Одрасли атлантски лосос живи у мору, а мрести се у рекама. Који од наведених процеса омогућује преживљавање атлантском лососу након миграције из мора у реку?
смањена реапсорпција воде у крв и излучивање веће запремине разређеног урина пораст осмотског птитиска у ћелијама лососа у односу на осмотски притисак речне воде појачано излучивање АDH и стварање веће запремине разређенога урина смањење концентрације крвне плазме услед појачаног излучивања АDH
A B C D
У рекама и језерима се налази атлантски лосос. Одрасли лосос враћа се у реку. Најпознатији у томе је "лосос" или морска пастрмка () који живи у Атлантском океану и на Пацифику (пацифички лосос). Лососи су познати по томе што прелазе далек пут из океана у родни поток, а рекордер је атлантски лосос који може да се мрести неколико година узастопно, док пацифички лосос тај пут прелази свега једном (након чега угиба). Врста је присутна на подручју Црног мора, и у рекама притокама где се мрести. Велики број представника ове породице живи у мору, а мрести се у слатким водама услед чега преваљују огромна растојања. Живи у мору, а за време мреста мигрира у слатке воде. Одрасли лосос убрзо угине након што снесе јаја и циклус почне испочетка. Атлантски лосос

Атлантски лосос () је риба сродна пастрмки, врло укусног меса, достиже дужину до 1,5 -{m}-. Веома је значајна због  промене количине воде у рекама: код прве је она повећана, а код друге смањена. Излучивање воде метаболички је нужно, јер оно омогућује организму да се ослободи некорисних и штетних материја које су растворне у води. У зависности од старости, женка положи у просеку 3 000 - 6 000 јајашаца икре..
У нашим рекама Србије липљан се мрести при температури воде од 6 до 10 -{°C}-. Овај тип идиопатске хиперкалциурије, коју називамо и апсорптивна хиперкалциурија, карактерише се смањена реапсорпција фосфора у бубрежним тубулима. Од наведених извора формирају се водотокови у облику потока који не пресушују и уливају се у реку Дреновицу. Они су гранулоцити који се развијају током хематопоезе у кичменој мождини пре миграције у крв. Воде: Порто лежи на ушћу реку Дуро у Атлантски океан, што представља стратешки важно место. Воде: Фаро се налази на Атлантском океану, али од отвореног мора одвојен лагуном Рија Фромоза. Вишак воде из језера ствара поточић који се улива у реку Спречу. Овај ултрафилтрат крви затим улази у систем тубула, где се одвија реапсорпција (враћање одређених супстанци из филтрата у крвоток) и секреција-излучивање (транспорт јона и других супстанци из крвотока у бубрежне тубуле). Овај ултрафилтрат крви затим улази у систем тубула, где се одвија реапсорпција (враћање одређених супстанци из филтрата у крвоток) и секреција-излучивање (транспорт јона и других супстанци из крвотока у бубрежне тубуле). Излучивање воде у капима назива се гутација (биљна роса). Болесници који се лече у јединициама за интензивну негу имају веће шансе за преживљавање. Често се налази на секундарним лежиштима, алувионима, наплавинама или пешчаним наслагама, који потичу од трошења златоносних стеена и накупљања златних зрнаца таложењем из воде у рекама и на обалама мора. У дебелом цреву се врши реапсорпција воде и соли и прикупљање несварених остатака пре њиховог избацивања. У гломерулима крв је филтрирана осмозки: Крв се одваја од воде, биолоских и минералних материја. Одрасли лосос враћа се у реку. У рекама и језерима се налази атлантски лосос. Најпознатији у томе је "лосос" или морска пастрмка () који живи у Атлантском океану и на Пацифику (пацифички лосос). Осмотски притисак

Осмотски притисак је хидростатски притисак потребан да би се спречио помак воде изазван осмоларним градијентом: што је већа разлика у осмоларности, већи је и осмотски притисак. Лососи су познати по томе што прелазе далек пут из океана у родни поток, а рекордер је атлантски лосос који може да се мрести неколико година узастопно, док пацифички лосос тај пут прелази свега једном (након чега угиба). Већина лососа проведе цели живот у мору или у слатководним рекама и језерима. Врста је присутна на подручју Црног мора, и у рекама притокама где се мрести. Осмотски притисак је притисак који влада у ћелији као у концентрованом раствору и што је концентрација раствора већа, већи је и осмотски притисак. Дакле, када је количина воде у ћелији мала, осмотски притисак је врло висок. Компоненте од којих зависи примање воде јесу: осмотски притисак, тургоров притисак, зидни притисак и сила усисавања. Велики број представника ове породице живи у мору, а мрести се у слатким водама услед чега преваљују огромна растојања. Истраживао је кинетику хемијских процеса, хемијску равнотежу, осмотски притисак и кристалографију. У ово време се ’одећа’ младих лососа мења у одећу одраслих лососа, а у њима се истодобно јавља и нагон за сељењем који их тера на мигрирање према мору. Живи у мору, а за време мреста мигрира у слатке воде. У миоцитима као последица горе наведених процеса започиње разградња протеина миофибрила до осмотски активне честица које привлаче воду из артеријске крви. Такође, мржњење воде у ћелијама ће спречити нормално одвијање физиолошких процеса. Притисак у капиларима се мора повећати на висок ниво пре него што се развије едем плућа, како би могао да савлада колоидно-осмотски притисак крви у плућима, који снажно делује против излажења течности у алвеоле. Воде Лабрадорског мора служе као хранилишта атлантских лососа. Воде: Порто лежи на ушћу реку Дуро у Атлантски океан, што представља стратешки важно место. Атлантски лосос

Атлантски лосос () је риба сродна пастрмки, врло укусног меса, достиже дужину до 1,5 -{m}-. Због тога је веома важно да се одржава сталан осмотски притисак, односно количина воде у организму што се назива осморегулација. Како сорбитол не може да прође кроз ћелијску мембрану он се акумулира и производи „осмотски стрес“ у ћелијама извлачењем воде у инсулин-независним ткивима. У зависности од старости, женка положи у просеку 3 000 - 6 000 јајашаца икре..
У нашим рекама Србије липљан се мрести при температури воде од 6 до 10 -{°C}-. Онкотски притисак

Онкотски притисак, је облик осмотског притиска изазван од стране протеина, нарочито албумина у плазми крви. Свако одступање од наведених тачака у стандарду, мора се сматрати грешком, чија оцена мора бити у правлином односу са степеном одступања. У рекама и језерима се налази атлантски лосос. Одрасли лосос враћа се у реку. Најпознатији у томе је "лосос" или морска пастрмка () који живи у Атлантском океану и на Пацифику (пацифички лосос). Лососи су познати по томе што прелазе далек пут из океана у родни поток, а рекордер је атлантски лосос који може да се мрести неколико година узастопно, док пацифички лосос тај пут прелази свега једном (након чега угиба). Врста је присутна на подручју Црног мора, и у рекама притокама где се мрести. Велики број представника ове породице живи у мору, а мрести се у слатким водама услед чега преваљују огромна растојања. Одрасли лосос убрзо угине након што снесе јаја и циклус почне испочетка. Јављају се спонтани болови иза ува и појачано излучивање гноја из ува. Атлантски лосос

Атлантски лосос () је риба сродна пастрмки, врло укусног меса, достиже дужину до 1,5 -{m}-. Од наведених извора формирају се водотокови у облику потока који не пресушују и уливају се у реку Дреновицу. Чешћи су поремећаји секреције: знојење, појачано излучивање лоја, лучење пљувачке. Болесници који се лече у јединициама за интензивну негу имају веће шансе за преживљавање. Барбадос

Барбадос () острвска је држава у Карипском мору и Атлантском океану. "Главни производи" су:

"Морски риболов" — у Атлантском океану и Средоземном мору. Млади лосос плива до мора. Већи део мора лежи у Атлантском океану, а мањи у Јужном океану. Лисабон лежи на поморском путу који води из Средоземног мора у Атлантски океан. Лисабон лежи на поморском путу који води из Средоземног мора у Атлантски океан. Може се мерити брзина протока урина, количина урина преосталог у бешици након пражњења, испитивање притиска урина током мокрења и сл. Сабљарка живи у великим рекама и храни се ларвама риба, бескичмењацима и инсектима који падају у воду. жеђ и сувоћа уста, црвенило лица и коњуктива, тачкаста крварења по кожи, смањено излучивање урина. Атлантски лосос се може мрестити неколико година узастопно, док пацифички тај пут прелази само једном у животу и после мрешћења умире. У обавезну опрему спадају и чамци за спашавање који су опремљени средствима за преживљавање на мору у случају хаварије. Имају малог сина који због болести мора да живи на мору код жениних родитеља. Активно учешће организама омогућује ток биогеохемијских процеса у биосфери. Одрасли лосос враћа се у реку. У рекама и језерима се налази атлантски лосос. Најпознатији у томе је "лосос" или морска пастрмка () који живи у Атлантском океану и на Пацифику (пацифички лосос). Велики број представника ове породице живи у мору, а мрести се у слатким водама услед чега преваљују огромна растојања. Лососи су познати по томе што прелазе далек пут из океана у родни поток, а рекордер је атлантски лосос који може да се мрести неколико година узастопно, док пацифички лосос тај пут прелази свега једном (након чега угиба). Врста је присутна на подручју Црног мора, и у рекама притокама где се мрести. Фибриноген је протеин крвне плазме велике молекулске масе (340.000) и концентрације у крви око 7 g/dL. Протромбин је протеин крвне плазме молекулске масе око 68.700 и концентрације у крвној плазми око 150 mg/L. Атлантски лосос

Атлантски лосос () је риба сродна пастрмки, врло укусног меса, достиже дужину до 1,5 -{m}-. Крв чини течна крвне плазме и крвне ћелије које се налазе у плазми. Одрасли лосос убрзо угине након што снесе јаја и циклус почне испочетка. Албумин

Албумин је најзаступљенији протеин крвне плазме, чини око 40-60% протеина крвне плазме. Хемоглобин се везује за протеин крвне плазме хаптоглобин, што доводи до смањења концентрације хаптоглобина у крви, тако да је то најосетљивију лабораторијски параметар хемолизе. Има улогу у транспорту разних материја путем крвне плазме. Медијатори потичу од крвне плазме и допуњују се пептидима и кининима. Средње растојање је параметар плазме који је обрнуто пропорционалан трећем корену концентрације плазме: formula_1
Разликује се температура целе плазме или само појединачних типова честица. Од наведених извора формирају се водотокови у облику потока који не пресушују и уливају се у реку Дреновицу. Најбитнији корак је активација неактивног протеина крвне плазме плазминогена у плазмин. Запремина ћелијских елемената је нешто мања од запремине плазме и она износи 42 - 45%, а крвне плазме 55 - 58% целокупне запремине крви. Млади лосос плива до мора. Такође, 7% - 9% крвне плазме чине крвне беланчевине, које саме крвне ћелије стварају: албумини, глобулини и фибриноген. Лимфа је есенцијално рециркулисани вишак крвне плазме након што је била филтрирана из ванћелијске течности (између ћелија) и враћена у лимфни систем. "Мешањем тла" постиже се смањење концентрације загађујућих материја разблаживањем до концентрације која је у дозвољеним границама. Већи део мора лежи у Атлантском океану, а мањи у Јужном океану. Врло важна улога албумина је и у одржавању осмотског притиска крвне плазме.