех и др. Тома Архиђакон сматра пад Задра божјом казном »"јер су се житељи његови одвратили од римске цркве и прионули уз јеретике"«. Иван Лавчевић-Лучић

Иван Лавчевић-Лучић (Стари Град, на Хвару, 23. децембар 1905 — близина Сплита, 23. децембар 1942), учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије. Тома Архиђакон је своје дело написао на латинској језику и оно представља значајан историјски извор. Конгрес у Бечу је често критикован у 19. веку, а и од стране новијих историчара, да је занемарио националне и слободарске тежње. Заједно са њима у истој скојевској ћелији деловали су Павле Ковачевић, који је био секретар ћелије, Јосип Цази, Иван Бријачек и други. Рене Тома

Рене Тома () је бивши француски стрелац који се такмичио крајем 19. и почетком 20. века. Адам Зрински

Адам Зрински (24. новембар 1662—19. Редакцију чине Катарина Моснак Багљаш, Адам Иван Хучок и Јан Жолнај. У 19. веку појавили су се мисионари који су успоставили лутеранску и евенгелистичку цркву. Руски дипломата и научник Иван Јастребов у 19. веку је забележио право име овог планинског врха у Србији: Ђеровица, скраћено од Калуђеровица. У првом реду хрватских Илира били су поред њега још Људевит Гај и Иван Деркос (1808—1841). MAROON - одметнути робови који су се одупирали властима у 18. и 19. веку. У 19. веку и Приморје и Далмација долазе под власт Аустрије, а долази и до оживљавања хрватских тежњи за уједињењем земаља и самосталношћу. Вјекослав Клаић

Вјекослав Клаић (Гарчин, 28. јул 1848 — Загреб, 1. јул 1929) је био хрватски историчар. Нада Клаић

Нада Клаић (Загреб, 21. јул 1920 — Загреб, 2. август 1988) је била хрватска историчарка. Нада Клаић, одбацују даровницу као фалсификат. Међу браниоце Порфирогенита спадају Вјекослав Клаић, Натко Нодило, Нико Жупанич и Људмил Хауптман. Популаризацији Томислава као великог хрватског средњевековног владара, допринео је у 19. веку хрватски историчар Вјекослав Клаић у часопису "Хрватска липа" (чланак "Томислав, први краљ хрватски", Хрватска липа, бр. Као што је већ претходно речено, популаризацији Томислава у хрватском народу допринели су романтичарски и родољубиво настројени хрватски историографи у 19. веку, пре свега Фрањо Рачки, Иван Кукуљевић, Вјекослав Клаић, Тадија Смичиклас и други. Вјекослав Клаић је први донео списак жупа Доњих Краја: Плива, Лука, Земљаник, Глаж, Мрин, Врбас, Сана и Дубица. Владимир Клаић

Владимир Клаић (Загреб, 14. септембар 1925 — Загреб, 5. септембар 1970) био је југословенски фудбалер. Сима Ћирковић је добио најбоље критике од већине модерних критичких историчара, прву похвалу добивши од хрватске историчарке Наде Клаић. Фердо Шишић

Фердо Шишић (Винковци, 9. март 1869 — Загреб, 21. јануар 1940) је био хрватски историчар. Фердо Шишић и Милан Шуфлај најпознатији су заговорници оваквог решења. Историчар Клаић износи да су 1500. године имали 50 породица. О, да данас устану из гроба Штросмајер, Рачки, Клаић и Милиновић! Поменути етнифицирани називи су промовисани је од стране хрватских историчара у 19. веку, односно у време националног буђења Хрвата, који су га преузели од "оца хрватске историографије" Ивана Лучића. Стога Нада Клаић извлачи закључак да је Мислављева задужбина била предата нинском бискупу, а не сплитском надбискупу, како се то тврди у овој повељи. (С. Клаић сматра да Кеглевић није желео да одговори на Банов позив.) Хрватска историчарка Нада Клаић, која је критиковала Доминика Мандића и остале хрватске романтичарске (националистичке) догодописце (историчаре) тумачи запис Ајнхарда да је 822. године Људевит Посавски побјегао у Срб. Фердо Шишић је рекао:

Више пажње посветио је историји народа него држава. У 19. веку почиње проучавање Зборника од стране историчара. Да би указали поштовање према Нади Клаић, у Загребу су стубови у Босанској улици названи по њеном имену. Тако Вјекослав Клаић у својој ""Повијести Хрвата"" није зазирао чак ни да у то дело уврсти приче и легенде о томе како је "по свој прилици била прослављена крунидба краља Томислава на Дувањнском пољу." Према наводима хрватске историчарке Наде Клаић Људевит је највероватније отишао долином Уне у околину Срба. Клаић наводи два значења речи Диванхана: (1) просторија за разговор и пушење; (2) трем у босанским кућама. Другој групу припада хрватски дипломатички материјал, а њиме су се бавили Фрањо Рачки, Фердо Шишић, Виктор Новак и др. Клаић наводи да се Јајце налазило у жупи Пливи што се не слаже са картама Милоша Благојевића који Јајце смешта у Луку.