Фотон енергије 5 еV узрокује фотоелектрични ефекат на металу чији је излазни рад 2 еV. Колика ће бити максимална кинетичка енергија електрона избијеног из тог метала?
5 eV 7 eV 2 eV 3 eV
A B C D
Фотоелектрични ефекат

Фотоелектрични ефекат је емисија електрона из метала под дејством светлости. Кинетичка енергија избаченог електрона је једнака разлици енергије фотона (односно гама кванта) и енергије везе тог електрона у атому. При загревању метала повећава се кинетичка енергија електрона, тако да при извесној температури неки од њих имају довољно енергије па могу да изађу из метала. Кинетичка енергија електрона истргнутог из метала требало би да зависи од интензитета упадне светлости, јер би са повећањем интензитета упадне светлости електрону требало да се предаје више енергије. У полупроводницима је енергијска разлика између врха валентне зоне и дна проводне зоне мања од 2 еV. Кинетичка енергија је вид механичке енергије, као и потенцијална енергија. На свом најнижем положају кинетичка енергија је максимална и једнака је максималној вредности потенцијалне енергије која је достигнута у амплитидуном положају. Кинетичка енергија је део енергије који се односи на кретање. Привлачна интеракција електрона у Куперовом пару снижава енергију система, те ће енергија бити нижа од енергије Фермијеве сфере ("2ε"). На пример топлотна енергија је суштински кинетичка енергија атома и молекула; хемијска енергија може бити замишљена као потенцијална енергија атома унутар молекула; електрична енергија се може схватити као потенцијална и кинетичка енергија електрона; нуклеарна енергија се на сличан начин може посматрати као потенцијална енергија субатомских честица унутар атомског језгра. Закон очувања енергије:

где с лева стоји кинетичка енергија и потенцијална енергија. Интересовао се још и за фотоелектрични ефекат, жиромагнетски ефекат, емисију електрона при хемијским реакцијама, Икс зраке и спектар водоника. Енергија 10 eV је око 1,6 × 10 J, што је типична енергија везе спољашњих електрона атома или органског молекула. На металу и из метала настаје електрицитет. Кинетичка енергија

Кинетичка енергија је енергија коју тело поседује услед свог кретања. Ако се енергија неутрона смањи на енергије мање од 1 -{eV}-, називају се термичким неутронима. Термини „кинетичка енергија“ и „рад“ у садашњем значењу датирају из средине 19. века. Осим термоелектронске емисије, могућа је још фото-емисија (фотоелектрични ефекат код фото-цијеви), емисија поља - (текућа живина катода), и секундарна емисија, код које електрони високе енергије избијају секундарне електроне из метала. Рачунали су да ће за спровођење тог плана бити довољно 5 месеци. Ајнштајн је 1905. објаснио фотоелектрични ефекат, a 1908. је добио лиценцу за рад на универзитету у Берну. Енергија фотона избацује електрон, фотоелектрон, чија је енергија једнака разлици енергија иницијалног фотона и енергије везе избаченог електрона. Кинетичка енергија је енергија кретања објекта. Термини "кинетичка енергија" и "рад" у њиховим садашњим значењима потичу из средине 19. века. Кинетичка енергија се може трансформисати између објеката и трансформисати у друге облике енергије. Будући да улазни УВ фотони имају енергију 5,5 -{eV}-, а излазни фотони видљиве светлости око 2,5 -{eV}-, тако се искористи само 45% УВ енергије. Фотоелектрични ефекат

Фотоелектрични ефекат је емисија електрона из метала под дејством светлости. Кинетичка енергија избаченог електрона је једнака разлици енергије фотона (односно гама кванта) и енергије везе тог електрона у атому. При загревању метала повећава се кинетичка енергија електрона, тако да при извесној температури неки од њих имају довољно енергије па могу да изађу из метала. Кинетичка енергија електрона истргнутог из метала требало би да зависи од интензитета упадне светлости, јер би са повећањем интензитета упадне светлости електрону требало да се предаје више енергије. У полупроводницима је енергијска разлика између врха валентне зоне и дна проводне зоне мања од 2 еV. Кинетичка енергија је вид механичке енергије, као и потенцијална енергија. На свом најнижем положају кинетичка енергија је максимална и једнака је максималној вредности потенцијалне енергије која је достигнута у амплитидуном положају. Кинетичка енергија је део енергије који се односи на кретање. Привлачна интеракција електрона у Куперовом пару снижава енергију система, те ће енергија бити нижа од енергије Фермијеве сфере ("2ε"). На пример топлотна енергија је суштински кинетичка енергија атома и молекула; хемијска енергија може бити замишљена као потенцијална енергија атома унутар молекула; електрична енергија се може схватити као потенцијална и кинетичка енергија електрона; нуклеарна енергија се на сличан начин може посматрати као потенцијална енергија субатомских честица унутар атомског језгра. Закон очувања енергије:

где с лева стоји кинетичка енергија и потенцијална енергија. Интересовао се још и за фотоелектрични ефекат, жиромагнетски ефекат, емисију електрона при хемијским реакцијама, Икс зраке и спектар водоника. Енергија 10 eV је око 1,6 × 10 J, што је типична енергија везе спољашњих електрона атома или органског молекула. На металу и из метала настаје електрицитет. Кинетичка енергија

Кинетичка енергија је енергија коју тело поседује услед свог кретања. Ако се енергија неутрона смањи на енергије мање од 1 -{eV}-, називају се термичким неутронима. Термини „кинетичка енергија“ и „рад“ у садашњем значењу датирају из средине 19. века. Осим термоелектронске емисије, могућа је још фото-емисија (фотоелектрични ефекат код фото-цијеви), емисија поља - (текућа живина катода), и секундарна емисија, код које електрони високе енергије избијају секундарне електроне из метала. Ајнштајн је 1905. објаснио фотоелектрични ефекат, a 1908. је добио лиценцу за рад на универзитету у Берну. Енергија фотона избацује електрон, фотоелектрон, чија је енергија једнака разлици енергија иницијалног фотона и енергије везе избаченог електрона. Кинетичка енергија је енергија кретања објекта. Термини "кинетичка енергија" и "рад" у њиховим садашњим значењима потичу из средине 19. века. Кинетичка енергија се може трансформисати између објеката и трансформисати у друге облике енергије. Будући да улазни УВ фотони имају енергију 5,5 -{eV}-, а излазни фотони видљиве светлости око 2,5 -{eV}-, тако се искористи само 45% УВ енергије. могу бити посматрани или као кинетичка или као потенцијална енергија. Фотоелектрични ефекат

Фотоелектрични ефекат је емисија електрона из метала под дејством светлости. Кинетичка енергија избаченог електрона је једнака разлици енергије фотона (односно гама кванта) и енергије везе тог електрона у атому. При загревању метала повећава се кинетичка енергија електрона, тако да при извесној температури неки од њих имају довољно енергије па могу да изађу из метала. У полупроводницима је енергијска разлика између врха валентне зоне и дна проводне зоне мања од 2 еV. Кинетичка енергија електрона истргнутог из метала требало би да зависи од интензитета упадне светлости, јер би са повећањем интензитета упадне светлости електрону требало да се предаје више енергије. Кинетичка енергија је вид механичке енергије, као и потенцијална енергија. На свом најнижем положају кинетичка енергија је максимална и једнака је максималној вредности потенцијалне енергије која је достигнута у амплитидуном положају. Кинетичка енергија је део енергије који се односи на кретање. Привлачна интеракција електрона у Куперовом пару снижава енергију система, те ће енергија бити нижа од енергије Фермијеве сфере ("2ε"). На пример топлотна енергија је суштински кинетичка енергија атома и молекула; хемијска енергија може бити замишљена као потенцијална енергија атома унутар молекула; електрична енергија се може схватити као потенцијална и кинетичка енергија електрона; нуклеарна енергија се на сличан начин може посматрати као потенцијална енергија субатомских честица унутар атомског језгра. Закон очувања енергије:

где с лева стоји кинетичка енергија и потенцијална енергија. Интересовао се још и за фотоелектрични ефекат, жиромагнетски ефекат, емисију електрона при хемијским реакцијама, Икс зраке и спектар водоника. Енергија 10 eV је око 1,6 × 10 J, што је типична енергија везе спољашњих електрона атома или органског молекула. На металу и из метала настаје електрицитет. Кинетичка енергија

Кинетичка енергија је енергија коју тело поседује услед свог кретања. Ако се енергија неутрона смањи на енергије мање од 1 -{eV}-, називају се термичким неутронима. Термини „кинетичка енергија“ и „рад“ у садашњем значењу датирају из средине 19. века. Осим термоелектронске емисије, могућа је још фото-емисија (фотоелектрични ефекат код фото-цијеви), емисија поља - (текућа живина катода), и секундарна емисија, код које електрони високе енергије избијају секундарне електроне из метала. Ајнштајн је 1905. објаснио фотоелектрични ефекат, a 1908. је добио лиценцу за рад на универзитету у Берну. Енергија фотона избацује електрон, фотоелектрон, чија је енергија једнака разлици енергија иницијалног фотона и енергије везе избаченог електрона. Кинетичка енергија је енергија кретања објекта. Термини "кинетичка енергија" и "рад" у њиховим садашњим значењима потичу из средине 19. века. Кинетичка енергија се може трансформисати између објеката и трансформисати у друге облике енергије. Будући да улазни УВ фотони имају енергију 5,5 -{eV}-, а излазни фотони видљиве светлости око 2,5 -{eV}-, тако се искористи само 45% УВ енергије. могу бити посматрани или као кинетичка или као потенцијална енергија. Фотоелектрични ефекат

Фотоелектрични ефекат је емисија електрона из метала под дејством светлости. Кинетичка енергија избаченог електрона је једнака разлици енергије фотона (односно гама кванта) и енергије везе тог електрона у атому. При загревању метала повећава се кинетичка енергија електрона, тако да при извесној температури неки од њих имају довољно енергије па могу да изађу из метала. Кинетичка енергија електрона истргнутог из метала требало би да зависи од интензитета упадне светлости, јер би са повећањем интензитета упадне светлости електрону требало да се предаје више енергије. У полупроводницима је енергијска разлика између врха валентне зоне и дна проводне зоне мања од 2 еV. Кинетичка енергија је вид механичке енергије, као и потенцијална енергија. На свом најнижем положају кинетичка енергија је максимална и једнака је максималној вредности потенцијалне енергије која је достигнута у амплитидуном положају. Кинетичка енергија је део енергије који се односи на кретање. Привлачна интеракција електрона у Куперовом пару снижава енергију система, те ће енергија бити нижа од енергије Фермијеве сфере ("2ε"). На пример топлотна енергија је суштински кинетичка енергија атома и молекула; хемијска енергија може бити замишљена као потенцијална енергија атома унутар молекула; електрична енергија се може схватити као потенцијална и кинетичка енергија електрона; нуклеарна енергија се на сличан начин може посматрати као потенцијална енергија субатомских честица унутар атомског језгра. Закон очувања енергије:

где с лева стоји кинетичка енергија и потенцијална енергија. Интересовао се још и за фотоелектрични ефекат, жиромагнетски ефекат, емисију електрона при хемијским реакцијама, Икс зраке и спектар водоника. Енергија 10 eV је око 1,6 × 10 J, што је типична енергија везе спољашњих електрона атома или органског молекула. На металу и из метала настаје електрицитет. Кинетичка енергија

Кинетичка енергија је енергија коју тело поседује услед свог кретања. Ако се енергија неутрона смањи на енергије мање од 1 -{eV}-, називају се термичким неутронима. Термини „кинетичка енергија“ и „рад“ у садашњем значењу датирају из средине 19. века. Осим термоелектронске емисије, могућа је још фото-емисија (фотоелектрични ефекат код фото-цијеви), емисија поља - (текућа живина катода), и секундарна емисија, код које електрони високе енергије избијају секундарне електроне из метала. Ајнштајн је 1905. објаснио фотоелектрични ефекат, a 1908. је добио лиценцу за рад на универзитету у Берну. Енергија фотона избацује електрон, фотоелектрон, чија је енергија једнака разлици енергија иницијалног фотона и енергије везе избаченог електрона. Кинетичка енергија је енергија кретања објекта. Термини "кинетичка енергија" и "рад" у њиховим садашњим значењима потичу из средине 19. века. Кинетичка енергија се може трансформисати између објеката и трансформисати у друге облике енергије. Будући да улазни УВ фотони имају енергију 5,5 -{eV}-, а излазни фотони видљиве светлости око 2,5 -{eV}-, тако се искористи само 45% УВ енергије. могу бити посматрани или као кинетичка или као потенцијална енергија.