Која је улога воска на листовима медитеранских биљака?
Успорава отицање воде с листова. Повећава излучивање соли из листова. Убрзава транспирацију воде из биљака. Смањује исушивање биљака.
A B C D
Транспирација

Транспирација је процес одавања воде (у виду водене паре) са површине биљака, нарочито са површине листова. Само са 1% територије Антарктика постоји отицање воде. На крају, око трапа се ископа канал за отицање сувишне воде. Бифуркација је отицање воде једне реке у два морска слива. Глатка површина онемогућава задржавање воде на листовима, па самим тим долази до њиховог брзог сушења, што онемогућава развој епифитних форми и паразитских биљака на површини листа. У неких тропских биљака (епифите) које се развијају на гранама па и листовима других биљака постоје посебна ткива која апсорбују атмосферску влагу у течном и гасовитом стању. У пазуху листова на кратким изданцима женских биљака образују се семени замеци. Отицање дојки и нелагодност могу бити узроковани задржавањем воде током менструације. Већина врста има розету листова, која код неких служи као резервоар воде (кишнице). Локвањи

__БЕЗКН__

Фамилија локвања (-{Nymphaeaceae}-) је фамилија вишегодишњих водених биљака са снажно развијеним ризомом, листовима срцастог облика, спирално распоређеним, пливајућим, ретко издигнутим изнад воде. Прополис

Прополис је смеша воска и лепљивих материја које пчеле сакупљају са пупољака вишегодишњих биљака. Језеро се формирало у плеистоцену када је лава из вулкана Немрут блокирала отицање воде на исток. Код ових биљака долази до срастања парова пршљенасто распоређених листова. Процес старења код листопадних биљака се огледа у одбацивању листова. Констатоване су код извесних протозоа, код семена и у листовима биљака. Код типичних листова биљака нашег поднебља (буква), мезогил је диференциран на "палисадно" и "сунђерасто" ткиво. Друга врста жлезда које се налазе на листовима масница су сесилне жлезде које леже равно на површини листова. Дијастроме омогућују отицање подземне воде и одређује путеве њиховог ерозивног и корозивног деловања. Претежно тропске биљке, које живе на земљи или на стаблима, а понекад и на листовима шумских биљака. Латински име род је добио по илирском владару Генцију који је за лечење куге препоручивао жуту линцуру ("G. lutea"), док је врста добила име због сличности листова са листовима биљака из рода "Asclepias". Адвентивни коренови се код неких биљака образују и на листовима који су у додиру са подлогом. Слична ткива код извесних биљака постоје и на другим органима, на јако измењеним изданцима или на кореноликим листовима. На степен инхибиторне дормантности утичу индивидуалне разлике материнских биљака, садржај воде у плодовима, степен зрелости, начин дораде, старост семена...

Механички отпор расту ембриона ствара чврста семењача перикарп и/или ендосперм, што успорава клијање. Инхибитор

Инхибитор је супстанца која успорава хемијску реакцију. Женке полажу јаја у заједничку опну (капсулу) на стаблима и листовима водених биљака, или рађају живе младе. Улога органа је излучивање азотних продуката размене материја као и регулисања количине течности, соли и других материја у организму. Улога ових органа је излучивање азотних продуката размене материја као и регулисања количине течности, соли и других материја у организму. Он је повећавао излучивање соли, истовремено спречавајући задржавање течности. Латински име род је добио по илирском владару Генцију који је за лечење куге препоручивао жуту линцуру ("G. lutea"), док је врста добила име због сличности листова са листовима биљака из рода "Asclepias". Називају се ослобађајући хормони јер се под њиховим дејством повећава излучивање хормона хипофизе. У неких тропских биљака (епифите) које се развијају на гранама па и листовима других биљака постоје посебна ткива која апсорбују атмосферску влагу у течном и гасовитом стању. У пазуху листова на кратким изданцима женских биљака образују се семени замеци. Прополис

Прополис је смеша воска и лепљивих материја које пчеле сакупљају са пупољака вишегодишњих биљака. Код ових биљака долази до срастања парова пршљенасто распоређених листова. Процес старења код листопадних биљака се огледа у одбацивању листова. Жучне соли формиране у јетри и њихово излучивање преко жучне кесице омогућено је стварњем мицела масних киселина. Констатоване су код извесних протозоа, код семена и у листовима биљака. Повећавањем концентрације соли повећава се и проводљивост, али не значајно. Код типичних листова биљака нашег поднебља (буква), мезогил је диференциран на "палисадно" и "сунђерасто" ткиво. Вађење соли

Вађење соли је рударска операција која укључује вађење камене соли или халита из залиха евапорита. Друга врста жлезда које се налазе на листовима масница су сесилне жлезде које леже равно на површини листова. У том смислу и унета количина соли, протеина, калцијума, фосфата и калијума преко ​​хране има значајан утицај на излучивање калцијума. Претежно тропске биљке, које живе на земљи или на стаблима, а понекад и на листовима шумских биљака. Многе врсте су развиле соне жлезде за излучивање вишка соли, које им омогућавају опстанак у морској води. Кортизол даје организму додатне количине енергије тако што повећава концентрацију аминокиселина у крви, излучивање масних киселина и стварањеm глукозе из некарбохидрата. Кортизол даје организму додатне количине енергије тако што повећава концентрацију аминокиселина у крви, излучивање масних киселина и стварање глукозе из некарбохидрата. Списак фармацеутски употребљивих биљака се повећава истраживањима нових лековитих врста. Естроген излучују фоликуларне ћелије и то излучивање је најјаче у време овулације, када се повећава и количина LH. Адвентивни коренови се код неких биљака образују и на листовима који су у додиру са подлогом. Слична ткива код извесних биљака постоје и на другим органима, на јако измењеним изданцима или на кореноликим листовима. Физиологија биљака

Физиологија биљака је биолошка дисиплина која се бави проучавањем животних процеса биљака. У неких тропских биљака (епифите) које се развијају на гранама па и листовима других биљака постоје посебна ткива која апсорбују атмосферску влагу у течном и гасовитом стању. Анатомија биљака

Анатомија биљака је грана ботанике која проучава организацију ћелија, ткива и органа биљака. Констатоване су код извесних протозоа, код семена и у листовима биљака. Док зеатин у кокосовом млеку убрзава раст биљака уопштено, не убрзава раст у одређеним биљкама као што су ротквице. Прополис

Прополис је смеша воска и лепљивих материја које пчеле сакупљају са пупољака вишегодишњих биљака. Глатка површина онемогућава задржавање воде на листовима, па самим тим долази до њиховог брзог сушења, што онемогућава развој епифитних форми и паразитских биљака на површини листа. Претежно тропске биљке, које живе на земљи или на стаблима, а понекад и на листовима шумских биљака. Локвањи

__БЕЗКН__

Фамилија локвања (-{Nymphaeaceae}-) је фамилија вишегодишњих водених биљака са снажно развијеним ризомом, листовима срцастог облика, спирално распоређеним, пливајућим, ретко издигнутим изнад воде. Адвентивни коренови се код неких биљака образују и на листовима који су у додиру са подлогом. Повремено хвата плен са површине воде, зидова или биљака. Већина ових биљака су зимзелене биљке са тврдим издуженим листовима, као што су склерофите. Већина ових биљака су зимзелене биљке са тврдим издуженим листовима, као што су склерофите. Ова врста нектара која се лучу директно са биљака, примећена је код 3941 врста биљака. Ткиво за одвајање

Ткиво за одвајање је ткиво које се појављује у листовима листопадних биљака. Слична ткива код извесних биљака постоје и на другим органима, на јако измењеним изданцима или на кореноликим листовима. Ноћни мразеви утичу на стабло биљака, као и на унос воде преко корена. Женке полажу јаја у заједничку опну (капсулу) на стаблима и листовима водених биљака, или рађају живе младе. У суштини, њихова улога је да сачувају и одрже документовану колекцију живих биљака. Већина биљака која гради средоземну вегетацију стога спада у групу пирофита, биљака које су адаптиране на редовне пожаре. Већи део воде која потиче од киша користи се за заливање биљака, или испари природним процесом. Развиће биљака

Развиће биљака или онтогенеза (гр. Храни се разним врстама безкичмењака које хвата на листовима и стабљикама биљака а понекад лови и у лету. Талус

Талус је недиференцирано тело биљака талофита (нижих биљака). Иако све ћелије у зеленим деловима биљака поседују хлоропласте, највећи део енергије се сакупља у листовима. Физиологија биљака

Физиологија биљака је биолошка дисиплина која се бави проучавањем животних процеса биљака. У неких тропских биљака (епифите) које се развијају на гранама па и листовима других биљака постоје посебна ткива која апсорбују атмосферску влагу у течном и гасовитом стању. Анатомија биљака

Анатомија биљака је грана ботанике која проучава организацију ћелија, ткива и органа биљака. Констатоване су код извесних протозоа, код семена и у листовима биљака. Прополис

Прополис је смеша воска и лепљивих материја које пчеле сакупљају са пупољака вишегодишњих биљака. Претежно тропске биљке, које живе на земљи или на стаблима, а понекад и на листовима шумских биљака. Адвентивни коренови се код неких биљака образују и на листовима који су у додиру са подлогом. Негативне последице су: губитак станишта за разне врсте животиња и биљака, ерозија, исушивање тла деловањем ветра и сл. Већина ових биљака су зимзелене биљке са тврдим издуженим листовима, као што су склерофите. Већина ових биљака су зимзелене биљке са тврдим издуженим листовима, као што су склерофите. Ова врста нектара која се лучу директно са биљака, примећена је код 3941 врста биљака. Ткиво за одвајање

Ткиво за одвајање је ткиво које се појављује у листовима листопадних биљака. Слична ткива код извесних биљака постоје и на другим органима, на јако измењеним изданцима или на кореноликим листовима. Женке полажу јаја у заједничку опну (капсулу) на стаблима и листовима водених биљака, или рађају живе младе. У суштини, њихова улога је да сачувају и одрже документовану колекцију живих биљака. Већина биљака која гради средоземну вегетацију стога спада у групу пирофита, биљака које су адаптиране на редовне пожаре. Развиће биљака

Развиће биљака или онтогенеза (гр. Храни се разним врстама безкичмењака које хвата на листовима и стабљикама биљака а понекад лови и у лету. Талус

Талус је недиференцирано тело биљака талофита (нижих биљака). Иако све ћелије у зеленим деловима биљака поседују хлоропласте, највећи део енергије се сакупља у листовима. Ретке врсте пузавица и биљака са сочним и срцастим листовима- цуцад расту у шумама јаких стабала. Физиологија биљака проучава и механизме физиолошких адаптација биљака у процесу прилагођавања биљака новим условима средине. Једна од најраспрострањенијих биљака која се узгаја на Мадагаскару је пиринач. У његовом делу „Историја биљака“ описано је око 480 врста биљака. Размножавање биљака