Који од наведених филозофа оповргавају епистемолошку концепцију о урођеним идејама?
Рене Декарт Дејвид Хјум Џон Лок Готфрид В. Лајбниц
A B C D
Његова теорија је одговор на метафизичке спекулације о урођеним идејама. Рене Декарт (René Descartes, 1596—1650.) Најпознатији филозофи су Рене Декарт и Франсис Бејкон. Један од њених најпознатијих учитеља је био француски филозоф Рене Декарт. Француски филозоф Рене Декарт је живео у Лајдену од 1628. до 1649. Разуме се да су такве идеје утопистичке, ал су ипак за своје време представљале револуционарно напредно учење, јер су рушиле феудалне  теорије о урођеним идејама  и урођеним правима. У 17. веку француски математичар и филозоф Рене Декарт начинио је координатни систем у који је увео нулу. Рене Декарт

Рене Декарт (, ; Ла Еј, 31. март 1596 — Стокхолм, 11. фебруар 1650) био је француски филозоф, математичар и научник чије је дело Геометрија ("-{La geometrie}-") поставило основе данашњој аналитичкој геометрији. Сматра се да је Рене Декарт објављивањем своје Геометрије, поставио основе данашњој аналитичкој геометрији. Многи историчари и филозофи сматрају да је просветитељство почело кад је Декарт помакао епистемолошку базу од спољашњег ауторитета на унутарњу извесност његовом фразом -{"cogito ergo sum"}- објављеном 1637. Многи други математичари су били спори у томе да прихвате употребу имагинарних бројева, као што је био Рене Декарт који је погрдно писао о њима у свом раду „Геометрија“. Рене Декарт је 1637. први протумачио настанак дуге рефлексијом и ломом Сунчевих зрака у воденим капљицама. Декартов координатни систем је измислио француски математичар и филозоф Рене Декарт, који је, између осталих ствари, покушавао да споји алгебру и Еуклидску геометрију. Ојлер се тим својим настојањима прикључио тренду који су покренули Марин Мерсен и Рене Декарт, а који ће наставити Жан Даламбер, Херман фон Хелмхолц и други. Другу, такође чувену, варијанту онтолошког аргумента понудио је Рене Декарт у "Медитацијама" и другим списима (рецимо "Начелима филозофије"). Тек у 17. веку, француски филозоф Рене Декарт је изнео аргументе да цео свемир мора бити испуњен нечиме. Такође, утицај филозофа као што су Френсис Бекон (1561—1626) и Рене Декарт (1596—1650), који су тражили више тачности у математици и другим наукама и у уклањању предрасуда из научних опсервација, довело је научне револуције, која је у хемији почела са Робертом Бојлом (1627—1691), који је добио једначину познату као Бојлов закон о особинама гасовитих тела. Филозоф Рене Декарт проширио је ту идеју и најпознатији је по свом раду на проблему између ума и тела. Може се пратити од Платона, Аристотела te Санкја и Јога школе хиндуистичке филозофије, али најпрецизније ју је формулирао Рене Декарт у 17. веку. У то време предавања на колеџу заснивала су се углавном на Аристотеловом учењу, али Њутн је више волео да чита много напредније идеје модерних филозофа, као што је Рене Декарт, и астронома Галилео Галилејa, Николе Коперника и Јохана Кеплера. Едуард води дневник који испуњава цртежима о идејама за страшила. Тако је било све док Рене Декарт, Галилео Галилеј и остали нису нагађања почели замењивати инструменталним посматрањима почетком 17. векa. Сви су они стварали у духу епохе класицизма и просветитељства, често инспирисани либералним идејама француских филозофа. Један од многих филозофа који су се бавили питањима о васпитању био је Џон Лок. У 7. поглављу "Света", Рене Декарт описује природа као саму материју, непромењену а створену од стране Бога, према томе мења делове да се "приписују природи. Његова теорија је одговор на метафизичке спекулације о урођеним идејама. Дејвид Хјум

Дејвид Хјум (; 1711 — 1776) био је шкотски филозоф, економиста и историчар. Дејвид Хјум је био једна од значајнијих личности његовог столећа. Ову чињеницу је Дејвид Хјум уочио у 18. веку. Разуме се да су такве идеје утопистичке, ал су ипак за своје време представљале револуционарно напредно учење, јер су рушиле феудалне  теорије о урођеним идејама  и урођеним правима. У томе се посебно истичу Дејвид Хјум и Имануел Кант. Његове коментаре Кантових дела, Дејвид Хјум и други су лично високо ценили. Џонова теорија духа често се цитира као порекло савремених концепција идентитета и себе, које се значајно схватају у раду каснијих филозофа као што су Дејвид Хјум, Русо и Имануел Кант. Филозоф Дејвид Хјум је развио скептичну епистемологију утемељену на емпиризму, подривајући метафизичку базу природне теологије. Неки сматрају да је Дејвид Хјум у својим радовима, пре свега у "Дијалозима о природној религији", исказао агностичарске ставове, мада око тога има неслагања. Френсис Хачесон, Адам Смит и Дејвид Хјум утрли су пут модернизацији Шкотске и целог атлантског света. Пре тога је шкотски филозоф Дејвид Хјум представио сличан поглед на разлику између чињеница и вредности. Међу најважније теоретичаре класичног либерализма истичу се: Џон Лок, Адам Смит, Дејвид Хјум и Вилхелм фон Хумболт. Мартини је један од шест основних пића наведених у Дејвид А. Ембаријевом „Умећу мешања пића“. Једне од најстаријих је износио филозоф Дејвид Хјум у 18. веку, а његово најпознатијеи аргумент-питање је "Ко је створио ствараоца?". Дејвид Хјум је мржњу сматрао осјећањем које се не може умањити и које се уопште не може дефинисати. Едуард води дневник који испуњава цртежима о идејама за страшила. Дејвид Бом

Дејвид Бом (20. децембар 1917 — 27. октобар 1992) био је амерички научник који се сматра једним од најзначајнијих теоријских физичара 20. века и који је допринео нестандардним идејама у квантној механици, неуропсихологији и филозофији ума. У Шкотској, Дејвид Хјум је објавио шест томова историје Енглеске 1754. године, у којима је дао мало пажње Богу. Ајер се ослањао на идеје Бечког круга и традицију британског емпиризма, које су представљали Дејвид Хјум и Бертранд Расел. Хјум (вишезначна одредница)

Хјум има више значења: Сви су они стварали у духу епохе класицизма и просветитељства, често инспирисани либералним идејама француских филозофа. Један од многих филозофа који су се бавили питањима о васпитању био је Џон Лок. Хјум. Премда су политичком мишљу просветитељства увелико доминирали теоретичари друштвеног уговора, и Дејвид Хјум и Адам Фергусон критиковали су то подручје. Један од многих филозофа који су се бавили питањима о васпитању био је Џон Лок. Његова теорија је одговор на метафизичке спекулације о урођеним идејама. Оснивачем емпиризма се сматра Џон Лок, који се противио тадашњем мишљењу да се људи рађају са урођеним идејама и принципима, што се често узимало као оправдање феудалног система, и тврдио да сва сазнања долазе из искуства. Један од најранијих представника је Џон Лок. Разуме се да су такве идеје утопистичке, ал су ипак за своје време представљале револуционарно напредно учење, јер су рушиле феудалне  теорије о урођеним идејама  и урођеним правима. Џон Лок је био један од најутицајнијих мислилаца просветитељства. године) и Џон Лок (1632—1704. Џон Лок

Џон Лок (; Рингтон, 29. август 1632 — Есекс, 28. октобар 1704) био је енглески филозоф и лекар, који се сматрао једним од најутицајнијих просветљених мислиоца обично познатог као „отац либерализма”. Џон Лок се понекад сматра утемељивачем ове форме. Џон Лок рођен је 1632године, а умро 1704године. Џон Лок објављује своје дело -{"Two Treatises of Government"}-. Концепт општег добра развијен је кроз рад политичких теоретичара, моралних филозофа и јавних економиста, међу којима су Тома Аквински, Николо Макијавели, Џон Лок, Жан Жак Русо, Џејмс Медисон, Адам Смит, Карл Маркс, Џон Стјуарт Мил, Џон Ролс и многи други мислиоци. Неколико европских филозофа 17. и 18. века, од којих је најзначајнији Џон Лок, развили су концепт „природних права“, по коме људи поседују извесна права само на основу тога што су људи. Филозофи који се „везују“ за овај појам су Џон Лок, Шарл Монтескије и Жан Жак Русо. Џон Лок – енглески филозоф који је заступао претпоставку да је природно стање у друштву слобода и једнакост. Њеним оснивачем се сматра енглески филозоф Џон Лок из XVII века. Џон Лок је био свестрана личност, прославио се углавном као филозофски писац. За разлику од Коменског који се бавио дидактичким проблемима, Џон Лок је своју пажњу усмерио на проблеме васпитања, карактеристичне за енглески васпитни систем. Едуард води дневник који испуњава цртежима о идејама за страшила. Џон Лок, енглески теоретичар, истиче да је право на својину неотуђиво право човека. Сви су они стварали у духу епохе класицизма и просветитељства, често инспирисани либералним идејама француских филозофа. Џон Лок напушта корпус теолошких коментара у корист „проучавања саме Божје речи без предрасуда“. Забележени су подаци о урођеним манама, порођајној тежини и дужини трудноће. У новије време поборници овог принципа били су Џон Лок, Лењин и Жан Жак Русо. Ову Лајбницову мисао цитира Џон Лок у прилог тези да се спознаја заснива на искуству. Његова теорија је одговор на метафизичке спекулације о урођеним идејама. Филозофски појам настао још код античких филозофа старе Грчке који је први научно систематизовао и елаборирао Готфрид Вилхелм Лајбниц 
Појам из грчког језика. Један од оних који су присуствовали таквој демонстрацији је био Готфрид Лајбниц, који се интересовао за разне области тадашње науке.Године 1677. Негде у исто време, слично откриће имао је и Готфрид Лајбниц. Готфрид Вилхелм Лајбниц био је немачки филозоф, математичар, правник и дипломата. Њутн и Готфрид Лајбниц су обојица тврдили да су измислили рачун. Разуме се да су такве идеје утопистичке, ал су ипак за своје време представљале револуционарно напредно учење, јер су рушиле феудалне  теорије о урођеним идејама  и урођеним правима. Награда Готфрид Вилхелм Лајбниц додјељује се десет научника и академика сваке године. Симболе formula_2, formula_3, и formula_4 је осмислио Готфрид Вилхелм Лајбниц године 1675. Готфрид Вилхелм Лајбниц

Готфрид Вилхелм Фрајхер (барон) фон Лајбниц, (; Лајпциг, 1. јул 1646 — Хановер, 14. новембар 1716) био је немачки филозоф, математичар, проналазач, правник, историчар, дипломата и политички саветник лужичкосрпског порекла. Филозоф Готфрид Вилхелм Лајбниц је рекао да је љубав „бити одушевљен срећом другог”. Слободно време је попуњавао преписком са филозофима, међу којима се истиче Готфрид Вилхелм Лајбниц. Готфрид Вилхелм Лајбниц је такође заслужан за креирање инфинитезималног рачуна током овог временског периода. Проблем су решавали Исак Њутн, Јакоб Бернули, Гијом де Лопитал и Готфрид Вилхелм Лајбниц. Ослањајући се на Кеплерове радове, касније је његово изучавање наставио Готфрид Лајбниц Gottfried Wilhelm Leibniz. Рафсон је био велики подржавалац Њутнових тврдњи да је он оснивач калкулуса, а не Готфрид Лајбниц. Године 1686., Готфрид Вилхелм Лајбниц је искористио аналитичку геометрију како би описао криву са једном једначином. Готфрид Вилхелм Лајбниц (1646-1716) прецизније дефинише природу индивидуалности и приписује појединцу велики степен метафизичке независности. Готфрид Вилхелм Лајбниц, који је степен доктора права стекао у Алтдорфу 1666, имао је двоје „деце” које је скупа наследило чак 44.550 потомака. Први који је дао доказ је био Готфрид Лајбниц, у рукопису без датума, где је написао да је знао доказ пре 1683. године. Своје порекло води од 1700. када је Готфрид Лајбниц иницирао оснивање "-{Бранденбуршког научног}-" друштва које ће касније постати Пруска академија наука. И даље су постојали људи који су се бавили алхемијом, као Хелвецијус, Џон Алијет, и научници склони херметичком размишљању као Исак Њутн и Готфрид Лајбниц. Готфрид Лајбниц је почео да ради на својој верзији рачуна током 1674., а 1684. објавио је свој први рад. Тоток је био директор Државне библиотеке Доње Саксоније (данас Библиотека Готфрид Вилхелм Лајбниц - Државна библиотека Доње Саксоније) у Хановеру. Прицип класичне механике према коме је -{"E ∝ mv"}- први су развили Готфрид Лајбниц и Јохан Бернули, који су описали кинетичку енергију као "живу силу", -{"vis viva"}-.