После добијене вакцине код човека долази до:
згрушавања крви појаве малокрвности настанка антитела излечења болести
A B C D
Код супротних случајева долази до смањења запремине крви. Како на почетку интраваскуларног згрушавања крви услед оштећења ендотела долази до издвајања и нагомиолавања тромбоцита, ово се означава као "конглутинациони тромб". Како на почетку интраваскуларног згрушавања крви услед оштећења ендотела долази до издвајања и нагомиолавања тромбоцита, ово се означава као "конглутинациони тромб". Ландштајнер је 1901. године такође открио да мешање крви два човека понекад доводи до згрушавања и да је то главни узрок због којег је долазило до лоших, а често и смртоносних последица трансфузије крви. У традиционалној медицини се користи код анемије, дијабетеса, проширених вена, гастритиса и против згрушавања крви. Дисеминована интраваскуларна коагулација, претерана активација згрушавања крви, може ометати проток крви до органа и парадоксално повећати ризик од крварења. У процесу згрушавања крви кључну улогу играју супстанце које се зову фактори коагулације крви. Тромбин настаје у завршној фази згрушавања крви, дејством ензима протромбиназе. Симптоматични носиоци гена, који нису и сами хемофилични, могу имати симптоме ове болести, попут ниске производње тромбоцита, што доводи до потешкоћа код згрушавања крви. Овај облик рестенозе може се значајно смањити коришћењем лекова против згрушавања крви за време у току и после поступка. Споредни ефекат овога је да се способност згрушавања крви генерално смањује, и може доћи до повећаног крварења. Када је Химлер то открио, наређено је да се открије лек којим би дошло до згрушавања крви. колаген, који се ослобађају његовим оштећењем су активатори процеса згрушавања крви. Примећено је да примена лека хидроксихлороквина, код пацијаната са системским еритемским лупусом и антикардиолипинским синдромом, штити од згрушавања крви. Такође после наступања смрти долази до сливања крви у ниже партије под дејством сила теже. Осим оштећења ткива, у зони повреде, долази и до оштећења и тромбозе (згрушавања крви) у крвним судовима коју прати одумирање ћелија повређеног ткива, које се развија постепено током неколико часова. Електромиографија је контраиндикована код тежих поремећаја згрушавања крви, јер у ретким случајевима због убода игле може настати мањи крвни подлив (хематом). Електромиографија је контраиндикована код тежих поремећаја згрушавања крви, јер у ретким случајевима због убода игле може настати мањи крвни подлив (хематом). У нормалном стању провлађују антикоагуланси, а ако се крвни суд повреди активирају се прокоагуланси па долази до згрушавања. Услед њиховог повећаног броја повећан је и ризик за настанак тромбозе (спонтаног згрушавања крви). Дакле, долази до засићења хемоглобина у еритроцитима крви кисеоником. При протицању крви као да долази до њеног „раслојавања“ . Дакле, долази до засићења хемоглобина у еритроцитима крви кисеоником. Претерана (обилна) крварење и поремећаји згрушавања крви су основни проблеми којима се бави хематолошка коагулопатија. вакцине), а остатак у остале намене као што је трансфузија крви. Током неолита када долази до одређеног развоја код људи, долази до појаве такозваних мегалитских цивилизација. Код унцијалних текстова долази до појаве спајања речи (litterae contiguae). Код човека се први знаци болести појаве најчешће 5 до 8 дана после узимања зараженог меса (при јакој инвазији већ после 24 часа). Код врсте -{"Drosophila"}- долази до повећања варијабилности током периода еллозије (појаве одраслих индивидуа). До ове појаве долази хлађењем течности до температуре мржњења. Под оваквим условима долази и до појаве канибализма. За вријме ове династије долази до појаве стиховне прозе. Митохондријска Ева је живела после хајделбершког човека и појаве неандерталаца, али пре миграције из Африке. Плава боја ледењака долази од сличне појаве као и код плаве боје мора. Посебан тип живих вакцина су вакцине добијене генетском рекомбинацијом (ресортирањем) хомологих сегмената генома између сродних вируса. Приликом појаве климатског феномена "Ел Нињо" долази до великих промена времена. При рекомбинацији јона долази до појаве светлости која носи назив „метеор“. До појаве лажних сигнала долази и услед флуктуација на површини земљишта. Током владавине калифа Хакима у Египту долази до појаве верске нетрпељивости. Код дијабетичара пак долази до преласка ове границе и појаве виших вредности, тако да је тест оралног оптерећења глукозом абнормалан. Код одраслих, 3. доза (прва ревакцина) примењује се 8-12 месеци после 2. дозе вакцине. Након Берлинског конгреса долази до видне националне подвојености – до појаве бугарских и српских Шопова. Након прекида терапије топичким кортикостероидима код већине болесника долази до поновне појаве симптома, па се поставља питање терапије одржавања достигнутог нивоа лечења код ових болесника. Претпоставља се да код генетички предиспониране јединке под утицајем фактора спољне средине (највероватније неких бактерија или вируса) долази до појаве болести. Ускоро долази и до појаве Етернета који омогућава развој локалних мрежа, тзв. Ове се воде ријетко филтрирају па често долази до појаве стомачних обољења. Код осталих 30 до 40% људи после 10 до 30 година од почетка инфекције долази до даљег развоја симптома. Код примарне ТБЦ болести (неких 1–5% случајева), до напредовања долази убрзо после иницијалне инфекције. Уместо сусрета човека и детета долази до сусрета мушкарца и жене. Код уједине долази до прекида континуитета коже, а код уједа не долази до прекида континуитета коже. Код око 5% пацијената долази до настанка инвалидитета. ИВ имуноглобулини, ОКТ3 моноклонска антитела, циклоспорин, вакцине). Након њега, долази до настанка »пет кућа чана«. Тако долази до настанка три -{sp}-² хибридне орбитале. Не долази до одбрамбене реакције организма и настанка запаљења. Ако се болест не лечи долази до настанка инвалидитета. Са филозофијом долази до настанка естетике, а касније и канона. Године 1973. долази до забране црног таласа и до настанка такозваног „црвеног таласа“. Међутим, антитела мајке могу да инхибирају индукцију имунског одговора заштитне вакцине током прве године живота. Захваљујући географској раздробљености долази до настанка многобројних независних градова-држава - полиса. Посебан тип живих вакцина су вакцине добијене генетском рекомбинацијом (ресортирањем) хомологих сегмената генома између сродних вируса. У биолошке лекове, убрајају се инсулин, хормон раста, интерферони, фактори коагулације крви, вакцине и моноклонска антитела. У биолошке лекове, убрајају се инсулин, хормон раста, интерферони, фактори коагулације крви, вакцине и моноклонска антитела. Код емисије γ-зрачења не долази до настанка новог језгра већ само до релаксације постојећег, које је из неких разлога било у побуђеном стању. Код одраслих, 3. доза (прва ревакцина) примењује се 8-12 месеци после 2. дозе вакцине. Под утицајем ИЛ-5 долази и до активације Б-лимфоцита, као и стварања антитела класе А. Код осталих 30 до 40% људи после 10 до 30 година од почетка инфекције долази до даљег развоја симптома. "троугао паљења"):
Елиминисањем само једног од ових фактора долази до спречавања његовог настанка. Код примарне ТБЦ болести (неких 1–5% случајева), до напредовања долази убрзо после иницијалне инфекције. Уместо сусрета човека и детета долази до сусрета мушкарца и жене. Обухватала би онај период људске историје који траје од појаве човека до настанка првих држава. Код уједине долази до прекида континуитета коже, а код уједа не долази до прекида континуитета коже. Живе вакцине индукују свеобухватан имунски одговор и то су једине вакцине у употреби које поред антитела могу да индукују и ћелијски одговор који укључује и цитотоксичне Т-ћелије. У противном ако дође до ракције одбрамбених ћелија против сопственог организма долази до настанка аутоимуних болести. У 19. веку, долази до настанка феминизма, чији је најистакнутији представник била Клара Цеткин. У просеку у 40-80% ових случајева долази до излечења после узимања терапије. Код 83% пацијената долази од симптоматског побољшања, а код 78% до излечења након 8-недељне терапије. Код примарне ТБЦ болести (неких 1–5% случајева), до напредовања долази убрзо после иницијалне инфекције. Код човека се први знаци болести појаве најчешће 5 до 8 дана после узимања зараженог меса (при јакој инвазији већ после 24 часа). Поновно испољавање болести после привидног излечења (ремисије) назива се рецидив или повратак ()
Нека болест пре коначног излечења може испољити знаке и симптоме погоршања, и то су најчешће нове болести. Некада је у терапији довољно обуставити антибиотике и долази до спонтаног излечења. Вакцине су допринеле ерадикацији богиња, једне од најзаразнијих и најсмртоноснијих болести код људи. Вакцине су допринеле ерадикацији богиња, једне од најзаразнијих и најсмртоноснијих болести код људи. Против неких болести развијене су вакцине. После излечења је наставио борбу. Повећана је код болести-карциноид, где долази до туморке пролиферације неуроендокриних ћелија гастроинтестиналног тракта. У највећем броју случајева након примене правовременог лечења долази до излечења без деформација ушне шкољке. Узрочници су многих болести код човека, попут трахома и пнеумоније. Вакцинисане особе су заштићена од ових болести, али код неких не долази до стварања имунитета. Након увођења вакцине, дошло је до невероватног смањења броја пацијената, као и компликација болести. Ради се на развоју вакцине против ове болести. У овој фази може настати и појава привидног излечења (ремисија болести (). Међутим, код фалципарум маларије најчешће долази до развоја тешке клиничке слике болести, често и са смртним исходом. Посебан тип живих вакцина су вакцине добијене генетском рекомбинацијом (ресортирањем) хомологих сегмената генома између сродних вируса. Вакцине се, по правилу, дају превентивно, пре излагања човека инфективном агенсу природним путем (вакцинација се најчешће обавља у најранијем животном добу), али код болести које имају дугу инкубацију могуће је и њихово давање након експозиције, као што је то случаја код вакцинације против беснила после уједа оболеле животиње. Код одраслих, 3. доза (прва ревакцина) примењује се 8-12 месеци после 2. дозе вакцине. У субјединичне вакцине спадају и вакцине против болести које су посредоване токсинима, као што су тетанус и дифтерија. Вакцинопрофилакса се, по правилу, апримењује превентивно, пре излагања човека инфективном агенсу природним путем (зато се вакцинацинопрофиласа најчешће обавља у најранијем животном добу), или код болести које имају дугу инкубацију могуће је и њихово давање након експозиције (нпр у случају вакцине против беснила после уједа). Код осталих 30 до 40% људи после 10 до 30 година од почетка инфекције долази до даљег развоја симптома. Код таквих болести долази до накупљања штетних количина масти у органима попут слезине, јетре, плућа, коштане сржи и мозга.