Линијским картографским знацима на географским картама приказују се:
хидроцентрале океани саобраћајнице континенти
A B C D
На географским картама на Западу Украјина се од 14–16. На географским картама се уцртава неколико основних паралела поред екватора. Картометрија

Картометрија је дио картографије који проучава мјерења на географским картама. На старијим географским и топографским картама је погрешно именована као Вијенац. Село је било релативно велико и постојало је на географским картама. Подаци о Остружници могу се наћи још на старим географским картама из 18. века. Место Мале Пијаце није присутно на географским картама издатим пре 1935. године. На географским картама се овакав тип струје означава црвеном стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама се овакав тип струје означава плавом стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама из XVII века налази се уписан град на путу који од Рудог води на југ. Име Украјина такође је забележено на европским географским картама из 1650, 1666, 1720. и др. На неким географским картама и данас сe ова села могу видјети као саставни дио маглајске општине. На географским картама речна мрежа има разнолике облике, али се сви они могу сврстати у неколико група, односно типова. Народно име Винко/Винковци уз оно Свети Илија уписано је на старим географским картама из 1592. и 1640. године. Име овог места изведено је од имена топола ("-{papulus alba}-") у историјским и на географским картама ("-{Kathreinfeld, Katarina, Katharinenfeld}-"). Изохипса

Изохипсе ( - једнак, -{hypsos}- - висина) су такве замишљене (најчешће кривудаве) линије које на географским картама и другим картама, које као основу користе географску карту, повезују места исте надморске висине. На нашим савременим географским картама нема никаквих ознака за рушевине на томе месту, међутим, на источном врху планине уписан је потез Град. Марти Мистерија и Јава трагају за географским картама које их воде до тајне библиотеке у граду Луксор. У многим документима од 16. века до половине 20. века у архивским списима, на печатима, географским картама, школским и црквеним књигама употребљава се Ђеновић. Положај Ферског меридијана означен је на тачно 20° западно од Париског меридијана (2°20′14.03″ ИГД) који се такође користио као референтна тачка на географским картама. На географским картама из 1700. године, први пут је уцртано место Опланићи, тачно на месту куда је водила граница између Аустрије и Турске. На европским географским картама рт Свјатој Нос први пут је означен на мапама из XVI века, а у норвешким изворима називан је "Вагестад". Део Београда који се данас зове Баново брдо према аустријским географским картама с почетка 19. века називао се Репишко брдо, касније Ордија (тур. По географским картама грофа Ф. К. Мерсија из 1723 — 25. поток Иган се као притока уливао у Тамиш између Боке и Неузине. У то време тежиште Ојлерове делатности постаје рад на географским картама, као последица прихватања задатка да се на основу постојећих карата руских губернија састави мапа целе Русије. На географским картама на Западу Украјина се од 14–16. На географским картама се уцртава неколико основних паралела поред екватора. Картометрија

Картометрија је дио картографије који проучава мјерења на географским картама. На старијим географским и топографским картама је погрешно именована као Вијенац. Село је било релативно велико и постојало је на географским картама. Подаци о Остружници могу се наћи још на старим географским картама из 18. века. Место Мале Пијаце није присутно на географским картама издатим пре 1935. године. На географским картама се овакав тип струје означава црвеном стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама се овакав тип струје означава плавом стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама из XVII века налази се уписан град на путу који од Рудог води на југ. Име Украјина такође је забележено на европским географским картама из 1650, 1666, 1720. и др. На неким географским картама и данас сe ова села могу видјети као саставни дио маглајске општине. На географским картама речна мрежа има разнолике облике, али се сви они могу сврстати у неколико група, односно типова. Народно име Винко/Винковци уз оно Свети Илија уписано је на старим географским картама из 1592. и 1640. године. Име овог места изведено је од имена топола ("-{papulus alba}-") у историјским и на географским картама ("-{Kathreinfeld, Katarina, Katharinenfeld}-"). Изохипса

Изохипсе ( - једнак, -{hypsos}- - висина) су такве замишљене (најчешће кривудаве) линије које на географским картама и другим картама, које као основу користе географску карту, повезују места исте надморске висине. На нашим савременим географским картама нема никаквих ознака за рушевине на томе месту, међутим, на источном врху планине уписан је потез Град. Марти Мистерија и Јава трагају за географским картама које их воде до тајне библиотеке у граду Луксор. У многим документима од 16. века до половине 20. века у архивским списима, на печатима, географским картама, школским и црквеним књигама употребљава се Ђеновић. Положај Ферског меридијана означен је на тачно 20° западно од Париског меридијана (2°20′14.03″ ИГД) који се такође користио као референтна тачка на географским картама. На географским картама из 1700. године, први пут је уцртано место Опланићи, тачно на месту куда је водила граница између Аустрије и Турске. На европским географским картама рт Свјатој Нос први пут је означен на мапама из XVI века, а у норвешким изворима називан је "Вагестад". Део Београда који се данас зове Баново брдо према аустријским географским картама с почетка 19. века називао се Репишко брдо, касније Ордија (тур. По географским картама грофа Ф. К. Мерсија из 1723 — 25. поток Иган се као притока уливао у Тамиш између Боке и Неузине. У то време тежиште Ојлерове делатности постаје рад на географским картама, као последица прихватања задатка да се на основу постојећих карата руских губернија састави мапа целе Русије. На географским картама на Западу Украјина се од 14–16. На географским картама се уцртава неколико основних паралела поред екватора. Картометрија

Картометрија је дио картографије који проучава мјерења на географским картама. На старијим географским и топографским картама је погрешно именована као Вијенац. Село је било релативно велико и постојало је на географским картама. Подаци о Остружници могу се наћи још на старим географским картама из 18. века. Место Мале Пијаце није присутно на географским картама издатим пре 1935. године. На географским картама се овакав тип струје означава црвеном стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама се овакав тип струје означава плавом стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама из XVII века налази се уписан град на путу који од Рудог води на југ. Име Украјина такође је забележено на европским географским картама из 1650, 1666, 1720. и др. На неким географским картама и данас сe ова села могу видјети као саставни дио маглајске општине. На географским картама речна мрежа има разнолике облике, али се сви они могу сврстати у неколико група, односно типова. Народно име Винко/Винковци уз оно Свети Илија уписано је на старим географским картама из 1592. и 1640. године. Име овог места изведено је од имена топола ("-{papulus alba}-") у историјским и на географским картама ("-{Kathreinfeld, Katarina, Katharinenfeld}-"). Изохипса

Изохипсе ( - једнак, -{hypsos}- - висина) су такве замишљене (најчешће кривудаве) линије које на географским картама и другим картама, које као основу користе географску карту, повезују места исте надморске висине. На нашим савременим географским картама нема никаквих ознака за рушевине на томе месту, међутим, на источном врху планине уписан је потез Град. Марти Мистерија и Јава трагају за географским картама које их воде до тајне библиотеке у граду Луксор. У многим документима од 16. века до половине 20. века у архивским списима, на печатима, географским картама, школским и црквеним књигама употребљава се Ђеновић. Положај Ферског меридијана означен је на тачно 20° западно од Париског меридијана (2°20′14.03″ ИГД) који се такође користио као референтна тачка на географским картама. На географским картама из 1700. године, први пут је уцртано место Опланићи, тачно на месту куда је водила граница између Аустрије и Турске. На европским географским картама рт Свјатој Нос први пут је означен на мапама из XVI века, а у норвешким изворима називан је "Вагестад". Део Београда који се данас зове Баново брдо према аустријским географским картама с почетка 19. века називао се Репишко брдо, касније Ордија (тур. По географским картама грофа Ф. К. Мерсија из 1723 — 25. поток Иган се као притока уливао у Тамиш између Боке и Неузине. У то време тежиште Ојлерове делатности постаје рад на географским картама, као последица прихватања задатка да се на основу постојећих карата руских губернија састави мапа целе Русије. На географским картама на Западу Украјина се од 14–16. На географским картама се уцртава неколико основних паралела поред екватора. Картометрија

Картометрија је дио картографије који проучава мјерења на географским картама. На старијим географским и топографским картама је погрешно именована као Вијенац. Село је било релативно велико и постојало је на географским картама. Подаци о Остружници могу се наћи још на старим географским картама из 18. века. Место Мале Пијаце није присутно на географским картама издатим пре 1935. године. На географским картама се овакав тип струје означава црвеном стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама се овакав тип струје означава плавом стрелицом, оријентисаном у смеру њеног кретања. На географским картама из XVII века налази се уписан град на путу који од Рудог води на југ. Име Украјина такође је забележено на европским географским картама из 1650, 1666, 1720. и др. На неким географским картама и данас сe ова села могу видјети као саставни дио маглајске општине. На географским картама речна мрежа има разнолике облике, али се сви они могу сврстати у неколико група, односно типова. Народно име Винко/Винковци уз оно Свети Илија уписано је на старим географским картама из 1592. и 1640. године. Име овог места изведено је од имена топола ("-{papulus alba}-") у историјским и на географским картама ("-{Kathreinfeld, Katarina, Katharinenfeld}-"). Изохипса

Изохипсе ( - једнак, -{hypsos}- - висина) су такве замишљене (најчешће кривудаве) линије које на географским картама и другим картама, које као основу користе географску карту, повезују места исте надморске висине. На нашим савременим географским картама нема никаквих ознака за рушевине на томе месту, међутим, на источном врху планине уписан је потез Град. Марти Мистерија и Јава трагају за географским картама које их воде до тајне библиотеке у граду Луксор. У многим документима од 16. века до половине 20. века у архивским списима, на печатима, географским картама, школским и црквеним књигама употребљава се Ђеновић. Положај Ферског меридијана означен је на тачно 20° западно од Париског меридијана (2°20′14.03″ ИГД) који се такође користио као референтна тачка на географским картама. На географским картама из 1700. године, први пут је уцртано место Опланићи, тачно на месту куда је водила граница између Аустрије и Турске. На европским географским картама рт Свјатој Нос први пут је означен на мапама из XVI века, а у норвешким изворима називан је "Вагестад". Део Београда који се данас зове Баново брдо према аустријским географским картама с почетка 19. века називао се Репишко брдо, касније Ордија (тур. По географским картама грофа Ф. К. Мерсија из 1723 — 25. поток Иган се као притока уливао у Тамиш између Боке и Неузине. У то време тежиште Ојлерове делатности постаје рад на географским картама, као последица прихватања задатка да се на основу постојећих карата руских губернија састави мапа целе Русије.